Блог батька: що не так із новим законом про аліменти
Вже майже півтора місяця минуло з дня ухвалення парламентом нового закону про аліменти, який активно лобіювало Міністерство юстиції.
Запроваджено кілька нових потужних засобів тиску на батьків, які після розлучення не сплачують грошей на утримання дитини. Це і публічний реєстр боржників на сайті Мін'юсту, і заборона виїзду за кордон, і заборона на керування автомобілем, і притягнення до виправних робіт. Виглядає все цілком правильно та справедливо: якщо не хочеш платити гроші дитині, то не маєш права відпочивати за кордоном чи керувати машиною. Втім, намагання захистити права дітей залишило поза увагою дуже важливу проблему. Збільшилася відповідальність за несплату аліментів, але як не було, так і немає відповідальності за обмеження одного з батьків в спілкуванні зі своєю дитиною. Всі знають, що у понад 90% випадків після розлучення діти залишаються з мамою. Це значить не тільки те, що батько зобов'язаний сплачувати аліменти, але й те, що мати не має права забороняти дитині спілкуватися з татом та проводити з ним час. Є реєстр боржників, але де реєстр мам, які не дають змогу побачити батьку своїх дітей, навіть коли він вчасно все сплачує? У боротьбі з пройдисвітами, яким байдуже до своїх синів та дочок, Мін'юст болісно вдарив по всіх татусях. А саме - тих батьках, які розлучилися зі своїми дружинами, але ніколи не збиралися розлучатися з дітьми. Так, справді, можуть бути випадки, коли побачення з одним із батьків несе загрозу здоров'ю чи емоційному стану дитини. Але будьмо чесними: хіба така загроза завжди буває тільки від чоловіків? Ми всі не святі - і чоловіки, і жінки, - всі ми можемо інколи бути дуже поганими батьками. А якщо вже справді існує загроза для життя чи здоров'я дитини, тоді треба заявляти в поліцію. Якщо мати та батько або самі, або через суд уклали угоду про те, що тато може бачити свою дитину, наприклад, раз на тиждень, то жодні опікунські ради, суди чи поліція ніколи не дбатимуть про наслідки. Чи виконує мати рішення суду? Що значить "бачити дитину"? Відомі випадки, коли дитину колишньому чоловіку показали на одну хвилину або здалеку, і все, рішення суду виконано. До речі, саме це одна з причин несплати аліментів: татусі починають сплачувати гроші, потім їм під різними причинами відмовляють в праві проводити час з дитиною. За такої ситуації батько з часом вже й не бачить сенсу платити аліменти - адже від нього вимагають дотримання обов'язків, але не гарантують жодних прав. Напевно, в цьому основна несправедливість закону: намагаючись збільшити відповідальність всіх батьків, він насправді збільшує відповідальність лише чоловіків. Несплата аліментів - це справді проблема. Але давайте хоч приблизно зрозуміємо її масштаб. У реєстрі Мін'юсту понад 174 тисяч боржників із аліментів. А всього в країні 3 млн дітей, які проживають без одного з батьків. Отже, безвідповідальних батьків у нас близько 6%. Та чи не призводить логіка заходів проти 6% несвідомих до зневаги прав решти 94%? А скільки батьків, які порушують інші норми закону? Якщо батько не сплачує аліменти понад три місяці, у нього забирають права на авто, право подорожувати за кордон. І це правильно й справедливо. Але, можливо, варто було б застосовувати схожі засоби впливу і проти того з батьків, хто фактично ігнорує право розлученого спілкуватися з дітьми та проводити з ними час? Бо зараз це все виглядає як звичайний сексизм - порушення права однієї групи людей за статевою ознакою. До того ж, закон ніяк не захищає права жінок, які на момент народження дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі. Бо всі ж знають "навіщо нам штамп у паспорті, це ж формальності". Крім того, закон ніяк не вирішує головної проблеми - якою має бути профілактика розлучень? Адже очевидно, що від розлучення страждають не лише діти, але й обидві сторони. Вони витрачають свій час і енергію на конфлікт замість того, щоб заробляти гроші, будувати нормальні стосунки чи створювати щось нове. Хочете отримувати найважливіші статті в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram.