Arutelu:Jaan Kaplinski

Kaplinskiga on küll see lugu, et ta ise ennast filosoofiks ei pea. Andres 7. aprill 2006, kell 03.58 (UTC)

: Filosoofia asjades võtab sõna küll ja teda mingil määral tunnustatakse. Faktiliselt seega võib teda filosoofide kui "filosoofiaga produktiivselt tegelejate" hulka arvata. Tema positsioneerivalt keigarlikust enesemääratlusest ei pea minu arvates lähtuma. --Kamma 7. aprill 2006, kell 15.15 (UTC)

:: Jah, olen nõus, et ta faktiliselt on filosoof. Andres 7. aprill 2006, kell 16.02 (UTC)

Mitteilukirjandus tuleks minu meelest eraldi välja tuua. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 21. mai 2007, kell 17:28 (UTC)

Mul ei näita pilti. kas teised näevad? avjoska 17. mai 2009, kell 20:55 (UTC)
VERIFITSEERIMISE PROBLEEM. Mille alusel saab tunnistada õigeks Kaplinski kohta tehtud üldistused? Artiklis antud viited osutavad Kaplinski nendele raamatutele, mida käsitletakse, mitte aga tekstidele, millele artikli autor on oma üldistusi tehes toetunud. Kuidas olla kindel, et artikli autor teeb õigeid üldistused? (Ma ei väida midagi selle kohta, kas need üldistused on õiged või valed, vaid tahan aru saada, millele toetub Vikipeedia ja mida peab usaldma Vikipeedia lugeja. Asi pole mõistagi selle artiklis üksi, vaid põhimõtetes.) --Vikker 17. mai 2009, kell 21:12 (UTC)

Autori järeldustes ei saagi kindel olla. Tuleb toetuda atribueeritavatele järeldustele. Andres 17. mai 2009, kell 21:36 (UTC)
AUTORITEKSTI PROBLEEM. Olen eelmisega asja ajanud muidugi äärmuseni (olen väljendanud end ka veidi ebatäpselt, aga olgu), kuid lubatagu siiski korraks samas laadis jätkata ja küsida, kas järgnevas on reklaami (subjektiivselt hinnangulise autoriteksti) maiku või mitte. (Võrreldagu. Vaatasin ka Karl Martin Sinijärve kohta käivat artiklit, mille juures on seatud verifitseerimise probleem, ja enne seda on olnud küsimus  ka selles, et tollel artiklil on olnud juures autoriteksti maik.) Niisiis, kas järgnevas Kaplinski kohta käivas lõigus on reklaami või autoriteksti maiku: "Silma paistab eriline loodusetaju, mis näib püüdlevat subjekti-objekti piiri kustutamise poole. Suhe ajalooga on pigem tõrjuv, loomupäraselt patsifistlik. Stiil on elliptiline ja metafoorirohke. Vaheldumisi on paigutatud võimsalt voolav vabavärss ja lõppriimilised tekstid, kus väljendus on järsk ja taotleb lühikesi kirkaid vormeleid." Siin juures ei ole viidet, viide küll järgneb, aga käib teise asja kohta. --Vikker 17. mai 2009, kell 21:31 (UTC)

See on selgelt autoritekst, mida võib piiratud mahus tsiteerida. Osa öeldust on küll verifitseeritav. Tähtis on kõigepealt leida allikas. Andres 17. mai 2009, kell 21:36 (UTC)
TÄISLAUSED. Epp soovitab kirjutada täislausetega ja tal on põhimõtteliselt õigus. See küll tekitab järjestikku palju asesõnu ja isikunimede kordusi. (Siin oli lause "Sündis Tartus Toomemäel." Nüüd on: "Ta sündis Tartus Toomemäel.") --Vikker 18. mai 2009, kell 06:44 (UTC)

Täislausete kasutamine on üks Vikipeedia põhimõtteid. Väljenduse mitmekesistamiseks võib mõistlikkuse piires kasutada samu võtteid nagu tavatekstis. Andres 18. mai 2009, kell 07:13 (UTC)

Pildi küsimus. Ma ei näe seda asja eriti tihti, et pildi suuruse määramata jätmisel lehekülg pilti ei näita. Ma ei pannud pildi suuruseks null, vaid jätsin pildi suuruse määramata. Nagu artiklites Karl Martin Sinijärve või Helen Mahmastoli kohta. avjoska 19. mai 2009, kell 04:05 (UTC)

Mis imelik jutt see on? Milleks siis thumbi seaded üldse on? Mul on küll kogu aeg pilti näidanud; nii siin kui ka igal pool mujal. --Epp 19. mai 2009, kell 04:11 (UTC)

: No algul kui ma selle pildi siia panin, ma pilti ei näinud. aru ka ei saanud, milles asi. avjoska 19. mai 2009, kell 04:13 (UTC)

:: Kas nüüd näed? Tegelt peab vist soovitama, et ärge kasutage IE-d. :-) --Epp 19. mai 2009, kell 04:14 (UTC)

:: See on nüüd muidugi jama, kui teised hakkavad IE kasutajate pärast igal pool kribupiltide käes kannatama. --Epp 19. mai 2009, kell 04:15 (UTC)

::: Nüüd ei näe, sest pildi suuruse määr on maha võetud. Ma ei kasuta IE-d. avjoska 19. mai 2009, kell 04:51 (UTC)

:::: Nüüd näed? Panin tagasi. Mis jama see on? Kõiki on ju varem näidanud, või kuidas? Kas nt Janet Jacksonit näed? --Epp 19. mai 2009, kell 04:54 (UTC)

::::: Nüüd näen. Janet Jacksonit näen ka. Ma ei tea, mis sellel artiklil siin hakkas. avjoska 19. mai 2009, kell 04:59 (UTC)
Bibiograafia-osa vajab edasist korrastamist. Vt http://ester.nlib.ee/search*est/X?SEARCH=Kaplinski%2C+Jaan&searchscope=1&SUBMIT=OTSI --Niki 24. aprill 2010, kell 13:52 (EEST)
Administraatoritele. Mitmetes artiklites on reklaamlinke, mis ei pea ilmselt sinna kuuluma. --Ilmik 26. jaanuar 2011, kell 12:18 (EET)
Vikipeediasse tuldi neti.ee kaudu. Viiruste mängu ei ole. --Ilmik 26. jaanuar 2011, kell 14:42 (EET)

Mida Sa silmas pead?

Kas leiad, et ka selles artiklis siin on reklaamilinke? Andres 26. jaanuar 2011, kell 14:52 (EET)

Kaplinskil ilmus Loomingus oluline tekst "Paus". [[Kasutaja:Andres|Andres]] 31. jaanuar 2011, kell 13:36 (EET)

Kuhu see panna: 29528 Kaplinski? Andres 2. september 2011, kell 23:20 (EEST)

Võib olla see on tunnustus? Geonarva 2. september 2011, kell 23:23 (EEST)

Ta teatas mõni aeg tagasi, et ta eesti keeles enam ei kirjuta (vähemalt ilukirjandust). Tal on koguni selline blogi: http://goodbyemyestonian.wordpress.com/ Seda võiks ikka mainida. 90.191.119.98 19. oktoober 2012, kell 19:17 (EEST)

Muidugi, võid selle ise sisse panna. Andres (arutelu) 19. oktoober 2012, kell 19:19 (EEST)

"ja aastail 1992–1993 Riigikokku." Ta vist oli Riigikogus ikka 1995. aastani. 90.191.119.98 23. veebruar 2013, kell 14:28 (EET)

Riigikogu lehel peaks olema kenasti viidatavad andmed. --Oop (arutelu) 24. veebruar 2013, kell 14:27 (EET)

"Euroopa piirid ja piirivalvurid" on üksikessee, see ei sobi raamatute nimekirja. Eraldi artiklit see minu arust ka ei vääri. [[Kasutaja:Andres|Andres]] ([[Kasutaja arutelu:Andres|arutelu]]) 14. juuni 2015, kell 08:03 (EEST)

"aastail 1992–1993 Riigikokku." Kas ta siis ei olnud Riigikogus kuni koosseisu lõpuni (1995. aasta märtsini)? Seda peaks kontrollima kusagilt. Velirand (arutelu) 26. oktoober 2015, kell 09:27 (EET)

Ikka oli: Olin Riigikogu saadik esimeses koosseisus oktoobrist 1992 kuni märtsini 1995 Miacek (arutelu) 8. juuni 2018, kell 23:26 (EEST)

Kas ei või öelda [[Euroopa kirjandusauhind]]? [[Kasutaja:Andres|Andres]] ([[Kasutaja arutelu:Andres|arutelu]]) 4. veebruar 2016, kell 00:26 (EET)

Minu meelest võiks märkida abielud ja laste emad, need on viidatud allikas kirjas. Andres (arutelu) 5. oktoober 2017, kell 00:00 (EEST)

„Kaplinski esimene abikaasa oli ajaloolane K. Kaplinski (1937)“ — ? — Pietadè Kaastöö 9. august 2021, kell 22:55 (EEST)

:Maarja ema on Küllike (), Küllikese sünniaasta sain www.ester.ee. --Juhan121 (arutelu) 9. august 2021, kell 23:11 (EEST)

Minu meelest selle "värsi mõistet hüljates" võib hoopis välja jätta. See ei ole verifitseeritav (sama hästi võib öelda, et tal on ühesõnalised värsid) ega anna sisuliselt midagi juurde. [[Kasutaja:Andres|Andres]] ([[Kasutaja arutelu:Andres|arutelu]]) 28. september 2018, kell 20:47 (EEST)

Kaplinski tõlked vääriks eraldi lõiku. Tal on kultuurilooliselt olulisi tõlkeid nagu "Daodejing". --[[Kasutaja:Ehitaja|Ehitaja]] ([[Kasutaja arutelu:Ehitaja|arutelu]]) 30. aprill 2020, kell 15:18 (EEST)

Kuupäeva ei ole ju veel avalikustatud. Velirand (arutelu) 9. august 2021, kell 11:19 (EEST)

Mul jäi mulje, et suri täna, aga allikat ei leia enam. --Andres (arutelu) 9. august 2021, kell 22:40 (EEST)

: Jaan Kaplinski sidus ajaliku ja igavikulise  Pühapäeva õhtul suri pärast rasket haigust 80 aasta vanuselt kirjanik Jaan Kaplinski

* [https://www.hbl.fi/artikel/forfattaren-jaan-kaplinski-ar-dod/ Författaren Jaan Kaplinski är död], [[Hufvudstadsbladet|HBL]], 9. august 2021

Siin nimetatakse Nora-Raudsepp Kaplinskit tantsijatariks, kuid isikuartikli järgi oli tegu eelkõige tõlkijaga. Kaniivel (arutelu) 10. august 2021, kell 13:15 (EEST)
----
J. Kaplinski on kirjutanud ka mitteilukirjanduslikku, mittehumanitaarsetel teemadel, täppisteadustest: Teispool sinist taevast https://www.apollo.ee/teispool-sinist-taevast.html --Nimelik (arutelu) 26. november 2021, kell 18:56 (EET)


Arutelu:Keava

Kumbki võrguleht ei ole originaalallikas - kui ma ei eksi, siis pärineb see tekst Rapla maakonda tutvustavast reklaambukletist - mis peaks ilusti vastama Viki copyrighti nõuetele.

Arvan, et ei teeks paha tegijatelt luba küsida. Muidugi võib ka lihtsalt ümber sõnastada. Andres 7. aprill 2006, kell 09.40 (UTC)

välja tõstetud:

Mõisa varemete lähedale on tehtud tore supluskoht, kuhu tullakse lähedalt ja kaugelt.
Vikipeedia on ikkagi entsüklopeedia, mitte turistidele mõeldud voldik

: Jutt on ju voldikust sõna-sõnalt maha kirjutatud.

Praegu asub Keavas Tarmeli puidutsehh ja AS Keava Liimpuit.
reklaam, kui mainida tööstust siis valdkondade kaudu --TarmoK 7. aprill 2006, kell 10.05 (UTC)

. Ei ole üldse nõus. Andres 7. aprill 2006, kell 10.09 (UTC)

: Ja Tallinna puhul hakkame mainima ka kõik firmad? ja tädi Maali kindapoed? --TarmoK 7. aprill 2006, kell 10.24 (UTC)

:: Võib-olla mitte, aga Keava kontekstis on need firmad tähtsad. Ka näiteks EE mainib artiklis Keava kohta ja Kehtna kohta nimetatud aktsiaseltsi. Andres 7. aprill 2006, kell 11.26 (UTC)

::: Huvitav oleks teada millises sõnastuses (ei ole endal käepärast). ... vähemalt sellisel kujul kõlab see lihtsalt artikli täitmisena, et muud tarka ei ole kirjutada siis loetleb kohalike firmasid  (ja seda mite ainult siin, on ka mujal ette tulnud), järgmine etapp oleks mainida ära kohvikud jne.

::: sellisena ei ole see ka neutraalne (ülaltoodud põhjusel). Seda infot oleks vast paremini sõnastada kuidagi niimoodi: Peamiseid aleviku elanikke tööandjaid on puidutöötlemise ettevõtted, Tarmeli kohalik tsehh ja AS Keava Liimpuit ... firmasid peaks mainima vaid siis kui nende olemasolu kujundab paiga elu(olu) ja see peaks siis ka artiklis kajastuma sedasi, mitte loeteluna et see-ja-see firma on siin --TarmoK 7. aprill 2006, kell 12.11 (UTC)

::: Artiklis "Keava": "Töötab puidutöötlemisettevõte (OÜ Keava Liimpuit)." Artiklis "Kehtna vald": "Tuntuimad käitised on AS Valtu Vein ja OÜ Keava Liimpuit." Andres 7. aprill 2006, kell 12.26 (UTC)

::: Muidugi see kujundab paiga eluolu. Artikkel vajab praegusel kujul toimetamist ja täiustamist. Peale selle on ka firmad ise legitiimsed käsitlemise objektid. Minu meelest pole iseenesest ka kohvikutes midagi halba. Andres 7. aprill 2006, kell 12.26 (UTC)

:::: nujah, halba ei ole, aga see on dzinni pudelist välja päästmine, kust kohast tõmmata piiri? Siin on muud tööd juba piisavalt, et hakata veel arutama millal mingi firma mainimine on reklaam ja millal mitte. Laseme siin natuke aega neid loetleda ja varsti on nutikamad tegelased oma firmasid siin reklaamimas ja proovi siis öelda et Vikipeedia ei ole reklaami koht. ... rääkimata sellest et kes jõuab tegelikusega vastavusel silma peal hoida, firmad tulevad ja lähevad --TarmoK 7. aprill 2006, kell 14.34 (UTC)

::::: Kaasajastamist vajab ka palju muid asju.

:::::: Selles see point ongi, ärme tee endale lisatööd, pole veel silma jäänud et meil tööpuudust siin oleks või oleks seda kartagi. Teeme ennem need muud asjad korda ja siis kui aega jääb üle siis mõelda kajastamise laiendamisele --TarmoK 7. aprill 2006, kell 16.20 (UTC)

::::: Küllap me ära tunneme, kui tõesti on tegemist reklaamiga. Ma ei näe siin probleemi. Andres 7. aprill 2006, kell 15.07 (UTC)

:::::: Kas peab lähiminevikust tooma näiteid "skandaaliks" nimetatud reklaamist kus ei olnud selge mida reklaamiti. Või on võluvits olemas mille abil teab täpselt millal mingi tekst muutub reklaamiks ja mille reklaamiks? ... korrates veel kord ennast, ärme tekita pinnast lisatöö jaoks, ühelt poolt jälgimise vajadust, teisalt (mõtetute) arutelude allikaid. --TarmoK 7. aprill 2006, kell 16.20 (UTC)

::::::: Minu meelest pole praegusel juhul mingit põhjust pidada juttu reklaamiks. Kui tõesti keegi Vikipeediasse reklaami paneb, siis on meil see hõlbus välja võtta. Jälgida on niikuinii tarvis muudelgi põhjustel. Lähtuda saab tervest mõistusest ja mingeid täpseid ette eada kriteeriume ei saagi olla. Andres 7. aprill 2006, kell 16.33 (UTC)

:::: ja väited stiilis "tuntuimad" peaks igal juhul vältima. Tuntum kellele? küla, valla, Eesti, Euroopa tasemel? --TarmoK 7. aprill 2006, kell 14.34 (UTC)

::::: Lihtsalt tsiteerisin EE-d. Andres 7. aprill 2006, kell 15.07 (UTC)

:::::: Ok, aitäh, kuid mõte jääb samaks, sellised väited vajavad alati konteksti --TarmoK 7. aprill 2006, kell 16.20 (UTC)
----
Praegu asub Keavas Tarmeli puidutsehh ja AS Keava Liimpuit.

Mina ei näe siin mingit reklaami. Andres 7. aprill 2006, kell 09.59 (UTC)

: reklaam oli välislink --TarmoK 7. aprill 2006, kell 10.24 (UTC)
----

Osa loodusest on copy-paste EL artiklist - ümber kirjutada?
http://www.arheo.ut.ee/ETF%206450.htm - kas see on avalik "Viki" allikas? Sealt (ja päikese käe) lehelt ajalugu juurde kirjutada.
DLX 11. aprill 2006, kell 01.48 (UTC)

Artikli faktilist materjali võib kasutada, kuid tuleb ümber sõnastada. Alajaotuses "Kirjandus" tuua ära selle artikli ja teiste Keavast rääkivate kirjutiste kirjed. Ka teiselt veebilehelt toodud materjali võib ümbersõnastatud kujul kasutada, alajaotuses "Välislingid" tuua ära link tollele lehele. Andres 11. aprill 2006, kell 09.22 (UTC)

Elanikke: 291 (1.01.2006)--avjoska 19. aprill 2007, kell 12:50 (UTC)

Komistasin midagi guugeldades ühele Viki arutelu lehele, kus käsitleti pilte Keavast. Endise keavakana uurisin Keava artiklit lähemalt ja hakkasid silma mõned ebatäpsused. Kuna käsitlejate kontakti ei õnnestunud kusagilt leida, registreerisin end siis kasutajaks, et mure ära mainida. Ise seda siinset tehnikat nii ei jaga, et ise sorkima hakata. Ja selgeks saamise ajaks oleks mure meelest läinud :)
Nimelt on ühel pildil olev "elumaja raudteepeatuse juures" põhikohaga elumaja alles suhteliselt lühikest aega võrreldes selle ajaga, mis see maja põhikohaga raudteejaamahoone oli (kus muuhulgas ka elati). Seega oleks täpsem seda maja nimetada "endiseks jaamahooneks". Ja küla vaatamisväärsuste tutvustamise seisukohast veel ilmekam oleks näidata pilti selle esiküljest praeguse tagakülje asemel.
Ja raudteepeatuseks on tänaseks ehitatud uus perroon jaamahoonest eemal. Nii, et võiks kaaluda kas uus pilti või pildiallkirja - "endine raudteepeatus",  "raudteepeatus vanas kohas (aastani...)" vms.
Meiereis asus "nõukaajal" mu teada söödapärmitsehh.


Arutelu:Rootsi

ROOTSI RIIGIVAPP- pildil on antud Suur Riigivapp ehk kuningavapp. Vappi kasutavad pidulikel juhtudel valitsus ja parlament.
Väike Riigivapp (nn. kolme krooni vapp) on riigisümbolina kasutusel 1336.aastast. Vapi kolme krooni peetakse "kolme targa kuninga" sümboliks.

Sellest saab rääkida artiklis Rootsi vapp. Andres 22. veebruar 2007, kell 20:58 (UTC)

Rahvaarv (2003)Rahvastiku tihedus8 878 08519,7 in/km² Andres 7. aprill 2006, kell 09.41 (UTC)

rahvaarv = 9 142 817 (2006) Andres 30. detsember 2007, kell 15:04 (UTC)

Rahvaarv (2006) 9 060 430 Geonarva 8. juuni 2007, kell 13:26 (UTC)

rahvaarv = 9 174 100 (2007) Andres 18. jaanuar 2009, kell 10:26 (UTC)

rahvaarv = 9 234 309 (2008) Taivo 10. mai 2010, kell 21:25 (EEST)
----
Kas ajaloolised maakonnad kuuluvad haldusjaotuse juurde? Andres 19. september 2006, kell 07:38 (UTC)
Rootsi haldusjaotus: 21 lääni (meie arusaamade järgi maakond) ja 289 kommuuni (valda). Ajaloolised maakonnad tänapäevast haldusjaotust ei näita

"Rootsi impeerium 1658.a. (oranz) ning tänapäevane Rootsi (kollane)." on seal kirjas ning see näitab et kui kollane on Rootsi tänapäeval siis kuulub ka Eesti, Soome ja osa Norrast Rootsile. Kasutaja:Jocker
Kasutaja Jocker- värvid kaardil on antud just vastupidi: 1658-kollane ja tänapäeval oranz. Kui lugemisega probleeme- ära kommenteeri.

Jah kuna ma muutsin selle õigeks nüüd on õige. Jocker

Minu meelest on tänapäeva Rootsi kaardil hoopis punane. Andres 22. veebruar 2007, kell 20:44 (UTC)
Kas on olemas selline väljend või mõiste nagu "Rootsi impeerium"? Andres 23. veebruar 2007, kell 02:52 (UTC)
----
Suurem osa Rootsit paikneb Fennoskandia kilbil, jagunedes järgmisteks loodusprovintsideks: Lapimaa, Norrland, Botnia lahe rannikumadalik, Kesk-Rootsi madalik ja Småland.

: Siin on muidugi see probleem, et loodusprovintsid ei pruugi kattuda inimgeograafiliste piirkondadega. Võib-olla vajaksid nad eraldi artikleid. Seda asja tuleks uurida. Andres 2. veebruar 2008, kell 14:30 (UTC)
----
Lõuna-Rootsit asutasid Götalandi alal Götarid.

See küll õige nimetus ei ole. Andres 28. august 2009, kell 06:19 (UTC)
----
Viimane parandus kliima kohta näitab, et jutt temperatuuridest on mõttetu. Ja viide sademete kohtra on vale. Andres 16. veebruar 2010, kell 20:44 (UTC)
----
Dalarna provintsis kasvab maailma vanim puu (kuusk), mis on arvatavasti 9550 aastat vana.

Võtsin kahtlase ja viitamata väite välja. Andres 14. märts 2010, kell 09:54 (UTC)
----
Tänu lubjarikkale pinnasele ja pehmele kliimale võib Gotlandilt ja Ölandilt leida eksootilisemaid taimi, sealhulgas orhideesid.

Kas käpalised on eksootilised? Eestis kasvab neid ka. Andres 16. aprill 2010, kell 19:35 (EEST)

Kas Rootsi pealinn on Stockholm (linn) või Stockholm? --Metsavend 5. august 2010, kell 12:14 (EEST)

Minu meelest tuleks märkida pealinnaks asula, seega siis Stockholm (linn). Andres 5. august 2010, kell 12:20 (EEST)

:Tegelikult tuleb Stockholmi valla jaoks muuta nimi "Stockholm (vald)" ja see mis linna tähendab lhtsalt Stockholmiks. Alts 5. august 2010, kell 13:52 (EEST)

:: See on mõeldav. Probleemiks on see, et kohaandmed antakse Rootsis haldusjaotuse järgi. Andres 5. august 2010, kell 14:09 (EEST)

- City
- Urban
- Metro
Kas iga ühe jaoks tuleb teha Stockholmist eraldi artikkel? Stockholm (linn) intervikisid on neli ja kõik viitavad mingisse "Stockholm urban areasse", hoolimata sellest, et artikli esimene lause on, et Stockholm on Rootsi pealinn. Kui räägitakse pealinnast, siis peab ka interviki olema pealinna kohta, mitte urban area kohta. Alts 5. august 2010, kell 13:59 (EEST)

Jah. Viimane on Stockholmi linnastu.

Urban area on linn asula mõttes. See ongi Rootsi pealinn. Andres 5. august 2010, kell 14:09 (EEST)

:Siis jääb see arusaamatuks, miks ükski artikkel ei viita siia en:Stockholm? Alts 5. august 2010, kell 14:12 (EEST)

:: Ingliskeelses artiklis on püütud rääkida mitmest asjast korraga, sellepärast ei viitagi. Andres 5. august 2010, kell 14:17 (EEST)

::: Minu meelest on just seal asi segaseks aetud. Me võime ju teha täpsustuslehe, kus asja selgitada. Andres 5. august 2010, kell 14:23 (EEST)

:::Miks siis meie peame mingi viiekesi püüdma surematuse poole, kui miljoneid ingliskeelsed on teinud asja lihtsaks? Alts 5. august 2010, kell 14:19 (EEST)

Vähemalt võiks selles kokku leppida, et Stockholm tähendab pealinna, urban area Stockholm (linnaala) ja vallast Stockholm (vald). Alts 5. august 2010, kell 14:01 (EEST)
Miks tätort rohkem pealinn peaks olema kui linnaks nimetatav vald? Nad mõlevad võivad olla ja sama tinglikult ka ei pruugi olla. Pealinnaks peaks igaljuhul sobima inglise vikis üldisem Stockholmi-mõiste, mis pole kitsalt tänapäevasest haldusüksusest ega statistikabüroo määratlusest. Võimalik ju, et teised vikid käsitlevad tätort'i ennekõike statistilise üksusena, kuna ta ongi seda? Siia oleks lihtsalt sellist Stockholmi artiklit juurde vaja nagu inglise vikis. Lisaks saaksime siis linkide Stockholmi linnale, mida enamikus allikates silmas peetakse, kui ei täpsustata, kas tegu on valla või või haruldasel juhul tätort'iga. Ja minu meelest ei pea inglise vikiga sarnasesse artiklisse linkimises segadust nägema – ülidses mõttes Stockholmi praegused piirid poleks lihtsalt määratud, muidu on ta ikka see sama Stockholm, mida ennekõike märksõna Stockholm alt otsida. Ennemini on siin segadus kui me lingime valla või tötort'i artiklisse, kui üldjuhul kumbagi kitsalt silmas ei peeta. Pikne 5. august 2010, kell 22:37 (EEST)

EE 1. väljaandes artiklis "pealinn" on öeldud "põhiseadusega määratud asula". Võib ju küsida poliitgeograafidelt üle.

Arvan, et lingid Stockholmile peavad tavaliselt silmas valda, kui jutt on tänapäevast, ja asulat kaugema mineviku puhul. Nii tuleks minu meelest artiklid ka üles ehitada: ajaloost rääkida asula artiklist ning jätta valla artiklile ainult valla ajalugu ning valla praeguse territooriumi kirjeldus. Niisugune segaartikkel nagu inglise vikid teeb minu meelest asja ainult segaseks.

Tätort on muidugi statistiline mõiste, aga kui asula all üldse midagi kindlat mõista, siis ju seda, eks ole? Andres 6. august 2010, kell 01:22 (EEST)

: Mina mõistan Stockholmi asula all linna, millest teistes vikides räägitakse.

: Minu meelest tätort'i ajalugu on see, kuidas antud tätort on staistikabüroo järgi laienenud, mitte linna ajalugu (sh statistikabüroo arvepidamisele eelnev ajalugu). Pikne 6. august 2010, kell 11:11 (EEST)

:: Inglise ja rootsi vikis on artikkel, milles kohe alguses on öeldud, et see räägib kolmest asjast korraga.

:: Kuidas asula on laienenud, on osa asula ajaloost. Me võime intervikid ka ära jätta, kui leiad, et vastavus pole täpne. Andres 6. august 2010, kell 11:39 (EEST)

: Inglise ja rootsi vikis on öeldud, et Stockholm on Rootsi pealinn ja suurim linn. Minu meelest ei saa seda koondartikliks pidada – pigem käivad selle alla konkreetsemate või osalt kattuvate teemadega artiklid (vald ja tätort). Ei, intervikid pole minu meelest valed, eesti Vikipeedia esitus on ekslik. Pikne 6. august 2010, kell 11:52 (EEST)

:: Jah, seda on deklareeritud, aga linna territooriumi pole määratletud. Näiteks pindala ja rahvaarv antakse kolmekordselt: valla, asula ja linnastu kohta.

:: Mida siis valla ja asula artiklid koondavad?

:: Mis nimelt on esituses ekslik. Andres 6. august 2010, kell 11:58 (EEST)
----
Minu meelest rannarootslased ja soomerootslased ei kuulu siia. Andres 15. aprill 2011, kell 23:30 (EEST)
----
| rahvaarv = 9 347 900 (2010) Andres 5. juuni 2011, kell 20:57 (EEST)
----
iseenesest arvan, et saarte pindalasid pole nagu mõtet hektarites ära tuua, eriti kuna enne on ainult ruutkilomeetreid kasutatud -- Ahsoous (arutelu) 12. märts 2012, kell 02:22 (EET)

Õige. Andres (arutelu) 12. märts 2012, kell 02:33 (EET)
----
Miks siit ajalugu välja võeti? Seda ei olnud ju liiga pikalt. --Epp 6. detsember 2012, kell 06:45 (EET)
Peale selle on Rootsis 55 getot, kus riigivõim enam ei kehtihttp://dailycaller.com/2014/11/02/swedish-police-release-extensive-report-detailing-control-of-55-no-go-zones-by-muslim-criminal-gangs/http://onneparl.blogspot.com.ee/2015/06/paadipogenikest-x-jah-rootsis-on.html.

Tõstsin selle välja. Need asjad väärivad rääkimist küll, aga haldusjaotuse alla see ei sobi. Andres (arutelu) 24. september 2015, kell 00:18 (EEST)

:Vastasin su arutelulehel. --Minnekon (arutelu) 18. september 2021, kell 11:32 (EEST)


Arutelu:Kurjategijate loend

kas see on siis nüüd koht, kuhu iga soovija võib oma naabri lisada. ma leian, et see loend tuleb kustutada. kurjategijaid pole mõtet üles nimetada, nad pole midagi head teinud. aga kes on õigupoolest kurjategija? kas šokolaadivarga või kasitapja võib ka kurjategijaks nimetada? kui inimene on karistuse kandnud, kas ta siis on ikka kurjategija või ei ole?--Valju 7. aprill 2006, kell 10.31 (UTC)

poolt. Artikli tegijatelt oleks hea kuulda sellise artikli vajalikusest ja mõtekusest --TarmoK 7. aprill 2006, kell 10.40 (UTC)

: Inimesed, kes kelle kohta Vikipeedias on (või võiks olla) artikkel just sellepärast, et nad on kuulsad oma kuritegude või karistuse pärast, peaksid minu meeles olema olema sellises loendis loetletud. Andres 7. aprill 2006, kell 11.29 (UTC)

: Natti Nykäneni ja vahest mõne teise võiks siit välja jätta. Andres 7. aprill 2006, kell 11.31 (UTC)

:: Mõistetav põhjus, kuid see joone tõmbamine peab siis väga selge olema. Muidu tehakse selliseid rumalusi et pannakse siia Nykänen jne. Järgmiseks paneks pooled poliitikud ka, küll-ja-küll neid kes valetanud, varastanud või kiirust ületanud jne --TarmoK 7. aprill 2006, kell 12.16 (UTC)
Kahtlusalused ei ole veel kurjategijad. Kustutasin kahtlusalused.--Valju 8. aprill 2006, kell 13.42 (UTC)

Arvan, et pole mõistlikku põhjust kahelda, et Renno Rumm tappis inimese ning hiljem tappis ennast, et vältida kinnivõtmist. Ta oli ka varem karistatud. Aga kohus teda mõistetavatel põhjustel selle tapmise eest süüdi ei mõista. Seetõttu tuleks ta minu arvates tagasi panna. Seevastu on vaieldav, kas Vidocq ja Villon peaksid siin olema.
Andres 8. aprill 2006, kell 13.55 (UTC)

