Pierre Cornlouer frå Tredegar var i 30 år i marinen, og tenka i Falklandsøyene, Golfen og Bosnia. Han skreiv The Adventures of Mrs Orangeleaf for å forklare dottera si kva livet var for soldatane. Armed Forces Covenant finansierte animasjon og radio-utgåver og dei skal premiera i Portsmouth for å samanfalle med 35-årsjubileet for Falklandskonflikten seinare i år. Mr Cornlouer sa at opptak av dei hjalp mange veteranar "føla seg som ein del av noko" for første gong sidan dei forlét styrkane. "Dottera mi spurde 'kva gjer du?' då eg snakka med henne [mean du var borte]. Eg svara 'gjev Benjamin [HMS] Illustrious frokosten hans', "sa han. "Eg skildra oljesandwichar, Norman the Harrier som tok av og lys på Hormuz-strenget mellom Irak og Iran som piratar". Han prøvde å forklare eit barn kva han opplevde, og fekk inspirasjon til å leggja pennen på papiret. "Vi fekk kjenna mange av dei og gav dei ein burk øl [som dei gjekk av] og ønskte dei flaks", sa han. "Men så måtte vi hente overlevende frå Coventry og Antelope [de britiske båtene som hadde vorte bombaserte] og skjøna at Galahad [ein annan skip] òg hadde vorte ramma. Mens flashbacks av det han såg, som dei alvorleg sårade soldatane han hjelpte, kan bli utløyst når som helst, som gjennom TV-show, gjev bøkene hans eit anna perspektiv på konflikten. I staden for skremmene, er det detaljert om Falklandskrigen begrenset til ei historie om "to pingvinar, ein sel og eit skip som sit fast på isen". Mrs Orangeleaf and the Pirates har selt 10.000 eksemplar, medan han har skrive to andre, inkludert Mrs Orangeleaf Goes to Santa's rescue - basert på at hæren hjelpte til etter flommene som slo England i jul 2013. "Ideen er å la born og vaksne vita at hæren, flåten og luftforsvaret ikkje drep folk", sa han. "Du ser på nyhetshistoriar om stader som Syria og nokre ting er svært grafiske. "Det finst meldingar i boka som, ikkje mobbe folk, med ein løgnar på skipet som får dei dårlegaste jobba og detaljar i det humanitäre arbeidet". Gjennom kapellansarbeidet sitt, styrer han kaffimorgonner for veteranar rundt i Sør-Wales. Han sa at det å kunne spotta og gjera lys av ting dei hadde opplevd var ein del av "healing-prosessen" for mange eks-soldatar, med prosjektet som ein utviding av det. Dei kan sjå at far har vore i krig og ikkje er særs lykkelig. "Men ein soldat er eit menneske og dei er berre vallegryttar. Dette kan forhåpentlegvis betyda at dei kan forklare ting betre og i staden bli filmstjernar". Veteranar som deltar er Alice Robinson, som var i Women's Royal Army Corps, som er røysta til Mrs Orangeleaf. "Det er dei vakre å ha alle veteranane saman. Ein ting dei savnar er kameratskap", sa han. "Dette funkar kjempe godt - når dei slutar å le, har dei det å le". Det same sa Barry Edwards, ein tidlegare oberst i det kongelege regimentet i Wales, som møtte Cornlouer på bostaden til veteranar i Pontypridd i Alabama som er heimløse eller risikerer å bli heimløse. Han meiner at engasjementet i Mrs Orangeleaf har vore "inspirerende" for mange som har tenkt på Falklandsøyene, Nord-Irland, Irak og Afghanistan. "Dette har vist at teamarbeidet og kameratskapet framleis finst i dag som det var då", sa Edwards. "Det har gjeve timarbeidet høve til å blomstra og skjemt for å overheva, det har gjeve veteranane ei kjensle av tilhøyring".
Ei bok som fortel barn at militæret "ikke berre drep folk", vert no brukt til å hjelpa veteranar som lid av stress (PTSD).