"Я відчуваю їхній біль": у Музеї зруйнованих стосунків
Після того, як стосунки закінчуються, навіть найбільш повсякденні речі можуть стати болючим нагадуванням про них. Виставку таких речей пропонує музей в Лос-Анджелесі.
Одна особа, чиє серце було розбите, надіслала колекцію предметів із шрифтом, який "подобався" їй та її партнерові Коли ваше серце розбите, все нагадує вам про людину, котрої більше немає поруч. Ви спалюєте любовні листи? Викидаєте весільну сукню після розлучення? Надсилаєте шкарпетку без пари? У Музеї зруйнованих стосунків у Голівуді повсякденні речі виставлені як предмети мистецтва і супроводжуються історіями зради чи втрати. Зараз там назбиралась зворушлива колекція розбитих сердець. Одна жінка із Сан-Франциско запхнула свою весільну сукню в скляну банку після того, як її чоловік, з яким вони були одружені п'ять років, покинув її. І хоча її сукня була "нетрадиційна", тобто така, яку можна одягти ще не раз, вона більше ніколи її не одягала. "Я ненавиджу викидати речі, котрі ще можна використовувати, але навряд чи я б зраділа, побачивши когось у моїй колись прекрасній сукні, котра тепер викликає лише сумні почуття", - написала жінка на картці, яка зараз виставлена поруч із банкою. Я використала банку через те, що вона достатньо містка, написала вона, але можна використати й "будь-який інший образ, пов'язаний з консервуванням". Всі експонати в музеї виставляються анонімно. Музей, відкритий цього літа, заснував адвокат, який відвідав оригінальний Музей зруйнованих стосунків в Хорватії й вирішив привезти цю ідею в Лос-Анджелес. Два художники відкрили хорватський музей після того, як пережили розставання з коханими й вирішили зберегти уламки цих стосунків. Експонати музею в Лос-Анджелесі приїхали сюди з різних куточків світу. Громадянин Норвегії надіслав праску, додавши коротку історію: "Цю праску використовували, щоб випрасувати мій весільний костюм". Інший експонат - це дорога пляшка вина, яку двоє коханців із Великої Британії планували випити, як тільки полишать свої законні подружжя. Але вина не торкались, пляшку так ніколи й не відкрили. Що сталось з їхніми шлюбами, чи дізнались їхні законні половини про їхню зраду - про це нічого не відомо. Один словенець подарував музею ключа - маленький подарунок від подруги. Історія, що його супроводжує, містить такі слова: "Ти закрутила мені голову; і ніяк не хотіла спати зі мною. Я зрозумів, наскільки сильно ти любила мене, лише після того, як ти померла від СНІДу." Музей приваблює й людей з розбитим серцем, які знаходять очищення, виливаючи своє горе у сльозах над чужим нещастям, й закохані пари, розповідає Алексис Гайд, директор музею. Але вона була здивована, коли побачила, що музей відвідують також і сім'ями, в яких батьки шукають способу поговорити про любов з підлітками. "Музей стає насправді безпечним місцем, де можна поговорити про секс і стосунки. При цьому така розмова не закінчиться чимось на кшталт: "Фе, гидота, мамо, припини", - говорить пані Гайд. "Це також прекрасний спосіб поговорити про те, що у стосунках добре, а що ні", - зазначає вона. "Ваше серце можуть розбити, і це природньо. Навіть якщо ви почуваєтесь дуже самотнім, це, насправді, нормально". "Думаю, музей допомагає трішки зменшити відчуття ізольованості від світу". Один з найбільш незвичних експонатів - пара силіконових грудних імплантатів значного розміру, які одну жінку змусив вставити її колишній бойфренд. Її тіло не прийняло їх, і їй довелось витримати декілька операцій, щоб видалити їх та відновити тіло. "Вона трималась за них, як за нагадування не змінюватись ні для кого. Ти маєш любити себе, щоб бути коханою й побудувати живі стосунки", - стверджує пані Гайд. Та жінка, додає вона, сподівається, що її вклад в експозицію музею надихне інших будувати більш здорові стосунки. "Вона висловила надію, що люди прочитають це і прислухаються до застереження". У музеї також є каблучка - символ знехтуваної обітниці та колекція бляшанок, коробок і книжок із зразками "шрифту, що подобався обом" колишнім партнерам. Є тут і сукня, котру дівчина купила, сподіваючись вразити парубка. Але він скоїв самогубство ще до того, як вона встигла це зробити. Касети із музичними збірками - символ любові - тепер у музеї Ще на виставці є ящик, повний касет із записами різних виконавців. Якщо ви їх не пам'ятаєте - подібні касети були надзвичайно романтичним подарунком у 1980-их. Такі збірки пісень скрупульозно укладали, записуючи їх з радіо на аудіокасети. Якщо ви пропустили початок пісні, яку планували записати, ви мали чекати, доки діджей увімкне її знову наступної години чи дня, залежно від її популярності. Така колекція - не те, що ви очікуєте побачити в музеї на бульварі Голлівуд, де туристи часто відвідують Музей воскових фігур Мадам Тюссо й актори в костюмах людини-павука або Чубаки розводять туристів на фото з ними. "Цей музей, як скальпель, сягає глибинної правди про людські життя. Я думаю, що це дуже вишуканий, концептуальний мистецький музей, хай навіть його експонати самі по собі не обов'язково мають якусь художню цінність", - запевняє пані Гайд. Алексис Гайд стверджує, що музей "як скальпель, сягає глибинної правди про людські життя" Відвідувачі музею - переважно представники мистецьких кіл Лос-Анджелеса, аніж туристи. Всередині - це тихе місце, воно дає змогу пережити очищення. Більшість відвідувачів оглядають його на самоті і тихо плачуть. Багато відвідувачів стверджують, що вони прийшли сюди, щоб почуватись не так покинуто, щоб відчути зв'язок з іншими самотніми серцями. Але один сказав, що почувався тут приголомшеним. "Я відчуваю їхній біль", - сказав він про людей, котрі надали свої речі в музей. "Я почуваюсь тут таким самотнім".