Pastebeskatningen blei synonymt med det såkalla Omnishambles-budsjettet til George Osborne i 2012. Kanselaren vart tvungen til å trekkje seg tilbake frå fleire foreslåtte skattestigingar - inkludert å ta ut 20% moms på endringar av historiske bygningar og statiske husvognar - i vekene etter uttala si. Men det var planen om å ta ut 20% moms på varm salte mat som førte til at Osborne fekk mest fordøyelse. Han hadde foreslått at alle mat som selst "over omgivningstemperatur" - inkludert paste, piks og pølser - skulle inkludera moms for å stenge ein skatteløp. Det kunne ha sett harmløst ut på papiret, men ideen skapte eit oppkall blant næringslivet i landet, som argumenterte for at det ville slå handelen og jobba. Kanselæren og statsministeren David Cameron møtte òg påstandar om at dei var utan kontakt med massefolka som munka pasta. I ein "nød" budsjett i juni etter valseieren til David Cameron kunngjorde kansleren at utgiftene til skattekreditt hadde auka sidan 1997 og han hadde tenkt å redusere inntektstråsen frå 6420 til 3850 pund og å begrense skattekreditt og Universal Credit til to første born. Labour, som var i sorg for ein leiarskapsstrid på den tida, var noko sakte med å svara, men snart galvaniserte opposisjonen seg mot forslaget, som òg vart kritisert av Tory-backbenchers og veldedighetsorganisasjonar, som sa at det ville kosta mange familiar £1.000 i uken. Regjeringa led eit skadeleg nederlag i House of Lords, der samrønda støtta oppfordringar til Labour om å utsetja planane. Gordon Brown likte å misfå opposisjonen ved å skapa ei overrasking i slutten av budsjetttale - men det var hans eige side som var i klang når han kupte 2p frå grunnskattesatsen i inntektsskatt i det tiende og siste budsjettet i mars 2007. Han kunngjorde at startskattesatsen på 10p skulle sleppast samtidig - og i utgangspunktet nekta å akseptera at det ville vera taparar av denne tiltaket. Den dåvarande kansleren argumenterte for at dei som tenar mindre enn £17 000 ikkje ville bli fordelaktig på grunn av ei samdelaktig økning i arbeidsskattekreditt, men Labour-parlamentarikarane var ikkje imponerte, og beskylde kansleren for å ha klobba dei fattige for å finansiera ein skattekutt for mellomlønna. Endringa skulle ikkje koma i kraft før mai 2008 og Mr Brown hadde nok tid til å finna ein vei ut. Han vart til slutt tvungen til å samde seg på ein kompensasjonspakke på £2,7 milliarder for dei som skulle tape, ved å heita inntektsskattekostnadene. I 2009 vart det ein revolt mot rettferda i lovene som var blitt innført av Labour-parlamentarikaren Frank Field. Han var ein av dei som kom til å gå i mot den lovlege lovgivningen, og han var i stand til å gå i mot den lovlege lovgivningen. Dette kan vel vera moren til alle skatt U-turns, ettersom det førte til fallet til ein statsminister. Konservative hadde lenge sett innlendingsrate, basert på leieverdien av eigedomar, som urettferdige og utdaterte. Systemet Margaret Thatcher utforma etter valet i 1987 for å erstatta dei - ein enkelt flat-rate per-kapita skatt på kvar voksen, fastsett av lokale myndigheter - vart kalla Community Charge av regjeringa hennar. Men alle andre kalla det Tax Poll. Det vart først innført i Skottland i slutten av 1989 og utbrotast i England og Wales tidleg 1990. Det viste seg å vera svært u populært og gav opphav til store protester, som kulminerte i uro i London og andre byar våren 1990. Etter å ha teke over som Tory-leiar og statsminister, droppa John Major valskatt og vende tilbake til eit system basert på eigedomsverdi i form av rådsskatt i 1992.
Kanselæren Philip Hammond har kanskje sett ein rekord ved å avskaffa ei planleg auke i statstrygginga for sjølvstendig næringsdrivande mindre enn ei veke etter han kunngjorde det - her er nokre andre som er på jakt etter den raskaste politiske endringa i løpet av den siste tida.