Samstundet i 1448 var den første avgjørende seier for ein skotsk styrke over engelskmenn etter slaget ved Otterburn, 60 år tidlegare. Det var det siste slaget mellom dei to landa i perioden med Hundreårskrigen. Inventaren har som mål å gjera folk meir vitne om "vårde slagmark". Philip Robertson frå Historic Environment Scotland sa: "Ein gong etter at ein medlem av offentligheten hadde kome med ei søknad, gjennomførte vi vidare forsking i slaget ved Sark, og fann at det oppfylte kriteriane for å bli lagt til i inventaren. "Slaget vart utkjempa under ein fascinerande og uroleg periode i skotsk historie, og vi vonar at ved å leggja det til oppfinninga vil vi gjera folk meirvitne om slagmarken, stimulere vidare forsking rundt han, og utvikla potensialet som ei pedagogisk ressurs og ein plass for besøkende". Ny grensekamp såg Henry Percy, framtida 3. jarl av Northumberland, bli beseiret av Hugh Douglas, jarl av Ormond, 23. oktober 1448. Percy vart teke til fange og måtte løysepengar. Året etter brann engelskararne Dumfries og Dunbar, og skotarne Alnwick og Warkworth. Den fulle lista over andre slagmarker, som vart til i tre faser, er: Alford (1645), Ancrum Moor (1545), Auldearn (1645), Bannockburn (1314), Bothwell Bridge (1679), Culloden (1746), Dunbar II (1650), Dupplin Moor (1332), Falkirk II (1746), Glenshiel (1719), Harlaw (1411), Killiecrankie (1689), Kilsyth (1645), Philiphaugh (1645), Pinkie (1547), Prestonpans (1745) og Sheriffmuir (1715). Barra (1308), Carbisdale (1650), Cromdale (1690), Drumclog (1679), Fyvie (1645), Inverkeithing II (1651), Inverlochy II (1645), Linlithgow Bridge (1526), Mulroy (1688), Rullion Green (1666) og Stirling Bridge (1297). Blar-na-Leine (1544), Dunbar I (1296), Dunkeld (1689), Glenlivet (1594), Inverlochy I (1431), Langside (1568), Loudoun Hill (1307), Roslin (1303), Sauchieburn (1488), Skirmish Hill (1526) og Tippermuir (1644).
Staden ved Sark nær Gretna er lagt til i Skotlands oppgjevning av historiske slagmark, og har fått tilsammen 40.