Medlemmar av eksportørgruppen Opec, saman med nokre andre oljeprodusentar, kjem til å møtas i Qatar søndag for å diskutera frysing av produksjonen. Dei vil presse opp prisen på råolje, som er mindre enn halvparten av det han var i juni 2014. Men sjølv denne muligheten har gjeve oljeprisen viss støtte i siste ukane. Det låge det nådde tidlegare i år var rundt 27 dollar per fat for Brent-råolje, ein av dei fremste prisane på internasjonale marked. Denne uken har det vore svært nær 45 dollar. Dette er i stor grad på grunn av at handelsmenn vurderer muligheten for at nokre oljeprodusentar er nær å ta noko slag av handling for å presse prisane høgare. Det er verdt å understreke at sjølv på nåværende nivå er oljeprisen langt under det det det var i juni 2014 - då han nylig nådde 115 dollar. Det er ein grunn til at det er ei grunn til å vera i stand til å gjere dette. Det er ein grunn til å gjere dette. Beslutet om å halda dette møtet, med ei ganske uvanleg gruppe medlevjarar, reflekterer den vedvarende bekymringane til oljeeksportørane for prisnivået og ei kjensle av at ei handling må involvera meir enn berre medlemmar i OPEC. To av dei største produsentarane i verda kjem ikkje til å vera der: USA og Kina. Begge landa har store oljeproduksjonsindustriar, men dei bruker nesten heile oljeproduksjonen sjølv, og må importera meir for å dekka behovene sine. Dei tenkar å ha nytte av billegare olje, og har ikkje same interesse som dei som kjem til Doha. Likevel er det meir enn nok oljeproduksjon som vil vera representert der for å gjere ein vesentlig skilnad på det globale markedet om deltakarane veljer å ta sterke tiltak. Det mange oljeanalytikarar seier, er at dei ikkje snakkar om tiltak som vil oppnå mykje. Dette er ein av dei største utfalla i Europa, og den største utfalla i Europa. I USA er det ein stor utfalla i USA, og det er ein stor utfalla i USA. Den vise-kronprinsen til Saudi-Arabia har sagt at ein frysing kan berre skje viss Iran tek del. Men det finst tvil om dette verkeleg er det siste ordet til kongedømmet. Saudi-Arabia er den viktigaste grunnen til at land utanfor OPEC er involvert. Når OPEC har kutta produksjonen i fortiden, har Saudi-Arabia tenkt å gje det største bidraget. Men denne gongen var dei motvillege til å ta ta ta tapet av markedsandel som ville involvera. Men det er mindre av eit offer om nokre andre land tek del. USA ville aldri, så Russland er den største produsenten som kunne involvera seg. Så om dei kan samde seg om ein frysing, vil det då gjere mykje forskjell? i ein notat til kundane sine, sa London-konsulentfirmaet Capital Economics: "Å frysa produksjonen på det høge nivået som er i dag, ville berre halda på det overskuddet som er i stand, og som slikt ville det ikkje endra spelspillet". Det som kanskje ville gjere større skilnad er den så forventte nedgangen i amerikansk oljeproduksjon av skiferolje som, ifølge International Energy Agency, ei offisiell organisasjon som overvåker energi-situasjonen i medlemsland, ser ut til å ha fått fart. Ein grunn til at Saudi-Arabia ikkje ville gripe til tiltak tidlegare er at dei ville halda på med trykket på konkurrentane sine i den amerikanske skiferindustrien. Det er verdt å hugse på at stigningen i skiferolje i USA har forvandla det globale markedet. I desember i fjor kom det til å møtas, og det kom ei overrasking for mange observatørar når det ikkje ein gong kom fram eit produksjonsloft, noko dei nesten alltid sett fram på dei vanlege møta. Analytikarar ved Barclays Research sa før Doha-møtet: "Opec-møtet i desember var ein fiasko, men Doha gjev organisasjonen høve til å hevda at det er relevant".
Dei største oljeeksporterane i verda kunne endeleg ha teke til handling etter at prisane fall.