"Når du er 40 år gamal, har du lært mykje, både yrkesmessig og personleg, og du har gjort mange feil. Og eg trur at respekt kjem med alderen - folk tek deg meir seriøst". Det fungerte absolutt for Johnson. Det var då ho fylte 40 år at ho oppretta det produktdesignfirmaet Coupage i San Francisco, saman med mannen hennar, som er ingeniør. Mange kvinnelege entreprenørar ventar på det rette øyeblikket, og starta verksemda i førtiåråra eller lenger - som ein andre eller til og med tredje karriere - etter å ha ventet på tida til dei er heilt klare. Etter å ha arbeidd med produktdesign og deretter reklamer, skjøna Raquel Johnson at ho ikkje ville vende tilbake til bedriftsverdenen etter at ho hadde fått den yngste dottera si. Det var eit freistande å gå bort frå det "sure" med ein fast lønn, seier ho, men ho fann det òg frigjerande. Ho har funne "den sanne lidenskapen", seier ho. "Selv den stressen eg føler no er meir moro", forklarar ho glatt. "Den motiverer meg og dreg meg fram". I byrjinga var det ei liten bedrift som vart driven heimefrå og var sjølvfinansiert. "[Når du er eldre] er det meir høve til å ha spart", påpeker Johnson. "Du treng ikkje ta store lån eller leita etter finansiarar med ein gong". Coupage har vokst støðugt, og har ført ideer til liv på området lyd, energi, biler og Apple-relaterte produkter. "Når du når førtiåringen, har du tillit til å følgja din eigen veg", seier den amerikanske forretningsmannen Karen Scofield, som oppretta selskapet sitt då ho var 46 år gamal. Alt var på grunn av ho, frå tekniske feil og administrasjonsdrama til plutselege, bråtte oppdrag, som å rykke ut til butikken for å kjøpa ein kopieringsmaskin. "Det var absolutt naudsynt å ha humor den dagen", ler ho. Alt dette er langt borte frå den tidlege karrieren som TV-administratør i New York, som jobba for ein velfungerande bedriftsmaskin. Men ferdighetane ho hadde lært i TV - tid og personleg styring, organisering, og òg forsking og analyse - var svært overførbare, seier ho: Nokre ting gjer ho likevel på ein svært forskjellig måte enn på den gamle arbeidsplassen. Ledarastylen hennar på Lucza er "inkluderende", seier ho. "Men den største skilnaden er at no er du sjefen, den siste beslutningsmakaren, som kan vera skremmende. Du bestemmer kva som er best, og du må ta desse avgjøringane med tillit". Det er noko ho liker. Kva råd ville Karen Scofield gi andre entreprenørar når det vert vanskeleg? "Du må presse deg fram, setja deg eige tidsfrister og halda fram". Det har vore verdt det, seier ho. Merket Lucza har auka salget år for år, og dei er påført av høgt representerte kvinner som Samantha Cameron, kona til den britiske statsministeren. Ho elskar at døtrene hennar ser henne gjera noko "ny og skummelt", og ho tilfører: "Eg trur det er ulideleg viktig at kvinner støttar andre kvinner, uansett kor og når det er mogleg". Ho rosar The Next Women, ein organisasjon som knyter saman kvinnelege entreprenørar gjennom nettverksarrangement og gjennomfører "pitch events" for å forberede kvinnelege entreprenørar på å samla inn pengar. Raquel Johnson fann Women 2.0, som er ein viktig støtte for kvinnelege teknologivirkseminarar Nye grupper kjem opp i augo, som den nybegynne organisasjonen My Next Day Job, som er basert i Storbritannia, og som samarbeider med Prime, Prince's Initiative for Mature Enterprise. Det var for godt å missa. "Eg såg korleis detaljhandelen endra seg etter å ha arbeidd i Silicon Valley, men då eg var i 30-åra hadde ikkje markedet vore klar for den", seier ho. Ho styrer no heile verksemda, frå bokføring og markedsføring til lønarregning og til og med å skaffa seg is i gårdsbutikken. Hennes harde arbeid har lønt seg - selskapet har no 10 arbeidarar, og salda verdner seg kvart år. Og korleis passar kjønn inn? Det finst hindrar, innrømmer ho. "Som kvinne må du få folk til å ta deg seriøst. Menn er meir utbredt i næringslivet, og kvinner må arbeida for å endra imageen av næringslivet til å vera kjønnsneutrale". Men, tilfører ho, kan fordommar overvinnast. "Eg har sett at folk endra holdningar", seier ho. I dei første dagane var ho overbelast for forsyningar, til ho beviste at ho hadde forsket på økonomien i etterspurnad og tilbod for den spesielle sesongen. "Eg er ikkje sikker på at ein mann ville ha måtte bevise seg på same måten som eg gjorde". Når det gjeld alderen hennar, ser Weck det som ein klar fordel. "Eg kjenner meg sjølv og styrkane og avgrensingane mine så mykje betre enn eg gjorde i 20- og 30-åra". Det er ein samdøme som ikkje er nokon gong betre enn i førtiårsalderen. "Å vera komfortabel i skinnet mitt har hjelpt meg til å ha mykje meir suksess no enn då eg var yngre og meir usikker på meg sjølv.
"Tid er alt", seier Raquel Johnson, ein entreprenør.