Det kan ta timar - eller fleire veker. Det er kor uviteleg ein akutt etterforskning mot terror kan vera for MI5 og politiet. Sjølv om det fins ei kjensle av at det har vore betydelege framgangsmåtar dei siste 24 timane, bør me passe på å ikkje lese for mykje, for tidleg, om kor lang tid det vil ta for Greater Manchester-politiet og kollegaane deira å vere sikre på at dei har håndtert kvar einaste mulig ledning etter hendingane på mandag. MI5 gjer rundt 500 aktive etterforskingar på ein gong som involverer 3000 "SOI" - "interessante subjekt" i verdsjargonet for tryggleik. Kva slags ressursar har MI5 å kasta på desse måla? Det er rundt 4000 menneske på MI5. Det er ganske åpenbart at ikkje alle er opplært til å gjemme seg i buska, så det ville vore ekstremt fantasifullt å tru at dei observerer alle 3.000 SOI-ane samstundes. Vi veit at offeret er i Manchester, men det vil seie at dei må prioritera og endre prioriteringar. Det er ein ganske skjelvslaus prosess, og om dei gjer feil, kan det bli smertefullt. Angrepet på London 7. juli 2005 var eit jordskjelv for sikkerhetsdepartementet. Det var ein enorm omorganisering av seg sjølv og terrorbekjempinga for å skape mektige regionale knutepunkter som delte etterretningsevne som aldri før. Sidan 2013, har 18 komplott blitt avskaffa, seier Whitehall-offisielle. Det er ein betre streikrate enn nokre av våre kontinentalske naboar. Men ettersom arbeidsbelastinga aukar, som det har gjort takket være Syria, så aukar sjansen for at noko blir tape. Siden 2014 har me visst at det er ein særs viktig oppgåve for etterforskarane, på grunn av eit framleis dokument publisert av etterretningskomiteen. Manchester er den første av dei fem, fordi dei har fått særleg god informasjon om, og dei kan gjennomføre, angrep. •Forsøkjarar av finansiering, mistenkte som har vore utdanna i Storbritannia, og folk som er involvert i falske dokument. •Forsøkjarar som treng ein meir grundig gransking. •Forsøkjarar som var ein trussel for å bli "återinnført" Analysararar, overvåkingsgrupper og spesialiserte team - som utplasserer feilane eller kjempar i løynd - blir overført til den etterforskinga som treng dei mest. Fordelene ved ein slik robott- og systematisk måte å arbeide på er klåre. Men underveis vil ein del av etterforskingane - og dermed tiden til teamene - ikkje føre til anna enn å bekrefta at etterlysinga var verdlause. Etter ei uke, og etter ein lang gong, vert det oppdaga at Person X opna ein skjønnhetssalong, og det var eit vondt samtale frå ein forbitra fyrre ven. Dette er dei daglege utfordringane med å rangere etterretningstjenestene. Sidan Manchester-operasjonen byrja mandag, har den sugd inn meir og meir nasjonale ressursar for å motverka terror. Det har fått ein internasjonal dimensjon på grunn av den stadig viktigare tilknytinga til Libya. Nokre av desse blir over tid gjort til heilt separate etterforskingar, og kvar av disse må arbeiddast med på ein eller anna måte. Og det fører oss til det store spørsmålet som endå ikkje er løyst i Manchester-etterforskinga: Var det ein slemmheit for å fange Salman Abedi? Me veit frå offisielle kjelder at Abedi var ein av dei "tidlegare" statlege representantane som riskerte å bli kontrollert av MI5 og samarbeidspartnarane. Han endte opp på toppen av listen -- ein som dei kanskje ville måtte kontrollere i framtida hvis det var "troverdige" og "tilgjengelege" opplysingar om at han var i ferd med å gjere eit nytt forsøk på å gjere seg involvert i terroristaktiviteter. Men vi veit ikkje kvifor han vart nedgradert -- kva etterforskarar kom opp med, og korleis, i prioriteringssystemet, blei han rekna som utilstrekkelig interesse. Fann desse samtalepene til antiterrorist-hotlinjen mangel på detaljert, trueleg, og praktisk informasjon? Kom dei før eller etter at han vart sett til side? Eller var det berre delvis informasjon? For lite til å starte ei ny etterforskning når det var for mange meir påtrengande krav til oppmerksomhet? Svaret på dette spørsmålet er nøkkelen.
Etterforskinga av tilhøyrsle av Salman Abedi i Manchester har vore mykje meir enn ein gong, og det å spore folk før dei gjer eit terroristbrot er vanskeleg.