Då han vaks opp på 1960-talet var oljeeiet enno ein kostbar vare og blei brukt sparsomt. Fast fram til i dag er olje så mykje og billig at dei fleste av oss nyttar det fritt i matlaging - frå salladsdressing til deep fat frying. Det er ikkje berre i matlaging hjemme, oljen er òg ein ingrediens i dei fleste av dei tingene vi kjøper i supermarkedet. Faktisk, vegetabilsk olje, særleg soyaolje og palmeolie, er to av dei åtte ingrediensane, saman med hvete, ris, majs, sukker, byg og potet, som ein anslår at utgjevarane av alle kaloriane i verda er 85%. Det er ein utvikling som Professor Benton, ein strategisk forskar-dekan ved University of Leeds som spesialiserer seg på mattryggleik og bærekraft, knytter direkte til global handel. Produksjonen av vegetabilske oljer og oljer har auka betydeleg i løpet av dei siste tre ti åra. Økningen har vore dreven av ein kombinasjon av handelsavtaler, som har gjort det billigere og lettere å eksportera og importera olje, og ulike regjeringspolitikkar. Politikkincentiver i land som Malaysia og Indonesia, som har til formål å øke produksjonen for eksport, har hjelpt til å senka kostnaden for vegetabilsk olje, til dømes. "Å konkurrere på eit globalt marked krev ein svært effektiv produksjonsprosess som driv skala og billighet. No har vi eit matsystem som er bygd på utruleg billege kaloriar", seier professor Benton. Selvfølgelig har denne mathandelen i mange tilfelle bidratt til å redusere hungersnød og, som professor Benton påpeker, betyr at "de fattigaste av dei fattige har tilgang til billege kaloriar". Men han seier at denne handelen - som tyder at fleire menneske et mindre sunt import, i staden for det som er lokalt tilgjengeleg - kanskje òg har bidratt til å gjera oss fittere. Over 50 prosent av folkesetnaden i verda er ikkje av "heilage vekt", ifølge den nylege rapporten til professor Benton om matproduksjon. "De fattigaste i verda kjem framleis med å få nok kaloriar og er underviktige, men i dei rike landa våre hindrar ikkje fattigdommen folk i å eta (og drikka) kaloriar, men det hindrar dei i å ha eit næringsrikt kosthold", seier rapporten. Prof Corinna Hawkes, direktør for Centre for Food Policy ved City, University of London, seier at den største økningen i kjeldereksklarer sidan globaliseringen byrja, har vore frå oljekulturer. "Det har vore ein veldig plutseleg og markant auke i tilgjengeligheten til sojabønner og palmeolie, og det er for meg direkte relatert til politikkar som har gjort det lettere å handla", seier ho. Oljefrø er no blant dei dyreste avlingane, og dei fleste bearbeidde matvarene inneheld enten palmeolie eller soyaolie, som kan bidra til å utvide levetida, seier ho. "Fordi det vart mykje lettere og billegare for den foreta matindustrien å importera den, var det ingen motstøting for å bruka den", seier ho. Ei lita mengd fett er ein viktig del av ein sunn, balansert kosthold. Men fett er høy i kaloriar, så å eta mykje kan auka risikoen for å bli overvektig eller overvektige. Mettet og transfett er òg knytt til hjertesykdomar. I Kina, til dømes, blir maten steikt med mykje olje, og i Brasil brukar folk større mengder olje i tradisjonelle matretter. Men saman med den økte handelen med oljer, seier ho, er det viktig å merke seg at handelen med frukt og grønnsaker har auka, noko som tyder at kostene til mange har blitt betre. Dette er det forskjellen Professor Hawkes kallar "kvinovra". Det økende etterspurnaden etter den såkalla "supermatmaten", som har vore dyrka høgt i Andesfjellane i tusenvis av år, har vorte skuld for den skyhøge prisen og utilgjengelegheita for folk i dei landa det først kom frå. Spørsmålet går til kjernen av kontroversen rundt globalisering: at økningen av denne har gavna uproporsjonalt til folk som alt er forfortjente. Men funnane frå ei ny studie som London School of Economics (LSE) gjorde, som hadde sett på 26 land mellom 1989 og 2005, då globaliseringen auka dramatisk, motsetter seg dette. Forskinga kom til den konklusjonen at det var "sosial globalisering" - endringar i måten vi arbeider og lever på - som gjorde oss fittere, i staden for den utbredde tilgjengeligheten til billigere og mer kalorifylte matvarer som blei driven av global handel. I grunn er det at vi i augo til å arbeide, handla og ha samvær, men knapt rører musklene, er skuld for det, seier forfattaren av studien, dr. Joan Costa-Font. "Matinntaket vårt er drevet mot å oppfylle behovene til ei før-global [samfunnsmessig] verd, der folk måtte gå til stader, og der det ikkje var så mange energi-besparande aktivitetar som i dag. Costa-Font seier at forskinga tyder på at når folk har tilpassa kostholdet og livsstilen til desse endringane - i utgangspunktet beveger dei seg meir og et mindre - vil meir normal vekt igjen råde. Han pekar på USA som eit døme. Hypotesen er at denne økningen i overvektige er berre forbigående".
Eit teeskje med olje, målt nøyaktig, er korleis professor Tim Benton minner mor si som lagde opp eit frysesaker.