meta: {"file": "/data/tomer/Sefaria-Export/txt/Tanaitic/Commentary/Rishon Letzion/Minor Tractates/Rishon Letzion on Avot D'Rabbi Natan/Hebrew/merged.txt"}
text: Rishon Letzion on Avot D'Rabbi Natan
  ראשון לציון על אבות דרבי נתן
  merged
  
  This file contains merged sections from the following text versions:
  -Talmud Bavli, Vilna 1883 ed.
  -
  
  ראשון לציון על אבות דרבי נתן
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   ואיני יכול להכשיל כו׳. פי׳ ע"י התחבולה שבסמוך שהרי אדם בעצמו ידע כי הוסיף הנגיעה ולא נצטוה עליה לכך הכשיל את חוה שהיא סברה שאף הנגיעה בכלל הציווי. וגם בגמ׳ דסנהדרין כ"ט מנין שכל המוסיף גורע וצריך לפרש כן שחוה לא ידעה שהוא הוסיף מלבו. ובזה יש לכוין הפסוק ולאדם אמר כי שמעת לקול אשתך אשר צויתיך לאמר לא תאכל כו׳ לכאורה מלת לאמר משולל הבנה אמנם בזה הכוונה רצויה שהרי צויתיך אך לאמר לא תאכל ולא יהיה לך להתפתות ע״ הנגיעה: 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   יש גורסים לאכול מן הקופה ור"ל שלא תהא רגיל בסעודה אולי סופך להיות עני ותהא מוכרח לאכול מאכלים שלא תהיה רגיל בהם ואפשר דצ״ל לאכול מן הקמצנים פי׳ מסעודה שאינה מספקת לבעליה ולפ״ז שפיר דמי להנך דלעיל דע"י ההרגל יבוא לידי עבירה: 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   פי׳ שאינם לבריאות גופו כ״א להזיקו והך שאינו מברך ר״ל דמדינא אינו מברך עליהן דמזיק הוא אבל אי מברך עליהן נמצא עובר משום ג׳ לאוין כו': 
  
  
  
   פי׳ הרי חנופה מבקש ואביו לא חנף לו אך התגאה כנגדו לכן לא זכה ללמוד ורצה בזה שהאב יחניף לבנו למען הביאו ללימוד התורה: 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   [עי׳ ב״מ פז. וע״ש בתוס׳ שהקשו על רש״י ומהכא סיוע לרש״י]: 
   [ועי׳ נזיר כג: דשם איתא להיפך שהרגיש בעמידתה של בכירה]: 
   [בפסקי תוס׳ במנחות פרק כל קרבנות סי׳ רל״ב איתא בזה״ל כשכתב עזרא התורה נקדה אמר אם יאמר משה למה נקדת אשיב הלא לא מחקתי]: 
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
  
   יתכן דצ"ל אמר יהושע באותה שעה יודע אני וכו׳ וקאי על יהושע בן נון וכן הוא בילקוט פרשה וזאת הברכה: 