meta: {"file": "/data/tomer/Sefaria-Export/txt/Tanaitic/Commentary/Gra's Nuschah/Minor Tractates/Gra's Nuschah on Tractate Kallah/Hebrew/merged.txt"}
text: Gra's Nuschah on Tractate Kallah
  נוסחת הגר״א על מסכת כלה
  merged
  
  This file contains merged sections from the following text versions:
  -Talmud Bavli, Vilna 1883 ed.
  -
  
  נוסחת הגר״א על מסכת כלה
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   אף אלמנה שנאמר (ועי׳ במס' כלה רבתי): 
  
  
  
   בני: 
   אמר: 
  
  
  
   רעה: 
   לפניו רבש׳׳ע אם בעלי מקרא הם יעסקו בתורה ובנביאים ובכתובים ואם בעלי משנה הם יעסקו במשנה בהלכות ובאגדות ואם בעלי גמרא הם יעסקו בתלמוד בהלכות פסח: 
   בן אלעזר משום ר' יהושע בן חנניא: 
  
  
  
   עליה: 
   עליה: 
   עליה: 
   עליה: 
  
  
  
  
  
  
  
   מכאן אמרו חכמים כל המסתכל באצבע קטנה של אשה כאילו מסתכל באותו מקום וכל הנוגע: 
  
  
  
   שאינם מהוגנים. ר' נהוראי אומר (ושבנתיים צ״ל לקמן כמו שיתבאר): 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   ר"י אומר עז פנים לגיהנם (וכו' כמ"ש למטה עד) אשר גלה סודו לר״ע בן יוסף א״ר יוחנן בן דהבאי ארבע׳: 
  
  
  
  
  
  
  
   תשעה הם כממזרים ואינם: 
   חצופה: 
   מצורעין אלו בועלי: 
  
  
  
   אותו (ובמס' כלה רבתי הגי׳ נלוה עמו): 
  
  
  
  
  
  
  
   רגליו על הארץ וזו עושה אותה: 
   שלש פעמים בשלשה ימים וזו: 
  
  
  
  
  
  
  
   לבו נעקר: 
   מוריקא של: 
   א״ר אחאי ב״ר יאשיה כל המפנה דעתו בנשים סופו (ושבנתיים צ״ל למעלה כנ״ל): 
  
  
  
   רבותיך: 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   ר' אומר כל: 
  
  
  
   ואומר וירע בעיני ה' אשר עשה וימת וגו׳ ואינו רואה פני שכינה שנא׳ (תהילים ה׳:ה׳) לא יגורך רע ואפילו קטנים: 
   וכל המקשה עצמו ה״ז עבריין: 
   בר״ש: 
   יהודה הנשיא: 
   ר״א אומר מפני שתבעה למטה ואינה נתבעת ר׳ יהושע אומר מפני שאמרה בשעת בעילה אנוסה אני רע״א מפני שאמרה בשעת טהרתה טמאה אני ר' נחמיה אומר בעון שנאת חנם אשתו מפלת נפלים ומריבה רבה רבה בתוך ביתו ובניו ובנותיו מתים כשהם קטנים רע״א כל מי שאינו נותן צדקה גורם: 
   ויתקיימו: 
  
  
  
  
  
  
  
   כראוי: 
   נטלן ר״ע חלקן: 
  
  
  
  
  
  
  
   יפזר מעותיו לצדקה דברי ר״א ר׳ יהושע אומר ישמח את (וכ״ה בב״ב דף י׳ ע״ב ע״ש): 
   אדם רשאי ליתן (וכ"ה במס׳ כלה רבתי ועי׳ הגי' בב״ב ובע״ז יז ע״ב. ובדפו״י כאן ליתא למשמש במעשיו אלא ליתן ונשתבש בדפוס פפד״מ): 
  
  
  
   בתורתך ולשורפך עמה ועמד: 
   קפץ ונפל לתוך האור והשמיע קולו מתוך האש: 
   ואם היה סומא לא יאמר לו שקעה החמה אלא סלוק תפלתך וכל האומר דבר משום רבו שלא אמרו גורם: 