Kas sellesse loendisse tuleks lisada Sokrates? Andres 8. aprill 2006, kell 13.55 (UTC)

ja o j simpson ja hitler? avjoska 3. august 2006, kell 17:33 (UTC)

: Kui võtta aluseks kriteerium, et nad on siin ainult sellepärast, et nad on kurjategijad, tuleks nad välja jätta. Andres 3. august 2006, kell 17:36 (UTC)

::Ei mõista. kes siis veel kurjategijate loendis kui mitte kurjategijad? kas hitler ei olnud kurjategija? o j simpson vist tõesti mõisteti õigeks... avjoska 3. august 2006, kell 17:38 (UTC)

::: Mõte oli vist selles, et vikisse ei pandaks neid, kes on ainult kurjategijad, vaid need, kes siin nagunii on ja ka kurja on teinud, siia pandaks? siis hitler sobib? avjoska 3. august 2006, kell 17:45 (UTC)

:::: See on vaidluse all. Mina isiklikult paneksin siia ainult need, keda on mõtet Vikipeediasse panna ainult oma kuritegude pärast. Muidu võib tekkida vaidlus, kas inimene ikka on kurjategija. Andres 3. august 2006, kell 18:04 (UTC)

:::: Malle Eenmaad ma siia ei paneks. Andres 3. august 2006, kell 18:05 (UTC)

:::::kuniks pole vahele jäänud ja ametlikku karistust pole saanud, siis ei ole kurjategija. Kurjategija on ikka see, kes on kohtulikult karistatud. Ka see on kurjategija, kes hiilib oma trahvide maksmisest kõrvale ja on vajalik kohtulik menetlus tema suhtes. Minu meelest on Malle Eenmaa siiski kurjategija. Kas Hitleri üle mõisteti kohut?--Hendrix 5. september 2008, kell 16:08 (UTC)

:::::: Minu meelest on selle loendi mõte panna siia need tegelased, kes on siin üldse oma kuritegude pärast. Malle Eenmaast, Sokratesest ja Hitlerist oleks niikuinii artikkel. Andres 5. september 2008, kell 16:50 (UTC)

samas, üks isik võib figureerida ju mitmes nimekirjas. Sõltuvalt "võimekusest"...--Hendrix 5. september 2008, kell 16:55 (UTC)

Keegi eestlane Alexander Harast (u.1889 –  1934 :en:Nowendoc, New South Wales) (aliased: Alex. Starast, Gustav Romnitš, Alexander Jorgeane (Eorgen), Aleksander Harast ?) on Austraalias 20. sajandi algul mitmeid kordi kinni istunud ja vahistamiseks korraldatud inimjahis lõpuks politseiniku poolt 5. oktoobril 1934 tapetud. (Biograafia, lk.23-26 inglise keeles) Otsing Austraalia ajalehtedest. --Jaanusele 23. november 2009, kell 23:39 (UTC)
----
Aivar Voitka vist ikka ei kuulu siia loendisse. Ta tunnistati süüdimatuks ja kohtu alla ta ei läinud. Kui ei ole süüdimõistvat kohtuotsust, siis ei saa kurjategijaks nimetada. Velirand (arutelu) 21. veebruar 2023, kell 19:15 (EET)
----
Siia nüüd pedofiilide nimekirja tekitada pole õige. --Andres (arutelu) 19. jaanuar 2024, kell 15:47 (EET)

Seksuaalkurjategijad sh. pedofiilid sobivad väga hästi kurjategijate nimekirjas. Vähemalt seni kuni ei ole eraldi loetelu tekitatud.

Tegu on inimsusvastaste tegude eest süüdi mõistetud isikutega, paljudel juhtudel ka korduvalt ja neid tuleb osada enda seas ära tunda ning karta.

Tõsi, küsimus on kas on mõtet hoida neid, kelle kohta ei soovita artiklit eraldi kirjutada ning nad on juba meie seast lahkunud. Teeme-ära (arutelu) 1. märts 2024, kell 11:41 (EET)
Kas tõesti kõik need tegelased siin väärivad artiklit? --Andres (arutelu) 19. veebruar 2024, kell 16:08 (EET)

Kõik on OK, kui lugeda sissejuhatavat teksti.

"Kurjategijate loend loetleb inimesi, kelle kohta Vikipeedias on (või võiks olla) artikkel sellepärast, et nad on tuntud oma kuritegude või  nende eest saadud karistuse pärast."

Kui on viidatav ja meediast on läbi käinud, siis kvalifitseerub avalikuks huviks. Teeme-ära (arutelu) 1. märts 2024, kell 11:24 (EET)
Artur Aibetov, Vadim Alajev, Peeter Alaver ei vääri artiklit. Jaan Aitajast võiks artikkel olla, aga ta ei peaks olema kurjategijate loendis. --Andres (arutelu) 19. veebruar 2024, kell 16:51 (EET)

Mis sul nende inimeste kohta loetellu mitte sobivuse argument on?

Teeme edaspidi nii, et põhjendada tuleb argumentidega. Teeme-ära (arutelu) 1. märts 2024, kell 11:49 (EET)
Võtsin A-tähe alt välja need, kes minu meelest kindlasti artiklit ei vääri. See, et kellestki  on ajakirjandusest räägitud, ei tee teda minu meelest artiklivääriliseks. --Andres (arutelu) 19. veebruar 2024, kell 17:17 (EET)

Palun viita rohkem ametlikemale kriteeriumitele kui oma arvamus, mis panevad isiku "väärima" wikipedia artiklit.

Kui süüdimõistetud kurjategija on pälvinud avaliku huvi, siis ta on ka juba tuntum kui tavaline kurjategija, kes pole seda huvi pälvinud. Teeme-ära (arutelu) 1. märts 2024, kell 11:57 (EET)

:Kriteeriumid ei ole nii täpsed, et ei jääks tõlgendamisruumi. Kui näiteks pole teada inimese elulugu ja sünniaeg ja võib arvata, et ka tema surmast ajakirjanduses ei teatata, siis ei saa artiklit kirjutada. Jah, kui kuriteost on ajakirjanduses räägitud, teeb see inimese mõnevõrra tuntumaks, aga mitte tingimata piisavalt tuntuks, et ta tähelepanu vääriks.

:Ametlikud kriteeriumid on siin: Vikipeedia:Tähelepanuväärsus. Me oleme faktiliselt lähtunud sellest, et Eestis eluaegse vanglakaristuse saanud isikud väärivad artiklit. --Andres (arutelu) 1. märts 2024, kell 14:00 (EET)


Arutelu:Aktsent

Artikkel ei mahu Vikipeedia formaati: Vikipeedias ei avaldata originaaluurimusi. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 8. aprill 2006, kell 09.49 (UTC)

Praegu on siin loetletud sõna võimalikud tähendused, aga iga mõiste kohta peaks olema eraldi artikkel. Pakun, et selles artiklis tuleks rääkida mõistest, mis vastab tähendusele 2. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 8. aprill 2006, kell 15.40 (UTC)

Välja tõstetud:

Tere

Nagu teada, tekib võõrkeele rääkimisel aktsent - kui seda keelt ei ole omandatud varajases lapseeas. Millegipärast on see praktiliselt kõikidesse puutuv nähtus unarusse jäetud. Pöördun foneetikute poole sooviga, et nad võtaksid massiteabevahendites sõna, näitamaks üldsusele aktsendi tekkimise põhjused ja teed sellest vabanemiseks.

Leonhard Klaar
Andres 10. aprill 2006, kell 10.08 (UTC)
Ingliskeelsest Wikipeediast
Foreign Accents. A foreign accent is one that marks someone as a non-native speaker of the language in which it is heard. It arises when the phonology of one language spoken by a person (usually that of his native language) influences his pronunciation of a second language (usually one that he acquired much later in life).
The perception of a foreign accent by native speakers may carry with it positive or negative connotations. When the connotations are negative, non-native speakers with a foreign accent may endeavor to suppress and eliminate it. However, foreign accents are notoriously difficult to eliminate without very extensive training, and there is much individual variation in the ability to eliminate a foreign accent. Many speakers choose to live with their foreign accents as long as these are not heavy enough to interfere with communication (that is, as long as their accents leave the phonemes of a language clearly distinguishable to native speakers).
Need kaks seletust aktsendi tekkimisele ei taha hästi kattuda. Mul on olemas kolmas, aga see kustutatakse ära. Kas on võimalik polemiseerida sel teemal mõne foneetikuga? Mind huvitavad tulemused. Näiteks, kes on Tartu linnas omandanud täiskasvanuna võõrkeele õige hääldamise?
Leonhard Klaar
Lugupeetud Leonhard Klaar, palun püüdke oma kinnisideest vabaneda. Aktsendi tekke põhjus on (jämedalt lihtsustades) ajus, mitte suus. Suuõõne ega neelu uurimisega pole võimalik inimese emakeelt tuvastada. Aktsendist vabanemise suurimaks takistajaks on motivatsioonipuudus harjutamisel, sest valdava enamuse võõrkeeleõppijate puhul aktsent kõne mõistmist ei sega. Seega ei ole aktsent ka nii oluline ega põletav teema kui teile tundub, mingit tabu ega vandenõud siin ei eksisteeri.

