Desse vestlege landa - og allierte deira - vil at Afrika skal gjera meir for å fremme stabilitet, slik at ekstremistar kan bli nekta plass til å operera. Det gjentatte behovet for vestleg inngrep i afrikanske konflikter har reist spørsmål om dei anstrengingane kontinentet gjer for å oppnå stabilitet. "Det er ein kjensle av frustrasjon", sa Comfort Ero, Afrika-direktør for International Crisis Group (ICG). "No vil nokre afrikanske leiarar fortelje deg privat at det er ei kjensle av skam". I Mali greip franskmenn inn militært i januar for å hindre militantar å ta landet over. Libya har gått ned i kaos og er no tenkt å vera heim for mange radikale islamistiske grupper. No har fransk intervensjon òg vorte nødvendig i Den sentralafrikanske republikken (CAR) etter ein overtaking av hovudsakleg muslimske opprørarar som har ført til samstonder med det kristne samfunnet. Etter å ha snakka i årevis om å oppretta ein sterk militærstyrke for å gripe inn i afrikanske konflikter, hindrar mangelen på politisk vilje framgangen. "I ein viss grad har afrikanarar vorte fangar av si eiga retorikk - at afrikanske problem treng afrikanske løysingar", sa Roland Marchal, ein senior forskar som spesialiserer seg på Afrika ved Sciences-Po i Paris. "Selv om det finst ei lengt og meir vilje til å sjå ein afrikansk respons, treng kontinentet enno ei betydelig mengd internasjonal hjelp", sa ho til BBC. Ho la til at utfordringa i dag er å gje ei nøye vurdering av kva Den afrikanske unionen kan realisert oppnå i å freista å gje fred og tryggleik på kontinentet. USA og Frankrike ser ei viss forpliktelse i å vera ein del av kampen mot terroristar i Afrika. Militantar som vert trudd å vera tilknytt al-Qaida i Vest-Afrika held fram med å kidnappa franske statsborgarar og tru franske forretningsinteresser i regionen. I februar i år sende USA ut 100 soldater til Niger for å hjelpa franske styrkar i nabolandet Mali i jakten på militantar som har tilknytning til al-Qaida. Sjølv om dei sameinte oppstyr mot opprørane med ei mengd afrikanske land vert sett på som viktige, er det framleis spørsmål om bærekraften av internasjonal intervensjon. I mangel på ei sterk afrikansk styrke har Frankrike mått gå inn i ein mengd av gonger for å gripe inn i lokale konflikter. I situasjonar der ein afrikansk styrke har gripe inn, har dei ofte møtt økonomiske flaskehalsar. I Somalia har ein misjon frå Den afrikanske unionen (AU) - støtta av FN - klart å slå tilbake den islamistiske militante gruppa al-Shabab. Men effektiviteten til styrken er hindra av mangel på helikopter og andre logistikk. Hawa Ahmad Youssof, ein spesiell representant ved AU, seier at det alltid har vore forsøk på pan-afrikansk organisasjon å løysa "oss eige problem". "De veit, det er ikkje lett i det heile, fordi kontinentet vårt alltid står overfor så mange utfordringar", sa ho. Trass i at Paris er ivrige etter å trekkja seg tilbake frå Afrika og berre fokuserer på inngrep som støttes av FN-resolusjonar, tviler Marchal på eit stort skifte i tilhøvet. "Du kan ikkje slette din eiga historie. Det vil alltid vera nokre særskilte ting i sambandet mellom Afrika og Frankrike", sa han til BBC. "Ein trygg, stabil og trygg Afrika er i det varige interessen til vår nasjon, og det er òg nøkkelen til tryggleiken og velstanden til det internasjonale samfunnet", sa Benjamin Benson, hovudmedia-offiser ved den amerikanske Afrika-kommandasjonen (Africom), til BBC. Det viktigaste mandatet til USA i Afrika er å støtta nasjonar så dei effektivt kan kjempa mot militantar. "Voldsom ekstremisme krev meir enn berre ein sikkerhetsrespons", sa ein representant for utanriksdepartementet til BBC. På Africom sa Benson at al-Qaeda og tilknytning til det i Afrika er den mest umiddelbare sikkerhetsutfordringa for amerikanske interesser i regionen, og å motverka denne trusselen er ein toppprioritet. Washington tek til seg ein ein-sidig handling, særleg i Somalia. Etter inngrepet sitt i Mali, held Frankrike fram med å vera aktiv i Vest-Afrika, og samarbeider med USA og lokale hærar for å freista Al-Qaeda i landet i den islamske Maghreb (AQIM), som er basert i Algeria, frå å utvida seg. Frå Djibouti flyger USA med væpna droner frå ei tidleg fransk base - no den hovud-militære anlegget til USA i Afrika - for å jakta på militantarararar frå al-Qaeda i Somalia, al-Shabab. Men sjølv om Afrika kan vera frustrert over at det ikkje har funne sine eigne løysingar, har det ikkje mykje å gjere enn å fortsette å samarbeide med Vest for å kjempe mot terrorismen, i det minste ikkje så lenge lokale militante grupper i Afrika held fram med å slite etter band til den internasjonale jihaden.
Sjølv om dei ofte vert sett på som rivaler i global politikk, arbeider USA og Frankrike i fellesskap for å hindre at deler av Afrika blir gripe av krigarar tilknyttet al-Qaida.