Etter tiår med debatt, år med bitterheit i det konservative partiet, månader med brutale bråk i Westminster og fleire timar med diskusjon i denne uken, har parlamentet akkurat vedteke det aller første steget i prosessen med å få Storbritannia til å forlate EU. Det er mange vanskelege greinar framand for oss, kanskje tusenvis av timar med debatt her, år med forhandlingar for Theresa May med venene våre og motstandarane våre rundt om i EU, når ho søkjer ei avtale - og kanskje til og med eit tiår med administrative endringar, når landet trekker seg ut av EU. Det var ein våt onsdag, og debatten følgde ikkje ut som ein epoke, men tenk på det som har skjedd. Folketingstingsmedlemmar, som fleste ville bli verande i EU, har akkurat gått med på at vi skal gå av. I fjor var det berre få i Westminster som trudde dette ville skje. Men i kveld, dei som var kolleger hans, dei stemplar vedtaket til eit knapt flertall av folket som endrar politikken for alltid. Dette er ikkje einaste avstemninga om denne lovforslaget. Det er fleire etappar til, og det er sannsynleg at herrane kjem til å gå hardt i start. Men etter denne kvelden, for godt eller vondt, vil få tru at reisa vår til avgangsdøren kan stoppast. Som regjeringsministrar har sagt dei siste dagane, er tida for å vende tilbake forbi.
Det er byrja.