Jacob Brentnall drog til Manchester frå heimen sin i Nottingham etter midnatt då han las om bombeangrepet i nyhetane og på sosiale medier. Etter å ha reist ei ung kvinne over byen, drog han med ei familie på tre til Leeds, før han vende heim. "Eg såg mange andre som tweeta om om folk trengte ein plass til å sova eller noko slikt, eller om folk trengde løfter", sa Brentnall, som arbeider som ingeniør. "Eg hadde forutaning om at folk trengde hjelp, og at eg kunne hjelpa, og det var så enkelt som det. "Selv om noko så traumatiserende har skjedd, har alle vore i stand til å trilla saman og gjera det som trengs gjort". Han sa at familien han tok med seg til Leeds var synleg "skakket opp". "Faren sa at dei var utanfor området, men det var likevel ganske traumatiserende for dei", sa Brentnall. "Mor og dotter sovne om eit par minuttar, og faren var blek heilt tilbake. Han var framleis i sjokk. "Dei var svært takknemlege og kunne ikkje seia takk nok". Brentnall roste òg arbeidet til nødhjelpsstovan. "Dei tok i bruk med ein gong", sa han. "Alt skytte seg unna det, men dei skytte seg til det. Eg må ta hatten av dei".
Ein mann har skildra korleis han følte seg tvungen til å kjøre 200 miles om natten for å hjelpe menneska som var ramma av angrepet i Manchester.