Arutelu:Julie Andrews

Kututamise kandidaat? copyright isegi lõppu pandud --TarmoK 19. juuni 2006, kell 19.29 (UTC)

Minu arusaamise järgi on Ivar Kümnik selle ja mõned teised tekstid meile annetanud. Andres 19. juuni 2006, kell 20.48 (UTC)

See kopirait on arvatavasti kogemata lõppu jäänud. Andres 19. juuni 2006, kell 20.49 (UTC)
Teksti originaal:

== JULIE ANDREWSI HELISEV KARJÄÄR ==
Andeka lapsena, kellele oli looduse poolt antud hämmastav lauluhääl, debüteeris Julie Andrews varakult inglise vodevillilavadel, enne kui temast sai tõeline staar Broadway muusikalis "Minu veetlev leedi". Tervele maailmale on ta aga siiani armastatud ja tuntud eeskätt kui elurõõmus guvernant kapten von Trappi seitsmele lapsele läbi aegade menukas "Helisevas muusikas", mis mullu pühitses oma 40ndat juubelit.
Julia Elizabeth Wells sündis 1. oktoobril 1935. aastal Walton-on-Thamesis Inglismaal. Nime sai ta oma kahe vanaema - Julia Morrise ja Elizabeth Wellsi - järgi. Tema isa Ted Wells oli raua- ja puutöö õpetaja ning ema Barbara Morris Wells andis klaveritunde ja töötas poole kohaga oma õe Joani juhitud tantsustuudios pianistina. Kui Julie oli kaheaastane, tegi ta oma lavadebüüdi, esinedes tantsukooli lõpuballil haldjana.
1939. aastal sai Barbara pianistikoha varietees, kus teiste artistide seas esines kauni tenorihäälega kanada laulja Edward (Ted) Andrews. Peagi moodustasid nad populaarse vodevillipaari laval ning armunutepaari eraelus. See ajas sassi Julie vanemate suhted ning nad lahutasid.
Julie uus isa hakkas tüdrukukesele õpetama laulmist, justkui ettekäändena, et kasutütart paremini tundma õppida. Kõigi suureks üllatuseks oli Juliel täielikult väljaarenenud laarünks (kõri), perfektne helitunnetus ja laiaulatuslik nelja oktaaviga vokaal. Just Ted oli see, kes avastas, et tüdrukuke oma kauni häälega võiks kuulsaks saada tervel Inglismaal. Nii asuski üsna auahne ja musikaalne abielupaar Juliest imelast koolitama ja teda oma turneedele kaasa tirima. Laval esines tulevane superstaar juba seitsmeselt. Ta võttis endale kasuisa perekonnanime ning muutis eesnimes viimase tähe.
Kaheksa-aastaselt hakkas Julie võtma laulutunde Madame Lilian Stiles-Allenilt, kes oli omal ajal olnud mainekas estraadilaulja. Neist kahest said head sõbrad ja just tänu Lilianile omandas Julie perfektse diktsiooni.
Teise Maailmasõja lõppedes oli Julie kümneaastane ning ta võis ametlikult koos vanematega laval esineda. Koolivaheaegadel veetis Julie suurema osa ajast üleriigilistel turneedel, olles ametlik (ja populaarseim) osa oma vanemate showprogrammis.
Raadios debüteeris Julie 1946. aastal, lauldes koos kasuisaga duette BBC meelelahutusprogrammis "Monday Night at Eight".
5.detsembril 1946 esines Julie juba iseseisvalt Londoni Stage Door Canteen'is. Publiku hulgas viibisid muuhulgas kuninganna (hilisem kuninganna-ema) ja printsess Margaret. Pikapeale jäid Ted ja Barbara tagaplaanile ning Juliest sai põhiesineja, kes peagi üksi turneedel käis.
12aastasena sai tüdruk osa Val Parnelli revüüprogrammis "Starlight Roof", mida esitati 649 korda Londoni Hipodroomil. Samal ajal tegi ta oma debüüdi ka Londoni Palladiumi teatri programmis "Royal Command Variety Performance". Juliest sai noorim esineja, kes eales kuninglike kõrguste (kuningas George VI ja kuninganna Elizabeth) ees Palladiumis laulnud.
Julie alustas oma professionaalset karjääri, lauldes kuulsaid aariaid nagu "Polonees" ooperist "Mignon". Tema etteasteid saatis säärane edu, et peagi kutsuti väike lauluime taaskord esinema kuninglikule perekonnale. 1947. aasta detsembris saadeti üks filmiproov stuudiole Metro Goldwyn Mayer, ent sealt vastati, et tüdruk on liiga kõhnuke ja ebafotogeeniline. Sellest hoolimata sai Julie tuntuks kui "Inglismaa noorim laulufenomen", ja ta esines edukalt nii lavadel ja raadioprogrammides. Kõikide lavastuste või showde pealkirju pole mõtet siia kirja panna - nimekiri tuleks liiga pikk!
Lauljatarile anti peaosa pantomiim-muusikalis "Cinderella". Kui ameerika produtsent Cy Furer nägi Julie Andrewsi Londoni lavastuses "Boyfriend" (1953-1954), tegi ta näitlejatarile ettepaneku sama osa mängida uue trupiga ka Broadwayl. Julie oli vastu, sest ta ei tahtnud kodust lahkuda, pealegi oli temast saanud pere ülalpidaja. Tüdruku pärisisa õhutas teda minema: igal juhul annaks töö ookeani taga uusi kogemusi juurde. Julie nõustus võõrsil olema vaid aasta. Ühendriikides tegi Julie ka teledebüüdi, mängides koos Bing Crosbyga Maxwell Andersoni "High Tor'i" muusikalises variandis.
Aasta sai otsa ning lõppesid ka "Boyfriendi" etendused, Julie oli naasmas kodumaale. Veel enne käis ta Richard Rodgersi ja Oscar Hammersteini juures proovilaule esitamas uue muusikali "Pipe Dream" jaoks. Rodgersile Julie meeldis ning too küsis, kas laulvale näitlejatarile on tehtud veel teisigi pakkumisi. Andrews vastas, et käis prooviesinemistel härrade Lerneri ja Loewe'i juures, kes on loomas muusikali Bernard Shaw' "Pygmalioni" ainetel. Richard oli hetke vait ja ütles siis: "Kui nad sind võtavad, ära neile ära ütle. Kui sa neilt rolli ei saa, on meilgi sinu jaoks tööd."
"Pygmalionist" sai igihaljas muusikal "Minu veetlev leedi", mis tegi noore lavatähe tuntuks mõlemal pool Atlandi ookeani. Koknit purssivat lilleneiut Eliza Doolittle'i, kellest professor Henry Higginsi käe all saab kombekas suurilmadaam, kehastas Julie nii Londoni West Endis (18 kuud) kui Broadwayl (kaks aastat) ühtekokku 2717 korda.
"Mängisin Elizat väga kaua, vahel see oli lausa piin. Kaheksa etendust nädalas, ilma raadiomikrofonideta, nagu nüüd kombeks, laval olid vaid mõned püsimikrofonid. Sageli tekkis mul probleeme häälega - see tekitas mulle tõelist hirmu. Energiat jätkus mul küllalt, ent hääl... Keegi ei taha ju publikut petta, kõik tahavad olla värsked ja suurepärased ning anda oma parimat," meenutas Andrews.
Seejärel esitas Julie nimiosa otseülekandena esitatud telelavastuses "Tuhkatriinu" (1957) ning abiellus noorpõlvekallima, kostüümi- ja lavakunstniku Tony Waltoniga (Muuseas, pulmakleidi disainis tulevane abikaasa isiklikult!). Sündis tütar Emma Kate.
Pärast Julie Andrewsi nägemist kuninganna Guinevere'ina muusikalis "Camelot" (1960), kus tema partneriks oli kange naistemehena tuntud Richard Burton, pakkus Walt Disney näitlejatarile esimese filmirolli.
"Walt tuli mind kulisside taha vaatama, et pakkuda mulle kuulata "Mary Poppinsi" muusikat ja näidata filmi jaoks tehtud story-boardi," meenutas Julie, kes oli veendunud, et ei sobi filmi. Walt meelitas teda, kutsus isegi koos endaga Disneylandi ning demonstreeris oma võlumaailma. "Võite arvata, mis tunne on koos härra Disneyga Disneylandis ringi kolada. Inimesed jäid seisma, kõik ahmisid õhku... Ta sõidutas meid Tonyga väikesel raudteel, ise energiliselt kõike seletades. Lõpuks temast täielikult võlutuna ma nõustusin."
Kuna Julie mees oli hiljuti üliedukalt maha saanud ühe lavatüki kunstilise kujundamisega Broadwayl, võttis Disney ta oma filmile kunstnikuks.
"Võtted olid rasked, kuna see oli mu esimene kinofilm ning eriefektide tohutu hulk nõudis poole rohkem aega kui tavalise mängufilmi puhul. Minu kannatus pandi rängalt proovile ja tihti ootasin ma kolm-neli tundi, et siis lõpuks vaid üht stseeni filmida. Poole võtteajast veetsin ma igatsorti trosside otsas rippudes. Mõnikord liigutati ka tervet lava ühe triki tarvis."
Õigupoolest oli "Mary Poppins" (1964) teatud mõttes lohutuseks, et Julie Andrews ei saanud rolli "Minu veetleva leedi" (1963) filmiversioonis.
"Mõistan nüüd paremini, miks mind "Leedisse" ei valitud. Neile oli vaja "nime", mis kindlustaks filmile edu. Audrey Hepburn oli selleks ideaalne variant (ehkki ta ei osanud laulda ja seda tegi tema eest Marnie Nixon - I.K.), mina oli tuntud aga ainult kui Broadway näitlejatar. Õnneks tuli "Poppins" vahetult pärast seda ja ma ei osanud erilist pettumust tunda. Vaid hiljem olen vaikselt kurtnud."
"Minu veetlev leedi" oli nomineeritud aasta hiljem igas suuremas "Oscari" kategoorias, välja arvatud parim naisnäitleja. Selle kuldkujukese sai endale aga... Julie Andrews imepärase Mary Poppinsi rolli eest. See oli justkui väike kättemaks.
Sel ajal, kui "Mary Poppinsit" alles monteeriti, sai Julie peaaegu üheaegselt kaks uut filmipakkumist. Arthur Hiller võttis näitlejatari oma sõjavastasesse filmi "Emily amerikaniseerumine" (eesti keeles tuntud ka pealkirjaga "Ainult ohvitseridele"), Robert Wise aga palkas ta kapten von Trappi seitsmele lapsele koduõpetajaks "Helisevas muusikas" (1965). Kui esimene läks pehmelt öeldes aia taha, siis teisest kujunes läbi aegade menukaim filmimuusikal, mis päästis stuudio 20th Century Fox pankrotist, milles oli suuremal määral süüdi superkulukas ja super-ebaedukas "Kleopatra" Elizabeth Tayloriga nimiosas.
"Oli raske teada siis, mida mõistan nüüd, et "Helisev muusika" oli suurepärane anss, mille keegi kunagi üldse saada võib," nentis Julie.
Nüüd ruttasid kõik suuremad lavastajad üksteise võidu näitlejatariga filme väntama. Hollywoodis liikus kõnekäänd: kui saad oma filmi Julie, saad kogu maailma. Agendid, advokaadid, produtsendid - kõik tahtsid osa saada sellest maagilisest puudutusest. Näitlejatar lausa uppus töösse.
Mõnede kolleegide mõtteid.
Lava- ja filmitäht Roddy McDowell: "Säärane menu eeldab jõudu olla valmis tagajärjedeks. Lõputu kummardamine võib olla tappev. Ühtäkki kõik määravad, mida tohib teha, mida mitte: peaasi, et imago rikutud ei saaks."
Koreograaf Michael Kidd: "Ta on väga südamlik, inimene, kellega on kerge suhelda. Kõik tahaksid emmata seda imearmast olevust, kes on erinev kui karm maailm meie ümber."
Ja Julie ise: "Arvan, et mu töö räägib enda eest. Tegin toreda filmi "Havaii" koos George Roy Hilliga, lõbusa "Moodsa Millie" jne, kuid ma ei mõistnud, ja kes olekski seda siis mõistnud, et suurim menu lööb inimesele märgi külge. Surmatunnini mäletatakse ikka inimese edukaimat tööd. Näiteks Clark Gable'i puhul kindlasti "Tuulest viiduid"."
1966. aastal mängis Julie koos Paul Newmaniga Alfred Hitchcocki spioonithrilleris "Rebitud eesriie". "Mind erutas väga mõte teha tööd koos Hitchiga. Ta oli mu vastu väga kena, kõneles palju ja muudkui õpetas. Ta selgitas mulle objektiivide erinevusi ja lubas kaamerasilmast piiluda, kuid ei andnud mingeid juhtnööre stsenaariumi ja rolli osas. Taipasin, et teda lõbustasid kõige enam roimad ja muu selline, mitte dialoogid ja armastusstseenid. Ta oli suur manipulaator. Kui Paul ja mina palusime luba proovida oma stseeni enne võtet, vastas ta alati: Mu lapsed, tehke, mida ise tahate."
Tohutu menu ja töökoormus lõid kiilu näitlejatari eraellu. Julie läks Tonyst lahku.
"Kui ta vajas rohkem tuge, kui mina suutsin anda, üritasin eeskätt edeneda omas ametis. Ma ei tea, kuidas seda oleksingi saanud lahendada. Kui sulle äkki langeb sülle selline tohuvabohu, nagu meil, inimestega ikka juhtub nii. Lähedased inimesed elavad üle hirmsaid hetki. Me ei saanud hakkama," meenutas Walton.
"Kuid me oleme jäänud headeks sõpradeks," väidab Julie. "Tunneme teineteist läbi ja lõhki, praktiliselt lapsepõlvest peale. Elasime koos palju aastaid. Kahju ainult, et meie abielu koos ei püsinud."
Ebaõnn hakkas haarama ka Andrewsi uusi filme. Publik, kes oli harjunud oma lemmikut nägema malbete ja igati kombekate neidude rollides, ei võtnud omaks intrigeerivat ja menu nimel kõigeks valmis olevat Gertrude Lawrence'i Robert Wise'i "Staaris!" (1968). Ka esimene koostöö tulevase abikaasa Blake Edwardsiga "Kallis Lily" (1970) ei toonud loodetud (kassa)tulemust.
"Kui ma Julie'ga kohtusin, tundsin õige pea, et temas on veel palju kasutamata andeid. Seni oldi teda täielikult klassifitseeritud Mary Poppinsiks või Maria von Trappiks, ent järsk imid˛imuutus, mida me püüdsime ette võtta, ei tulnud kasuks ei filmidele ega talle endale," meenutas Edwards.
Julie hakkas esinema televisioonis. Tema nime kandev show võitis 1973. aastal Montreux festivalil "Hõberoosi" auhinna, ometigi võeti seriaal programmist maha esimese hooaja järel. Alati optimistlikult meelestatud staar tundis end äkitselt jõuetuna ning hoidis mõne aasta teatri- ja filmielust eemale.  Julie Edwardsi nime all kirjutas laulev näitlejatar neil aastail paar raamatut pisikestele lugejatele ("Mandy", 1971 ja "The Last of the Really Great Whangdoodles", 1974). Nende peres kasvasid peale Julie tütre Emma ka Blake'i Jennifer ning adopteeritud vietnami tüdruk Amy Leigh (hiljem adopteerisid Edwardsid veel ühe orvuks jäänud tüdruku Joanna Lynni), kes vajasid hoolt. Kui lapsed olid juba suuremad, ja vimm filmide ebaedu suhtes vaibunud, astus Andrews taas rambivalgusse.
Edukat comebacki tähistasid Blake Edwardsi satiirilised ja musta huumoriga vürtsitatud "10" (1979), "S.O.B." (1981) ja eriti "Victor Victoria" (1982), mille uuendatud lavavariant 1995. aastal tõi Julie Andrewsi üle pika aja taas teatripubliku ette. Rolliga kandideeris ta "Oscarile", kuid see jäi saamata. Küll aga sai ta "Kuldgloobuse".
"Blake üllatab mind pidevalt, nii võtteplatsil kui argielus. Ta on mulle pakkunud alati erinevaid, isegi provokatiivseid rolle, nagu "S.O.B."-s, kus mul tuli esmakordselt paljastada oma rind."
Edwardsil oli kavatsus teha üht päris isiklikku, osalt autobiograafilist perefilmi. Ta mõtles kohe, et tore oleks selles näha enda sõpru ja lapsi ning muidugi oma naist. Melodraamas "Selline on elu" (1986) tegid kaasa Julie, Emma, Jennifer, Jack Lemmon, tema naine Felicia Farr ja nende poeg Chris. Praktiliselt ilma stsenaariumita, vaid 80-leheküljelise loo üldjutustusega vändati see Edwardsite Santa Monicas asuvas majas vähem kui miljoni dollari eest.
Nimetatud filmis kehastas Julie Andrews vähki põdevat lauljatari, samal ajal kui Andrei Kontalovski draamas "Duett ühele" (1986) interpreteeris ta kuulsat viiulikunstnikku, kes haigestub polüskleroosi. Kas mitte liiga palju õnnetusi üksteise otsa?
"Need olid täiesti erinevad rollid. Blake'i filmis pidin ma olema tugev naine, kes kurtmata võitleb oma haigusega ning on jätkuvalt oma perekonnale toeks. Kontalovski linateoses, vastupidi, mässasin oma ülekohtuse saatuse vastu, plahvatasin ja karjusin. Blake kasutas tähtsa sõnumi edastamisel komöödiaimpulsse, sellal kui Andrei kasutas raevukaid sõnu - suure jõu ja võimuga, nii filmis kui stuudios."
Julie Andrews arvab, et kino on kurnavam kui teater.
"Mul on vaja, et re˛issöör mind usaldaks ning mõistaks, et vajan kuumenemiseks pisut aega. Ma pean aru saama, kas olen õigel teel, või pean oma tegelaskujus midagi muutma. Mis puutub kaamerasse, siis on päevi, mil seda minu jaoks ei eksisteeri ja teisi, mil tunnen väga tugevasti selle kohalolu. Stsenaariumilt ootan eelkõige okki, tugevaid emotsioone. Kui minu ja tegelaskuju vahel midagi toimub, siis tean juba, et see roll on minu jaoks. Kuid see peab olema suurepärane roll ja tore lavastaja. Õieti on väheoluline, kumb tuleb esimesena."
Kuigi tänases Ameerikas on turg enamjaolt noortele orienteeritud ja sobivaid rolle on üha raskem leida, usub Julie, et on mõnede oma eakaaslastest kolleegide, nagu Diane Keaton, Shirley MacLaine ja Barbra Streisand, õnnestunud nihutada seda saatuslikku barjääri, mida kujutab endast vanus naise ja näitlejanna jaoks. "Samuti peab igaüks olema võimeline leidma oma isiklikku sisejõudu. Minu oma pärineb minu kujunemisajast lavalaudadel, ajast, mil ma ei mõelnud tõepoolest, et see võiks kuidagi mõjutada mu edasist karjääri. Mõtlen sageli sõnadele, mida ütles mulle "Minu veetleva leedi" libretist - ta arvas, et mängida pikka aega ühte rolli on palju etem kui killustada end väga laiaulatusliku repertuaariga. Tal oli õigus. Publiku ees peab igal õhtul treenima, end täiustama - et olla tõeline. Ilusa rolliga õpitakse palju."
Üle pika aja külastas Julie Andrews Londoni West Endi linnaosa ning seda kahel vägagi mõjuval põhjusel. Temast sai "Hõbesüdame", Suurbritannia Variety Clubi kõrgelt hinnatud autasu laureaat ning tema häält sai pärast pikka vaheaega (40 aastat!) taas kuulata Londoni teatrilaval. Andrews oli autasu vastu võttes silmnähtavalt liigutatud ning oma tänukõnes ütles ta muuhulgas: "See süda leiab erilise koha nii minu kodus kui ka minu enese südames ja seda väga pikaks ajaks." Endiselt võluv staar rõhutas, et pühendab selle autasu kõigile neile, kes tema kõrval aitasid luua neid populaarseks saanud muusikalisi teatritükke ja linateoseid, milles tal oli au kaasa teha.
Näitlejataril ei tundu olevat erilisi lemmikuid oma linatööde hulgas, välja arvatud need, mis jätsid mälestuse harmoonilistest võttepäevadest - muidugi "Helisev muusika", "Emily amerikaniseerumine", "Victor Victoria" ja eelkõige "Selline on elu".
Üht igatses ta kaua aega: "Tunnen puudust publikust saalis. Kui ma viibin vaatajana etendusel, mis mind vaimustab ja kuulen aplausi, mõtlen endamisi: mulle meeldiks praegu ise olla laval..."
See probleem sai lahendatud 1995. aastal, kui Blake Edwards võttis üles 14 aastat varem filmitud "Victor Victoria" käsikirja, mille siis koos heade semude Henry Mancini ja Leslie Bricusse'iga kohandas Broadway jaoks. Julie mängis taas naissoost meesteimiteerijat Victoria Granti, kes olude sunnil esineb meessoost naisteimiteerijana. Tähenduslik Broadway lavastuses oli veel see, et näitejuhina tegutses Julie tütar Emma Walton.
Andrews osales ka "Dr. Doolittle'i" uues lavaversioonis, andes oma hääle papagoi Polüneesia käsutusse. Lavastusest, kus tegid kaasa suured loom-nukud, kujunes unustamatu elamus nii lastele kui nende vanematele.
Kuid siis juhtus midagi paratamatut: lauljataril tekkis tõsiseid probleeme häälega ning ta otsis abi kirurgidelt. Operatsioon aga ebaõnnestus ning Julie kaotas võime laulda. Kuid Andrews ei lasknud pead norgu ning asus esinema draamalavastustes. Muuhulgas ühines ta taas oma "Heliseva muusika" kapteniga, kanada näitleja Christopher Plummeriga, et mängida rolle Hallmark Television telelavastuses "Kuldse tiigi ääres", mida kinoekraanil olid esitanud Katharine Hepburn ja Henry Fonda. Hiljaaegu võisime Julie Andrewsi näha meiegi kinodes jooksnud komöödiafilmis "Printsessi päevikud" ning selle järjes, milles ta tegi esimese katse peale õnnetut operatsiooni taas laulda.
Julie Andrews pole vaatamata kõrgele eale oma ustavate fännide suureks rõõmuks veel loorberitele puhkama jäänud. Käesoleval ajal on Juliel käsil autobiograafia kirjutamine. Hiljaaegu lasi ta välja CD-kogumiku "The Julie Andrews Collection".
Julie Andrwes on ema viiele täiskasvanud lapsele: tütar Emma, Blake'i kaks last Jennifer ja Geoffrey ning kaks 1974. aastal adopteeritud tüdrukut Amy ja Joanna. Ja muidugi on Julie Andrews ka vanaema. Aga sellest me siinkohal ei räägi.
Copyright © 2005-2006 Ivar Kümnik''
--Dj Capricorn 16. september 2006, kell 16:12 (UTC)

