Andre har funne tilflukt for den varme solskinnet på middagstid, og sit under halmtegnet på ei mudderhytte nær sjøen. Denne stille fiskarlandsbyen har vore her i lengre tid enn nokon av innbyggjarane. Ingen ser ut til å vita når han vart etablert. Framtida er likevel mykje meir usikkert, fordi olje er oppdaga under Albert-sjøen, det store vatnet som strekker seg over grensa mellom Uganda og Demokratiske republikken Kongo. Utforskingsarbeid har allereie skjedd, og full skala bore skal byrja om nokre månader. "Det ser ikkje så bra ut for oss, fiskarfolket", seier Gideon Kaiza, ein av fiskarane. "Det er ein mann som kom hit og sa at han vil flytta oss til ein annan stad på grunn av oljehandelen". "Dei vil at berre nokre få skal bli att", seier han. I utgangspunktet trudde dei ikkje at dei måtte, ettersom eit oljefirma, Heritage Oil & Gas, bygde ei ny skole i det fjerne landet. "Vi visste at kvar som hadde eit hus her, ville få pengar om regjeringa valde å flytta dei, så dei kunne byrja eit nytt, betre liv med familien si", seier Kaiza. "I Buliisa, då utforskinga byrja, fekk alle løn", tilfører han. "Men her har det ikkje vore noko, og likevel er vi redde for å bli utsette". I ein halv time med gong, opp på ein bratt ås og så langs ei urett grus, er den næraste byen Weragaza. Lyden frå ein film som vert vist i den lokale videohallen kan høyrast på hovudgaten. Dei er ute i ein bar, og omhereza Rwemera Mazirane, den valde formanden i distriktet, seier at ingen skal tvinga ein til å forlate heimane sine. "Jorda tilhøyrer folket", seier han. "Alt som vert gjort, skal gjelde på ein vennleg måte; vi skal sitja rundt bordet". "Dei kan ikkje flytta seg utan kompensasjon". Weragaza er omgitt av skog, som er heim for ap og bavianar. Dei har ein grunn til å vera i stand til å gje dei ein grunn til å vera i stand til å gje dei ein grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å vera i stand til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei ei grunn til å gje dei. Tre timar unna i Hoima, er det ein mykje større kjensla om at folk vil ha nytte av det. Dette er den største byen nær oljekjeldene, og folkesetnaden utvider seg raskt. På kanten av Hoima har eit nytt gjesthús nettopp opna. Eiaren, Trisa Kabaganda, unnskyld at ho ikkje kan visa oss noko av romma sine. Ho forklarar at dei alle er okkupert av menn frå Tyrkia, som byggjer ein veg mot oljekjeldene. "Dette er det beste plassen å opna ein bedrift". "Hoima-borna har ein meir fordel fordi det er den næraste byen til oljeindustrien", seier ho. "Vi snakkar om kvelden og blir plutseleg kast i mørkret når strømmen går av. Det skjer kvar dag", seier Kabaganda, og tilfører at eit vannkraftverk i nærheten skal koma i drift, takket være nærværet til oljeselskap. "Vi er glade for det. La oss håpa at alt endrar seg". Kabaganda har òg ein takeaway-restaurant i sentrum av Hoima. Planen for alle forretningsdrifta hennar er å teikna oljearbeidarar for å sikre at ho får noko for seg sjølv ut av oljerikdomen. "Eg trur at om fem år eller så burde eg vore ein milliardær i ugandiske shillingar", seier ho håpande.
Då Albert-sjøen rennar ut langs bugomarsjøen, bøyer nokre fiskarar nettane sine.