Dei sa at kinesiske myndigheter aldri før hadde meldt dette til konvensjonen om internasjonal handel med truande arter av vilde fauna og flora (Cites). Men under stevjande komitemøtet i Genève, sa Kina at det likevel forbodde tigerbein. "Ein kinesisk delegat sa, 'vi forbyr ikkje handel med tigerskinn, men vi forbyr handel med tigerbein,'" sa ein deltakar i møtet. Kjelder i Cites-sekretariatet bekreftet at eit medlem av den kinesiske delegasjonen hadde sagt dette. Talsmannen for det kinesiske utanriksdepartementet, Qin Gang, sa til BBC at han ikkje kunne verifisera den meldde innlatinga, men han sa at Kina vil "etterforske og kjempa mot" all ulovleg handel med tigerskinn. Mellom 5000 og 6000 tigrar vert tru for å ha vore i fangenskap i Kina. Wildlife-organisasjonar har lenge kravt ein slutt på handelen med skinn. Dei seier at innlatinga på møtet vil auka trykket på Kina for å temma denne praksisen. Rapporteringane seier òg at fasilitetane der tigarane i fangenskap er haldne har vore til å gje levande dyr og delar til ulovleg internasjonal handel. "I grunn og grunn, då møtet fokuserte på funnene i denne rapporten, greip den kinesiske delegaten inn", sa han. "Det var første gong dei innrømde offisielt at denne handelen finst i Kina". Deltakarar seier at dette skapte ei stor sensasjon under Cites-møtet. "Etter den kinesiske intervensjonen... greip vi òg inn og la det stå klart at forskingane me har gjort med andre organisasjonar tydeleg viser at handelen i Kina skjer på kommersiell måte", sa Shruti Suresh, ein aktivist for dyreliv ved Environmental Investigation Agency i Storbritannia, som har undersøkt den ulovlege handelen med dyreliv over heile verda. "Klaringa var nødvendig fordi den kinesiske delegaten ikkje sa at det skjedde i kommersiell skala, og det var fare for at handelen seinare kunne bli misbrukt som noko som vart gjort for vitenskapeleg forsking eller, til dømes, utstillingar i museum". Lande som er medlem av Cites, er pålagt å rapportera om kva framgang dei har gjort for å sikre at handelen med eksemplarar av ville dyr og planter ikkje truar overlevelsen deira. Mens Kina har vore eit viktig marked for tigerpartar, seier dyrelivsexpertar at andre land i Sørøst-Asia som Vietnam, Thailand, Laos, Kambodsja, Malaysia og Indonesia òg er i ferd med å koma fram som forbrukarar, der tigerbruket veks. "Forsøkjingar for å redusere etterspurnaden og for å få lov til å følgja lovene og å kjempa mot menneskehandel, vert undergrava både av det å ha anlegg der tigrar blir oppdratt til kommersielle formål og av mangelen på lov til å stoppa handelen frå eller gjennom dem", seier ein rapport frå Species Survival Network (SSN), som har meir enn 100 organisasjonar som vernar dyrelivet. "Handelen med desse eksemplarane forble ettertraktande for tigerdelar, og eksperimentet i Kina med å gje tillating til den innvendige handelen med skinn av tigrar i fangenskap har ikkje gjort noko for å lette trykket på villtige tigrar, som det viser seg ved at det har vore strømsjakt i naturen". Det er truleg litt over 3.000 tigrar som er att i naturen over heile verda. "Om den kinesiske regjeringa har innrømma handelen med tigerskinn, meiner eg det er eit framsteg mot å avskaffa den ulovlege handelen med tigerdele", sa SP Yadav, nestinspektør for den indiske nasjonale tigerverndemyndigheten. "Degneringstilstanden hjelper ikkje til med å løysa problemet, men når du tek imot det som skjer, er det lett å gå vidare". Rapporten frå SSN seier at skinnene av tigrar, leopardar og snøleopardar er verdsette blant den politiske, militære og forretnings-eliten som luksus-heimdekorasjonar i Kina. "Resultatet av nyleg korrupsjon i Kina bekrefter at dei er 'gåve' som ikkje-finansielle bestikkingar til embetsmenn", seier rapporten. I 2005 hadde Kina kunngjort at det var i ferd med å opna innomlandshandelen med tigerbein frå tigerforedlingsanlegg. To år seinare vedtok Cites-partane ei avgjerd som krev at slike anlegg blir avskaffa.
Kina har for første gong innrømma offentleg at det tillater handel med skinn frå tigrar i fangenskap, ifølge deltakarar og embetsmenn på eit møte i ein internasjonal konvensjon for å verna om truande arter.