Talet bygde på artikkelen hennar i The Times og er viktig av ei rekkje grunner - ikkje minst forsøket å gifta seg med den allmenne og utbreidde desillusjon mellom offentligheten om at økonomien " ikkje fungerer for dei" med ei kjensle av at drivfilosofien til det konservative partiet handlar om meir enn frie markeder. "Dette er ikkje eit budskap mot næringslivet, det er eit budskap mot forretningslivet som alltid", sa han til Today-programmet. Og her er Mrs May i dag, med planane om å takle det "unyttige og vaksande gapet" mellom det ho vilde skildra som "bossar" og "arbeidarar". "Det er ikkje eit budskap mot næringslivet å seie at det er naudsynt at store forretningsdrifta endrar seg", sa ho. Som ho sa i røydinga si denne morgonen, meiner inntrepartisten at tilnærminga til "likskap" frå Labour held folk tilbake, og ho insisterte på at dei konservative held fram med å vere det som driv framtida. Men lovnadene til May om å setja representantar for arbeidarane i styresmakter (og "forbrukarar"), å gjera stemninga til aksjonærane om lønn til styresmakter bindande, å tvinga selskapene til å publisera data om løn multipla mellom sjef for selskapet og lønnen til den gjennomsnittlege arbeidaren, å ha ei "rimeleg industriell strategi" som kunne brukast for å blokkera overtakingar som Pfizer sitt forsøk på å kjøpa AstraZeneca - alt er visseleg eit vesentleg forsøk på å byggja det breiaste av Tory-teltene. Det er ein avsiktleg økonomisk framtrekking for å få det til å vera hovudplassen i politikken, og det er det som vil overraska mange. Den som trudde at ei administrasjon med konservative under May ikkje ville ha vore intervensjonistisk når det gjeld økonomisk og forretningspolitikk, må sjølvsagt endå tenke på det. Mrs May hadde til og med noko ord til politikarar ved Bank of England, som sa at ultraslause renter hadde hjelpt husseiarane framfor dei som strevar med å klatra opp på boligstigen. "Vi trur ikkje berre på marknadene, men på samfunnet". Lady Thatcher var klar over mistillit til "store statlige" løysingar og snakka regelmessig om samfunn av menneske, til og med "samfunnet", til trass for den ofte siterte setningen at det ikkje finst noko slikt. Ho sa at folk burde få lov til å gå framover og trive, så lenge dei spelte etter reglane. Mrs May ser ut til å gjeta stemninga, og erstatta "store staten" med "store forretningsdrifter" og "vested interests". Ho lovde å ta seg av dei, og knytte ein reformistisk linje direkte frå Robert Peel til Joseph Chamberlain til Lady Thatcher. Mrs May snakka òg om å "leija på vegne av folket". Mange argumenterer for at usikkerheten om Brexit vil gjera det vanskeleg å forutse lykken til den britiske økonomien i løpet av dei kommende månadene og åra. Mrs May, som lanserer seg som den neste statsministeren i Storbritannia, ser ut til å vilja teste om den økonomien vert sett på som arbeidande for alle.
I talet hennar i morges - som no har fått mykje meir vekt sidan ho er nært ferdig med å måle gardinane for nummer ti - la Theresa May fram ei rekke politikk som samlar to tankegångar og to personlegheter som ikkje ville vore for komfortable i kvarandres selskap - Ed Miliband og Margaret Thatcher.