väljatõstetud
(Muuseas, pulmakleidi disainis tulevane abikaasa isiklikult!) --Dj Capricorn 16. september 2006, kell 17:23 (UTC)


Arutelu:Ülikool

See ei ole universaalne määratlus. Andres 19. juuni 2006, kell 20.02 (UTC)
Ülikool on ka teadusasutus. Seda pole siin mainitud. Siim 12. veebruar 2009, kell 22:59 (UTC)

Kas see on algusest peale nii olnud? Andres 12. veebruar 2009, kell 23:08 (UTC)

Võib-olla universaalses definitsioonis ei pea mainima, et ta on teadusasutus, aga artiklis peaks sellest muidugi juttu olema. Andres 12. veebruar 2009, kell 23:11 (UTC)

: Minu meelest peab definitsioonis olema kirjas see, mis asi ülikool praegu on. Ajaloost saab rääkida eraldi alajaotuse all. Siim 12. veebruar 2009, kell 23:16 (UTC)

:: Võib-olla küll. Andres 13. veebruar 2009, kell 11:39 (UTC)

:: Pole kindel, kas igal pool on nii, näiteks Venemaal. Andres 6. september 2010, kell 15:04 (EEST)

:Sõna „ülikool“ või selle võõrkeelset vastet võib oma nimes kasutada ülikool, millel on positiivselt evalveeritud teadus- ja arendustegevus mitmes teadusvaldkonnas ning kus toimub õpe mitmes õppevaldkonnas kõrgharidustaseme kõigil astmetel. [Eesti Maaülikooli seaduse seletuskiri, lk 5] --Merryapples (arutelu) 23. august 2018, kell 22:52 (EEST)

Kas kõrgem õppeasutus = kõrgkool? --Tiuks 1. märts 2009, kell 15:01 (UTC)

Jah. Andres 1. märts 2009, kell 15:10 (UTC)

nt enwiki on alma mater'ist teinud eraldi artikli--Bioneer1 (arutelu) 19. oktoober 2014, kell 13:05 (EEST)

Peabki olema eraldi. - Neptuunium ❯❯❯ arutelu 24. august 2018, kell 00:53 (EEST)

meil on linke märksõnale teadusülikool. Esmapilgul tundub olevat ebasoovitatav termin. Ka EKSSis pole seda. Küll on aga olemas teaduskool (see peaks küll ehk reserveerima üldmõistele)--Estopedist1 (arutelu) 21. juuni 2019, kell 09:54 (EEST)


Arutelu:Riiginõukogu

Seni on kujundatud ainult üks Riiginõukogu koosseis.

See jätab mulje, nagu 1938. aasta Põhiseadus kehtiks. Andres 21. juuni 2006, kell 09.36 (UTC)

Artiklist [[Nikolai Rumjantsev]] tuleb siia link. Seal peetakse silmas Venemaa organit. tuleb vastav täpsustus teha. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 21. juuni 2006, kell 09.37 (UTC)

Kas liikmete nimekiri on valmis? Andres 21. juuni 2006, kell 09.38 (UTC)

Kohe saab--Christopher Robin 21. juuni 2006, kell 09.41 (UTC)

:Nüüd.--Christopher Robin 21. juuni 2006, kell 09.45 (UTC)

Ma ei ole veendunud, kas antud artikli kontektsis on tegemist kõige sobivama tsitaadiga. Riiginõukogu oli ju institutsioon, mis kutsuti ellu tollal uue, 1938. aasta, põhiseaduse järgselt ja 1934 aastal ei saanud Päts oma kõnes sellest rääkida. Selle raadiokõne põhisisu oli pigem suunatud lõppeval aastal toimunu (kaitseseisukorra väljakuulutamine) põhjendamiseks ning rahva rahustamiseks. Pigem siis tsiteerida juba mõnd lõiku kõnest "Tervenemise aeg on kätte jõudmas" nt. "Sellepärast olukorras kus puuduvad kodade traditsioonid, kus kogu masinavärk võib katki minna, peaks rahvas saatma põhiseadust teostama inimesed, kes suudavad arvestada kõiki nõudeid. Peame saatma välja niisugused inimesed, kes aru saavad, et nemad on esimesed, kes hakkavad uue põhiseaduse järgi Eesti elu juhtima. Need inimesed ei pea oskama mitte ainult oma kodudes luua leplikku meelt - need peavad olema tasakaalukad poliitikainimesed." K.Päts. Eesti Riik II lk 503. --Boy 15. august 2006, kell 20:58 (UTC)
Miks ta ei saanud sellest rääkida? Andres 11. aprill 2007, kell 01:15 (UTC)
Miks 85.89.43.123 hävitas viis olulist informatsiooni sisaldavat lõiku?
----
"Jüri (piiskop)" on halb pealkiri. Andres 14. juuni 2007, kell 12:42 (UTC)

Tema ilmalik nimi oli vist Georg Välbe.

: On tarvis tema vaimulikku nime. Andres 9. november 2007, kell 12:50 (UTC)

:: Selles suhtes ei ole ma kompetentne, kuid teda nimetatigi ja ta ise kirjutas alla kui Piiskop Jüri.