Aktsent tuleneb hääldusaluste erinevusest eri keeltest. Siiski pole välistatud, et teatud juhtudel mängib rolli ka suuõõne ehitus, vähemalt mõningaid häälikumuutusi on sellega seletatud. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 12. aprill 2006, kell 16.05 (UTC)

Välja tõstetud:
''FONEETILINE AKTSENT
''Teatavasti tekib võõrkeele rääkimisel nähtus, mida ebasobivalt aktsendiks nimetatakse. See praktiliselt kõiki inimesi puudutav probleem on unarusse jäetud - massiteabevahendid on tummad, erialakirjanduses välditakse seda teemat võimalust mööda või piirdutakse mõne uduse lausega. Eestikeelses Wikipeedias esindavad seda ala aastakümnetetagused seisukohad emakeele alateadlikest harjumustest, mille vist arheoloogid on kusagilt välja kaevanud. Juba 1968. aastal Moskvas oldi neist loobutud (Jelena Brõzgunova).
''Artikulatsioonibaasi õiged asendid ei tähenda veel õiget hääldamist, see ilmneb ka foneetikute töödes (Beatrice Honikman), aga edasi nad ei oska minna.
''Aktsendi tekkimise tegelikuks põhjuseks on varajases nooruses kõneprotsessi käigus artikulatsioonibaasis tekkivad püsivad muutused, mis on eri keeltel erinevad. Sealt tuleb aktsenti otsida, mitte uskuda jutte kellestki kusagil, kes täiskasvanuna omandas võõrkeele hääldamise nii hästi, et tegutses spioonina.
''Foneetikud, ärgake! Käes on kolmas aastatuhat, ammu ei ole enam kohta kuulujuttudel põhinevatel teooriatel.
''Leonhard Klaar
[[Kasutaja:Andres|Andres]] 17. aprill 2006, kell 07.37 (UTC)
Tere, Andres
Tänan vastuse eest. Jätan esialgu "kinnisidee" kõrvale ja vastan punkthaaval Teie väidetele.
   1. Kinnisidee
   2. Aktsendi tekke põhjus on ajus, mitte suus
   3. Suuõõnes ei ole hääldamise jälgi
   4. Peamine takistus - motivatsiooni puudus
   5. Valdaval enamusel aktsent ei takista kõne mõistmist
   6. Ebaoluline teema
   7  Tabu ega vandenõud ei ole
   8. Aktsent tuleneb eri keelte hääldusaluste erinevusest
   9. Teatud juhtudel võib oma osa olla ka suuõõne ehitusel.
2. Beatrice Honikman, foneetikateaduse üks autoriteetidest, kirjeldab oma meetodit. Grupp  prantsuse üliõpilasi, tulevasi inglise keele õpetajaid, harjutavad B.H. juhatusel inglise
keele hääldamist. Äkki ühe osavõtja näoilme muutub inglisepäraseks, hääldamine paraneb  ja ta hüüab:"I´ve got it!" Kõigil on hea meel. Aga juba järgmisel leheküljel konstateerib
B.H. nukralt: "I am aware that I have touched only the fringe of the subject of articulatory   settings."
Prantsuse üliõpilane (üksainus grupist!) sai kätte artikulatsioonibaasi õige töö, aga see ei toonud kaasa õiget hääldamist. Kas on veel paremat näidet vaja, et kummutada müüt emakeele hääldusharjumustest?! Aju häält ei tee, see on hääldusorganite osa, täpselt nii nagu pilli-  mängija toob oma peas oleva meloodia kuuldavale - sõltuvalt pillidest - erineva "aktsendiga".
Keelte artikulatsioonibaasid ongi erinevalt kujundatud ja sissetöötatud pillid.  Ma küsin:  "Mis on tõenäolisem, kas see, et hääldusprotsess selle kõige intensiivsemates   kohtades
jätab artikulatsioonibaasi püsivad märgid või möödub kõik jäljetult?"
3. Miks mitte? Kui hääldamine jätab jäljed, siis saab need ka kindlaks teha. See on foneetikutele täiesti läbiuurimata ala, valge laik. Mina olen selle probleemiga kaua tegelenud ja võin oma seisukohta kaitsta faktidega.
4,5,6. Olen küsinud paljudelt foneetikutelt nende õnnelikkude järele, kes täiskasvanuna said kätte võõrkeele õige hääldamise, aga ühtki nime ei nimetatud. Ka akadeemik Aristel ei olnud
näidet tuua. See on tõesti tähelepanuväärne, et kümme ja rohkem aastat koolis võõrkeelt õppinute seas ei ole ühtki usinat, kes viitsinuks hääldamisele vajalikku tähelepanu osutada, ehkki
paljudele on see kutsetööks vajalik. Ja nad alustasid keeleõpet lastena! Teie sõnadest selgub, et polegi vaja. Kui niigi aru saadakse, siis milleks seal veel liigne  ilu? Ei tea, kuidas lennunduses, tõlkidena ja paljudel muudel aladel ebakorrektse hääldamisega toime tullakse, kas kliendid nurisema ei hakka?
7. Tabu ja vandenõud ei ole, aga massimeedia on aktsendi tekkimise suhtes steriilne! Ainsaks erandiks on minu artikkel Päevalehes, mis läbi mingi ime kohitsetul kujul avaldati. Ma olen
lugematud korrad pöördunud nii ajalehtede toimetuste (viimati mõni päev tagasi) kui ka foneetikute poole sooviga, et sel teemal sõna võetaks, aga võta näpust! Mulle ajuti tundub, et kogu laias ilmas olen mina ainus, keda see probleem huvitab.
8. Kas lapsed sünnivad hääldusaluste erinevusega või tekivad need hiljem millegi mõjul? Äkki on   see kõneprotsess? Aga milleks siis veel vaja on neid salapäraseid ajus pesitsevaid hääldus-
harjumusi? Wikipeedias on mitmel pool öeldud otse välja, et peaaegu kõik inimesed, kes   pärast lapsepõlve võõrkeelt õpivad, räägivad aktsendiga. Nii et praktiliselt keegi ei ole õige hääldamise omandamiseks motiveeritud!!! Ja ülejäänute hääldamise õigsus on tõenäoliselt kontrollimata.
9. Noh, suuõõne ehituse kui sellise võib ära jätta. See küll mõjutab häälekõla, aga praegu on vaatluse all aktsendi tekkimine.
Võrreldes aastaga 1968 on asi siiski veidi edasi nihkunud - foneetikud on mõndagi oma optimismist kaotanud. Ah soo, kinnisidee! See pole juba ammu enam paljas idee ja hoopiski mitte kinnine. Kui alustasin oma hääldusharjutusi, taipasin varsti, et vene keele hääldamine tekib teises kohas, aga sinna jõudmiseks tuleb kõrvaldada kopsust tuleva "suruõhuga" kudesid. See töö on meeletult raske, ja pole üldse imelik, et ma foneetikute seisukohtades kohe kahtlema lõin. Praegu ma juba võiksin veenda ka teisi oma seisukoha õigsuses, aga seismannite tõttu ei ole see võimalik.
Lugupidamisega,
Leonhard Klaar
Mil viisil teie Honikmani-näide kummutab "müüdi" emakeele hääldusharjumustest? ''Articulatory settings'' ongi emakeele kõnelemisest harjumuspärane hääldusaparaadi (lõualuud, põsed, keel, huuled jm) asend. Selle asendi võtmiseks annab aju närvide kaudu lihastele käsu.
"Foneetiline aktsent tuleneb emakeelest pärit elementide kasutusest lühiajalises mälus kõne planeerimisel neurolingvistilises programmis, mil luuakse mitmetasandiline struktuur (poolsilbid, kõnetakt, fraas) lühiajalises mälus ja sellele järgneb programmi realiseerimine artikulatoorsete lihaste abil. Puuduseks on mittepiisav seire, mis tuvastab ja korrigeerib vead (neuromuskulaarne teave kõneorganite toimimise kohta lisaks audioteabele). Vead tekivad muukeelse kõneleja kõne planeerimise erinevatel tasanditel (eesti keele kohta vt Rannut & Eek 1989): füsioloogilisel tasandil (asendatakse eesti keele hääldusele omane segment, poolsilp, emakeeles leiduva lähedase variandiga);energeetilisel tasandil (kestuse, rõhu ja vältega seotud hääldusvead) ja lühiajalise mälu struktuuriga seotud vead (emakeelest üle võetud intonatsioon ja fraasilõpu signaalid)." [http://www.tlu.ee/fil/veebitoimetised/pdf/metoodika1.pdf]
Kui hääldamine jätaks mehaaniliselt suuõõnde mingeid jälgi, kasutaksid FBI ja CIA seda ammu laipade tuvastamisel. Aga mida pole, seda pole. Kui foneetikud ei nimetanud Teile aktsendita kõnelejaid, siis nad tõenäoliselt ei viitsinud Teiega jagelemisele aega raisata. Üldhariduskooli keeleõpe muidugi ei pane perfektsele hääldusele rõhku, nad ei jõua igapäevastel teemadel enam-vähem ladusat kõnelemist isegi sõnavara ja grammatika poole pealt selgeks õpetada. Massimeediat see teema ei huvita, sest, olgem ausad, see ei huvita enamikku inimesi. -- [[Kasutaja:213.184.42.227|213.184.42.227]] 27. aprill 2006, kell 11.02 (UTC)
DISKUSSIOON AKTSENDI TEEMAL
Ma avastasin Wikipeedia hiljuti, sellepärast ei oska ma seal veel olla. Kiiret kohanemist takistab koduse internetiühenduse puudumine, aga eks ma teen , mis suudan.
Selgub, et foneetikutel tiirleb aktsendiprobleem ikka veel emakeele hääldusharjumuste ümber. Võtan selle teadmiseks ja püüan kasutada vaikimismüüri tekkinud ava. Minu toodud Honikmani-
näide pärineb raamatust "In honour of Daniel Jones" (lk 73-84). Mul jäi selgusetuks, miks töötavad hääldusharjumused valikuliselt. Kui tädi Beatrice´il on English ´look´, siis tuleb
kuuldavale puhas inglise hääldus, kui see on prantslasest üliõpilase näol, siis konstanteeritakse, et "I am aware that I have touched only the fringe of the subject of articulatory settings". Lihased kuuletuvad ajust tulevale käsule ühtmoodi, aga lõpptulemus on erinev!
Ma leian, et aktsendi tekkimise teooria õigsuse üle otsustavad tulemused, aga need on rohkem kui nigelad. Toon ära pool lauset (tervik mõtet ei muuda) saksakeelsest Wikipeediast: "...fast
alle Menschen, die nach ihrer Kindheit eine Fremdsprache lernen, sprechen sie mit Akzent."
Peaaegu kõik! See on hävitav hinnang ametlikule optimismile ja kehtiva aktsenditeooria tegususele. Selge, et siin ei ole asi keeleõppijate laiskuses, vaid milleski muus. Ja kus on see käputäis õnnelikke, kellel läks korda täiskasvanuna omandada võõrkeele õige hääldamine? Kas need on kontrollitud juhtumid? Ma ei väida, et sellised täielikult puuduvad - sünnivad ju ka sabaga inimesed - , aga foneetikute seisukohti nad ei kinnita ja kõne all olevat probleemi nad ei lahenda.
Kuidas saavad FBI ja CIA kasutada minu poolt pakutud võimalust, kui foneetikud (ja nende eeskujul ka teised) informatsiooni kinni hoiavad?! Kahtlemata oleksid need asutused nõus alustama vettpidavale ideele rajatud uurimistöid, aga mul puudub asja algatamiseks paber. Dokument on asi, mis avab uksed ja kõlbab peapadjana ka mõnusa äraoleku tegemiseks (äraolekuks pakilistest probleemidest, millega tegelemist peetakse jagelemiseks).
Keeleõpe reainimesele on kahtlemata raske, sest see nõuab kas head mälu või elamist võõras keelekeskkonnas. Just sel põhjusel olid omaaegsed katsed viia kunstlikud keeled massidesse
läbikukkumisele määratud. Praegune tihe läbikäimine inimeste ja riikide vahel surub peale vähemalt ühe kõikidele mõistetava suhtlemisvahendi. Ja selle üheks osaks on sõnade korrektne
väljendamine. Foneetikud (ja nende eeskujul ka teised) on sisuliselt aktsendi ees kapituleerunud. Kogu aktsendisuunaline energia läheb emakeele kõnepilli kohandamiseks võõrale
hääldamisele, mitte uue loomisele. Tupikseisust väljumiseks on vaja mõista toimuvat.
Leonhard Klaar

