Українську трагедію 1932-33 років визнали 25 країн ООН
Українське представництво в ООН оприлюднило декларацію до 70-ї річниці Голодомору 1932-33 років, яку підписали також 25 інших країн включно з Росією, США та Канадою, а також підтримала італійська делегація від імені Євросоюзу.
Декларацію виголосив посланець України при ООН Валерій Кучинський, відкриваючи у Нью-Йорку виставку, присвячену роковинам штучного голоду. Висловлюючи співчуття жертвам Голодомору та відзначаючи заходи на вшанування пам'яті загиблих, які організовує уряд України, автори заяви закликали країни-члени ООН, саму організацію, її спеціальні установи, міжнародні та неурядові інституції, фундації та асоціації віддати належне пам'яті жертв. Хоча декларація, що її буде офіційно поширено на наступній сесії ООН, визнає Голодомор національною трагедією для українського народу, слово "геноцид" там не вживається, на противагу тому, як планував український уряд на початку року. Хто виступив проти терміну "геноцид" Речник МЗС України відзначив, що в декларації вперше в історії Голодомор в Україні визнається трагедією, спричиненою діями тоталітарного режиму, проте це навряд чи можна вважати особливим успіхом української дипломатії. Оглядачі відзначають, що проти терміну "геноцид" у декларації виступили принаймні три постійні члени Ради Безпеки ООН і перш за все - Росія. Хоча президент Путін в своїй останній промові в ООН визнав Голодомор національною трагедією українського народу, він наголошував на тому, що від голоду страждали і в інших частинах СРСР. Така позиція Росії успадкована з радянського минулого і пояснюється небажанням Кремля визнати моральну відповідальність за те, що офіційний Київ вважає геноцидом українського народу шляхом голодомору. Поступка тиску Москви Появу в декларації ООН про голод 1932-33 року в Україні посилання на жертви громадянської війни та голодів у Росії, Казахстані та на Північному Кавказі можна вважати поступкою саме тискові Москви. Проте без сумніву здобутком Києва є офіційне визнання ООН, що в Україні у 1932-33 роках загинули внаслідок злочинних дій тоталітарного режиму 7-10 мільйонів людей. Досягнення - і осуд політики більшовиків, яка призвела до трагедії.