::: Siis vast Jüri (Välbe). Andres 10. november 2007, kell 08:39 (UTC)
----
EVP ei ole üldarusaadav lühend. Andres 28. september 2007, kell 08:03 (UTC)
----
Pärast saksa kultuuromavalitsuse kaotamist pidi vähemusrahvuste alalt valitava Riiginõukogu liikme vabanenud koht täidetama 4 vene, 2 rootsi ja 2 juudi valijamehe poolt hiljemalt 28. juunil 1940:
* rootsi valijamehed valiti rootsi vähemusrahvusse kuuluvate Naissaare, Pakri, Noarootsi, Riguldi, Vormsi ja Ruhnu vallavolinike poolt;
* vene valijamehed valiti vene rahvusest Piiri, Narva, Raja, Vasknarva, Peipsiääre, Kasepää, Linnuse, Kalda, Lõuna, Senno ja Voli vallavolinike ja Kallaste, Mustvee ja Petseri linnavolinike poolt;
* juudi valijamehed valiti juudi kultuuromavalitsuse poolt.
Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku metropoliit Aleksander (Paulus) vajab eraldi artiklit, samuti tuleb kokku leppida, kuidas teda Vikis esitada. Praegu on Vikis mitu varianti. Õigeusukirikus kasutatav nimi: metropoliit Aleksander. Amherst99 16. aprill 2009, kell 16:26 (UTC)

Sobiv artiklipealkiri oleks Aleksander (Paulus). Andres 16. aprill 2009, kell 18:01 (UTC)

Teisipäeval [4. juunil 1940] toimus Harju maavalitsuse ruumes Harjumaa valdade vähemusrahvuse esindajate koosolek valijameeste valimiseks riiginõukogusse vähemusrahvuse esindaja valimisel. Kuna koosolek oli teiskordne ja sellest osa võtma olid ilmunud ainult vähemusrahvuse esindajad Naissaare vallavolikogust, siis oli vastava seaduse alusel koosolek otsusevõimeline ilmunud esindajate arvule vaatamata ja valijameesteks valiti Naissaare vallavanem Fridolf-Ludvig Ambrosen ja sama vallavolikogu liige Leander-Ludvig Rosen.
...
Päevaleht, 5. juuni 1940, nr. 148, lk. 2. --Improvisaator 5. september 2009, kell 10:45 (UTC)

Harjumaal valiti vähemusrahvuse valijamehed

Teisipäeval [11. juunil 1940] toimus Harju maavalitsuse ametiruumes rootsi vähemusrahvuse esindajate koosolek, millest võtsid osa Naissaare vallavolikogu liikmed Fridolf Ambrosen ja Leander Rosen, Riguldi vallavolikogu liige Anton Fagerlund ja Vormsi vallavolikogu liige Lars Lindström. Koosolekut juhatas Harju maavanem K. R. Ruus. Riiginõukogu kujundamise seaduse alusel seati rootsi vähemusrahvuse esindajate kandidaatidena Riiginõukogu liikme valimise puhul üles Leander-Ludvig Rosen Naissaare vallast, 47 a. v., ja Lars Lindström Vormsi vallast, 43 a. v., kes ka ühel häälel valijameesteks valiti.
Päevaleht, 12. juuni 1940, nr. 155, lk. 6.

Valiti rootsi vähemusrahvuse valijamehed

*2. märtsil 1938 valis Rohuteadlaste Koda vabakutsete alalt valitava Riiginõukogu liikme valijameesteks Karl Rähesoo ja Edvin Matsoni ning rahvatervishoiu alalt valitava Riiginõukogu liikme valijameheks Karl Rähesoo.
*3. märtsil 1938 valis Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali valitsus hariduse ja kultuuri alalt valitava Riiginõukogu liikme valijameheks sihtkapitali esimehe Juhan Aaviku.
*4. märtsil 1938 valis Agronoomide Koda põllumajanduse alalt valitava Riiginõukogu liikme valijameheks koja esimehe Kaarel Liidaku. --Numbriga kärumees (arutelu) 16. märts 2012, kell 17:07 (EET)

10. juunil 1940 valisid Tartu-, Viru- ja Petserimaa valijamehed Tartu maavanema Heinrich Lauri juhatusel vene vähemusrahvuse esindajateks vähemusrahvuste poolt valitava Riiginõukogu liikme valimisteks Mustvee linnavoliniku Arteemi Guzi, Vasknarva vallavanema Ivan Käsperovi, Kallaste linnavanema Ivan Pavlovi ja Raja vallavoliniku Ivan Potkini. Venelaste valijamehed Tartu-, Viru- ja Petserimaalt. Uus Eesti, 11. juuni 1940, nr. 154, lk. 8. --Faktor-IST (arutelu) 29. märts 2012, kell 13:46 (EEST)


Arutelu:Sunnitöö

Sunnitöö on eelkõige ikkagi endisaegne karistus. Peale selle, sunnitöö eest vist palka ei makstud. Aga näiteks Nõukogude Liidus pidid vangid reeglina töötama ja neile maksti ka palka (see oli küll üsna väike, kuid vangist tulles sai sellega mõnda aega elada.) Andres 21. juuni 2006, kell 11.09 (UTC)

Ei pruugi olla ei endisaegne ega ka mitte karistus. Palk pole yldse oluline. --Lulu 21. juuni 2006, kell 19.05 (UTC)

: Mõtlen, et see sõna tähendab eelkõige endisaegset karistust. Andres 21. juuni 2006, kell 19.47 (UTC)

Ei tea... Sõjavangide kasutamine sunnitööl näiteks, mis on keelatud Genfi 1949. a. konventsiooniga, on aktuaalne ka tänapäeval. Sel puhul ei ole tegemist karistusega ega ka mitte endisaegsusega. Sunnitöölaagrid eksisteerivad tänapäeval näiteks Põhja-Koreas, Kuubal jm. Poliitvangide puhul ei saa rääkida karistusest selle sõna õiges tähenduses. Minu vanaisa näiteks saadeti Siberi sunnitöölaagrisse spionaazhi-syydistusega. Jne. Arvan, et "eekõige endisaegne karistus" ei ole kohane määratlus. --Lulu 22. juuni 2006, kell 16.22 (UTC)

: Veel kord, ma kasutasin sõna eelkõige.

:Ma ei ütle, et artiklis peaks niiviisi sõnastama. Lihtsalt seda tuleb artikli koostamisel arvestada. Tuleb ikkagi öelda, mis on sõna algne tähendus ja kuidas sõna tähendus on hiljem muutunud ning teisest küljest, kuidas sama asja kohta on hakatud kasutama muid nimetusi.

: Ka poliitvangide puhul saab rääkida karistusest, iseasi et süüdistus võis olla  ebaõiglane või fabritseeritud. Iseasi on see, et NSV Liidus ei tuntud sunnitöö nimelist karistust. Karistuse nimetus "sunnitöö" on endisaegne. Sunnitöö kui karistus oli tõesti olemas, kuid seda nimetati teise nimega.

: Ka see on tõsi, et sunnitöö on olemas ka ilma, et seda karistusena mõistetaks.

: Kõigest sellest tuleb artiklis rääkida. Püüded leida üldist definitsiooni seda sisu ei asenda. Andres 22. juuni 2006, kell 21.00 (UTC)

See "karistuse ähvardusel" on veidi imelik....sunnitöö võib ju ise ka karistus olla...kas poleks parem "karistusena või karistuse ähvardusel"--Boy 22. juuni 2006, kell 19.34 (UTC)

Sunnitöö ise võib, aga ei pruugi olla karistus, nagu eelnevalt mainisin. Sunnitööl on aga yldreeglina ette nähtud veel omaette karistused tööst kõrvalehoidmise jmt eest. --Lulu 22. juuni 2006, kell 20.18 (UTC)

kui sõna "каторга" vastet vaadata mõnest sõnaraamatust, siis on see sunnitöö, ent mitmes vikis on ka eraldi artikkel NLi vastavast nähtusest, nt :en:Katorga--Bioneer1 (arutelu) 2. märts 2015, kell 10:36 (EET)


Arutelu:Rahvuskogu

Kas peaks "Rahvuskogu" tegema täpsustusleheküljeks ja selle teksti viima artikli "Eesti Rahvuskogu" või "Rahvuskogu (Eesti)" alla, sest sellenimelisi võimuorganeid on olnud ka teistes riikides, näiteks meenub kohe Iraak. Jätta see tekst "Rahvuskogu" alla ja teha suunamised lehelt "Rahvuskogu (täpsustus)" on vist liiga eestikeskne lähenemine? Kuidas teistele tundub? ;-) -- Toomas 21. juuni 2006, kell 10.05 (UTC)

Ma arvan, et võib küll reserveerida selle pealkirja Eestile, sest teised on ju tõlked, ja tõlkida saab mitut moodi. Praeguse seisuga tulevad siia lingid Iraagi ja Bhutani rahvuskogule ning need tulebki kõigepealt täpsustuslehel korda ajada. Kui mõlema organi nimi on lihtsalt Rahvuskogu, siis oleksid sobivad pealkirjad vist "Rahvuskogu (Bhutan)" ja "Rahvuskogu (Iraak)". Andres 21. juuni 2006, kell 10.09 (UTC)

: OK, ei ole sellele vastu. -- Toomas 21. juuni 2006, kell 10.10 (UTC)

:: Kas Sa teed ise korda? Mina praegu ei jaksa, ja kardan, et pärast läheb meelest ära. Andres 21. juuni 2006, kell 10.12 (UTC)

::: Kui jõuan, siis teen. Tahan praegu Torrese biograafia kaelast ära saada, et see kuuks ajaks pooleli ei jääks. Kui siis veel aega on, teen Rahvuskogu täpsustuse ka korda. -- Toomas 21. juuni 2006, kell 10.21 (UTC)

RTL 1937, 10
Nimetan Rahvuskogu Teise koja liikmeiks:
# Akel Friedrich, Välisminister
# Grimm David, prof. emer.
# Gutkin Heinrich, Juudi Kultuuromavalitsuse abiesimees
# Jaakson Jüri, Eesti Panga president
# Kukke Hugo, Peatoimetaja
# Laaman Eduard, Peatoimetaja
# Pung Mihkel, vandeadvokaat
# Reichmann Jaak, Kohtukoja esimees
# Tammer Harald, Peatoimetaja
# Tõnisson Aleksander, Tartu linnapea
K. Päts
Peaminister
Riigivanema ülesannetes.

Lisasin lingi saksa vikipeedia artiklile, kuid see on desinformeeriv, seal nimetatakse ka 1938. aasta põhiseaduse järgset Riigikogu Rahvuskoguks. --Numbriga kärumees 22. august 2011, kell 14:03 (EEST)

Saksakeelne artikel on nüüd täiesti uus. Tervitusi, --Carstenwilms 29. august 2011, kell 17:04 (EEST)


Arutelu:August Jürima

Riigivolikogus nimetatigi neid nii: August Jürima (Tartumaalt) ja August Jürima (Järvamaalt). Jätsin sel peamisel A. J.l täiendi ära, kuna pean teda olulisemaks ja rohkem tuntumaks. --Christopher Robin 21. juuni 2006, kell 10.26 (UTC)
Kas Jürmann või Jürman? Mina olen teda näinud rohkem kirjutatuna kui August Jürman. Samuti on Otto Strandmani nime kirjutatud Otto Strandman.

Praegu on August Jürman ümbersuunamine Järvamaa Jürimale. Kas tuleks muuta? Andres 22. veebruar 2009, kell 06:53 (UTC)

: Kui August Jürimaa Järvamaalt on eluaeg Jürimaa olnud, siis kahtlemata. --kanakukk 22. veebruar 2009, kell 19:42 (UTC).

:: Ei. Esiteks ta oli Jürima, teiseks ta ei olnud seda eluaja. Andres 22. veebruar 2009, kell 20:06 (UTC)

::: Inertsist tuli see a-täht ilmselt, aga vabandused vabandusteks.. ma arvan, et antud juhul võiks teha sarnase täpsustuslehe, nagu see on "Tammsaare" puhul. --kanakukk 22. veebruar 2009, kell 20:56 (UTC).

:::: Täpsustusleht on vajalik juhul, kui ka selles artiklis kirjeldatava isiku kohta on kasutatud nimekuju "Jürman". Andres 22. veebruar 2009, kell 21:22 (UTC)

:::: Näiteks siin on pakutud mõlema nimekujuks Jürman(n). --kanakukk 22. veebruar 2009, kell 21:43 (UTC).
EE 14. köites on Jürima (kuni 1937 Jürmann). "Eesti avalikud tegelased 1932" ütleb Jürman. Ja sünnipäev on mõlemas 23. august, mitte 22. --Epp 13. september 2009, kell 15:39 (UTC)

Kahtlustan, et üks või kaks n-i tuleneb sellest, millises murdealas elati ning teisalt võib-olla sellestki, et nimede puhul oli n-ide ärajätmine mõningal juhul lubatav. Kui talupoegadele priinimesid jagati, panid saksad ju ikka mann-liitega nimesid. Muide, kirikuraamatutes (EAA.1236.1.206, EAA.1236.1.196) on Jürimann. --kanakukk (arutelu) 6. november 2012, kell 17:58 (EET).

