Затулін: Економіка України зумовлює еміграцію
Директор Інституту країн СНД у Москві Костянтин Затулін в інтерв'ю засобам інформації заявив про значне збільшення цього року міграції до Росії з країн СНД, в тому числі України, і пов'язав це з тим, що він називає "кольоровими революціями".
Посилаючись на дані статистики, він заявив, що за перші п'ять місяців цього року міграційний приріст у Росії збільшився у шість з половиною разів. Ольга Бетко запитала пана Затуліна звідки така статистика і про яку кількість мігрантів до Росії йдеться. Костянтин Затулін: Насправді кажу не я, а статистичні данні. Існує певна динаміка в зростанні кількості осіб, які приїздять в Росію. Та динаміка дещо перевищує, звичайні сезонні флуктуації. В даному випадку її можна пояснити по-різному. Я гадаю, що в даному випадку - погіршення економічної ситуації в країнах, які пережили катаклізми і частково політична невизначеність, через те, що ці країни пережили період нестабільності, і призвели до того, що кількість емігрантів до Росії зросла. Напевно, не лише виїздять в Росію, але в Росію також. Бі-Бі-Сі: Якщо мова йде про Росію, то звідки така статистика і про яку кількість емігрантів іде мова? Костянтин Затулін: Ви мене зрозумійте правильно, бо я не у себе в кабінеті і не готовий відповісти. Наш статистичний комітет цитував ці цифри і мова йде звичайно не про мільйони, а про тисячі. Річ у тому, що середньостатистичний приїзд українців цього сезону перевищується на кілька тисяч. Мова йде про громадян, які легально приїхали в Росію і їх зареєстрували іміграційні служби. Нелегалів статистика не відображає. Чи вони приїздять на постійно чи тимчасово вирішується ними пізніше і владою країни, де вони перебувають. Бі-Бі-Сі: Українська статистика свідчить про те, що від українського громадянства задля російського відмовилися з початку року лише 192 особи, що набагато менше ніж ті сім тисяч мігрантів, які згадуються у російській статистиці. Чому така відмінність? Костянтин Затулін: Ми говоримо про різні речі. 7 тисяч осіб це люди як приїхали не в туристичну поїздку, а з метою знайти роботу, а можливо і отримати громадянство. Проте, отримати громадянство в Росії, це досить складна справа. Нові закони про громадянство передбачають досить жорсткі вимоги до кандидатів. Тому, з семи тисяч мігрантів усі не могли вирішити стати громадянами. Звідси і відмінність статистики. Бі-Бі-Сі: Чому ви пов'язуєте ці міграційні процеси з так-званими кольоровими революціями? Костянтин Затулін: Економіка, а не я пов'язує міграційні процеси з кольоровими революціями. Як ви знаєте, минулого року темпи зростання української економіки становили 12%, а за перше півріччя цього року вони впали у три рази до 4%. З огляду на погану підготовку України до зимового сезону можна очікувати і подальшого падіння економіки. З огляду на те, що підприємства згортають свою діяльність, то люди залишаються без роботи і шукають альтернативне працевлаштування. Існує, також інша категорія мігрантів до Росії. Це люди, яких заторкнули політичні соціальні процеси пов'язані з так-званими революційними змінами. Відомо, що в Україні з приходом до влади нових політичних сил звільнено з роботи понад 20 тисяч осіб за неблагонадійність чи з якихось тривіальних міркувань, коли треба розставляти своїх людей. Мова йде про щось подібне до переслідування Сталіним ворогів народу, тільки тепер переслідують фальсифікаторів виборів. Українські вчені про твердження К. Затуліна Заступник директора інституту демографіїї та соціальних досліджень Елла Лєбанова називає необгрунтованими заяви російського політика Константина Затуліна про збільшення після помаранчової революції числа українців, які мігрували до Росії. Пані Лєбанова, посилаючись на статистичні дані, стверджує, що упродовж перших шести місяців, що минули після зміни влади, число тих, хто вирішив переїхати в Україну, вперше за кілька останніх років перевищило кількість тих, хто виїхав мешкати за кордон. Інформація, розміщена на інтернет-сайті Державного комітету статистики, свідчить, що у двотисячному році Україну полишило майже вдвічі більше людей, ніж приїхало сюди на постійне місце проживання. Подібна тенденція фіксувалася і в наступні роки. У 2001-му, наприклад, число вибулих склало майже 67 тисяч, а кількість прибулих – лише 33 тисячі осіб. У 2004-році з України розпрощалися 46 тисяч її громадян, натомість 39 тисяч іноземців вирішили оселитися на її теренах. І лише в першому півріччі цього року вперше відтоді, як українці почали масово виїздити за кордон в пошуках роботи, статистика зафіксувала міграційний приріст населення в Україні. Відтак, заступник директора інституту демографії та соціальних досліджень вважає некоректними заяви про збільшення потоку мігрантів з України останнім часом та каже, що не бачить жодних причинно-наслідкових зв‘язків між помаранчовою революцією та україно-російськими міграційними процесами: "Якщо у 2004 році ми за півроку втратили 3 тисяі осіб, то за той же період 2005 року до нас більше приїхало на 4 тисячі осіб, ніж виїхало. Це виїзди на постійне місце проживання, ті, що зареєстровані. Це не обов‘язково із зміною громадянства. Що ж стосується зміни громадянства, то я знаю, що в Україні збільшилася кількість громадян України. Збільшення невелике, але воно існує. Згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті президента, у першому півріччі цього року українське громадянство отримали понад 3 тисячі вихідців з інших країн. Найбільше з - поміж них – росіян- понад 1300 осіб. Перед президентськими виборами в Україні чимало українських заробітчан, що знайшли собі роботу за кордоном, говорили про бажання повернутися до своїх родин в Україну в разі перемоги команди Віктора Ющенка. Втім фахівці-демографи, відзначаючи саме тепер злам на користь України у зовнішніх міграційних процесах, не поспішають називати його лише наслідком зміни влади чи першого півріччя її роботи. Втім, на відміну від Костянина Затуліна, який прогнозує подальший відтік людей з України, спричинений погіршенням макроекономічних показників, Елла Лєбанова не вважає той чииник визнчальним для зміни країни проживання: "Пан Затулін – політик. І ввн міркує політичними гаслами та політичними категоріями. Скільки ми не досліджували міграційну поведінку населення, чи то стосується тимчасової, чи стаціонарної міграції, темпи зміни екноміки, економічна ситуація в країні не відігравали вирішальної ролі. Вирішальну роль відіграє те, що безпосередньо стосується людини. Якщо людина бачить, що безробіття не збільшується (або навпаки зростає), це має значення. Якщо людина розуміє, що вона може або не може знайти собі нормальну добре оплачувану роботу, це має значення. А динаміка ВВП чи бездефіцитний бюджет – це для економістів, науковців та політиків має значення. Але не для пересічного громадянина, який здійснює той чи інший акт міграції". За припущеннями пані Лєбанової, змусити українців змінити місце проживання може економічна криза, внаслідок якої б зупилися підриємства і люди б втратили роботу. Наразі ж таких тенденцій не помічено. Навіть у промислових регіонах, що виробляють метал, експорт якого останнім часом скорочується, за кордон виїздить все менше людей, а Донецьку область за останні півроку обрали за постійне місце проживання 2300 іноземців. Число прибульців на 350 осіб перевищує кількість донеччан, які полишили Україну.