Уроки менеджменту від гангстерів
На думку деяких бізнес-гуру, якщо відкинути моральний бік справи, то кримінальні синдикати, комп'ютерні хакери, пірати та решта тих, хто діє поза законом, можуть навчити легальні корпорації, як швидко реагувати на зміни і пристосовуватися до нових умов.
У липні з в'язниці утік знаний мексиканський наркобарон. На перший погляд, цей факт мало пов'язаний з корпоративним менеджментом. Та дехто в діловому світі вважає інакше. Це в жодному разі не заохочення до злочинної діяльності. Але як деякі директори корпорацій не соромляться вчитися у стартаперів, так само і в кримінального світу можна повчитися гнучкості, інноваціям і витривалості. "Головне, чого зазвичай бракує великим компаніям зі складною структурою керування, - це швидкості рішень, – каже Марк Гудман, керівник Інституту протидії майбутнім злочинам і глобальний консультант із кібер-злочинності. – У той час як традиційні підприємства зосереджуються на правилах, яких треба чітко дотримуватися, злочинці шукають, як їх обійти". Злочинці не обмежені системою, тому й образ мислення мають значно сміливіший і гнучкий. Мексиканський мільярдер і голова наркокартелю Хоакін Гузман Ель Чапо ("Коротун") вислизнув з в'язничної камери через крихітний отвір в душі, за яким ховався кілометровий тунель з вогнями і вентиляційними отворами. Цей задум навряд чи вдалося би втілити без творчого підходу, довгострокового планування і наполегливості – рис, вкрай необхідних для успішного бізнесу. Девін Ліддел, який очолює стратегію бренду для дизайнерської компанії Teague з Сієтла, однозначно засуджує насильство та іншу незаконну діяльність. Тим не менше, його надзвичайно цікавить, як кримінальним синдикатам вдається залишатися на плаву. Багато злочинних картелів продовжують свій успішний бізнес, попри численні зусилля правоохоронних органів по обидва боки американського кордону та мільйони доларів, які витрачають на їх знищення міжнародні агентства. Девін Ліддел впевнений, що картелі можуть дати компаніям гарний урок довголіття. Головне, чого в них треба вчитися, - це того, як реагувати на зміни. Наприклад, картель Сіналоа, яким керує Ель Чапо, докладав всіх зусиль, щоб обійти кордон між Мексикою і США. Злочинці побудували величезний підземний тунель під кордоном, влаштовували членів родини у прикордонні агенти і навіть використовували катапульту, щоб подолати високотехнологічну огорожу. Більшість легальних підприємств, навпаки, зазнають краху, бо вагаються швидко адаптуватися до мінливих ринкових умов. Гарний приклад – велика компанія прокату кінофільмів і комп'ютерних ігор Blockbuster, яка не пристосувалася до змін на ринку і втратила бізнес через конкурентів – відеопрокат за поштовим замовленням та потокові технології. Бренд мав усе для успішного бізнесу, але зник з ринку миттєво. Девін Ліддел пояснює, що відрізняє ці два бізнеси. Злочинні "менеджери" звикли постійно імпровізувати в повсякденному житті, тоді як великі компанії сприймають інновації як усталений довгий процес. "Це справа лідерства, – каже пан Ліддел. – Керівництво – показник того, наскільки компанія здатна до нововведень і гнучкої організації". Маргінальне мислення Стартапи, в яких немає грошей, також використовують нетрадиційні рішення для побудови бізнесу з нуля. Креативний підхід та інновації часто виникають з необхідності, наприклад, з обмеженого бюджету. Як злочинці, так і засновники нових бізнес-проектів "ставлять під сумнів авторитет, діють за межами системи і шукають нестандартних способів досягнути мети, – пояснює Марк Гудман. – Зрештою вони стають або Елоном Маском або Ель Чапо". А деякі підприємці навіть не бояться працювати на межі закону і злочину, намагаючись урвати шматок ринку. Засновники сервісу завантаження музики Napster, наприклад, свідомо порушили законодавство авторських прав і стали першим сайтом онлайн-обміну файлами. Їхня технологія, що спершу була нелегальною, відкрила шлях для юридичних змін у майбутньому. Автори книги "Непристосована економіка" (Misfit Economy) Алекса Клей і Кіра Майя Філіпс досліджують успішну модель мислення, яка сприяє інноваціям та підприємництву в межах корпоративних структур. У центрі уваги дослідження – не лише жорстокі злочинці, як-от сомалійські пірати, але й інші, хто порушує правила, щоб знайти оригінальне розв'язання бізнес-проблеми. Це, приміром, мешканці нетрищ Мумбаї або комп'ютерні хакери. Автори вибрали п'ять спільних рис, притаманних цим групам: енергійність, спритність, схильність до провокації, рішучість і мімікрія (вміння наслідувати, маскуватися). Як приклад Алекса Клей розповідає про саудівського підприємця на ім'я Валід Абдул-Вахаб, який співпрацював із фермерами-амішами (християнська спільнота). Валід намагався доставити верблюже молоко американським споживачам ще до того, як законодавство США схвалило його продаж. Завдяки своїй наполегливості він врешті-решт знайшов мережу фермерів-амішів, які виробляли верблюже молоко, і почав продавати продукт через соціальні мережі. Зараз серед замовників його компанії Desert Farms (Ферми пустелі) – такі гіганти роздрібної торгівлі, як Whole Foods Market. Оскільки маргінали не мають змоги отримати робочі місця в легальних корпораціях, вони змушені крутитися і мислити більш творчо, щоб заробити на життя, пише Алекса Клей. Вони мають розвити твердість характеру та витримку, щоб вижити за межами тепличних умов. "У багатьох випадках, як то кажуть, що голіший, то мудріший", – додає вона. Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Capital.