*Acting prime ministers
*21 Jun 1940 - 15 Jun 1942  August Jürima                      (b. 1887 - d. 1942)
*21 Apr 1944 - 18 Sep 1944  Alfred Maurer                      (b. 1888 - d. 1954) link --kanakukk 21. veebruar 2009, kell 14:42 (UTC).
Allikates on tavaliselt ta perenimeks Jürimaa. Võta nüüd kinni... Amherst99 13. september 2009, kell 14:51 (UTC)
Endine perenimi oli ilmselt Jürmann. Vt http://www.history.ee/ono/ (nimemuutused Tallinnas). Amherst99 13. september 2009, kell 16:01 (UTC)

Kirjutatakse, et pärit Metsakunda talust Villakvere külast Vaimastvere vallast (endine Tartumaa, praegu Jõgevamaa ja  Lääne-Virumaa piiril). vt. palamuse.ee/files/menu/Turism/2003061510302323vaimastvere.rtf
Siin artiklis on kirjas:
"Ta kasvas Järvamaal Koeru kihelkonnas Udeva vallas (praeguses Koigi vallas) Vaali külas Palso talus."
Teises artiklis on kirjas tema isa Mart Jürmanni kohta: "Vaali küla oli 1905. aasta rahutuste keskus Koeru kihelkonnas ja Mart Jürman koos vanema poja Voldemariga seisis nende eesotsas. Nad hukati jõululaupäeval 1905 ilma kohtuta karistusekspeditsioonile saadetud mereväelaste poolt."
----
Kogu sektsioon "mälestuse jäädvustamine" on tegelikult üpris ebaentsüklopeediline, aga kui kusagilt viite saaks, siis võiks ehk olla. Aga mõned laused ei sobi küll kuidagi, nt "Meeldejääv oli ka Küllo Arjakas, kes pedagoogiliselt talendikas esituses teatas August Jürima õiged sünni- ja surmadaatumid, mis on seni isegi soliidsetes teatmeteostes olnud vigased." Sestap sai need maha võetud. Athanasius Soter (arutelu) 16. detsember 2016, kell 19:57 (EET)


Arutelu:Mõisaküla

Eesti aja lõpul nõuti Siseministeeriumi poolt linna nime muutmist (kuna linna nimi ei saa olla "küla"). linnakodanike poolt pandi ette 101 uut nime, sealhulgas: Piiri, Raja, Soodla, Sooniste, Rajasoo, Luhaste, Porilombi, Raudsoo, Linda, Pori, Paliste (linnavanem Paalitsa järgi), Okasmäe (end. linna maade omaniku Stackelbergi järgi), Kureste (end. alevivanem Kure järgi), Abjaraja (Abja+Rajangu), Ümera, Säde, Haliste jne. --[[Kasutaja:Christopher Robin|Christopher Robin]] 21. juuni 2006, kell 11.01 (UTC)
Tõenäoliselt ei jõutud sellega 1940. aastaks lihtsalt valmis. Ja uuel võimul oli muudki teha. Nõudjaks (mitte selleks, kellelt nõuti) oli Siseministeerium. --[[Kasutaja:Christopher Robin|Christopher Robin]] 21. juuni 2006, kell 14.52 (UTC)

Lingid siia tuleks parandada vastavalt leheküljele [[Mõisaküla (täpsustus)]].
Kas selline märkus on häiriv? [[Kasutaja:Andres|Andres]] 6. august 2006, kell 09:20 (UTC)
1937 nimetas Mõisaküla alevivolikogu Mõisaküla tulevaseks (linnaks saamise juhuks) Abja linnaks. Abja vallavalitsus avaldas selle vastu protesti.

elanikke = 1 078 (seisuga 1.01.2006)
Andres 1. aprill 2007, kell 17:17 (UTC)
Linna kodulehel elanike arvud järgmised:
01.01.2007. a seisuga elab Mõisaküla linnas 1033 inimest.
01.01.2006. a seisuga elab Mõisaküla linnas 1081 inimest.
01.01.2005. a seisuga elab Mõisaküla linnas 1106 inimest.
01.01.2004. a seisuga elas Mõisaküla linnas 1142 inimest.
avjoska 1. aprill 2007, kell 17:19 (UTC)

Nojah, tuleb märkida, milliste andmetega on tegemist. Statistikaameti andmed vist ei arvesta rännet. Andres 1. aprill 2007, kell 17:24 (UTC)

elanikke = 1 033 (seisuga 1.01.2007)  [[Kasutaja:Andres|Andres]] 20. aprill 2008, kell 05:07 (UTC)

Eile sai Pärnu maavalitsus Mõisaküla alevivalitsuselt siseministeeriumile edasisaatmiseks esilduse, milles siseministeeriumi palutakse esineda vabariigi valitsuse ees ettepanekuga, et Mõisaküla alev saaks linnaks. Esilduse järele Mõisakülas on praegu 329 majaomanikku ja 1983 elanikku, kes on üle 20 aasta vanad. Majaomanikud pooldavat kõik linnaõiguste saamist, välja arvatud kolm, kes on vastu, kartes maksude suurenemist. Vaba Maa, 28. jaanuar 1938, nr. 23, lk. 6. --Kontra 26. jaanuar 2010, kell 13:46 (UTC)
----
"2017. aasta haldusreformi käigus liitus linn Karksi, Abja ja Halliste vallaga uueks Mulgi vallaks. Seega kaotas Mõisaküla ühtlasi linnaõigused." Kas saab niimoodi ütelda, et Mõisaküla kaotas 2017. aastal? Kas vallasisesed linnad ei ole siis linnad? Velirand (arutelu) 4. juuli 2020, kell 14:11 (EEST)

Vallasisesel linnal ei ole linnaõigusi. --Andres (arutelu) 6. juuni 2023, kell 18:20 (EEST)
----
"ning on nüüdseks Eesti kõige väiksem linn (2012. aasta 1. jaanuaril 839 elanikku." Mõisaküla vist ei olegi enam kõige väiksema elanike arvuga Eesti linn. Kallastel on vist vähem elanikke. Aga see vajab täpsustamist. Velirand (arutelu) 14. mai 2021, kell 23:00 (EEST)
----
Neptuunium, need on endise omavalitsusüksuse vapp ja lipp. Praegusel asulal ei ole vappi ega lippu. Sellepärast oli siin ja teiste endiste omavalituslike linnade artiklites need infokastist ära jäetud. Pikne 6. juuni 2023, kell 17:11 (EEST)

Ma arvan, et lipp ja vapp peaksid artiklis kuskil olema, sest enne ju olid. --Andres (arutelu) 6. juuni 2023, kell 18:20 (EEST)

: Jah, vähemasti teksti sees võiks mainida. Praegu on nad "Vaata ka" all. Pikne 6. juuni 2023, kell 18:30 (EEST)


Arutelu:Juhan Liiv

Ta pidas küll ennast Poola kuningaks, aga kui me kirjutame esimesse lausesse, et ta oli Poola kuningas, siis see on minu meelest irvitamine.
Üldse, me ei saa võtta õigsuse kriteeriumiks seda, mida asjaosalised ise ütlevad. Andres 21. juuni 2006, kell 11.14 (UTC)
*"Kümme lugu" (1893)
*"Vari" (1894)
*"Luuletused" (1909, 1910, 1919, 1926)
*"Kogutud teosed" I-VIII (1921-1935)
*"Valitud luuletused" (1949)
*"Teosed" (1954, 1956)
*"Rukkivihud rehe all" (1964)
*"Kui tume veel kauaks ka sinu maa" (1964)
*"Väike luuleraamat" (1969)
*"Sinuga ja sinuta" (1989)
Teoste loetelu on ebaloogiline - nagu oleks Liiv kirjutanud VIII köidet kogutud teoseid, veel mõned teoste kogumikud ja mõned üksikud luuletused ja jutud, mida kusagil mujal avaldatud ei ole.

Siin paistab olevat loetletud tema nime all ilmunud raamatuid. See nimekiri võib olla ebatäielik, ja kindlasti vajab selgitusi (sulgudesse "luulevalimik" vms). Andres 7. september 2006, kell 16:57 (UTC)

* Oskar Urgart, "Juhan Liivi luuletused aastailt 1885-1894.", Looming nr. 10/1926

Kas pealkirjas ongi sidekriips? Andres 24. september 2009, kell 07:57 (UTC)

:Ma arvan, et see on viga. Võib-olla isegi originaali viga. Aga kas me peame originaali viga kordama? Taivo 24. september 2009, kell 10:00 (UTC)

:: Originaali viga peame kordama. Andres 24. september 2009, kell 10:26 (UTC)

Välislink "Juhan Liivi sünd" viib leheküljele, kus küsitakse salasõna. Andres 7. juuni 2010, kell 15:32 (EEST)

Tühistasin. Taivo 7. juuni 2010, kell 21:52 (EEST)

Siin on link [[Juhan Liivi tänav (Viljandi)]], kuid puudub lehekülg [[Juhan Liivi tänav]]. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 29. detsember 2011, kell 10:17 (EET)

Sorry, aga seda nime käänatakse Liiv - Liiva -- Ahsoous 11. juuni 2012, kell 11:33 (EEST)

Minu teada Liiv - Liivi. Ave Maria (arutelu) 11. juuni 2012, kell 12:01 (EEST)

: Eip. Ta nimi ei tähenda kalapüügiriista -- Ahsoous 11. juuni 2012, kell 12:31 (EEST)

:: Kas see nimi peaks midagi tähendama? Minu meelest on aastakümneid seda Liiv-Liivi-Liivi käänatud, kas nüüd siis tähenduse pärast ei saa enam nii käänata? Ave Maria (arutelu) 11. juuni 2012, kell 13:03 (EEST)
Inglise artiklis on kaks viga. Vanemad ei saatnud teda Treffnerisse ajakirjandust õppima, kuna isegi tänapäeval ei ole seal ajakirjanduse õppetooli. Teiseks, teda ei tõstetud tema surmapäeval, 1. detsembril 1913 rongist maha, mille järel ta olevat veel kaks nädalat külma käes ringi rännanud. Se oli palju varem ja ei olnud tema surma otsene põhjus. --37.157.116.182 27. oktoober 2013, kell 19:39 (EET)

Esimese vea parandasin ära. Teist ma ei oska parandada. Palun paranda ise või kirjuta sealsesse arutelusse. Andres (arutelu) 29. oktoober 2013, kell 09:19 (EET)

"Elu lõpus kannatas Liiv tagakiusamismaania all ja rändas ringi." Vaimuhaigeks jäi Juhan Liiv juba 1894. Ei saa nagu öelda, et elu lõpus. 90.191.119.98 8. detsember 2013, kell 13:47 (EET)

Kuidas soovitad sõnastada? Andres (arutelu) 11. detsember 2013, kell 13:37 (EET)

Kas võiks ära kustutada "Vaata lisaks" alateema, kuna vastavad märksõnad on eelnevas alateemas juba nimetatud?
----
"Eesti kirjarahva leksikon" ütleb 'sünnimeetrikas Joannes' ehk siis küsimus, kas sünninimes oli 'h' nagu siinne artikkel vist öelda tahab või ei olnud?  • • • Kasutaja:Ahsoous • arutelu • 27. september 2015, kell 03:00 (EEST)
----
"1. detsembril 1913, pärast ränka külmetust, suri Juhan Liiv 49-aastaselt." Ta hakkas rongiga Poolasse sõitma, kuid piletita sõidu eest tõsteti ta rongilt maha. Siis ta külmetaski nii rängalt, et suri ära. Velirand (arutelu) 17. juuli 2016, kell 11:25 (EEST)


Arutelu:Eesti valdade loend (1939)

Kannatust, siia tulevad veel vallavanemate, vallavolikogude, endiste valdade jne nimekirjad (millalgi tulevikus, jõudu mööda). --Christopher Robin 21. juuni 2006, kell 12.50 (UTC)

Sellisel juhul ei vasta sisu enam pealkirjale. Andres 21. juuni 2006, kell 12.54 (UTC)

: Vastab ikka, lihtsalt ma panen täiendavad andmed eraldi iga valla juurde. Praegu on lihtsalt sõrestik (luukere) üleval, mida jõudumööda täiendama hakkan. Valla talude ja elanike arv, vallavanemate nimed jne. --Christopher Robin 21. juuni 2006, kell 13.01 (UTC)

RTL 1940, 41.
Koha- ja kinnistusüksuste nimede korraldamise seaduse (RT 1938, 42, 397) § 1 kolmanda lõike alusel ja Tärivere vallavolikogu ettepanekul 23. detsembrist 1939 ning Tärivere vallavalitsuse esitisel 15. aprillist 1940 muuta Tärivere valla senine nimi ja anda temale uueks nimeks "Iisaku".
Siseminister A. Jürima.
Üldosakonna abidirektor Osk. Angelus.
Kas selle valla artikkel tuleks pealkirjastada Iisaku vald (1939) või Tärivere vald (1939)?

Esimene oleks võib-olla eksitav. Võiks olla ka "Iisaku vald (1940)". Ta võiks olla ka lihtsalt Tärivere vald. Teda tuleks nähtavasti eristada praegusest Iisaku vallast. Sellepärast on praegu vale link.  "Andres 2. märts 2009, kell 20:40 (UTC)
----
Võibolla muudaks ka selle artikli nime:1. aprillil 1939 asutatud valdade nimekiri> Eestis 1939 moodustatud valdade loend

Oleks parem küll. - Urmas 29. jaanuar 2007, kell 20:32 (UTC)

Siseministri otsus 29. aprillist 1940 Tärivere valla nime muutmise kohta.

