Дні нестерпного жаху: історія порятунку мандрівниці в пустелі
Новозеландська туристка Клер Нелсон не могла навіть уявити, що, вирушаючи в пішу прогулянку в американському національному парку Джошуа-Трі, вона стане героїнею однієї з історій виживання в далечині від цивілізації.
Лікарі кажуть, що врятована з пустелі Клер Нелсон зможе ходити лише через кілька місяців Це була звичайна подорож, аж до того моменту, коли, послизнувшись, вона впала з великого валуна і травмувала стегно так, що опинилася фактично в нерухомому стані. Коли все це сталося, вона виявилася одна під палючим сонцем посеред пустелі. Клер народилася в Новій Зеландії, але віднедавна живе в Торонто, куди вона перебралася після недовгого перебування в Лондоні. Коли друзі запросили Клер погостювати у них вдома, який знаходиться у парку Джошуа-Трі, і доглянути за котом кілька тижнів, поки вони будуть у від'їзді, вона з радістю погодилася. Клер Нелсон вже відвідувала цей парк і їй дуже подобалася ця місцевість, що нагадує справжню пустелю - з її деревами та кактусами. Рано вранці вона відправилася в парк, щоб зробити шестигодинну пішу прогулянку. З собою вона взяла кілька літрів води, трекінгові палки та сонцезахисний крем. "Я відчувала себе так, як ніби я зараз перебуваю саме там, де мені найбільше хотілося б знаходитися", - розповіла Клер ВВС. О 8:30 ранку Клер поговорила зі співробітниками інформаційного центру парку, дізналася деталі маршруту. Вони їй сказали, що цей маршрут не дуже складний і стежка - у відмінному стані. Клер пройшла по стежці близько трьох кілометрів, але потім зрозуміла, що не може знайти маркер з відміткою пройденої відстані, який мав бути на стежці. Вона вирішила зробити зупинку та відпочити на одному з величезних валунів, і водночас розібратися з маршрутом. "Все сталося в той момент, коли я спробувала злізти з каменю. Я залізла досить високо, і він був таким слизьким, що я тут же полетіла вниз", - розповідає Клер. "Я розуміла, що нічого не можу зробити, щоб загальмувати. Все було як в уповільненому кіно. В голові було тільки: ні, ні, ні ..." - згадує вона. У парку Джошуа-Трі багато підступних валунів "Повний та нестерпний жах" "Я впала під звук сильного хрускоту, і в мене заболіло все тіло. Перша думка була: справи кепські", - згадує Клер. Вона впала на лівий бік і зламала тазову кістку. Потім спробувала встати, але не змогла і поворухнутися. Спробувала викликати рятувальників, але телефон був поза зоною. "Ніколи не могла уявити, що опинюся в такій ситуації - не тому що я вважала себе досвідченою мандрівницею - просто мені здавалося, що такий екстремальний сценарій не може статися в реальному житті - принаймні, зі мною. Я досить часто ходжу в походи, і мені здавалося, що я адекватно оцінюю ситуацію та небезпеки, але тут я усвідомила, наскільки дурною була", - говорить Клер. "Я думала: не можу повірити, що я тут одна, і ніхто не знає, де я. Я травмована, і у мене немає ніякої можливості покликати когось на допомогу. Це був момент повного і нестерпного жаху", - зізнається Клер. Клер вже відвідувала парк Джошуа-Трі до подорожі, під час якої травмувалася Залишитися в живих "Спочатку я запанікувала", - говорить Клер. Але потім вона досить швидко почала вирішувати нагальні питання: їй необхідно було впоратися з болем, сховатися від сонця та зберегти якомога більше води, аби вижити. "Я просто розуміла: єдине, що мені підвладне, - це те, скільки я можу так протягнути", - говорить Клер. Клер проковтнула аспірин, який був у неї в кишені, аби зменшити біль в зламаному стегні. За допомогою палиці для трекінгу та поліетиленових пакетів вона спорудила собі щось на кшталт укриття від сонця. Коли вода на наступний день закінчилася, вона почала пити власну сечу, щоб вижити. "Після того, як я впала з каменю, я знімала короткі відеоролики - аби можна було пояснити, що зі мною сталося, коли мене знайдуть. Я ще не дивилася їх. І не впевнена, чи хочу я їх дивитися", - говорить Клер. "У голові постійно крутилися якісь думки, і це допомагало мені не здаватися. Наприклад, я думала: я хочу ще раз побачити цю людину. Я хочу щось з їжі ще раз спробувати. Я хочу приїхати кудись ще раз. А думка про те, що мої близькі знайдуть моє бездиханне тіло в пустелі, була неприйнятною, я не могла так вчинити з ними", - розповідає мандрівниця. Клер Нелсон провела в пустелі чотири дні та три ночі. За її словами, аби час йшов швидше, вона ділила день на кілька "частин": в першій половині дня вона намагалася кричати та кликати на допомогу, в другій половині дня їй треба було ховатися від сонця, щоб не отримати тепловий удар. На щастя, їй не докучали ані змії, ані койоти. "Я бачила тільки, як боривітри загрозливо кружляли наді мною, відчуваючи близькість смерті", - говорить Клер. Порятунок "Коли наступала ніч, я приходила в розпач - бо за весь день ніхто не прийшов. На четвертий день уже стояла спека і я намагалася зібратися з силами, але вже почала втрачати всяку надію. Я то засинала, то прокидалася з думкою: як довго ще я так можу протягнути", - згадує Клер. Ближче до вечора Клер почула звук гелікоптера, що наближався. Вона подумала, що це галюцинація. "Потім я почула, як вони звуть мене: Клер, ми шукаємо тебе. Я лежала на спині на маленькому круглому валуні і вони не могли побачити мене. Я кричала, що було сил, але вони не чули". Вона зробила щось на зразок опудала з палиці та свого "покривала" від сонця і почала розмахувати ним з останніх сил. Її старання були винагороджені - рятувальники помітили її. "Вони сказали, що звикли до того, що знаходять людей у ​​вкрай жалюгідному стані, а тут я - сміюся - у нестямі від щастя, що мене знайшли. Вони були дуже здивовані", - говорить Клер. Клер Нелсон зараз проходить курс фізіотерапії в американській лікарні та заново вчиться ходити Лікування Зараз Клер проходить курс лікування в США. За словами мандрівниці, вона дуже задоволена роботою лікарів, але виникають складнощі у зв'язку з оплатою процедур. Медичні послуги в США коштують дорого, і їй досить складно розібратися в американській системі надання медичних послуг. "Догляд, який я отримую в лікарні, просто чудовий, але є багато незрозумілого для мене. Коли прийдуть чеки на оплату, я навіть не можу припустити, яка сума в них буде", - пояснює Клер. Друзі мандрівниці створили сторінку в соціальних мережах для збору грошей на покриття витрат на її лікування, які зростають. "Я була абсолютно вражена кількістю повідомлень зі словами підтримки", - зізнається дівчина. Зараз Клер проходить курс фізіотерапії та, за її словами, заново вчиться ходити. Вона чекає з нетерпінням того моменту, коли знову все зможе робити самостійно. Хочете отримувати головні новини в месенджер? Стежте за нами в Telegram!