Forsking utført av MigrationWatch, som kjemper for strengare innvandringskontroller, såg på ansettingsstatus, lønn og godtekkingskrav. Migranter frå USA, Australia og Sør-Afrika blei funne for å tenna mykje meir enn den britiske befolkninga. I motsetning til dette, tenna folk frå Pakistan og Bangladesh til å tenna mykje mindre, tyder forskinga. Men krav til inntektsstøtte og Jobseeker's Allowance skil ikkje mykje mellom migranter og britsborna. Migrantane hadde mindre krav til sjuk- og invalidefordeler og omsorgsvertingstilskudd, tyder studien. "Om innvandringspolitikken har vore ment å tiltrekke seg berre dei kløraste og beste, har ho tydeleg mislyktast, med eit svært stort tal migranter som tenkar mindre eller krev meir enn dei som er fødd i Storbritannia", la han til. "Det klare budskapet i denne forskinga er at innvandringen kan reduserast vesentleg, samtidig som ein får innflytta dei migranta som økonomien vår verkeleg treng". Effekta migranter har på ein vertsøkonomi, avhenger av ferdighetane deira, av arbeidarane i vertslandet og andre faktorar, inkludert reglar om arbeid og lønn. Dei middels og høgt lønna arbeidarane vinn, delvis fordi dei nyttar dei billegare tjenestene til dei lågt lønna migrantane. Men dei lavest lønna innbyggjarane kan tape i konkurransen i bunnen. Fler data tyder på at innvandring utanfor EU kan føre til meir ledighet for britiske arbeidarar under ein nedgang - men desse effektane kan endra seg over tid om migrasjon fører til større sysselsetting, produktivitet og forretningsmuligheter. Kjelde: Migration Observatory ved Oxford University Neil Carberry, som er medlem av CBI, sa at bevisane tydeleg viser at "det store flertalet" av migrantane kom til Storbritannia for å studere eller arbeide, ikkje for å kreve hjelp. Regjeringa hadde rett i å føra ein styrt innvandringspolitikk, sa han til BBC, men han varna for at ein ein-opp-å-ein-tilnærming som ikkje anerkjenner ulike typar migrasjon burde motstås og at det ikkje var noko som kunne bidra til debatten å utgjev hypoteser basert på heimlandet til migrantane. Don Flynn, direktør for velgjeringsorganisasjonen Migrant Rights Network, sa at analysen synest å ha vore omsett slik at det var meir sannsynleg at migranter skulle få hjelp enn britskar som er fødd i Storbritannia, og at nokre migranter hadde dårleg prestasjon. Men han sa at den generelle stillinga var at migrantane hadde betre resultat enn det som koste skatteløparen, og det var ingenting i studien som kunne utfordra dette. Han la til at regjeringa burde fokusere på å sikre at ofte høgt kvalifiserte migranter blei ansette på det rette nivået på jobben, noko som òg ville betyda at dei ikkje trengde hjelp på jobben. Ein talsmann for Arbeids- og pensjonsdepartementet sa at regjeringa hadde "tek tiltak for å sikre at vi har eit rettferdig system som gir støtte til ekte arbeidarar og jobbsøkjarar, men som ikkje tillèt at folk kjem til dette landet og nyttar det". "Vi har styrkt reglane for å verna for godtingssystemet", sa han. "For å ha rett til tildelingar som arbeidsleitartilskudd, barnekreditt og barnekontrott, må EU-migranter no vera i landet i tre månader, bestå den forsterkte "habitual residence test" og kunne berre kreve tildelingar i tre månader om dei ikkje hadde ein reell sjanse for å få ein jobb". I mai insisterte statsministeren på at han ikkje ville gje opp målet sitt om å redusere netto-migrasjonen til under 100.000. I fjor auka netto-migrasjonen med 50% til 318.000 menneske, det høgaste nivået på ti år - med sterke økningar både innanfor og utanfor EU.
Analysen tyder på at arbeidsleivde, lønn og fordeler varierer stor mellom ulike grupper av migranter i Storbritannia.