Otsuse teksti on kokku 31 raamatulehekülge, oleks vajalik see üles riputada täies pikkuses, kasvõi punktide kaupa iga valla kohta käiva artikli juures.
I.
Valdade piiride ühekordse korraldamise seaduse (RT 1938, 37, 337) alusel määran, arvates 1. aprillist 1939, vallad Põllutööministeeriumi Katastri Ameti poolt koostatud valdade kaartidel punase joonega märgitud piires järgmiselt:
===Harju maakonnas:===
*1. Anija vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Anija valla maa-alast, välja arvatud Aavere küla ja Pillapalu asunduse maa-alad ning Anija asunduse läänepoolse osa maa-ala, kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, viimased kaasa arvatud; b) senise Raasiku valla Paasiku küla ja asunduse maa-aladest; c) senise Peningi valla Kiviloo mõisa järgi oleva Soo-otsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30 ja 31 maa-aladest; d) senise Alavere valla Uuearu, Pikva, Arava, Soo-otsa, Jõeääre ja Kuusiku külade ning Alavere ja Pikva asunduste maa-aladest.
*2. Hageri vald ― maa-alaga, mis moodustub senise Hageri valla maa-alast, välja arvatud osa Põrso küla maa-ala.
*3. Harku vald ― maa-alaga, mis moodustub: a) senise Harku valla maa-alast, välja arvatud Lehmja asunduse maa-ala; b) senise Vääna valla maa-alast, välja arvatud Mõhku ja Türisalu külade ning Peetri karjamõisa maatükkide nr. A-31, A-32 ja A-33 maa-alad.
*4. Iru vald  ― maa-alaga, mis moodustub: a) senise Nehatu valla maa-alast; b) senise Viimsi valla maa-alast; c) senise Jõelehtme valla Kostivere mõisa järgi oleva Ületee nr. 9 talu ja Männiku rabast põhjapool asuvate heinamaade maa-aladest.
*5. Juuru vald ― maa-alaga, mis moodustub: a) senise Juuru valla maa-alast, välja arvatud Röa ja Purila-Ülejõe külade maa-alad; b) senise Ingliste valla Lauküla ja Ingliste asunduse maa-aladest; c) senise Rapla valla Seli asunduse juures asuva Härgküla metsandiku ja Keila jõest Juuru pool asuvate Hagudi küla heinamaade maa-aladest; d) senise Kohila valla Kärevere küla maa-alast.
*6. Järvakandi vald ― maa-alaga, mis moodustub: a) senise Järvakandi valla maa-alast; b) senise Kehtna valla valla lahusosast ― Terasoo nr. A-27 talu maa-alast.
*18. Naissaare vald – maa-alaga senise Naissaare valla piirides.
*22. Pakri vald – maa-alaga senise Pakri valla piires.
*24. Prangli vald – maa-alaga senise Pranglisaarte valla piires.
===Lääne maakonnas:===
*14. Pühalepa vald – maa-alaga senise Pühalepa valla piires.
*21. Vormsi vald – maa-alaga senise Vormsi valla piires.
===Petseri maakonnas:===
*1. Järvesuu vald – maa-alaga senise Järvesuu valla piires.
*2. Kalda vald – maa-alaga senise Kulje valla piires.
*3. Linnuse vald – maa-alaga senise Irboska valla piires.
*5. Meremäe vald – maa-alaga senise Meremäe valla piires.
*6. Mäe vald – maa-alaga senise Mäe valla piires.
*7. Petseri vald – maa-alaga senise Petseri valla piires.
*9. Saatse vald – maa-alaga senise Satserinna valla piires.
*10. Senno vald – maa-alaga senise Senno valla piires.
*11. Vilo vald – maa-alaga senise Vilo valla piires.
===Saare maakonnas:===
*4. Kärla vald – maa-alaga senise Kärla valla piires.
*13. Ruhnu vald – maa-alaga senise Ruhnu valla piires.
===Tartu maakonnas:===
*15.Kursi vald – maa-alaga senise Puurmanni valla piires.
*19. Lohusuu vald – maa-alaga senise Lohusuu valla piires.
*36. Torma vald – maa-alaga senise Torma valla piires.
===Viru maakonnas:===
*16. Narva vald – maa-alaga senise Narva valla piires.
*19. Piiri vald – maa-alaga senise Kose valla piires.
*20. Raja vald – maa-alaga senise Skarjatina valla piires.
*26. Tudulinna vald – maa-alaga senise Tudulinna valla piires.
Kokku 23 valda seniste valdade piirides, neist 16 seniste valdadega sama nime all.
1939. aasta põllumajandusloendus toimus valdade uutes piirides ja selle loenduse tulemused jõuti osaliselt avaldada 1940. aastal (talundite arv, rahvastiku arv talundites, viljapuude, loomade, mesilastarude, köögiviljade kasvupindala jne andmed). Need andmed tuleks liita siia või hiljem valdade artiklitesse. Ja veel on olemas ja Riigi Teatajas avaldatud andmed valdade jagunemise kohta politsei-, kohtu-, kodade valimisringkondade, Põllutöökoja konventide jne tegevuspiirkondadesse. Ka need andmed peaksid wikipedias avaldatud olema.
Tegelikult konstaablite tegevuspiirkonnad on raskem teema. Need ei langenud vallapiiridega kokku, jagunedes tihti eri valdade vahel.

Avaldama peaks need andmed kindlasti, arvan et need loendisse hästi ei mahu ja ei sobi. Seega peaks need kirjutama valdade artiklitesse.Akra 1. veebruar 2007, kell 15:18 (UTC)

Tegelikult oleks hea, kui vallaartiklis oleks ka see piiride lugu, mis otsuses on nagu Anija valla kohta lahti kirjutasid.Akra 1. veebruar 2007, kell 15:33 (UTC)

: Muidugi peab see olema. Andres 1. veebruar 2007, kell 15:54 (UTC)

Väljavõtted Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 7. oktoobril 1938 (RT 1938, 87, 776).

(48 lehekülge.)
1. Anija vallaomavalitsus.
Anija vallaomavalitsusele lähevad üle senise Anija ja Alavere vallaomavalitsuse varad, kapitalid, sularaha, nõudmised ja kohustused ning arhiiv ja jooksev asjaajamine.
Anija vallaomavalitsus maksab:
a) Peningi vallaomavalitsusele ühe kuu jooksul Kr. 1.000.-- senise Alavere vallaomavalitsuse üldotstarbeliste varade arvel;
b) Ravila vallaomavalitsusele ühe kuu jooksul Kr. 2.500.-- senise Alavere vallaomavalitsuse üldotstarbeliste varade arvel.
...
Nissi vald (1939) on siin millegipärast Läänemaa all. --Improvisaator 9. juuli 2009, kell 11:40 (UTC)
----
Otepää vald moodustati Vana-Otepää, Päidla, Palupera, Pilkuse ja Valgjärve vallast, Pühajärve vald moodustati Pühajärve, Palupera ja Pilkuse vallast Kas Pilkuse ja Palupera vald jagati Pühajärve ja Otepää valla vahel? --Tiuks 24. august 2009, kell 10:36 (UTC)

Jah. Enamasti moodustati uus vald mitme endise valla osast. Andres 24. august 2009, kell 11:32 (UTC)

Siseministri otsus 16. märtsist 1939 (RT 1939, 28, 206).

18. jaanuaril 1945 lahutati Eesti NSV-st Narva, Piiri ja Raja vald Virumaalt; Linnuse, Kalda, Laura, Rootova, Senno ja Vilo vald, enamik Petseri vallast, Järvesuu valla kirdeosa, Meremäe valla kaguosa ja Saatse valla idaosa Petserimaalt; Petserimaa likvideeriti, Võrumaaga liideti Mäe vald, Järvesuu, Meremäe ja Saatse vald; Petseri valla Piusa jõe vasemal kaldal asuv osa liideti Saatse vallaga.
1946. aastal moodustati Hiiu maakond, mille koosseisu arvati Kärdla linn ja Emmaste, Kõrgessaare, Käina ja Pühalepa vald Läänemaalt.
25. veebruaril 1949 asutati Jõhvi maakond ja Jõgeva maakond.
Jõgeva maakonda arvati Tartumaast Jõgeva ja Mustvee linn ning Avinurme, Jõgeva, Kaarepere, Kasepää, Kuremaa, Kursi, Laiuse, Lohusuu, Saare, Sadala, Torma, Vaimastvere ja Voore vald; Viljandimaast Põltsamaa linn ja Lustivere, Pajusi ja Põltsamaa vald.
Jõhvi maakonda arvati Jõhvi ja Kiviõli linn, Ahtme, Küttejõu ja Sompa töölisalev, Alutaguse, Erra, Iisaku, Illuka, Jõhvi, Kohtla, Lüganuse, Maidla, Mäetaguse, Tudulinna, Vasknarva ja Vaivara vald ja Mahu valla Aseri külanõukogu (arvati Lüganuse valla koosseisu).
Viru maakonda arvati Kolga ja Kõnnu vald ja Loksa alev Harjumaalt; Tapa linna ning Lehtse valla Saksi (arvati Assamalla valda) ja Tapa külanõukogu (arvati Undla valda).
Viru maakond koosnes seejärel Rakvere, Kunda ja Tapa linnast, Loksa alevuist ning Aaspere, Assamalla, Avanduse, Haljala, Kolga, Kõnnu, Kunda, Küti, Mahu, Paasvere, Palmse, Rakvere, Roela, Rägavere, Salla, Sõmeru, Undla, Vao, Vihula ja Vohnja vallast.
--Improvisaator 26. august 2009, kell 13:50 (UTC)

Artiklisse tuleks kirjutada, mis ajani (üldiselt võttes, arvestamata üksikute valdadega eraldi toimunud muudatusi) need vallad eksisteerisid. Ehk millal toimus järgmine suurem reform või ümberjagamine, -nimetamine vms. Adeliine 14. oktoober 2010, kell 13:34 (EEST)

: Küllap vist. Kui ma õigesti mäletan, siis kaotati vallad 1. märtsist 1950. Andres 16. oktoober 2010, kell 13:03 (EEST)

Ülalpool on "Kokku 23 valda seniste valdade piirides, neist 16 seniste valdadega sama nime all." Ma ei suuda leida kokkulepet selle kohta, kas need 23 valda võib kirjeldada igaüks ühes artiklis, mitte kahes, või ei või. Adeliine 2. veebruar 2014, kell 19:52 (EET)
----
Masslingistamine on tootnud valesid linke, tõenäoliselt massiliselt. Kas pöörame tagasi või keegi kontrollib kõik lingid üle? --Andres (arutelu) 13. oktoober 2023, kell 15:19 (EEST)

https://et.wikipedia.org/wiki/Arutelu:Eesti valdade loend (1939)


Kasutaja arutelu:Õli

Tere tulemast Vikipeediasse, Õli! Andres 22. juuni 2006, kell 07.00 (UTC)
Ole kena, palun ära topi poolikuid kontekstist välja rebitud faktikilde suvalistesse kohtadesse. Kas sul on plaanis lisada kõik Eesti ajaloo vältel esinduskogudesse valitud isikud kõigisse neid ametisse valinud ringkondade tänavate artiklitesse? Miskipärast ma ei usu, mul on kahtlus, et sul pigem polegi mingit plaani. Rääkimata sellest, et sa ei vaevu lisama isegi mitte aastat, mil kodanik valiti, ega seda, kui kaua kuulus tänav just sellesse ringkonda, millistesse ringkondadesse ta veel kuulus, millal ja miks teda yhte või teise tõsteti... Kandidaati on mõtet konkreetse tänava artiklis välja tuua vaid juhul, kui tal oli selle tänavaga mingi oluline seos, näiteks ta elas seal, oli hirmus populaarne ja kogu selle tänava rahvas kandis ta kätel Riigikokku (või umbes nii). Ilma kontekstita ei tähenda faktid midagi. --Oop (arutelu) 24. oktoober 2012, kell 14:07 (EEST)
Teeme nüüd ikka selgeks. Kui ta on Prinz siis seda ei tõlgita ja see on tänapäeval nime osa. Vürsti tiileid Saksamaal siiski Weimari vabariik päris kehtetuks ei kuulutanud ja Schaumburg-Lippe eksisteeris 1946. aastani. Praegusel ajal on Saksamaal alles 54 vürstitiitlit, kuigi võidakse vahetevahel öelda, et need on mitteametlikud, aga neid kasutatakse. -- Ahsoous (arutelu) 15. detsember 2012, kell 13:18 (EET)

Artiklis on ju "vürstliku perekonna pea ja titulaarne vürst", kas sellest ei piisa? --Õli (arutelu) 15. detsember 2012, kell 13:27 (EET)

: Ta on just pigem vürst, aga mitte mingil juhul ei ole ta prints -- Ahsoous (arutelu) 15. detsember 2012, kell 13:37 (EET)

:: Riigikogu esimees on samal ajal ka Riigikogu liige. Suvaline sakslane ütleb, et Schaumburg-Lippe vürstiriiki pole olemas. --Õli (arutelu) 15. detsember 2012, kell 13:40 (EET)

Lingid mingitele arhiivimaterjalidele (tegelikult igasugustele materjalidele), millele ligi pääsemiseks peab kuhugi sisse logima, pole väga hea toon, sest neile ei saa igaüks ligi. Lingid peaksid üldiselt olema vormistatud nii, et oleks aru saada, kuhu see link viib. Näiteks nii: Eesti Päevaleht. Suvaline veebiaadress ei pruugi seda infot anda. --Kyng (arutelu) 2. jaanuar 2013, kell 18:32 (EET)

Arvaksin ka midagi. Saaga linke ei tohiks kopeerida aadressirealt, sest need võivad vananeda. Kõige parem on panna link konkreetsele arhivaalile. Selleks tuleb säilikut sirvides vajutada menüüribal maakera ikoonile. Täpne kirjeldus, kuidas selle käigus link kopeerida või kuhu vajutada, on kirjas www.ra.ee/dgs, sealt valid "Nipid ja nõuanded" ja sealt omakorda 4. punkt "Kuidas on õige kopeerida viidet pildile?". "Vaata ekraanipilte" näitab täpselt, kuidas toimida. Link näiteks Tammsaare perekonna kohta käiva personaalraamatu puhul oleks niisugune: "http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=EAA.1234.1.146:120". Kui arhivaalist on infot raske välja lugeda (teksti on palju), siis on võimalik soovitud kohale roheline kast ümber tõmmata. Täpsemalt loe "Nipid ja nõuanded" 5. punktist.

Mis puutub nüüd sellesse, kas Saagasse ei peaks viitama põhjendusega, et see pole kõigile kättesaadav, ei ole minu meelest õige. Kui mõni Vikipeediat kasutav inimene ei peaks ligi pääsema raamatukogule, kas siis keelame trükiste kasutamise ka ära? See ei oleks ju mõistlik. Ma ei tea, kas kõigis raamatukogudes registreerimise nõue on, aga paljudes ilma selleta ei saa. Võimalik, et Saagasse viitamisel on mingeid muid probleeme (originaaluurimus?), aga mina selle kohapealt nõu anda ei oska. Kuna ma ise olen Saaga kasutaja, siis mulle meeldib asjaolu, et ma saan otse Vikipeediast isikute kohta käiva materjaliga tutvuma minna. --kanakukk (arutelu) 2. jaanuar 2013, kell 19:12 (EET).

Tere!Vastasin Arutelu:Slovaki vabariik (1939–1945) tekkinud küsimusele. --kanakukk (arutelu) 16. jaanuar 2013, kell 19:09 (EET).

Kirjutan seoses loodud sisuga artiklis "Idel Jakobson". Alustame sellest, et oled väite, nagu Alla Jakobson oleks Ideli tütar paigutanud alajaotusse "Ohvrite arv". Mil viisil on sugulus kellegagi seotud ohvrite arvuga? Võimalik et ongi, aga sel juhul oleks tarvis mingit selgitust. Teiseks. Artikli arutelus on kirjas, et Alla Jakobson on Aleksandri tütar. Kas Ideli ristinimi oli Aleksander? Kui ei, siis on siin ju selge vastuolu. Kolmandaks. Konkreetses viites mingit tõestuskäiku, et Alla Jakobson on Ideli tütar, ei olnud. Ma ei oska konkreetsele reeglile viidata, võin Sinu palve peale "Üldises arutelus" järelpärimise teha, aga minu meelest meil ei viidata blogidele. --kanakukk (arutelu) 1. veebruar 2013, kell 15:55 (EET).

