Svaret er komplisert. Aukande segregering på skulene - fornyinga av segregeringa - og den pågåande ulikheten mellom svarte studentar fører til lavere resultat- og uteksamineringsprosent, og det tyder på at det har vorte ein omvending av framgangsmåta i sivilrett. Dette føder ofte til forenkla individuelle og gruppeforklaringar for kløfta, som ofte rammer livet og utdanna til svarte born på ein måte som inneber eit underskudd av noko slag. Men det finst enorme variasjonar i sosiale, økonomiske, historiske, politiske og utdanna høve til desse studentane. Eg meiner at undersøkingar av korleis svarte studentar presterer på skulen må omfatta undersøking av dei harde disiplinære sanksjonane på offentlege skular for svarte studentar, avviking frå investisjon i svarte kvarter og kvifor dei minst utdanna lærarane er dei som mest sannsynlegvis vil betjene svarte studentar. Eg ville vore uvitande om eg ikkje sa at nokre skular og utdanningsinstitusjonar har gjort enorme framgangar mot å skapa rettferdige rom. Om det å mislykkast i potensialet deira vil seie at dei ikkje vil bli sett opp som feil, som seier at dei ikkje er i stand til å oppfylle forventingane, så er det spørsmålet: "Er det skulene som ikkje oppfyller målene sine?" Dei svarte studentane lever under ein undergrad i stress og utfordringar. Mange av dei er utsatt for mange typer stress, som inkluderer, men ikkje berre er begrenset til, utilstrekkeleg eksponering for miljøfaring, vald og dårleg helsestøkt, som negativt påverkar utfallene i undervisinga. Nyleg forsking har utfordra lærarmiljøet til å forstå dei langsiktige fysiske, mentale, emosjonelle og psykologiske konsekvensane av å leva i eit valdt dominert og privilegiert samfunn, og trugma til den mentale og fysiske helsa til svarte studentar. Mange av dei motstår denne urettferdige plasseringa ved å streva etter å oppnå framgang på skulepensumet, og viser at svarte studentar har midla og evnene til å utvikla sterke akademiske identitetar som minimerer, men ikkje fjerner, konsekvensen av å bli marginalisert. Raselege fordomar legg ofte overflødige byrder på svarte studentar som allereie opplever ulike former for diskriminering og fordomar, medan dei utdannings- og sosiale institusjonane dei lærer i, forherdar det hvite privilegiet. Stem (vitskap, teknologi, ingeniørarbeid og matematikk) er særleg bekymringsfulle fordi det i dei finst meir uttala stereotypar, ekstreme konkurranseevne og likskap mellom kjønn når det gjeld evnene og kompetansene til svarte menn og kvinner. I tillegg opplever mange svarte studentar konflikt mellom mulige framtidige karriereval mellom Stem og dei vaksande forpliktinga sine til saker som sosial rettferd, som rasisk ulikhet, fattigdom, mangel på kulturelt grunnleggje Stem-teknologi, verdsleg helsekrise og så vidare. Dei har valt å gå frå potensiale Stem college og karrierebaner for å ta seg meir i akt av omstenda i nabolag, samfunn og verda. Data bekrefter det mange svarte høgt oppnåde studentar har innbefa seg å ha følt at opplevelsene i klasserommene deira var merka av stereotyper som vart danna ved kritiske kryssningar av rase og evne. Høgt oppnåde svarte studentar står overfor ein auke i angst og stress, som vanlegvis fører til ein beskjemd men målebar nedgang i testprestasjon. Desse studentar er òg dei mest påverka av ras- og evne stereotyper som "Svartnære studentar kan ikkje gjera matematikk", og dei har det dårlegast når det vert presentert at dei er stereotypa. Det vil seia at studentar som er høgt oppnåelege når det gjeld dyktighet, motivasjon og tillit, er dei mest forringde av stereotyper eller til og med trugda om å bli stereotypa. Mange svarte studentar som har høy prestasjon, bruker likevel ånder og stress som ein impuls for å motivera dei til å oppnå, utfordra og til slutt freista å motbevisa negative stereotypar og opprettholde og bygge på dei. Dessutan trøster nokre svarte studentar tradisjonelle sosiale normer med gatekunnskap og andre kulturelle ressursar eller ressursar for å skapa ein kompleks sett med strategiar for å opprettholde akademisk fortreining. Å undersøkja den kognitive eller "intellektuelle" evnene til svarte studentar i isolation forvrenger dei sosialt konstruerte operasjonane og synene som fremjar og styrker læring og vurdering av ulikheter i utdanning. Å ta opp dei kompliserte sakene som er relatert til framførslene til svarte studentar må inkludere ein undersøkelse av status quo som kviler sjansane for å oppnå akademisk suksess, å ta opp ressursane på skulen, tilgjengeligheten av avanserte lærepengar og nærværet av lærarar av høg kvalitet. Ein analyse av data frå National Center for Education Statistics viste at medan studentane av farge utgjorde meir enn 45% av folkesetnaden frå før-k til 12, utgjorde svarte lærarar berre 6,7% av lærararbeidet. Det er òg relevant å diversifisera lærarutdanninga, som for tida er 83,5% kvit og for det meste kvinneleg. Akademiske område som Stem krev større samband mellom svarte studentar sin ansvarsfølelse for å betra heimsamfunnet sitt og det større verdssamfunnet med Stem-læringsprogram og karrierematerialer. Dr. Ebony McGee er assisterande professor i mangfald og urban skolegang ved Vanderbilt University i Nashville, Tennessee. Ho driver nettsida blackengineeringphd.org og skriv òg for The Conversation.
Skillelsa mellom svarte og kvite elev i USA veks - kva er årsakane og kva er hindringane for å overvinna dette problemet?