Välja tõstetud:
VÕIMALUS VÄHESTELE. Kui väike laps on võimeline televiisorist, raadiost jne tulevat võõrkeelset laulu meelsasti järgi laulma, siis saaks seda kasutada, talle teadlikult vastavat materjali
"ette söötes", kogu eluks kõlbuliku võõrkeelse kõnepilli loomiseks. L.K.
[[Kasutaja:Andres|Andres]] 18. mai 2006, kell 19.55 (UTC)

Kas aktsendist saab rääkida ainult juhul, kui on olema hääldusnorm ja sellest kõrvale kaldutakse? Igatahes lingil hääldusviisilt foneetikale  minu meelest küll mõtet ei ole. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 30. november 2006, kell 08:08 (UTC)

tõstsin välja, ehkki iva siin on:
AKTSENDI JA INTERFERENTSI MÕISTETE SOBIMATUSEST VÕÕRITI HÄÄLDAMISE PUHUL
Aktsent tähendab rõhku. Laiskade inimeste kohta on rahvasuus käibel naljaütelus: Laiiskus kondiites, selle vastu on rohi malaakas. Pane rõhk kuhu tahes ega sellest häälikute omadused muutu - see on lapselegi selge.
Tallinnas 1987. aastal toimunud foneetikateaduste kongressil koondati aktsendisse puutuvad materjalid pealkirja  "Interferents" alla. Interferents tähendab kohtuvate lainete vastastikust toimet. Mulle jääb arusaamatuks kuidas saavad erineval ajal tekitatud häälelained kohtuda ja üksteist mõjutada, kuna emakeelt ja võõrkeelt ei räägita korraga. Muuseas, sadadest ettekannetest ükski ei käsitlenud aktsendi tekkemehhanismi, ju siis see probleem oli kõigile nii selge, et puudus vajadus. Või kuidas?
Kui õpilane artikulatsioonibaasi osade õigesse asendisse sättimisega toime tuli, aga aktsent ei kadunud, mõtles Beatrice Honikman viimases hädas tühja koha täiteks välja mõistatusliku "foneetilise substantsi". Ka viimasel ajal kuuldud "dünaamiline stereotüüp" on sellest reast. Aktsent, interferents, foneetiline substants, dünaamiline stereotüüp - küllap neid kõlavaid sõnu on rohkemgi - kõik panevad mööda.
Hääldusaparaat on ülitundlik ja imepeen mehhanism, mis väiksemagi erinevuse säilitab kindlamalt kui puu ja raud. See informatsiooniallikas on jäetud unarusse ajal, mil elusolendite genoome edukalt lahti mõistatatakse. Asi pole ainult keeltevahelistes erinevustes, sama mehhanism toimib ka ühe ja sama keele piirides. Keegi ekslinnapea ei suuda oma nime õigesti hääldada, ehkki ta kõneaparaat on täiesti korras (mida ta ka meelsasti demonstreerib); võrokestel ja setodel on teatud kohtades "o"-häälik lähemalt võtta kui "u", mis viitab nende artbaasi erinevusele võrreldes eestlastega põhja- ja läänepoolsetelt asualadelt.
Ja lõpuks pakun soovijatele natuke mõttetööd. Lapsena kuulsin emalt järgmised read:
                            Eines Tages tahtsin minna
                            auf die Strasse kõndima,
                            aber vaevalt jõudsin sinna,
                            kam die Mutter luuaga.
Kuidas hääldab neid sõnu eesti-saksa segaperekonnast pärit kakskeelne inimene; kas ta hääldab saksa sõnu eesti aktsendiga, eesti sõnu saksa aktsendiga või hääldab ta kõiki õigesti?
Leonhard Klaar
2006-12-18
FONEETIKUTE VILETSUS
Minu eelmises kirjutises toodud küsimuse lahendus on lihtne. Kakskeelses perekonnas kasvanul on kaks komplekti häälikuid, niisiis, ta võib hääldada antud sõnu kõiki kolme moodi.
Sündisin ja kasvasin kohas, kus puudusid võõrkeelte mõjud. Kui olin paar aastat üle kahekümne, otsustasin ära õppida vene keele õige hääldamise. Juba paari kuu pärast sain aru, et see - erinevalt eesti hääldamisest - tuleb teisest kohast. Hiljem võtsin ette ka inglise ja saksa keele. Kogu järgnev praktika (4-5 tundi ööpäevas poole sajandi jooksul) seisnes keele ja huulte asendiga kopsuõhu suunamises neeluseinale, et kudesid kõrvaldades luua uus häälduspesa (minu termin). Tihti oli kurk nii tuline, nagu oleksin põdenud angiini, mitu korda värvus sülg roosakaks - nähtavasti lõhkes kusagil väike veresoon. 1968. a oli mul kõnelus Moskva foneetikutega. Ütlesin neile, et inglise keele tõusud ja langused, mida raskelt õpitakse, tulevad välja iseenesest, kui artikulatsioonibaasi luua inglise keele häälduspesa. Nad eitasid seda kategooriliselt. Siis ma veendusin lõplikult, et foneetikud ei tea, miks tekib aktsent. Mõni aeg hiljem, kui Tartu foneetikud ütlesid ära minu soovist nõutada lähemaid andmeid ahvikarjast püütud 4-aastase lapse kohta, mõistsin, et nad ei tahagi seda teada.
Pöörasin suurt tähelepanu üleminekule rasketele häälikutele artbaasi vastavat põhiasendit säilitades. Lauses On eto lutshe menja znajet õnnestus mul üleminek ja-lt z-le alles neli aastat tagasi. Algul vaevaliselt, jõuga läbi surudes, siis pikkamööda läbimurret laiendades sain oma tahtmise. Praegu tuleb see üleminek välja loomulikult. Ehkki miimika on õige - Russian look - jääb midagi õigest hääldamisest puudu, sest ma ei ole ikka veel jõudnud vene häälduspesa põhja. Põhi tuleb siis, kui saan kätte ülemineku s-ilt zh-le, nagu lauses On u nas zhivjot. Mul on lootust, et see juhtub veel käesoleval aastal, ja siis on mul käes kogu vene keele hääldamine.
Kui palju on vaja sõnu võõrkeele õige hääldamise omandamiseks? Kas sajast lausest piisab? Kas kümnest sõnast piisab? Kas ühest häälikust piisab? S-ilt zh-le üleminek nõuab vene häälduspesa põhja, aga kui see on töökorras, mis siis veel takistab hääldamast kõiki ülejäänud sõnu? See oletus tundub mulle endalegi natuke liiga julgena, aga päevakorrast ma seda maha veel ei võta. Igatahes võõrkeele häälduspesa loomine on võimalik mõne spetsiaalselt valitud lausega. Probleem seisneb selles, kuidas neid lapse suhu panna. On neid, kes on võimelised raadiost, televiisorist jne kuuldud tundmatuid laule järgi laulma. Kui laps teeb seda õiges vanuses ja piisavalt kaua, siis laulab ta endale artbaasi häälduspesa, mida saab kasutada kogu elu jooksul. Kõne all olevat küsimust silmas pidades tuleks läbi viia uuringud võõrasse keelekeskkonda sattunud inimeste kohta. Kui laps läheb üle uuele keelele, säilitades emakeelest mingi salmikese, mida ta vahetevahel laulab, kas see hoiab emakeele kõnepilli töökorras? Aga kui ta kõik unustab, millal ta uude keelekeskkonda sattununa kaotab emakeele hääldamise võime? Või jääb see lõpuni alles?
Aktsenti on otsitud joobunu juurest. End täis joonud inimene ei jaksa kõnepilli puhuda ja laseb kuuldavale mingi aktsendivaba mörina. Kui ta on välja maganud, siis selgub, et "pill" on täpselt samas seisundis nagu enne purjutamist, viga oli puhujas.
Foneeme ja allofoone on kaugelt üle saja tuhande, igaühel neist on artbaasis kindel koht, igaüks neist, lapsepõlves omandatuna, kestab omaniku surmani. Selle aja jooksul kõduneb puu ja muutub raud punaseks pulbriks. Kui foneetikud on üle saanud emakeele hääldusharjumuste kinnisideest, siis ootab neid suur töö häälikute kaardistamisel, mis on sama huvitav nagu genoomi lahendamine.
Vaatasin põgusalt möödunud kuul Saarbrückenis toimunud foneetikateaduste kongressil esitatud paari artiklit aktsendi kohta. Sõna "interferents" ma ei kohanud, ka emakeele hääldusharjumused on oma senise koha kaotanud. Tekib lootus, et lõpuks ometi loobuvad foneetikud aastakümneid kestnud paigalmarsist ja hakkavad tegelema aktsendi tekke sisulise uurimisega. Ühes artiklis võrreldakse kolme kauge keele (inglise, araabia, hiina) tekkimist ja leitakse, et "These results provide evidence for universal and language-specific patterns in the use of laryngeal constriction in the first year of life" (www.icphs2007.de, 2076). Nüüd jääb neil teha järgmine samm õiges suunas ja konstateerida, et erisused kinnistuvad ja säilivad täiskasvanute juures. Muide, aktsendivaba hääldamise omandamine on mõeldav ainult artbaasi kudede mõjutatavuse korral.
Sama artikli sissejuhatuses öeldakse: "Little is known about cross-linguistic differences in infants` production and acquisition of voice quality parameters". Teistes artiklites märkasin ka palju vastamata küsimusi, see erineb põhjalikult foneetikute senisest hoiakust kui nad esinesid kõiketeadjatena ja milleski ei kahelnud. Tänaseni vaikivad nad olematuks minu poolt tehtava kriitika ja minu poolt pakutud lahenduse, ehkki sellega arvestamine oleks aktsendiprobleemi juba ammu surnud punktist nihutanud. Foneetikud on kurdid kõigele, mis tuleb väljaspoolt valitute ringi.
Leonhard Klaar
2007-09-03
"Foneetikute viletsuse" juurde
Laialt tuntud foneetik P.Ladefoged 1983.a  (kui ma olin juba 15 aastat tagajärjetult püüdnud kõikide tähelepanu juhtida foneetikute ekslikkudele vaadetele) esines foneetikateaduste kongressil fantastilise seisukohaga, öeldes, et häälikud ei ole individuaalse füsioloogia, vaid kultuuri resultaat. Samal 10. kongressil oli ka kainemaid päid. Nii kaitses B.Lindblom seisukohta, et häälikutel on ikkagi füsioloogiline alus. (www.icphs2007, 219).