Kas Alla ei olegi siis Ideli tütar? Muud küsimused ei ole sisulised ja nende osas ma ei vaidle. --Õli (arutelu) 1. veebruar 2013, kell 16:12 (EET)

:Yldjuhul ei ole blogid tõepoolest erapooletud, usaldusväärsed ja objektiivsed allikad. Need sobivad mõne avaliku elu tegelase seisukohtade tsiteerimiseks, aga mitte vaieldava fakti kinnitamiseks - isegi (ja eriti), kui keegi väidab midagi vaieldavat enda kohta. Erandiks on ametiasutuste blogid, nt Praxise või statistikaameti oma, ning veel mõned, mil on teised funktsioonid (nt sotsiaalkriitiline poleemika nagu Memokraadis, asjatundjate teatri- ja raamatuarvustused jms). --Oop (arutelu) 1. veebruar 2013, kell 20:18 (EET)

Kas Alla on Ideli tütar või mitte, ma ei tea. Minu meelest lasub tõestamiskohustus väite esitanul. Viidatud lingis ei ole ju sünnitunnistust ega katkeid ajalehtedest, lihtsalt on tehtud primitiivne järeldus, et kuivõrd mõlemad määratlevad end juudina, ja kuna nende priinimi on Jakobson, siis ongi lähisugulased. Imestan, et Carl Robert Jakobsoni pole veel süüdistatud. Ma võtan selle väite sealt maha, sest minu meelest ei tõesta see link mitte midagi, rääkimata sellest, et on tõendmata seos ohvrite arvuga. --kanakukk (arutelu) 3. veebruar 2013, kell 22:13 (EET).


Arutelu:Katariina II

Minu meelest on too lehekülg Vikipeediast kopeeritud. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 22. juuni 2006, kell 11.32 (UTC)
See on tegelikult päris ilmne, nii et võtsin kopipeistimärkuse maha. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 22. juuni 2006, kell 11.34 (UTC)

Me ei saa seda nimetada plagiaadiks, kui pole ette näidata allikat. Olen nõus, et stiili tuleb kohendada. [[Kasutaja:Andres|Andres]] 29. jaanuar 2007, kell 12:32 (UTC)
Järgnev tekst on plagiaadikahtlusega välja võetud. Minu meelest ei saa plagiaadis kedagi süüdistada, kui pole teada teksti allikat ega kirjutajat. Mis puutub stiilisse, siis seda on võimalik parandada.

