Ettersom Vest har mislyktast i militærtjenesten i regionen, kan det vera nostalgi for nokre. På det andre har det vore eit enkelt militærmål. Saddam Hussein hadde invadert nabolandet Kuwait, og verda var villig til å bruka makt for å driva han ut. "Saksmålet var både rettferdig og lovleg", seier generalmajor Patrick Cordingley, kommandant for den 7. pansrede brigaden i "Desert Storm" (få få vil minnast den av det britiske namnet, Operation Granby). Den første Gulfkrigen fekk den største militære alliansen sidan andre verdskrigen - over 30 allierte, inkludert Storbritannia, som hadde sett i strid over 50.000 mann, USA, Saudi-Arabia og Egypt. Og det var ein konvensjonell kamp som var langt enklare enn dei mørke opprørane, asymmetriske og hybridkrig som følgde. Michael Clarke, professor i krigstudiar ved Kings College i London, seier at det på mange måtar var "NATO-krigen som Vesten hadde gjort forberedingar på, men aldri har strida i Europa". Det var ein kamp mot ein irakisk hær som var avhengig av utstyr og taktikk frå Warszawapakta, men utan same disiplin og intelligens. Irakarane viste seg å vera ufatteleg ufør. Prof Clarke seier at det var òg byrjinga på ei "militær revolusjon" - den første gongen vi verkeleg høyrde om "smarte bomber" og presisjonsstyrte ammunisjon. Irak sine våpen var kanskje mindre sofistikerte, men med Scud-missilane og den potensielle bruken av kjemiske våpen, elde det fram frykta. Og revolusjonen var ikkje avgrensa til nye artar av våpen. Det kom også i kommunikasjon. Timeline: First Gulf War Desert Storm var den første TV-krigen i den nye tidsalderen av rullende nyheter - med rapporter og live-sendingar frå frontlinjen - ein utfordring som militæret framleis kjemper med. Det var "100-timerskrigen". Men eit sekundært, uuttala mål blei ikkje fullført. General Sir Rupert Smith, som kommanderte den 1. pansrede divisjonen i Storbritannia på den tida, seier at medan målet om å frigjøre Kuwait vart oppnådd, "var den strategiske standen knapt avgjørende og måtte etterpå oppretthaldast med no-fly-sonar og FN-sanktioner". Prof Clark seier at den raske militære sigeren skapte "mange illusjoner som snart kom heim til å roe". Hovrisen ville snart bryta ned. De etterfølgende amerikanske-leide militære intervensjonane i Afghanistan og Irak var kostbare og varige kampanjer mot ukonvensjonelle hærar som ville enda utan ein klar seier. Og General Cordingley seier at den britiske hæren, som no er utformad for å føra krig "mellom folket", ikkje vil kunne gjera noko som var på same skala som Desert Storm.
Etter eit kvart århundre, såg vi gjennom tåken av dei siste konflikta, så kan det sjå ut til at den første Gulfskrigen var ein enkel militær suksess, eller til og med den siste veslevelda for amerikanske og britiske styrkar.