Dei såg på svar på årlege undersøkingar som WHO hadde sendt til 127 land mellom 2012 og 2014 og spurde om kapasitet og bruk av blodprøver som kontrollerar HIV-status og helse. Dei fann urovekkende gap i tilførsla. Dei varnar for at FN-målene for HIV kan gå tapt som eit resultat. Målene seier at til 2020, 90% av alle menneske som lever med HIV, skal kjenne til HIV-status, 90% av dei diagnostiserte skal få antiretroviral terapi og 90% av desse behandla pasientane skal ha "vareleg viral undertrykk" (ein måle for effektiv behandling). Men Vincent Habiyambere og kollegaane hans seier i tidsskriftet PLoS Medicine at nokre av landa med låge og mellomstore inntekter, inkludert dei afrikanske landa som har høgt forekomst av hiv, ikkje er klare for å takle utfordringa. Undersøkingane vart send til: • alle 47 landa i WHOs afrikanske region • 33 land i WHOs region i Amerika • alle 21 landa i WHOs østra Middelhavet • åtte HIV-belastningslande i WHOs europeiske region • alle 11 landa i WHOs sørøst-asiatiske region • sju HIV-belastningslande i WHOs vestlege Stillehavsregion I løpet av dei tre undersøkingsårne, svara 55 (43%) land på alle tre undersøkingane, 35 (28%) på to undersøkingar, 25 (20%) på ein undersøking, og ni (7%) svara ikkje på noko av dei tre undersøkingane. Tilsynet til testing har blitt betre over åra, men manglar har verande i nokre delar av verda. Årsakane til mangla i tilsynet er mangel på reagens, utstyr som ikkje er installert eller vedlikeholdt på rett måte og manglande eller manglande opplæring av personel. I nokre laboratorier var maskinane ikkje underhaldte regelmessig. I andre har maskinane bryt ut og ikkje var dekka av kontrakter som skulle underheldast eller reparerast. "Fokuset for det internasjonale samfunnet, for å sikre optimal bruk av laboratorie-teknologi, bør leggjast på dei landa der det er mest behov for inngrep for å skala opp tilgang til HIV-diagnostiske teknologi". Dei innrømmer at dei ikkje har sett på privat sektors testing og at nokre land kan stole meir på dette enn andre. I ein medfølgende redaktør, sier HIV-ekspertane Peter Kilmarx og Raiva Simbi at funnene viser at nokre program kan ha vore "overfokuserte" på å kjøpa utstyr utan å planlegge korleis det skulle brukast og vedlikehalda. I Zimbabwe, for eksempel, fekk berre 5,6% av HIV-pasientene som var under medisinbehandling i 2015 regelmessige blodprøver for å overvåka virusbelastinga si - langt mindre enn målet på 21%. Dette var i stor grad på grunn av problem med å mobilisere ressursar og transportera prøvar og å skaffa utstyr, seier dei. "Det trengs sterk leiarskap, ressursar, planlegging og styring for å utvide laboratorieverknader", konkluderer dei.
Mangel på hiv-test kan undergrava den globale forsøket på å diagnostisera og behandle personer med hiv, varnar ekspertar frå Verdens helseorganisasjon.