=== Lapsepõlve aastad ===
Sophie Frederike Auguste Anhalt-Zerbst sündis 21. Aprillil 1729. aastal Saksamaal. Tema vanemateks olid Johanna Elisabeth Holstein-Gottorp ja Christian August von Anhalt-Zerbst. Johanna ootas, et sünniks poeg kuid sündis hoopis Figchen (nii kõlas Katariina II lapsepõlve hüüdnimi). Johanna oli nii pettunud, et ei pööranud Figcheni olemasolule tähelepanugi. Figchen kannatab raskelt kuna näeb iga päev kuidas temale tema õdesid vendi eelistatakse (Johanna sünnitas veel kaks poega ning peale Figchenit veel ühe tütre). Lapsi kasvatasid ammed ning peagi läksid nad guvernantide õpetada. Hoolimata sellest, et lossis oli puudus voodilinadestki oli lastel rohkesti õpetajaid, teenreid. Juba varases nooruses pühendatakse nad Euroopa õukonna kommetesse ning Figchen viibib palju ballidel, bankettidel, maskeraadidel ning on riietatud just nii nagu tolle aja kaasaja mood seda nõudis. Sophie ei olnud oma lapsepõlves eriti ilus tüdruk ning ka mitte kõige parema tervisega. Varases lapseeas põdes ta impetiigot (pindmine nahamädanik) ning ta juuksed tuli seetõttu korduvalt maha ajada, et lahti saada korpadest. Seitsmeaastaselt pidi ta pleuriidi (kopsukelme põletik) tõttu surema. Kui ta haigusest paranema hakkas ja jälle voodist tõusta sai ilmnes, et tema selgroog on kõvasti väändunud. Arst määras Figchenile korseti mida ta ei võinud ei päeval ega öösel ära võtta. Pea neli aastat peab Figchen korsetti kandma kuni ta tervis paraneb. Hoolimata tervise paranemisest ei näe ta endiselt ilus välja. Just see innustabki teda aina paremini õppima ning selle tõttu sai Sophie väga hea hariduse. Eriti oli ta kiindunud oma prantsuse keele õpetajasse Barbet Cardeli. Just temalt saab Figchen nii palju energiat, et teda köidab vaid liikumine ja tegevus. Hoolimata vürstlikust positsioonist lubavad vanemad Figchenil külla kutsuda kohaliku ontliku kodanluse lapsi. Nad mängivad kõiksugu mänge kui kõige enam meeldivad Figchenile ägedad mängud. Külalastega mängides oli Figchen poisilik, nutikas ja keevaline ning juhtis tihti kogu lastekarja.
Kuid enam kui lapsemängud meeldib Figchenile reisimine. Ta on juba varajases nooruses pühendatud Euroopa kuningate ja vürstide geneoloogiasse ja tunneb juba siis, et ka temast saab valitseja.
1739. aastal viivad vanemad Sophie Kieli peole, mille korraldab tema ema nõbu Adolf Friedrich von Holstein-Gottorp. Seal vahetab noor Sophie paar sõna Peter Ulrich von Holsteiniga kelle kohta räägiti, et temast võib saada Rootsi või Venemaa troonipärija. Sophie pettub poisis. Peter Ulrich oli inetu ja peale selle polnud ta ka midagi lugenud ja tundis huvi vaid sõjaliste harjutuste vastu.
Aastal 1741 tõukab Peeter Suure tütar Jelizaveta troonilt väikese Ivani ja asub ise tema asemele hakates otsima Peeter Ulrichile sobivat naist. Ta otsustab korraldada suure konkursi ja sellest võtab osa ka Sophie. Johanna viib Figcheni Berliini poseerima kuulsale prantsuse kunstnikule Antoine Pesne’ile. Seal tehtud pilt saadetakse kohe Sankt-Peterburgi, et näidata kui ilus neiu Sophiest sirgunud on ning just tema oleks sobiv kandidaat Peter-Ulrichi naiseks.
1. jaanuaril 1744. Aastal, kui kogu pere on Zerbstis istunud lauda pühitsema rõõmsalt algavat uut aastat, saabub Berliinist kuller ja annab Christian Augustile paki kirju. Vürst sprteerib posti ja ulatab naisele ümbriku, millele on kirjutatud: “Isiklik! Väga kiire! Kõrgesti sündunud õilsast soost vürstina Johanna Elizabeth von Anhalt-Zerbstile, tema lossis Zerbstis.” Kirja oli saatnud Brümmer, suurvürst Peter Ulrichi ülemõuemarrssal Sankt-Peterburgist:”Tema keiserliku Majesteedi keisrinna Jelizaveta Petrovna erikorraldusel pean teile teatama, proua: üllas Suverään soovib, et Teie Kõrgus koos printsessiga, oma vanema tütrega, tuleks võimalikult kiiresti ja aega kaotamata siia maale ja linna, kus keiserlik õukond peaks asuma… Teie Kõrgus on piisavalt selgepilguline, et mõista, miks Tema Majesteet soovib nii kiiresti näha siin nii Teid kui ka teie tütart, kellest on palju head kuulda…”
Pakkumine oli vastupandamatu ja Johanna ei kahelnud palju. Siiski käisid tema peast läbi mõtted kuidas Sophie sellel kaugel ja barbaarsel maal hakkama saab, kuid ta ei kahelnud tüdrukus. Kuid Christian August ei olnud Sophie Venemaale saatmise poolt. See oleks tähendanud seda, et Sophie peaks usku vahetama, aga Christian oli täielikult selle vastu. Johanna ja Christian vaidlesid kolm päeva Sophie selja taga kuid Sophie teadis sellele vaatamata mis toimub. Kolmanda päeva pärastlõunal ulatab Sophie Johannale kirjakese, millele on suurte tähtedega kirjutatud:
“Augure de tout
Que Pierre III sera ton époux!”
Hämmeldusega vaatab Johanna kirja, millele on sulaselgelt kirjutatud: “Kõik märgid näitavad, et sinu meheks saab Pjotr III” nüüd ei jäänud enam mitte mingit kahtlust ja Johanna ning Sophie läksid teele Sankt-Peterburgi poole.
=== Figchenist saab suurvürstinna ===
Nurjamaks vastaspartei intriige Venemaal, oli kokku lepitud, et värstinna ja tema tütar sõidavad valenime all. Johanna paberites oli kirjas “krahvinna von Reinbeck”. 14. Veebruaril jõuab konvoi Sankt-Peterburgi ja Peatub Talvepalee peatrepi ees. Nende auks kõlavad Peeter Pauli kindlusest suurtükikogupaugud. Nende teenisutses on hulga teenreid ning õuedaame. Sophie tutvub õukonnadaamide seltsis linnaga ning peagi viib nende tee edasi Moskvasse, Kremlisse, kus elas Jelizaveta. Viiskümmed päeva oli möödunud küllakutsest ja peagi kohtub Sophie impeeriumi valitseja Jelizaveta ja suurvürst Pjotriga. Pjotr oli veel koledam kui Sophie mäletas kuid ta ei hoolinud sellest. Juba siis teadis Sophie, et tema abielu Pjotriga ei ole mitte armastuse vaid võimu eesmärgil.
Johanna ning Sophie elavad Kremlis suures külluses. Jelizaveta näitab igal sammul välja oma suurt külalislahkust andes nii Johannale kui Sophiele Püha Katariina ordenid.
Nad käivad palju erinevatel pidudel ja Sophie kasutab ära iga võimalust, et tungida õukonna saladustesse. Ta aimas juba ette, et sellest on tal tulevikus palju kasu. Sophie teadis ka, et jääb venemaale ning et seal läbi lüüa on tal vaja vene keelt osata. Tema vene keele õpingute soov oli nii suur, et tema õpetaja Adadurov ei jõudnud ära kiita oma õpilase usinust. Sophie õppis ööd läbi ning palus oma õppetunde pikendada üle määratud aja. Peagi hakakb ta ennast kehvemini tundma ning tal tõuseb palavik. Tal diagnoositakse raske kopsupõletik. Ta jäi kauaks voodisse lebama ning arvati, et ta sureb. Vaatamata Johanna tugevalt vastuseisule lasti Sophiele aadrit ja just see oli see miks Sophie jälle meelemärkusele tuli. Üle kuueteistkümne korra kahekümne seitsme päeva jooksul lasti Sophiel aadrit. Johanna protesteeris.
Õukonnas teati, et Sophie haigestus oma kesköiste vene keele õpingute tõttu ja põlvis seetõttu soosingu nii õukonna kui Jelizaveta poolt, kes hakkas talle kalleid kingitusi tegema näitamaks kui tubli on Sophie, et selle raske haigusega toime tuleb. 21.aprillil 1744. aastal sai Sophie lõplikult terveks. Ta oli kõhn kui luukere, juuksed langesid ning surnukahvatu.
Keisrinna käsul määrati ära Sophie õigeuski astumise kuupäev, milleks sai 28. juuni 1744.  Kohe järgmisel päeval pidi pühitsetama Sophie ja Pjotri kihlus. Samal päeval vahetas Sophie ära oma nime ning temast sai Jekaterina Aleksejevna.
Veel samal aastal haigestub Pjotr leetritesse ja see lähendab Jekaterinat ja Pjotrit kuna nad veedavad enam aega koos juttu rääkides. Nad leiavad, et neid on palju ühist. Kuid haigus süvenes ja tekkis oht, et Pjotr sureb. Seda ei tohtinud mitte mingi hinna eest juhtuda, sest sel juhul oleks Jekaterina olnud jälle eikeegi. Jekaterina õnneks saab suurvürst siiski terveks kuid haigus on jätnud oma jälje ning Pjotr näeb endisest veelgi jubedam välja. Rõuged olid ta näo laastanud, silmad auku vajunud ning juuksed oli maha aetud. Seetõttu kandis ta suurt parukat mis moonutas teda veelgi. Jekateriina vältis Pjotrit ja tundis tema vastu vastikust. Pjotr polnud loll ning sai sellest aru ja teadis ka, et keegi ei naudi tema seltskonda. Nüüdsest peale tundis ta end hästi vaid oma teenijate seltskonnas.
1745. aastal asusid Pjotr ja keisrinna Suvepaleesse elama ning Jekaterina ja Pjotr ei näinud enam teineteist, sest Pjotr tõi ettekäändeks liiga pika vahemaa.
Kõik said aru, et nende suhted ei ole just head ning seetõttu kiirustati nende ametliku abielu pühitsemisega. Arstid soovitasid aupaklikult veel oodata, sest nende arvates ei olnud suurvürst naisevõtuks veel küps, sest ta oli võimetu sigima. Arstid arvasud, et talle tuleb aega anda saada meheks selle sõna täies tähenduses. Keisrinna ei hoolinud sellest ja ei hoolinud ja Pjotri alkoholiga liialdamisest ning otsustas Jekaterina ja Pjotri võimalikult ruttu paari panna.
21. augustil 1745. aastal toimuvadki pulmad. Jekaterinale antakse selga hõbebrokaadist, laia seeliku, kitsa pihaosa ning lühikeste käistega kleit milles tal on end raske liigutada. Kergelt lokkis tumedatele juustele paneb keisrinna lõpuks suurvürstinnade krooni. Jekaterina peab kangeks tõmbuma, et püsida sirgena. Pulmad mööduvad edukalt kui Jekaterina jaoks ülimalt väsitavalt tänu raskele ehkettekoormale, mida tal kanda tuli.
Pärast pulmi peab Jekaterina ema Johanna naasma oma kodumaale. Kokkuvõttes oli tal kahekümne kuuga õnnestunud panna oma tütar mehele ja kaotada maine keisrinna silmis. Õukonnas arvustatakse teravalt tema algusaja poliitilisi sepitsusi ja hilisemat armusuhet krahv Ivan Betskiga.
Mittemõistmine Jekaterina ja Pjotri vahel süveneb. Öösiti valmistab Pjotr talle pettumuse, päeval ajab ahastusse.
===Jekaterina ebaõnnestunud abielu===
Peagi nägi Jekaterina ära Jelizaveta tõelise pale ning Venemaa tõelise olemuse kus kõik oli vaid silmapete. Luksuse ja puuduse segu näib Jekateriinale olevat vene ühiskonna loomulik joon. Ei ole sugugi haruldane, et mudasest ja igasugu rämpsu täis tohutust hoovist mis kuulub viletsa määrdunud puulobudiku juurde, sõidab välja luksuslikult riides ja ehete säras daam suurepärrase vankrida, mida veavad kuus räpaste rakmetega viletsat setukat sugemata suustega väga ilusas livrees, mida nad häbistavad oma kohmaka hoiakuga. Ta on oma tundmustega sinnamaani jõudnud kui ta saab teate isa surmast. Jekaterina on šokis. Pärast leinaaega jätkub jälle tavapärane ballidel ja maskeraadidel käiv elu.
Samal ajal järgib Jelizaveta kindlalt oma plaani ja jätkab eemaldamast Jekaterina ja Pjotri lähedusest kõik, kelle sõprus võiks nende üksindust leevendada. Tegelikult lähendab tsaarinna tagakiusamine noori inimesi ebaõnnes nii igapäeva tegemistes kui ka isiklikus elus.
Jekaterina lepib raskelt mõttega, et ta on oma noorele mehele voodis vähem kütkestav kui puusõdurite kollektsioon. Kuid ta ei lase oma kärsitusest midagi välja paista. Süütus teda veel ei koorma. Pjotrit on ka hoiatatud, et kerge füüsiline viga ei lase tal oma abuelumehe rolli täita. Piisaks väga ohutust kirurgilisest operatsioonist selle kõrvaödamiseks. Aga tema kardab bisturiid. Kokkuvõttes eelistab ta jääda lapsepõlve, maailmast kõrvale, oma lelude ja unistuste keskele.
Peagi leiab Pjotr endale uue hobi. Ta tahab dresseerida puudleid jahi jaoks. Jekaterinat puudlid häirivad ja Pjotr läheb temaga jälle vaenujalale. Koerad haisesid ja haukusid ning piiramatu võim koerte üle lummas Pjotrit. Ettekäändel koeri kuuletuma panna, ajab ta nad segadusse kraaksuvate käsklustega, peksab neid piitsaga, taob kepiga. Kui Pjotr oli koeri küllalt piinanud, haaras ta viiuli ja toas ringi kõndides kääksutas poognaga tundide kaupa ise ühtegi nooti tundmata. Kuid peagi Pjotr lahkus ning Jekaterina sai rahu.
Kui Jekaterina oli just harjunud oma sakslannast kammerteenijanna proua Krusega eemaldatakse ta äkki ja asemele tuleb põline venelanna Praskovja Vladislavova. Jekaterina pidas teda endiste aegade elavaks kroonikaks ja armastas kuulata proua Vladislavova jutte. Ta teadis palju trooni ümbritsevatest tähtsatest perekondadest ja see huvitas Jekaterinat väga.
Kuna Pjotr polnud suurem asi mees ja Jekaterina väga kena naine hakkas tema ümber tiirlema ja palju mehi, kes püüdsid üksteist igati üle trumbata ning Jekaterinat voodisse saada. Jahiretke ajal, mille korraldas Tšoglokov see juhtuski. Kui külalised olid jahilkõiguga ühele poole saanud ja õhtusöögilauda istuma hakkasid tõusis torm ja tagasi nad tollel õhtul enam minna ei saanud. Sel ööl ei suutnud Jekaterina ja Sergei Saltõkov end tagasi hoida ning Jekaterina kaotas süütuse. Jekaterina oli siis kahekümne kolme aastane ning kaheksa aastat Pjotriga abielus olnud. Sellest ööst saadakse peagi teada ja ostsustatakse Jekaterinale rääkida Pjotri väikesest veast, sest oli ju oht, et Jekaterina jääb rasedaks. Otsustati, et Pjotr peab laskma endale operatsiooni teha ning tehtud see sai. Selle tõttu ei saanud mitte keegi teada, et Jekaterina esimene laps ei ole mitte Pjotri vaid Sergei oma. Kuid toimus nurisünnitus. Ka järgmine 1753. Aastal alguse saanud rasedus lõppes nurisünnitusega.
1754 aastal sünnitab Jekaterina lõpuks posslapse kellele pannakse nimeks Pavel Petrovitš. Pjotr oli lapse suhtes üksluine ning jõi nendega, kes olid käepärast. Lapsega tegeles keisrinna, sest Jekaterina oli selleks veel jõuetu. Jelizaveta võtab endale koguni Jekaterina lapse hooldusõigused ja näitab sellega välja vaid ükskõiksust lapse tegelike vanemate kohta. Jelizaveta hoidis last koguaeg liigselt soojas hällis ning laps higistas alatasa. See põhjustas lapse pideva haigestumise ja külmakartlikkuse vanemaks saades.
===Sõja algus===
1755. aastal saadab Inglismaa, soovides uuendada oma liidulepingut Venemaaga, sest ees seisab vältimatu suhete katkestamine Prantsusmaaga, Sankt’Peterburgi oma saadiku sir Charles Hanbury Williamsi. Just temas leiab Jekaterina endale järgmise mehe, kellega ta sooviks oma täitmatut südant rahuldada kuid lõpuks otsustab, et too on siiski liiga vana. Jekaterina hüppabki ühe mehe juurest teise juurde ning sünnitab nii kuis jaksab nähes ise veel suurepärane välja. Mustad juuksed, säravvalge nahk, mustad ja pikad ripsmed, sihvakas talje, suursuguse kõnnakuga.
Peagi hakkavad Jekaterina mõtted liikuma sellele, kui Jelizaveta sureks. Ta kirjutas Inglismaa saadikule Williamsile, et kui Jelizaveta peaks surema võtaks ta esmalt oma lapse tagasi ning seejärel teeks kõik, et keisriks ei kuulutatasks mitte poolearuline Pjotr vaid tema.
Sel samal aastal saab alguse Seitsmeaastane sõda. Vene sõjaväelased rõõmustavad, sest Peeter Suure ajast peale on nad end vaevu vaos hoidnud. Aga krediiti ei ole. Sõdurid on halvasti varustatud. Väidetakse, et neil polnud ei saapaid, püsse ning nende seas olevat olnud kalmõkke, kes võitlesid ikka veel vibu ja nooltega. Jekaterina on sõjalise olukorra tõttu sunnitud pidama läbirääkimisi keisrinna teadmata.
Hoolimata kõigist ettevaatusabinõudest, mida Bestužev ja suurvürstinna oma salaleppe puhul rakendavad, haistavad seda välismaa diplomaadid juba kaugelt. Ka keisrinna aimab, et läbirääkimised tema seljataga jätkuvad. Neljakümne seitsme aastasena, kurnatuna ohjeldamatust eluviisist, kannatab ta hallutsinatsioonide ja hirmuhoogude all, ei maga kunagi kaks päeva järjest samas toas, räägib sosinal pühapiltidega ja kardab surma liginemist. Tal tuleb ette ka krampe, mille tagajärjel ta on pikka aega nüristunud, letargiale lähedases seisundis.
1759. aastal karnevali viimasel päeval, kavatseb õueteater etendada vene komöödiat ning Stalistaw Poniatowski palub tungivalt, et ka Jekaterina sinna tuleks näitamaks kõigile, et Jekaterina ei pea Jelizaveta käsi tõttu vaid oma ruumides püsima. Teatrisse minekust tekid tal Pjotriga järjekordne tüli ja ta kirjtuab Jelizavetale kirja milles räägib kuidas tema abikaasa teda kohtleb nign palub luba lahkuda õukonnast, et minna Saksamaale. Tegelikult Jekaterina blufib ja tal ei tule mõttessegi, et Jelizaveta peaks andma loa õukonnast lahkuda.
Kui keisrinna võttis vaevaks lõpuks vastata korraldati nende kokkusaamine millest kujunes terav ja skandaale jutuajamine. Nagu Jekaterina arvas ei antud talle luba lahkuda. Ta sai isegi loa oma lapsi näha. Selleks ajaks oli tal juba poeg ja tütar, kes olid Jelizaveta kasvatada ning Jekaterina neid näha ei tohtinud.
Jekaterina armuseiklused jätkusid ja peagi armus ta ohvitseri, Grigori Orlovisse. Jekaterina on enda jaoks seganud juba armastuse ja tuleviku eesmärgid. Ta kasutab oma eesmärgini jõudmiseks (venemaa troonipärijaks saamiseks) ära kõik kes teele jäävad, kaasaarvatud oma armukesed.
Samal ajal kui Jekaterina teeb kõik, et troonile saada paneb Pjorti uus naine Jelizaveta Vorontsova (ta lubas Pjotriga niipea abielluda kui Pjotr leseks jääb) Pjotrile pähe mõtte, et just tema peaks saama uueks Venamaa valitsejaks.
===Võimuvahetus===
1761. aastal detsembrikuu öösel, saades teada, et keistrinna tunneb endaväga halvasti, tuleb vürstinna Jekaterina Daškova, kes on ise kõvasti külmetunud Jekaterina juurde ning teatab, et Jelizavetal on elada jäänud veel vaid mõned päevad. Daškova ootab, et Jekaterina avaldab talle oma plaanid edasise suhtes kuid tema pettumuseks teatab Jekaterina, et tal pole plaane. Las kõik mingu nii nagu läheb.
Õukonnas sepitsevad kõik vandenõusid. Kes saab troonile? Pjotr, Pavel, Jekateriina?
1761. aastal 23. detsembril tabab keisrinnat atakk. Kahe päeva pärast väljub tema toast Nikita Trubetskoi ja teatab Jelizaveta surmast. Sellal kui kõik kurva uudise peale nutma puhkevad, kuulutab Nikita Trubetskoi välja Pjotr III võimuletuleku.
Pjotr III põlgab rahvast, kelle juhtimine on tema ülesanne. ta ei varja oma viha kadunud Jelizaveta vastu ning on joobunud vastsest vabadusest. Pjotr käsib lõpetada vaenutegevuse ning ta kavatses kõik pühapildid peale Jeesus Kristuse ja Neitsi Maarja palvetamispaikadest kõrvaldada ning asendada preestrite sutaan pastorite redingotiga, sundida vaimulikke habemed maha ajama. Pjotr keerab Venemaa elu peapeale ja soosingut ta selle eest ei saa.
Mõtlematu Pjotr on lahkunud Sankt-Peterburist oma suveresidentsi 12. Juunil 1762.  ja ta loodab seal paar pöeva puhata enne kui rindele asub. Õnnetuseks ei ole Vene laevastik valmis purjesid heiskama ja epideemia on madruste arvu vähendanud. Pjotril on ükskõik ja käsib madrustel võimalikult ruttu terveks saada. Senikaua elab Pjotr pidutsedes ja juues.
Samal ajal sõidab Jekaterina Peterhoffi poole ning valmistub Pjotri nimepäeva pidustusteks. Jekaterina teadis juba, miks Pjotr oma nimepäeva koos Jekaterinaga tähistada tahab. Pjotr soovib Jekaterinat solvata ja oma viha tema peal välja valda. Sellest kuulnud otsustati kohe midagi ette võtta. Peeti kinni kapten Passek, kes olevat purjuspäi solvavaid sõnu tsaari kohta öelnud. Temalt saadi piisavalt informatsiooni, et Jekaterina veendunud pooldaja tormaks Akadeemia trükikoja direktor Tauberti poole ning käsib tal otsekohe valmis trükkida manifest, mis kuulutab välja Pjotr III kukutamise ja Jekaterina II troonile astumise. Selle kirjutamisele hakati vastu vaidlema kuna väidetakse, et see on hullumeelsus. Vaatamata sellele annab Taubert käsu koostada manifest. Seejärel saadeti Aleksei Orlov teatama Jekaterinale tema troonile saamist.
29. juunil 1762. aastal, koiduajal, jõuab Aleksei Orlov tõllaga Peterhofi. Jekaterina äratati ning talle teatati, et Aleksei Orlov ootab teda kiire asjaga. Ta võtab Aleksei vastu istudes negližees voodis, näol võitleja ilme.
Aleksei teatab, et tal on aeg tõusta. Kõik on valmis, et Jekaterinat keisrinnaks kuulutada.  Jekaterina ei tunne kõhklusevarjugi. Ta riietub tualetti tegemata ning astub tõlda.
22. septembril toimub Jekaterina kroonimine Moskvas ning temast saab Jekaterina II.
Andres 5. veebruar 2007, kell 14:13 (UTC)

Tundub, et ülaltoodud tekst on Henry Troyat' või mõne sarnase autori teosest sõna-sõnalt maha kirjutatud.
Mis on plagiaadikahtluse kriteerium? Oskamatus ümber sõnastada, kasutada mitmeid allikaid, pigem midagi välja jätta, mitte langeda mõne ingliskeelse artikli tõepoolest mõttetusse üksikasjalisusse? Ei pea end mingiks korrektsuse etaloniks, teen kaastööd üsna juhuslikult, kui aega saan, aga - praegune Katariina II avalik artikkel on läbigi lugemata anekdootlik, surmaseikadest alates - need polnud kuigi väärikad, aga täku all Fieke küll hinge ei heitnud -, lõpetades tühistustena paistvate vigade ning ebaloogilisustega juba esimestes ridades. FatinitzaFatinitza 28. jaanuar 2008, kell 11:20 (UTC)

Arvan, et kahtluseks polnud muud alust kui pika teksti korraga ilmumine. Igatahes vajab see tekst keelelist ja stiililist toimetamist.

Muidugi tuleb mujalt võetud materjali puhul faktide esitus ümber sõnastada. Ka mitme allika kasutamine oleks väga soovitatav. Arvan, et selles tekstis ei ole liigseid detaile, kuid ta võiks olla asjalikum. Samuti tuleks oletustel ja teadaoleval vahet teha.

