Under valkampanjen snakka David Cameron om at regjeringa treng å spara 1 pund av dei 100 som vert brukt - så 3% burde sett det langt framfor det dei treng. Dessverre er det ikkje så enkelt. Kvar er det i dag? Det er ein viktig grunn til at 1%-reduksjon ikkje er nyttig. Statsstyret har lova NHS ei tilleg på 8 milliarder pund over inflasjonen til 2020, som forhåpentlegvis må oppgjøres gjennom ytterligere kutt i andre avdelingar. Utgiftene til utdanning er verna for born mellom fem og 16 år i termer av kontanter per elev, så det økende talet av elevar ville òg måtte oppgjøres ved å kutta i andre stader. Og internasjonal hjelp er verna og vil auke i linje med mengda økonomien veks. Det finst andre område av utgiftene som regjeringa vil streva etter å kutta. Sjølv om mengda dei låner ut kvart år fall, så har det totale mengda dei har lånt framleis auka, noko som tyder at rente må betalast på meir pengar, men med ei svært låg rente. Kostnaden for pensjonar i den offentlege sektoren veks stadig ettersom fleire offentlege tjenestemenn går på pensjon og lever lenger. Og statleg pensjon er tredelt verna, og det aukar med inflasjon, lønn eller 2,5%, kva som er det høgaste. For å takle dette alt, planleggar regjeringa å kutta 12 milliarder pund frå velferdsskatt og spare 5 milliarder pund ved å kutta ned på skatteunndring, men mesteparten av resten kjem frå å kutta utgiftene i ulåste avdelingar. Og 3% kutt ville ikkje vore nok. Det vil ikkje seie at regjeringa ikkje kan oppnå slike kutt. Den siste regjeringa klarte å oppnå dei teikna kuttane, men det kan vera litt vanskelegare denne gongen fordi det er antakeleg lett å få til nokre kutt og denne regjeringa har ei relativt lita meirilyt, om noko av kuttane er omstridd på baksæten. Men det er viktig å skilja mellom det ein prosentet vi høyrde under valet og dei tre prosentene vi høyrde i dag.
Han kunngjorde i dag at Whitehall-departementet har spart 3 milliarder på pengar i dette regnskapet. Det tilsvarer rundt 3% av det u-beskytta departementet sitt i år.