Besøket til utrikesminister Philip Hammond i Tripoli er ment å gje synleg internasjonal støtte til den nyoppståande regjeringa for nasjonal samferd. Han kom òg med meir praktisk hjelp; 10 millionar pund i hjelp, som delvis er ment å kjempa mot menneskehandel og terrorisme. Ustabilitet i Libya skaper nye uregelde rom der den såkalla Islamske staten (IS) tek røter. Flyktakskrisa og menneskehandel forverrar dei breiare problemane i EU, ettersom flyktningar av og til bokstavelegvis vaskar seg opp på kystene. Det eigentlege spørsmålet er: Kvifor no? Kvifor er ein britisk utanriksminister tilbake i Tripoli - det første besøket sidan 2011? Og andre, kva er dei exakt parametra i dette forholdet, kor langt vil britisk (og europeisk) støtte gå og i kva grad vil det ha ei eksplisitt militær dimensjon? Det er lett å svara på timinga. kaoset i Libya har skapt to konkurrerande regjeringar og ei mengd væpne militasjer. men den nye FN-støtta regjeringa for nasjonal samferd, som nyleg har sett opp i Tripoli under Fayez Sarraj, vert sett på som den beste, men smale, sjansen til å få ordna i landet. Men sidan det er opprinninga til FN-prosessen, fører det ei risiko med seg at den nye regjeringa ikkje vert sett på som eit resultat av libyanske ambisjoner, men som noko som kjem utanfor. Trass i risiko treng den nye regjeringa mykje hjelp for å sette røter i eit dårleg terreng. Storbritannia har gjeve hjelp - og vil gje meir hjelp. Midlane skal gå til å takle ulovleg migrasjon, smugling og organisert kriminalitet og mot-terrorisme. Men kva med den praktiske hjelpen? Det er påhaldande meldingar om at britiske spesialstyrkar er på jorda i Libya for å motverka IS. Faktisk har dei franske motparta deira vore langt mindre vellukka i å sleppa seg unna medias spotlys. Tilstedeværda deira vart spektakulært "utbygd" av den franske avisa Le Monde i februar. Dette forslaget har fått sterk kritikk frå formannen for utskottet for utanrikspolitikk i underhuset, Crispin Blunt, som har advart om at slike truppar rett og slett kan bli mål for lokale militanser og IS. Den britiske regjeringa har ikkje vore eksplisitt i å svara på Blunt, og har i stor grad gripe til påstand om at ingen avgjøringar er teke og at ingen forespørsel er komne frå den nye libyske regjeringa. Det kan vera nødvendig med noko slag opplæring, og det er sannsynleg at Storbritannia skal spela ein rolle. Ein tidlegare innsats som førte til at libyske personel kom til Storbritannia endte i kontrovers når nokre av dei libyske studentane blei funne skuldige for voldtekter og andre seksuelle overgrep. Ja, atferda deira terroriserte nabolaget og førte til at dei snart kom tilbake til Libya. Men det vil vera naudsynt noko slag av opplæringsstøtte til politiet, kystvakta og den libyske hæren. EU vil sannsynlegvis koordinera ein stor del av dette, og det er ikkje heilt greitt kor mykje av dette vil skje i Libya eller i eit naboland - Tunisia til dømes. Det kan òg vera trykk på den libyske regjeringa for å la internasjonale sjøsoldater gå inn i libyske territorialfar for å hjelpa til med å bekjempe menneskehandel. Dette kan gje Storbritannia ein utvida sjøs rolle. Mykje vil avhenge av kva den nasjonale samordningsregjeringa trur den treng.
Etter å ha spelt ein viktig rolle i den vestlege luftkrigen som førte til at den libyske leiaren Muammar Gaddafi blei avsett i 2011, spår Storbritannia at han endå ein gong skal spela ein viktig rolle for å få stabilitet i det ødeleggja samfunnet i Libya.