Artikkel on lühike, palun paranda vead ära. Andres 28. jaanuar 2008, kell 18:45 (UTC)
Nüüd ei ole nii lühike... Võtsin ülesannet liiga tõsiselt. Faute. Palun mitte liiga palju kustutada. Fatinitza 29. jaanuar 2008, kell 12:54 (UTC)
----
Kaunid kunstid ei tohtinud kujutada tegelikkust, nagu eksis Aleksandr Radištšev, kelle Katariina kiirelt asumisele saatis. - mida see tähendab?--WooteleF 15. mai 2009, kell 08:08 (UTC)
Pool juttu tuleks välja visata. Põhjalik jutt reformidest peaks jääma vastavatesse artiklitesse.--WooteleF 15. mai 2009, kell 08:08 (UTC)

Katariina kohtas troonil küllalt vastupanu, pidi pingutama oma seaduslikkuse tõestamise nimel ja tegema teatavaid järeleandmisi aadli eesõigusi laiendades - Указ о дворянской вольности.
1764. aastal viis ta läbi kiriku maade riigistamise, mille tulemusena seni kirikule kuulunud pärisorjad ja , said riigile kuuluvateks aga ikkagi pärisorjadeks. Riigistamise vastaseid vaimulikke karistas ta riigivastastena, Tallinna kindluse Harju väravatornis asuvasse vanglasse (Ревельской башне Гросштанпорт ) saadeti 1766 Rostovi metropoliit Arseni (Maciejewicz), kes protestiks kirikumaade riigistamise ning Katariina elukommete kohta nimetas teda avalikult jutluses "Babüloni hooraks", («вавилонская блудница»). Andrei Vrali nime all ta ka Tallinnas ka suri 1772. aastal ning on maetud Tallinna Nikolai kirikusse.
7. november 1775. võeti vastu uus Venemaa Keisririigi kubermanguseadus ("Учреждение для управления губерний Всероссийской империи"), mille kohaselt jaotati Venemaa territoorium kubermangudesse, milles (meessoost) elanikkkonna arv oli 300-400 000 elanikku, kubermangude arv oli Katariina valitsemisaja lõpuks 50. Kubermangu juhtis kuberner, pealinnu (Sankt-Peterburg ja Moskva) ja valitud kubermange kindralkuberneridele, kes allusid otse keisrinnale.
Kuberneri juures moodustati kubermanguvalitsus, mille juhiks oli kuberner. Kubernerile allusid kubermanguprokurör, kubermangu rahaasjade eest vastutav asekuberner, kes juhtis (Казенная палата). Koolide, haiglate ja vaestemajade tegevust kontrolllis kubermangu Heakorravalitsus (Приказ общественного призрения). Kubermangud jagunesid maakondadeks (уезд), milles oli 20-30 000 meessoost elanikku. Kuna aga maakonnakeskusteks ettenähtud linnu ei piisanmud, asutati reformi käigus suuremate asulate baasil maakonnakeskustes linnad.
Reaalseks täitevvõimuks kubermangudes kujunesid uues süsteemis alamkohtud (Нижний земский суд), mida juhtis (капитан-исправник).
====Eesti- ja Liivimaal ====
1775. aasta asehaldurreformi tulemusena asutati Tallinna asehaldurkond ja Riia asehaldurkond. Eestis asutati Katariina II heakskiidul kindralkuberner George Browne poolt Eestimaa kubermangus Paldiski maakonnakeskuseks - Paldiski ja  Liivimaa kubermangus Võru maakonnakeskuseks Võru linnad.
=== Kohtureform ===
Seisustekohtud
====Eesti- ja Liivimaal ====
1783. aastal kaotati Balti kubermangudes adrakohtunike süsteem ning kehtestati samuti nagu Venemaa sisekubermangudes  alammaakohtute süsteem maapiirkondades ja ülemmaakohtute süsteem maakonnalinnades.
Kaunid kunstid ei tohtinud kujutada tegelikkust, nagu eksis Aleksandr Radištšev, kelle Katariina kiirelt asumisele saatis.
----
Kohe levitati ka mürgisemat juttu, tema elukommetest lähtudes nagu oleks Katariina hinge heitnud täku all.

Välja võetud. Andres 25. juuli 2010, kell 13:38 (EEST)

:Nüüd on see tagasi ilmunud uues sõnastuses:  Tuntud legendi kohaselt suri ta pärast hobusega vahekorras olemist.

::Kas seesuguste kuulujuttude koht on ikka entsüklopeedias? 88.196.28.229 30. märts 2014, kell 18:19 (EEST)

::: Kui see kuulujutt on dokumentaalselt fikseeritud, siis võib ta ehk ka olla, praegu aga on viide liiga ebamäärane. Ma võtan selle välja. Andres (arutelu) 31. märts 2014, kell 11:02 (EEST)

:::: Inglise artiklis http://en.wikipedia.org/wiki/Legends_of_Catherine_the_Great on selline viide: A common story states that she died as a result of her voracious sexual appetite while attempting sexual intercourse with a stallion—the story holds that the harness holding the horse above her broke, and she was crushed.Raucous Royals. Raucous royals on omakorda ilmselt Beccia, Carlyn "Raucous Royals" Houghton Mifflin, 2008. Võiksin veel palju öelda, aga sellest ei oleks niikuinii kasu. --IFrank (arutelu) 31. märts 2014, kell 15:42 (EEST)

Mis mõttes ei ole kasu?

Kuulujutud ja legendid võiksid olla eraldi alajaotuses. Andres (arutelu) 1. aprill 2014, kell 09:31 (EEST)

Mis mõttes ei ole kasu?

Mis mõttes ei ole kasu?

Parandasin komavigu ja kohendasin pisut lauseehitust.--Pille Pajula (arutelu) 29. juuli 2018, kell 10:34 (EEST)


Arutelu:Lerna järv

Tänapäeva kohanimed tuleb kirjutada rõhumärkidega.
Kas see järv tuleks kanda ka maailma järvede loendisse? Andres 22. juuni 2006, kell 20.45 (UTC)

vast mitte. Selliste (maailma järvede) loendites oleks hea piirduda praegu olemasolevatega ja ajalooliste jaoks teha omaette loend. Sarnaselt riikide ja linnadega ... ja see "maailma" võiks ka tegelikult ära võtta :o) --TarmoK 22. juuni 2006, kell 21.49 (UTC)

: Sellisel juhul tuleb sinna kirjutada, et tegu on praeguste järvede loendiga (igatahes on ka varem eksisteerinud järved maailma järved). Peale selle, praegu on tegemist välismaa järvede loendiga. Pealkiri tuleb muuta välismaa järvede loendiks või panna sisse ka Eesti järved (sellisel juhul "maailma" ära võtta). Andres 22. juuni 2006, kell 22.21 (UTC)

Korduval kontrollimisel on leitud, et järgnev välislink ei tööta. Kontrolli selle toimimist ja vajadusel paranda vigane link. Kategooria:Katkiste linkidega artiklid
* http://www.culture.gr/2/21/211/21104a/e211da13.html
** In Lerna järv on 2013-06-24 12:03:43, 404 Not Found
** In Lerna järv on 2013-07-06 10:49:52, 404 Not Found
--MastiBot (arutelu) 6. juuli 2013, kell 13:50 (EEST)


Arutelu:Lestaadiuslus

* Suvine kokkotulek Muhosel 2003
* Eesti keeles

Välja jäetud. Andres 22. juuni 2006, kell 21.03 (UTC)
Õpetused on vanad ja muutmatud ja selles mõttes on lestaadiuslus vanameelne. Ikka ja edaspidigi on Piibel usu ja elu kõrgeim juhis.

Lestaadiuslased löövad kaasa ühiskonna muutustes. Muutustesse, mis ei vii praktikas vastuollu usuga ja hea südametunnistusega, suhtutakse jaatavalt. Kristlastena peetakse lugu koolitusest, kohusetundlikkusest ja usinusest ning võetakse osa ühiskonna arendamisest.
Välja jäetud. Andres 22. juuni 2006, kell 21.04 (UTC)
Laestadius pääses sisse Jumala riiki, tahtis ta kuulutada oma leidu ka teistele.
Lestaadiusliku kristluse õpetus põhineb Piiblile ja evangeelse luterliku kiriku usutunnistusraamatutele.
Välja jäetud. Andres 22. juuni 2006, kell 21.06 (UTC)
Kustutatud tekst artiklist "Kokkutulek":
Soome Rahuühenduste Keskühingu (SRK) suvine kokkutulek on vanalestaadiusliku äratusliikumise iga-aastane neli päeva kestev suveüritus, millel osaleb umbes 70 000 kokkutulekukülalist. Kõigile avatud kokkutuleku eesmärgiks on tuua inimesi kokku kuulama Jumala sõna.
Suvise kokkutuleku kava koosneb jutlustest, kirikulauludest ja Siioni lauludest. Jutlused tõlgitakse viide keelde ning lisaks ka viipekeelde. Kokkutulekule saabub külalisi peale Põhjamaade ka mh Venemaalt, Eestist, Ungarist, Saksamaalt, Kanadast ja Ameerika Ühendriikidest. Enamik kokkutulekukülalistest on lapsed ja noored.
Andres 22. juuni 2006, kell 21.07 (UTC)
mulle tundub, et artikli pealkiri võiks olla lestadiuslus. teen esialgu ymbersuunamise. Ohpuu 31. märts 2010, kell 13:19 (EEST)

Mulle tundub kahe a-ga eestipärasem. Taivo 31. märts 2010, kell 16:03 (EEST)

: minu tunnet, et yhe a-ga on levinum või õigem, võiks kõigutada kindlad andmed, et enne Teist ilmasõda kasutati eesti keeles kah kahe a-ga. kahtlustan, et kahe a-ga kirjutamine hälbib traditsioonist (vahest kyll unustatud traditsioonist).

: eestipärasuse yle annab vaielda, sest praegused ortograafiareeglid lubavad ja pigem isegi soosivad marxismi kui marksismi — isikunime muutmist pigem välditakse. Ohpuu 31. märts 2010, kell 16:16 (EEST)

Esimeses lauses väidetakse, et l. on kristlik usk ja õpetus, aga lõpu poole on kirjas, et Laestadius ei loonud uut õpetust. Siin tundub olevat vastuolu. Selles, et l. on usk, pole ma samuti kindel. Taivo 31. märts 2010, kell 16:03 (EEST)

oleksin ise rahul määratlusega "luterlik äratusliikumine", mis peaks tavapärane olema. yldiselt võiks asjast kirjutades arvestada Teise ilmasõja eelseid eestikeelseid allikaid, kui need kättesaadavad oleksid. liikumine oli sõja eel vist Eestis ka esindatud, meenub mulle läbi hägu. Ohpuu 31. märts 2010, kell 16:16 (EEST)

:Olen Teie mõlemaga eelnevas samameelt, aga huvipärast küsin kas~l. ei anna usuvoolu mõõtmeid välja?  Urmu 31. märts 2010, kell 16:40 (EEST)

:: annab luteriusu voolu mõõtmed välja kyll, samuti kui hernhuutlus. lihtsalt olen harjunud sellega, et nimetatakse äratusliikumiseks. Ohpuu 31. märts 2010, kell 16:48 (EEST)

:::Liikumine on täitsa hea määratlus. Usuvoolu mõõtmed annab ta ka välja, ma poleks isegi sekti vastu. Taivo 31. märts 2010, kell 16:57 (EEST)

:::: Sekt - kuulukse sõimusõnana, vähemalt halvustavana. Urmu 31. märts 2010, kell 18:18 (EEST)

Korduval kontrollimisel on leitud, et järgnev välislink ei tööta. Kontrolli selle toimimist ja vajadusel paranda vigane link. Kategooria:Katkiste linkidega artiklid
* http://www.suviseurat.fi/2007/index-ee.html
** In Lestaadiuslus on 2013-06-24 12:03:45, 404 Not Found
** In Lestaadiuslus on 2013-07-06 10:51:12, 404 Not Found
--MastiBot (arutelu) 6. juuli 2013, kell 13:51 (EEST)

Korduval kontrollimisel on leitud, et järgnev välislink ei tööta. Kontrolli selle toimimist ja vajadusel paranda vigane link. Kategooria:Katkiste linkidega artiklid
* http://www.suviseurat.net/2007/index-ee.html
** In Lestaadiuslus on 2013-06-24 12:03:45, 404 Not Found
** In Lestaadiuslus on 2013-07-06 10:51:22, 404 Not Found
--MastiBot (arutelu) 6. juuli 2013, kell 13:51 (EEST)


Kasutaja arutelu:Cbr~etwiki

Tere tulemast Vikipeediasse.--Animagi 23. juuni 2006, kell 17.55 (UTC)

Tere!
Wikimedia arendajate meeskond teeb muudatusi kasutajakontode süsteemis, et pakkuda kasutajatele uuendusi, näiteks vikidevahelisi teadaandeid. Nende muudatuste tulemusel hakkab Sul olema kõikides vikides sama kasutajanimi, et saaksid ligipääsu uutele võimalustele redigeerimiseks, suhtlemiseks ja tööriistade kasutamiseks. Et uus süsteem töötaks, peavad kasutajanimed olema unikaalsed kõiki Wikimedia 900 vikit arvestades. Loe selle kohta lähemalt siit.
Kahjuks eksisteerib lisaks Sinu kasutajakontole teine samanimeline konto. Et te mõlemad saaksite tulevikus Wikimedia vikisid kasutada, muudame me Sinu kasutajanime, see hakkab olema Cbr~etwiki. Sinu ja teiste sarnases olukorras olevate kontode kasutajanimed muudetakse ära 2015. aasta aprillis.
Sinu konto toimib pärast seda samamoodi edasi ning kõik varem tehtud muudatused jäävad Sinuga seotuks, aga sisselogimisel tuleb Sul kasutada uut kasutajanime. Kui Sulle uus nimi ei sobi, võid pärast selle jõustumist paluda uut ümbernimetamist siin.
Palume ebamugavuse pärast vabandust.
Yours,Keegan PeterzellCommunity Liaison, Wikimedia Foundation
 18. märts 2015, kell 03:12 (EET)

This account has been renamed as part of single-user login finalisation. If you own this account you can log in using your previous username and password for more information. If you do not like this account's new name, you can choose your own using this form after logging in: . -- Keegan (WMF) (talk)
 19. aprill 2015, kell 09:48 (EEST)


Kasutaja arutelu:Yoneh

if you want bigger pictures then change in your preferencies thumbnail size (My Preferencies -> Files -> Thumbnail size). Locking image size will make it look "nice" only in your screen. --TarmoK 25. juuni 2006, kell 20.33 (UTC)

:Ok. 81.197.3.89 4. juuli 2006, kell 13.48 (UTC)