L.Klaar
VÕÕRKEELE HÄÄLDAMINE, AKTSENDI TEKKIMINE
Foneetikute käibel oleva teooria kohaselt on aktsendi tekkimise põhjuseks emakeele hääldusharjumused. Oleks huvitav teada, milline on selle teooria kasutegur, st mitu protsenti täiskasvanud keeleõppijatest on sellest abi saanud. Minuni ei ole jõudnud ühtki nime, ühtki kontrollitud juhtumit.
Saatsin käesolevale kirjale juurde lisatud teksti ingliskeelse tõlke rohkem kui sajale adressaadile, püüdes tabada foneetikuid ja nende ülemusi. Kümmekond tuli tagasi, vastajaid oli 5. Keegi neist ei öelnud midagi sisulist minu tõekspidamiste kohta. Üks andis mulle uusi aadresse, teine lubas mulle paremat inglise keelt õpetada, kolmas saatis kirja kellelegi kompetentsemale isikule jne.
Foneetikute arvates põhjustavad aktsendi emakeele hääldusharjumused, aga neil ei ole selle kohta tuua ühtki tõendit. Ma olen korduvalt nende poole pöördunud isiklikult ja kirjalikult, aga nad ei näita üles mingit huvi asja vastu. Ma ei saa kõike ise teha, sest mul ei ole foneetikalaboratooriumi, vaid ainult mu enda kõneaparaat kasutada. Edukas keeleõpetus sõltub olulisel määral õigest hääldamisest, sellepärast vajab see probleem kiiret lahendamist.
Aktsendil on mäluga vähe pistmist. Sellel on mäluga niisama vähe tegemist kui meloodial ajus muusikariistaga. Ja iga pill - olgu see siis klaver, akordion, viiul või mis iganes - mängib meloodiat oma "aktsendiga".
Kui laps hakkab kõnelema, siis asetab ta oma hääldusaluse nii, nagu see on teda ümbritsevatel inimestel. Siis juhtub fenomen, mida võib illustreerida läätsaga, mis suunab päikesekiiri puutükile. Ülekantuna inimesele on päikesekiired kopsust tulev õhk, lääts - artikulatsioonibaasi aktiivsed osad ja puutükk - neelusein ("fookus"). Pind, mis on asetatud tugevama vibratsiooni ja rõhu alla, aktiveeritakse kõneprotsessi käigus. Ma nimetasin aktiveeritud pinna häälduspesaks. Häälduspesa omadused olid tingitud artikulatsioonibaasi teatud asenditest, kuid hiljem, kui koed on kaotanud võime alluda muutustele, hakkab see tööle tingimustel, mis olid tema loomise ajal. Artikulatsioonibaasi aktiivsete osade teistele asenditele vastab häälduspesa vaikimisega. Kõneprotsessi käigus tekkinud muutused on erinevatel keeltel erinevad. Need fikseeritakse ja saavad muutumatuteks. Täiskasvanu võib küll asetada õigesti hääldusaluse, aga kui see ei ole kooskõlas antud keele häälduspesaga, siis häält ei teki. Sellepärast ollakse sunnitud kasutama emakeele kõnepilli piiratud võimalusi, st rääkima aktsendiga. Võõrkeele õigeks hääldamiseks oleks vaja harjutustega luua täiesti uus häälduspesa, kuid suure töömahu tõttu on see praktiliselt teostamatu. Kuna probleemi sisuks on kudede mehaaniline eemaldamine, siis võiks kõne alla tulla laserskalpelli kasutamine.
Oleks ideaalne, kui laps õpiks võõrkeelt koos emakeelega. On tõenäoline, et häälduspesa võib tekitada mõne spetsiaalselt valitud lausega, kui leiduks moodus kuidas panna last neid hääldama väljaspool selle keele keskkonda. Ühe erandliku võimaluse ma võin juba praegu tuua. On musikaalseid lapsi, kes on võimelised raadiost või televiisorist omandama laule tundmatus keeles ja neid meelsasti järgi laulma. Kui neile vajalik hääldusmaterjal "ette sööta", siis laulab ta endale artikulatsioonibaasi selle keele häälduspesa.
Ingliskeelses Wikipeedias on öeldud, et aktsent "arises when the phonology of one language spoken by a person (usually  that of his native language) influences his pronunciation of a second language (usually one that he acquired much later in life)". See on ekslik seisukoht. Foneetikutel ei ole selle õigsuse kohta tuua ühtki tõendit. Isegi nende erialased terminid ei anna edasi probleemi sisu. Nii ei taba märki terminid "aktsent", "interferents", "fonoloogiline kurtus", rääkimata sõnadest, mida tarvitati ilmselt meeleheite hetkel, nagu Beatrice Honikmani "foneetiline substants" ja Peter Ladefogedi "kultuuri omadus".
Another reason for our lack of phonetic imagination is the fact that, while our ear is delicately responsive to the sounds of speech, the muscles of our speech organs have early in life become exclusively accustomed to the particular adjustments and systems of adjustment that are required to produce the traditional sounds of the language. All or nearly all other adjustments have become permanently inhibited, whether through inexperience or through gradual elimination. Of course the power to produce these inhibited adjustments is not entirely lost, but the extreme difficulty we experience in learning the new sounds of foreign languages is sufficient evidence of the strange rigidity that has set in for most people in the voluntary control of the speech organs. The point may be brought home by contrasting the comparative lack of freedom of voluntary speech movements with the all but perfect freedom of voluntary gesture. (Edward Sapir, Language p.45)
Lihased ei ole "kõneorganite imeliku jäikuse" põhjuseks! Artikulatsioonibaasi aktiivsed osad, peamiselt keel ja huuled suunavad kopsust tuleva õhuvoolu neeluseinale, nii nagu suurendusklaas teeb seda päikesekiirtega. Keele ja huulte asendiga on määratud ala, kus (lapse puhul) noored koed on allutatud intensiivsemale töötlusele. Erinevate keelte hääldamisel on artikulatsioonibaasi aktiivsete osade asend erinev, sellest tingituna on erinev ka enim mõjutatud ala neeluseinal. Õhurõhu ja vibratsiooni valikulisel mõjul, mis kestab kuid ja aastaid, luuakse artikulatsioonibaasis aktiveeritud pind, mille ma nimetasin häälduspesaks. Mingi keele häälduspesa omadused on tekkinud koostöös kopsust tuleva õhu ja artikulatsioonibaasi aktiivsete osade teatud asenditega, aga hiljem, kui koed on kaotanud võime alluda muutustele, saab kõneinstrumenti kasutada  ainult keele ja huulte nende asenditega, mis toimisid tema loomise ajal. Kui puudub teatud keelele vastav häälduspesa, siis ei ole võimalik hääldada selle keele sõnu, ehkki artikulatsioonibaasi asend võib olla õige.
Aktsent tekib siis, kui võõrkeelt räägitakse emakeele kõneorganiga, kuna selle häälikute karakteristika on kõikidest teistest keeltest erinev. Kui emakeeles mõni häälik puudub, nagu jaapani keeles "l", siis asendatakse see mõne teise häälikuga, antud juhtumil "r"-ga. Igal keelel on oma kõneinstrument, mis tekib varajases lapsepõlves ja kestab inimese surmani.
Ma sündisin ja kasvasin maakohas, kus puuduvad võõrkeelte mõjud, sellepärast oli minu vene keelel juures tugev aktsent. Ma otsustasin, maksku mis maksab, sellest vabanedea. Pärast mõnekuulist intensiivset häälduspraktikat ma mõistsin, et vene hääldamine, erinevalt eesti omast, tekib teises kohas. Nii ma püüdsin keele ja huulte asendiga suruda vene sõnad nende õigesse kohta. Ehkki ma kunagi ei kahelnud meetodi õigsuses, ümberlükkamatud tõendid tulid aastakümnete pärast.
Tavaliselt võtsin  harjutusteks kõige raskemad sõnad ja pöörasin peamise tähelepanu häälikute sujuvale ja loomulikule üleminekule ühelt teisele. Leidsin, et mõningatel juhtudel ei ole see üldse võimalik, näiteks üleminek s-ilt zh-le (on u nas_ zhivjot). Mõistsin, et püstitatud ülesande lahendamiseks tuleb kõrvaldada kudesid. Sageli oli mu kurk nii tuline, nagu põeksin angiini, korduvalt värvus sülg roosakaks - ilmselt oli kusagil lõhkenud kapillaar.
Eestlase jaoks on kõige raskemad venekeele häälikud zh ja z, sest meil need puuduvad. Lauses "on eto lutshe menja_znajet üleminek ja-lt z-le muutus loomulikuks 45 aastat pärast harjutuste algust. Kõigepealt tekkis üleminekuks väga kitsas ruum, mida ma vähehaaval laiendasin ja nüüd - aastaid hiljem - on see üleminek täiesti loomulik (vene ilmega!). Aga on veel raskemaid kohti, nagu üleminek s-ilt zh-le. Ma tunnen selgesti takistust ja pikkamööda vähendan seda harjutustega. Võib olla on laserskalpell lahendus?
Häälikute hulk ja nende kestvus on fantastiline, ja igaühel neist on artikulatsioonibaasis oma koht! Millal kaardistavad foneetikud häälikud?
Minu kauaaegne kogemus näitab, et täiskasvanul on võimalus võõrkeele hääldamise omandamiseks rohkem teoreetiline. Kui sellest reeglist on erandeid, siis on põhjuseks tõenäoliselt neeluseina kudede pikenenud tundlikkus.
Tänapäeva püüdlused aktsendist vabanemiseks on faktiliselt suunatud emakeele kõneaparaadi paremale ärakasutamisele. See probleem vajab teisi lahendeid.

