Med tanke på at skjebnen til tusenvis av ståljobbar hang i balanse, sa Lord West at produksjonen i Storbritannia var viktig for forsvarssektoren. Han argumenterte for at alle land som er medlemmar i FNs sikkerhetsråd hadde store stålverk for å støtte forsvarssektoren sin. "Eg kan ikkje tenke meg ein annan stor militær makt som ikkje har sine eigne innfødde stålproduksjonskapasitetar", sa Lord West til BBC. "Sannelegvis har ingen av medlemmane i FNs sikkerhetsråd kasta av seg denne kapasiteten, og eg finn det ekstraordinært å tru at vi som nasjon ville gjera det". Lord West, den tidlegare sikkerhetsministeren i regjeringa til Gordon Brown, og no medlem av den sameinte kommisjonen for nasjonal tryggleikstrategien i parlamentet, sa at det var viktig å ha innbyggd kapasitet. "Stål er grunnleggjande for den industrielle produksjonen", argumenterte Labour-paret. "Det vert sett på som ein av dei sentrale tinga som ein nasjon produserer. "Det er grunnleggjande for produksjonen av bilar, krigsskipbygging, skipsbygging i større grad og byggingsindustrien. "Og alle land med noko slag innverknad har sine eigne stålindustriar, fordi alle land med noko slag innverknad - og vi er dei femste rikaste i verda - eg er redd at om 50 år vil det vere folk som ikkje vil ha Storbritannia i denne situasjonen, og som veit kva som skjer". Og det er viktig at vi har våre eigne kapasiteter slik at når det kjem til å presse og vi står på veggen, kan vi framleiga ting som er vitalt for overlevelsen og sikkerheten til folkesetnaden vår. " Ei av dei største representantane i forsvarsindustrien har sagt at stålproduksjonen i Storbritannia er "fortrinnsverdig" for å få til avgang utanlands, og at produksjonsferdighetene i Storbritannia ville bli undergrava om stålindustrien blei avskaffa. Om lag 94 prosent av stålet som vert brukt til å byggja dei to nye flygplanførarane i Storbritannia er britskt. Men trass i oppfordringa om støtte til den massive stålindustrien, oppfordrar nokre forretningsleiarar til varsomhet når regjeringa vurderer korleis dei best kan reagera. Simon Walker, generaldirektør for Institute of Directors, sa til BBC at MG Rover-debakkelen - då regjeringa finansielt støtta å halda fram med bilproduksjonen på Longbridge-fabrikken som seinare kollapsade - viste at store mengder pengar kan kastast bort for å freista den økonomiske tyngdekrafta. "Det er alltid ein fristing for politikarar å gripa inn når det handlar om så mange arbeidsplasser", sa han. "Eg trur ikkje det er den rette tilnærminga. "Det finst ei framtid for britisk stål, men det handlar ikkje om grunnstålprodukter. "Det handlar om avanserte høgteknologiske produkter som fartøy til kjernefysiske reaktorar". Britiske produsentar forbrukar mykje meir stål enn det som blir produsert. Det er ein mykje større del av økonomien, og eg er redd at billegare stål er i interesse for desse industriane. "Så fokuset mitt ville vore å hjelpa dei som har vorte ramma og omskolert dei, omskolert dei til andre typer arbeid, fordi eg er redd dette ikkje er framtida for den britiske produksjonen. "Regjeringa hella tiar av millionar [pound] i MG Rover då det såg ut til at den skulle kollapsa i 2005 og kva veit du, det gjorde det og pengane vart alle tape. "Vi snakkar om ei million pound per dag som vert mista [av Tata Steel i Port Talbot]. "Du kan ikkje berre seia at skatteløparen skal betale. Det er ein fristing for politikarar, men det er ikkje det rette å gjera".
Den tidlegare første sjøherren og sjefen for marine staben har sagt til BBC at det ville vera "uforgjeveleg" om storproduksjonen av stål i Storbritannia skulle ende.