I dag, ein av dei største lovforslagane i USA, er at alle som kritiserer regjeringa på sosiale nettverk som Facebook eller mottar ein e-post som innehar statlig motstand, kan sitja i fengsel i opptil 12 år. Loven vil òg forby delinga av videoar, bilete eller opptak på nettet utan samtykke frå den som tek imot, kriminalisera "whistleblowing" som "spionage" og gjera det ulovleg for nokon å leita etter informasjon om staten, sjølv om det ikkje er klassifisert. Men mange trur at trykket frå det sivile samfunnet og lokale journalistar, som har vore sterkt imot lovgivningen og hevda at den var "totalitær" og krenka mot den grunnleggende ytre foruttrykkjarfrileiken, har spelt ein rolle i avvikinga av lova. Med dei fleste av dei tradisjonelle mediane i Angola som er kontrollert av staten, eller eigd av regjeringsministrar og forretningsforeningar deira, finst det lite fri debatt i aviser eller på fjernsyn og radio. Opposisjonspartiene får sjelden kolonneinjer eller kringkastingstid, medan regjeringa og presidentaktivitetane vert dekka i detalj og nesten alltid med ein positiv spin. I dei siste månadane har det blitt organisert og forfremja fleire anti-regjeringsmarsjar gjennom Facebook, der det fins sidar som er dedikerte til å motsette seg presidenten i nesten 32 år, Jose Eduardo dos Santos. Der gjer folk kommentarer som dei ikkje ville våga å tala ut i offentligheten. Angolane som bur i diaspora har òg vore opptatt på nettet, og har laga nettsteder for å samla støtte til regimeskifte, og det har vore fleire solidaritetsprotester i Sør-Afrika, Storbritannia og Belgia. Mange er trette av det gjeldande regimet og vil at det skal gjerast meir for å dela oljerikdommen i landet mellom dei fleste, som endå to tredeler av dei lever i fattigdom og mange utan tilgang til vatn eller elektrisitet. Innføringa av ei særskilt lov om Internett vart sett på som eit forsett forsøk på å få avbryta den nettdiskusjonen som var drivkraften til denne uroen. Regjeringa heldt seg til at teknologilovgivningen var nødvendig for å hindra forbrytar som barnepornografi, hacking og økonomisk svindel på nettet. Redaktøren for den private ukedagblada Angolense, Suzana Mendes, som var ein av journalistane som openbart gav uttrykk for bekymring for lova, velkomne tilbaketrekinga. "Det faktum at lovforslaget er avskaffa er viktig, fordi om det hadde vorte godkjent, ville det ha sett vår grunnrett til å vera informerte og å bli informert, i fare", sa ho til BBC. Sizaltina Cutaia, som er medlem av den angolege organisasjonen Open Society Initiative for Southern Africa (Osisa), som òg var mottekt til lovforslaget, sa at dei var glade for at regjeringa hadde gått tilbake. "Dette er definitivt ein seier for oss, og det er oppmuntrande at vi kunne få meldinga vår over", sa ho. Men dei sivile festene rundt at lovforslaget vart avskaffet var av kortere tid etter at ei rekkje aktivistar vart arrestert onsdag for å ha delteke i ei demonstrasjon mot fattigdom i Luanda. Protesten vart organisert via Facebook av ei gruppe som kallar seg Revolusjonær bevegelse for sosial intervensjon (MRIS), og skulle ha skjedd på lunsj. Men etter at leiaren til MRIS, Luis Bernardo, vart arrestert medan han hadde lagt opp plakatar nær heimen sin i distriktet Cazenga, samla berre nokre dusin menneske seg på torget. Dei vart seinare sett fri og tok til seg protesten, som på høgtet på høgt var rundt 100 menneske. Ein talsmann for provinsregjeringa i Luanda sa til statsmedia at dei unge som var involvert, som hevda at dei hadde fullmakt til å organisera protesten, hadde handla "kriminelt" og at politiet hadde rett til å svara. "Det regjeringa må skjøna er at jo meir dei undertrykkar folk, jo meir vil dei demonstrera", sa Cutaia. Sjølv om protester som dette er små i mengde og størrelse, er dei relativt nye i Angola, der få har torga å stille spørsmålstegn til autoriteten til president Dos Santos og den regjerende MPLA-en hans. "Folk som lei protesterne er unge og har ikkje så mykje å tape. Dei vart fødd etter uavhengigheten, og har ikkje den tilknytinga til det regjerande partiet som eldre generasjonar", seier Cutaia. "Alt dei ser er at mange av folket i Angola, til tross for den rike styrken til MPLA, har vore fattige og dei vil at dette skal endra seg. "Særleg vil dei ha retten til å få røysta si røyst".
I ein sjelden nedgang har den angoleske regjeringa trekt tilbake kontroversielle lovgivningar som har sett store restriktar på måten folk nyttar Internett på.