meta: {"file": "/data/tomer/Sefaria-Export/txt/Tanaitic/Minor Tractates/Tractate Avadim/Hebrew/merged.txt"}
text: Tractate Avadim
  מסכת עבדים
  merged
  
  This file contains merged sections from the following text versions:
  -Talmud Bavli, Vilna 1883 ed.
  -
  
  מסכת עבדים
  
  
  
  
  
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>עבד עברי והנרצע נוהגים ביובל. שדה אחוזה וחרמים נוהגים ביובל אמר רבי ישמעאל לכך נאמר (ויקרא כ״ז:כ״א) כשדה החרם לכהן תהיה אחוזתו מה אחוזה ביובל אף חרמים ביובל: <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>שוה היובל לר״ה לתקיעה ולברכות <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="3"></i>אלא שהשופר של יובל דוחה את השבת. <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="4"></i>מאימתי פסקו היובלות משעלה פול מלך אשור ותגלת פלנאסר מלך אשור והגלה לראובני ולגדי ולחצי שבט המנשי:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>עבד עברי נקנה בכסף ובשטר וקונה את עצמו בשנים וביובל ובגרעון כסף יתירה עליו אמה העבריה שהיא קונה את עצמה בסימנין. הנרצע נקנה ברציעה וקונה את עצמו ביובל ובמיתת האדון:
  הכותב שטר <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>גירושין לשפחתו רבי חנינא בן גמליאל אומר אינה בת חורין וחכ״א הרי זו בת חורין. אמר לה <i data-commentator="Haggahot" data-order="2"></i>הרי את בת חורין חכ״א אינה בת חורין:<i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>
  מוכר אדם את בתו משפחות לשפחות ומאישות לאישות ומשפחות לאישות אבל לא מאישות לשפחות<i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>המוכר את בתו על מנת שלא ייעדנה האדון מכרו קיים ותנאו בטל [מפני שהתנה על מה שכתוב בתורה וכל המתנה על מה שכתוב בתורה תנאו בטל]:
  האב לייעד והבן לייעד האב קודם הבן לייעד והאב לפדות הבן קודם מפני <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>שמצות ייעוד קודמת למצות פדיה שנאמר (שמות כ״א:ח׳) אשר לא יעדה והפדה. <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>אין מיעדין שתים כאחת:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>האח אינו מייעד שהיה בדין מה אם הבן שאינו קם תחת אביו ליבום הרי הוא מייעד. זה שהוא קם תחת אחיו ליבום אינו דין שייעד ת״ל (שם) ואם לבנו ייעדנה. פרט (לזה) [לאח]:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>ייעדה בסוף השנים אם יש לו רשות עליה מיועדת כדברי <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>רשב״א ואם לאו אינה מיועדת. וחכ״א כל זמן שהיא ברשותו מיועדת שעל מנת כן נתן את הכסף בתחילה:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>המוכר את בתו והלך וקדשה לאחר שחק באדון כדברי ר׳ יוסי בר יהודה וחכמים אומרים לא עשה כלום:
  
  
  
