Det er kanskje ein meir hensiktsmessig reaksjon å trøysta seg over at Storbritannia, ifølgje Economist Intelligence Unit, er den største omsorgsleiaren i verda for menneske i dei siste vekene av livet deira. Storbritannia hadde topplisten den siste gongen EIU gjennomførte denne undersøkelsen i 2010. Men talet på landa som er med, har dobla til 80 i denne siste undersøkelsen, som Lien Foundation of Singapore har pålagt. Så for Storbritannia å leia igjen, inkludert alle andre rike nasjonar, er viktig. I det store og heile, har Storbritannia så høge poeng for omsorg for pasienter som nærmar seg slutten av livet, fordi NHS er ein så godt integrert tjeneste. Helsepersonell, alt frå sykehuslege til generaldoktorar og kommunalansjersar, arbeider generelt effektivt saman for å sikre at pasientene får den slutten av livet omsorg dei kunne venta seg. Dette inkluderer smertebehandling gjennom palliativ omsorg. Dette er ikkje tilfelle i mange internasjonale helsestyresystem. Rapporten rosar Storbritannia for å ha ei omfattende strategi med NHS som arbeider saman med hospice-rørsla og veldedighetsorganisasjonar som Marie Curie og Macmillan. Det er interessant at både forfattarane av rapporten og andre eksperter på området har gjort alt dei kan for å understreka at det enno er mykje å gjera betre. Helseombudsmannen i England har nyleg sett fram til tilfelle der folk vart misfornøyde og døydde utan verdighet. Medan han bemerker funnene i rapporten som "veldig oppmuntrande", sa helsestatsminister Ben Gummer at regjeringa var fast bestemt på å gå enda lenger for å sikre at pasientar og familiar var involverte i beslutninger om omsorg. "Vi er mykje betre enn vi var - pasientene vurderer gode tjenester svært høgt, sjølv om problemet er manglar i tilgjeving på grunnnivå", seier ho. Hospice-rørsla, sa ho til Today-programmet, "sett ein gullstandard og leier verda". Det er viktig å gje ros der ros er rett. På dette følsomme området er det lett å anta frå anekdotiske rapporter at NHS kunne gjort mykje betre. Så å få høgare karakter enn Australia og New Zealand, og dessutan Tyskland, Frankrike og USA er høgt lovverdig. Rikare land fører uunngåeleg fram med Filippinane, Bangladesh og Irak som støttar opp bordet. Tilgjengeleg helsestøtte, med ein skattebetale helsestøtte, er forutseileg mye meir tåleleg for britiske pasienter enn i andre økonomiar. NHS, hospiene og ein rekke dedikerte fagfolk bør få ein klap på ryggen. Vi kan vera trygge på at dødsstraumen i Storbritannia er så høg som me trur dei burde vera i eit sivilisert samfunn.
Å feira er vel eit feil ord, sjølv om Storbritannia står øverst i ein viktig internasjonal topplista for eit aspekt av helsestandarden.