Det er målet for eit unikt klinisk forsøk i Sverige som har som mål å gripe inn i livet til potensielle kriminelle. Og det er eit forsøk som løyser moralske og juridiske spørsmål om hvorvidt samfunnet kan finne fram til behandlingar for dei mest sannsynlege lovbrotsmennene før dei bryter lov. Prova på Karolinska Institutet, ein av dei fremste medisinske universitetane i verda, rekryterer opptil 60 potensielle seksuelle lovbrotsmenn før dei bryter lov. Teamet, leidd av dr. Christoffer Rahm, vil deretter undersøkja om dei kan bruka eit medisin for å redusere risikoen for at den som gjer misbruk av barn. "Før i dag har det meste fokus vore på korleis politiet eller myndighetene skal forhalda seg til gjerningsmenn [om dei ein gong er oppdaga], men i dette stadiet har born allereie vorte skadd", seier dr. Rahm. "Eg vil bytte fokus og utforske måtar for å forhindra at misbruk av barn på seksuell måte skjer i utgangspunktet". Behandlingar med narkotika for kynsbrotsmenn, som er kjend som kjemisk kastrasjon, er ikkje nye. Det finst ei rekkje land der menn kan få medisiner påført for å undertrykke kynet. Men ingen veit om slike behandlingar kan brukes til å forhindra misbruk i utgangspunktet. Og det er der programmet til Dr. Rahm, som søkjer støtte frå publikum, kjem inn. Over to år vil dei 60 frivillige bli delt inn i to grupper. Ein skal få eit legemiddel som er kjend for å redusere testosteronnivået raskt og dramatisk. Den andre skal få ein placebo. Verken forskarlaget eller frivillige vil vita kven som får legemidlet. Denne vanskelege tilnærminga er gullstandarden for kliniske forsøk fordi ingen veit kven som tek kva til slutten, noko som tyder at ingen kan leke med resultatet og konklusjonar kan ikkje påvirkast av antagingar. Så, i teorien, kunne forskarane komme nærare til å finne ut kva slags lovbrotarar som på lang sikt verkeleg nyttar ved å ta kjemiske medisinar som ein del av terapien. Korleis rekvirerer dei dei frivillige og korleis måler dei suksessen? Her i Storbritannia, sju fengsler gir anti-libidinal medisinar til pedofiler som del av ein større utbygging som vert utformad for å takle lovbrotarar. Men rettspsykiateren Donald Grubin, professor ved Newcastle Upon Tyne University, som er ein regjeringsrådgjevar, seier at alle som er i grensa for å bryta lovbrot, er i ei heilt anna situasjon. "Problemet har vore å få psykiatrar til å behandle [potensjonale brotsmenn]", seier han. "Om du går til ein lege, vil dei ha vanskeleg å finna nokon som kan henvisa deg til". Ein britisk organisasjon som tilbyr terapeutisk hjelp til "ikke-brotsame" pedofiler, har nyleg fått støtte frå Paul Jones, som hadde femåring som vart drepen av ein mann som hadde last ned bilder av misbruk. I Sverige er det anna. Ein gong inne i forsøket, vil behandlingsgruppen få eit legemiddel kalla Degarelix som, ifølge Dr. Rahm, gjer at 97% av mennene som tek det ikkje har nokon påvist testosteron i løpet av tre dagar. Og det løyser to viktige etiske spørsmål - kvifor burde ikkje alle frivillige få legemidlet, og, viktigare enn det, kva skjer om forsøket finn bevis for at nokre menn ikkje svarar, og at borna blir utsette for risiko? Men det etiske argumentet går at deltakarane på placebos er i ikkje dårlegare stilling enn før dei samde seg til å delta - dei har ikkje begått eit lovbrot og ville difor ikkje kunne få behandling i det første. Når det gjeld risikoen for å bryta, vil forskarlaget sjå etter teikn på endringar i sinnet til forsøkspersonane sine. Dei vil testa for mindre seksuell opphøying, mindre impulsivitet (som testosteron-brotbrot av sjølvkontroll) og dei vil òg måle empati mot potensielle offer. Ein av dei største problemane med å få barn til å ikkje bli misbrukt er at dei ikkje kan få hjelp til å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forandra dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta dei med å forvalta med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å forvalta med dei med å fordra dei med å fordra dei med å fordra dei med å fordra dei med å fordra dei med å fordra med å fordra med å fordra med. "Problemet er konfidensialiteten", seier han. "Om nokon seier at dei vil ha hjelp [ved å laste ned bilder av misbruk], og legen må melde det til politiet, vil dei ikkje tala til".
Kan du stoppe ein pedofil før han misbrukar eit barn?