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>עבד עברי עושה ביום אבל לא בלילה <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>ר׳ יוסי אומר הכל לפי אומנותו. אבל הכל שוים שלא ילמדנו לא צבע ולא טבח ולא נחתום <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>לרבים <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="3"></i>ולא יטלנו לכסא ולא יטול [כליו] לפניו למרחץ ולא יסמוך לו את מתניו ולא ישיפנו ולא יסיכנו:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>אוכל ממה שהוא אוכל ושותה ממה שהוא שותה מיסב אצלו <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>ויושב כנגדו אפי׳ היה בטל. <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>לקה או שחלה אינו מחשב לו את בטלונו ברח וחזר מחשב לו את בטלנותו:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>לא ימכור את עצמו ליקח לו כסות או מצעות אבל מוכר הוא את עצמו להחיות את נפשו:
  השלים את שניו לא ישלחנו ריקם. דכתיב (דברים ט״ו:י״ג-י״ד) וכי תשלחנו חפשי מעמך לא תשלחנו ריקם העניק תעניק לו <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>ראב״ע אומר אם מתברך הוא על רגלו מעניק לו ואם לאו אינו מעניק לו אר״ע <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>בין כך ובין כך לא יפחות (ס"א לו) מחמשים זוז. בכל מעניקים חוץ <i data-commentator="Haggahot" data-order="2"></i>מעבדים ושטרות וקרקעות. אחד איש ואחד אשה אלא שהאיש קונה עבד עברי <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>ואין האשה קונה עבד עברי:
  אין קונין ב׳ עבדים כאחד<i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>המוכר את עצמו <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>והבורח והיוצא בגרעון כסף אין מעניקין לו:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>הנמכר בגניבתו לא ימכר לא בשוק ולא באיטליז שנא' (ויקרא כ״ה:נ״ה) כי <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>לי בני ישראל עבדים וגו׳:
  המוכר את עצמו לעובד כוכבים קרובין וב״ד מצווין לפדותו. הוא <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>אינו מצווה לפדות את עצמו שנא' (שם) אחד מאחיו יגאלנו או דודו או בן דודו יגאלנו וגו׳ שהיה רבי ישמעאל אומר ומה אחרים מצווים לפדותו הוא אינו מצווה לפדות את עצמו ומה אני מקיים (שם) או השיגה ידו ונגאל אלא מה הוא שיפדה את עצמו אינו חוזר לשיעבוד אף אחרים שפדו אותו אינו חוזר לשיעבוד <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>ר׳ יוסי הגלילי אומר בית דין לשיעבוד וקרובים לחירות ר׳ עקיבא אומר ב״ד לחירות וקרובים לשיעבוד:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>גנב מאתים ושוה מנה ימכר וחוזר ונמכר גנב מנה ושוה מאתים לא ימכר רא״א לעולם אל ימכר עד שיהא ממכרו וגניבתו שוים אל ימכר וישנה לו בגניבה אתת <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>וחוזר לשררה שהיה בה דר״מ ר׳ יהודה אומר <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="3"></i>לא היה חוזר לשררה שהיה בה:
  
  
  
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>הנרצע אינו נרצע עד שיאמר וישנה שנא׳ (שמות כ״א:ה׳) ואם אמור יאמר העבד היהלו אשה ובנים ולאדניו אין אשה [ובנים] לאדוניו אשה ובנים ולו אין אשה ובנים לא ירצע כדברי רבי ישמעאל <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>ר״ע אומר בין כך ובין כך ירצע <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>בכל רוצעים אפי׳ <i data-commentator="Haggahot" data-order="2"></i>במספר אלא שאין מצות רציעה אלא <i data-commentator="Haggahot" data-order="3"></i>במרצע שנא׳ (שם) ורצע אדוניו את אזנו במרצע וגו׳ <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="3"></i>אינו נרצע אלא בגובה של אוזן בדברי <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="4"></i>ר״מ ר״י אומר (אף) במילתא. אינו נרצע אלא <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="5"></i>בימין <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="6"></i>בפני בית דין שנאמר (שם) והגישו אדוניו אל האלהים וגו׳ <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="7"></i>נאמר דלת ונאמר מזוזה למה נאמרו שתיהן אלא הקיש דלת למזוזה מה מזוזה מעומד אף דלת מעומד:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>עבד כנעני נקנה בכסף ובשטר ובחזקה וקונה את עצמו בכסף על ידי אחרים ובשטר על ידי עצמו דברי ר״מ וחכ״א בכסף על ידי עצמו ובשטר על ידי אחרים ובלבד שיהא הכסף משל אחרים:
  ויוצא בראשי איברים בשן ועין <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>ובראשי אזנים ובראשי אצבעות ידים ורגלים ובראש החוטם ובראש הגויה ובראשי הדדין באשה<i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>. רש״א אף באיש:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>הפיל שיניו כאחד סימא ב׳ עיניו כאחד יוצא ואינו נוטל כלום זו אחר זו יוצא לחירות בראשונה ונוטל דמי שניה חתך מבשרו <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>או הפיל שן <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>שעתיד <i data-commentator="Haggahot" data-order="2"></i>לצאת [אינו יוצא]:
  העבד שישראל <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>שותף בו הרי זה בן חורין:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>המוכר את עבדו לאחר שלשים יום רבי מאיר אומר הראשון ביום או יומים ואין השני ביום או יומים <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>ר׳ אליעזר אומר אין שניהם ביום או יומים:
  <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="1"></i>המוכר עבדו לעובדי כוכבים או לחוץ לארץ <i data-commentator="Haggahot" data-order="1"></i>והיוצא בראשי אברים <i data-commentator="Mesorat HaShas" data-order="2"></i>אינו צריך גט שחרור רבי עקיבא אומר צריך גט שחרור: 