Одеса-Броди: шанс для каспійської нафти ще є
Відкриттям нафтопроводу Баку - Джейхан Захід здійснив черговий крок до давно омріяної мети - зменшити свою нафтову залежність від обмеженої кількості джерел сировини, якими зараз є насамперед нестабільний Близький схід, а також Росія.
Україна також заявляла, що прагне бути альтернативним коридором енергопостачання і навіть збудувала нафтопровід Одеса -Броди, але заяви поки що не втілені. Чи ставить Баку-Джейхан крапку на амбіціях України, зокрема - щодо трубопроводу Одеса-Броди? Експерт аналітичного фонду "Стратегія-1" Михайло Гончар вважає, що все, зрештою, визначається потребами ринків. З експертом розмовляв Богдан Цюпин. Михайло Гончар: Баку-Джейхан зорієнтований на середземноморський ринок, а Одеса-Броди - на європейський. У цьому сенсі вони не конкурують. Конкуренція є за первинний ресурс нафти, який не є достатнім. Але каспійська нафта - це не лише нафта Азербайджану. Це також - і перш за все - нафта Казахстану, частково - Туркменистану... Креслення і метал Бі-Бі-Сі:Тобто, ви вважаєте, що каспійської нафти вистачить і на Україну? Михайло Гончар: Безперечно. По мірі зростанні видобутку. І на шельфі, і в сухопутній зоні. З розробкою нових родовищ, зокрема - Касаган, з введенням нових свердловин на Тенгізі. Україна не втрачає шанс, але втратила певну стратегічну перевагу, яку мала. Коли Баку-Джейхан був ще на етапі креслень, Одеса-Броди вже втілювались в металі... Бі-Бі-Сі:Так чому ж Україна втратила цей шанс? Михайло Гончар: Є і зовнішні причини, і російський чинник, який також діяв і в проекті Баку-Джейхан. Росія буда проти цього нафтопроводу, і пропонувала свій маршрут "Баку-Новоросійськ". Але на відміну від України, уряди Азербайджану, Туреччини та Грузії діяли скоординовано на національному рівні та транснаціональному. У них не було вагань - будувати чи не будувати Баку-Тбілісі-Джейхан. Бі-Бі-Сі:Ви ваважаєте, що Київ увесь цей час вагався? Михайло Гончар: Київ почав будувати Одесу-Броди без бізнес-плану, в кращих радянських традиціях, мовляв, давайте збудуємо, а нафта з"явиться. Минулого року непослідовність української політики яскраво проявилася: був реалізований сценарій реверсу, який є абсолютно збитковим. Реалії не змінилися Бі-Бі-Сі:Наскільки реалії змінилися зараз? Михайло Гончар: Зараз реалії не змінилися. І хоча говориться багато про важливість прямого використання, він є вигідним для Євросоюзу, все ще цікавить компанії, що працюють на Каспії. На жаль, нічого не змінилося. Немає вертикалі управління цим проектом. Цим ніхто не займається. Бі-Бі-Сі:Отже, поставлено на крапку на амбіціях України? Михайло Гончар: Якщо все буде так, як це було протягом останніх 100 днів, то крапку доведеться поставити. Але проект є необхідним з різних причин, зокрема, проблеми Босфору. Баку-Джейхан не означає, що потік нафти на східне узбережжя Чорного моря припиниться. Нафта продовжуватиме йти. Але все одно якщо час і далі гаятиметься, то спрацюють інші конкурентні проекти для Одеси-Бродів.