Leonhard Klaar

Inglise vikilink ei ole õige, sest seal räägitakse emakeele erinevatest hääldustest. [[Kasutaja:Andres|Andres]] ([[Kasutaja arutelu:Andres|arutelu]]) 27. aprill 2012, kell 23:00 (EEST)
TÄIENDUSEKS
Mitu sõna on vaja, et tekiks häälduspesa ehk nagu foneetikud ütlevad - emakeele hääldusharjumused? Kas sajast lausest piisab? Kas kümnest sõnast piisab? Kas ühest häälikust piisab? Ma olen hääldusharjutustega tegelenud üle poole sajandi. Esimese poole sellest poolest enam-vähem huupi. Tihti mõtlesin: kui ma ainult tunnetaksin seda kohta, mida on vaja töödelda, siis viiksin asja kiiresti lõpuni. Aja möödudes hakkasin seda harva ja põgusalt tabama. Need korrad muutusid üha sagedasemaks ja pikemaks ja nüüd juba aastaid tean ja tunnetan kus see asub - keele juure taga neeluseinal. Paljud vene keele rasked kohad tulevad nüüd loomulikumalt välja, aga on üks erand. Üleminek s-ilt zh-le ei ole võimalik, nagu sõnades "on u nas_zhivjot". Aastakümned mõtlen: kui see koht oleks käes, siis oleks käes kogu vene keele hääldamine. Need, kellel on käsutada uurimislaborid, peaksid sellele erilist tähelepanu pöörama, sest seal asub eestlase jaoks võti vene keele hääldamiseks.
Ilmselt piisaks hääldamise omandamiseks mõnest spetsiaalselt valitud lausest. Seega oleks mõeldav luua tavalisele lapsele tingimused võõrkeele häälduspesa loomiseks arvutimängude abil.
1968. aastal rääkisin ühele foneetikule, et tarvitseb hääldamine viia õpitava keelele omasesse  kohta artikulatsioonibaasis, kui kaovad kõik raskused. Ta eitas seda kategooriliselt. Siis mõistsin ma lõplikult, et foneetikud ei tea, miks tekib aktsent.
Tänapäeval puudutab võõrkeele aktsent praktiliselt kõiki, oleks loomulik, et selle ala spetsialistid aeg-ajalt sel teemal massiteabevahendites sõna võtaksid. Mitte midagi selletaolist - nad vaikivad nagu muumiad! Nurjusid ka kõik minu katsed neid rääkima panna.  Tartus Domus Dorpatensises käivad esinemas oma ala asjatundjad nagu majandusgeograaf Hardo Aasmäe jt. Tegin korraldajatele ettepaneku kutsuda sinna mõni foneetik aktsendi tekkimisest rääkima. Korraldajad olid meelsasti nõus, aga nagu oligi oodata, see kukkus läbi. Mõne aja pärast teatati mulle, et see teema ei huvita kedagi. Ilmselt anti mulle edasi foneetikute keeldumise ettekääne.
Lõpuks mul vedas. Sattusin internetis artiklile, milles foneetikute viletsus on ilusasti päevavalgele toodud. Autor on üks Taani foneetik, ta annab asjaliku pildi aktsendi tekke uurimise seisust ja teeb uurijate tööde kohta kriitilisi märkusi. Aga parem oleks kui huvilised sellega ise tutvuksid - Karen Lund  "Age and accent".
Uurijad asetavad aktsendi tekke põhjuse ajusse, tegelikult on see artikulatsioonibaasis. Varajases nooruses tekib lapsel kõneprotsessi füüsikalisel mõjul artikulatsioonibaasi emakeele kõneaparaat, sellega räägitakse kõik hiljem õpitud keeled. Kakskeelses peres sündinud lastel on neid loomulikult kaks. Kõneaparaat on põhimõtteliselt puhkpill nagu klarnet või saksofon suu peal. Loota, et emakeele kõnepilliga saab mängida (rääkida) veatult võõraid keeli, on sama utoopiline kui uskuda, et klarnetist mingite ajuprotsesside ümberkorraldamise teel hakkavad tulema saksofoni helid. Väga kõrgel tasemel väidetakse, et mõned täiskasvanud siiski saavad kätte võõrkeele õige hääldamise. Võib olla, et saavadki - sünnivad ju ka sabaga inimesed - , aga arvatavasti on tegemist juhtumitega, kui neeluseina rakud on säilitanud võime muutusteks ka hilisemas eas.
See, et mõned saavad kätte hääldamise täiskasvanuna, ei muuda fakti, et sajad miljonid ei saa. Sellepärast püsib aktsendi tekkimise probleem täie teravusega päevakorral praegu ja ka edaspidi. See, mida mina pakun, on põhimõte, aktsendi probleem on täiesti läbi uurimata - tundmatu maa, terra incognita. Saaremaa tütarlaps, kes oli elanud 20 aastat õ-häälikuta, sai mehele kodust mõnekümne kilomeetri kaugusele. Peres oli kõigil õ-häälik: abikaasal, lastel, lastelastel. Andsin talle hääldada õ-tähega sõnu. Algul ei tulnud midagi välja; kui ta oli natuke harjutanud, paranes hääldamine, aga õige "õ" see ei olnud. Saarlaste õ-hääliku ja selle puudumise puhul on artikulatsioonibaasis kaduvväike erinevus, aga ometi on see nii võimas, et säilib lapsepõlvest pika eluea lõpuni. Karen Lund räägib taolisest nähtusest taani keelele tuginedes.
A. Kondratov raamatus "Häälikud ja märgid" (1968), võttes keelte arvuks 3-4 tuhat ja keskmiseks foneemide arvuks 30, saab foneemide koguarvuks 100 000. Viimastel andmetel on maailmas 6909 keelt (Imeline teadus, nr 6/2011), mis teeb foneemide arvu kahekordseks. Ja igaühel neist on artikulatsioonibaasis oma kindel ja püsiv koht. Ma tegin ettepaneku foneemid kaardistada, aga see võib osutuda raskemaks kui genoomi lahendamine.
Leonhard Klaar,
03.10.2012

In fact, there are physical restrictions that make it so hard - or even impossible - to achieve a perfect foreign pronunciation. (Internetist)
Der Mechanismus zur Bildung von Sprachstimmen
muss gefunden werden, da sonst die gesamte menschliche Sprache ohne Fundament ist und auf Sand basiert. (Internetist)
The theory that speech sounds are composite entities constituted by complexes of binary  phonetic features was first advanced in 1938 by the Russian linguist Roman Jakobson. (Internetist)
Miks inimene saab kõneleda, aga loom mitte? Inimese lähimal sugulasel - shimpansil - on ainult looma hääl, ta ei ole võimeline tekitama häälikuid. Kuidas sai inimene kõneoskuse, miks seda pole ahvil? Foneetika seisab lahendamata probleemi ees. Mõnede teadlaste arvates on põhjuseks looma aju arenematus, teised jälle kaitsevad seisukohta, et looma hääl  füsioloogiliselt ei kõlba häälikute tekitamiseks.
Teadlased jõudsid järeldusele, et makaak on varustatud kõigega, mis on vajalik kõnelemiseks. Aga ka tumm peaks nagu olema kõige vajalikuga varustatud, samuti need, kes mingil põhjusel õigel ajal ei omandanud kõnekeelt. Millised on erinevused tumma ja kõneleja hääleorganite vahel? Täiskasvanu ei saa uut keelt hääldada aktsendita, ehkki ta nagu peaks olema kõige vajalikuga varustatud, et hääldada õigesti kõiki maailma keeli. Mingil põhjusel suudab inimene õige häälduse omandada ainult varajases lapsepõlves. Kirjanduses pakutakse aegu 3-4 aasta vanusest murdeeani välja. Millised on erinevused lapse ja täiskasvanu häälduselundite, nende kõneaparaatide vahel?
Ka emakeeles võivad tekkida samad probleemid, mis on võõra keele häälduse omandamisel. Näiteks on Saaremaal kohti, kus puudub "õ" häälik; kui õige aeg on mööda lastud, siis peavad nad kogu elu selle asemel kasutama "ö"-d. Võib arvata, et nende häälikute kasutajate häälduselundite vahel on imeväike, aga oluline erinevus.
Kui väike laps hakkab tarvitama oma hääldusaparaati häälikute moodustamiseks, siis luuakse artikulatsioonibaasi teatud sundivate asenditega igale üksikule häälikule vastav aktiveeritud pind neeluseinal, kõik kokku nad moodustavad  antud keele häälduspesa. Kuna erinevate keelte artikulatsioonibaaside tööasendid on erinevad, siis on erinevad ka nende poolt moodustatud aktiveeritud pinnad ja nendele pindadele vastavate häälikute omadused.
Ülalpool toodud näites osal Saaremaa elanikel puudub neeluseinal "õ"-le vastav aktiveeritud pind.
Kui makaagi neeluseinale peaks tekkima
häälikutele sobiv pind, siis hakkab ta kõnelema ulatuses, mis vastab ta vaimsetele võimetele.
Leonhard Klaar
03.05.2020


Malli arutelu:TestAjakat2

{{TestAjakat2|Mika_Hakkinen}}
 {{TestAjakat2}}

Mis sellele mallile nimeks panna(?) Välislinkide all kasutamiseks, sobivalt selge ja lühike oleks hea ... {{F1statistics}}? --TarmoK 24. juuni 2006, kell 18.55 (UTC)


Arutelu:Antiikfilosoofia

erinevad oma suunitluse poolest philosophia'st

Niisugune linkimine (või niisugune sõnastus) minu meelest ei ole õige, sest artiklis philosophia räägitakse ühe sõna kasutamisest. Andres 8. aprill 2006, kell 21.07 (UTC)

: Korjasin praegu ära. Põhimõtteliselt võiks selle erinevuse ilusti lahti kirjutada, kuigi ma ei tea, kas see on üldiselt tunnustatud. --Kamma 8. aprill 2006, kell 21.25 (UTC)

:: Minu märkuse mõte ei olnud küll selles, aga muidugi on vaieldav, kas filosoofia on ainult see, mis on antiikfilosoofiasst välja kasvanud. Aga selle artikli teema ei eelda minu meelest selle küsimuse puudutamist. Andres 8. aprill 2006, kell 21.53 (UTC)

Võtsin järgneva välja, kuniks see saab sobiva vormistuse.

*Joonia filosoofia
**Mileetose koolkond
***Thales  - arhe
***Anaximandros
***Anaximenes
**Herakleitos pantha rei = kõik voolab.
*Pütaagorlased
**Pythagoras - arvuteooria
*Eleaadid
**Parmenides - olemine
**Zenon - apooriad
*Empedokles
*Atomistid
**Leukippos
**Demokritos
*Anaxagoras
*Sofistid
**Protagoras
**Gorgias

Eelklassikalise filosoofia koolkonnad ja tähtsamad filosoofid

*Sokrates - entelektika
*Platon - ideedeõpetus
*Aristoteles - süllogistika - metafüüska
*Hellenism
**Epikurlased - hedonism
**Stoikud

*Ammonios Sakkas
*Plotinos
*Porphyrios
*Iamblichos
*Proklos
Andres 10. oktoober 2007, kell 07:59 (UTC)