Чому в мексиканців така плутанина з часом
Щоб зрозуміти , як мексиканці сприймають час, потрібно володіти не лише мовою, а й знаннями про мексиканську культуру.
Я доволі непогано говорила іспанською, коли вперше потрапила в Мексику. Геть вільно висловлюватися ще не могла, але підтримати розмову була здатна. Якось я спитала у продавця морозива в центрі Гвадалахари, коли підвезуть шоколадне, і він відповів: "Ahorita". Це можна перекласти як "ось-ось, буквально зараз" - і я подумала, що морозиво буде за кілька хвилин. Тож я сиділа біля ятки й чекала. Англійська вдача не дозволяла розвернутися і піти, бо це було би негарно з мого боку. Минуло півгодини, а морозиво все не привозили, тож я нерішуче підійшла до продавця і поцікавилася, коли ж буде шоколадне. "Ahorita, - відказав чоловік, розтягуючи "і", - ahoriiiiita". Вираз обличчя в нього був здивований і, може, навіть збентежений. Авторка дізналася, що слово "ahorita" не варто сприймати буквально, коли чекаєш доставки морозива Мене розривали суперечливі почуття. Чекати довше не хотілося, але просто піти було би неґречно, особливо якщо це морозиво привезуть спеціально для мене. Та врешті-решт, коли я вже начекалася досхочу й зголодніла, небо затягло чорними хмарами, і я бігцем припустила до найближчого автобуса, щоб їхати додому. А біжучи - показала продавцеві морозива на небо, щоб пояснити, чому не можу більше чекати. Справді, це ж не моя провина. А він відповів мені тим самим виразом обличчя - повним нерозумінням. Вже в автобусі, споглядаючи, як краплі дощу барабанять об шибки, я подумки відтворила наш діалог і обурено вирішила, що продавець - брехун. Зрештою цей епізод вивітрився із пам'яті. Але минуло багато років, і я переїхала жити до Мексики. Тоді я й дізналася: щоби зламати "код ahorita", як я назвала це явище, треба знати не лише мову, але й культуру. Коли людина з Мексики каже "ahorita", не можна сприймати це буквально; значення цього слова залежить від контексту і може бути різним. Як пояснила мені доктор Консепсьйон Компані, лінгвіст і професор-емерит Автономного університету Мексики, розташованого в Мехіко: "Коли мексиканець каже "ahorita", це може означати завтра, за годину, за п'ять років чи взагалі ніколи". Ahorita llego, що можна буквально перекласти як "я буду ось-ось", насправді означає "я приїду протягом невизначеного часу"; ahorita regreso ("зараз повернуся") означає "я рано чи пізно повернуся, але коли точно - невідомо". Слово "ahorita" вживають навіть для ввічливої відмови ("ні, дякую") від якоїсь пропозиції. Я живу в Мексиці вже сім років, а мене досі вганяє в ступор ця відповідь, коли я приймаю друзів. Я ловлю себе на тому, що вагаюся, не знаючи, нести гостям те, що я запропонувала, чи ні. У більшості іспаномовних країн зменшувально-пестливий суфікс "ita" додають до слів для вказівки на невідкладність, але в Мексиці він пом'якшує формальний тон В іспаномовному світі мексиканці славляться своєю прихильністю до цього зменшувального суфікса. У той час як у більшості країн, де розмовляють іспанською, додавання суфікса "ita" до прислівника, як-от "ahora" ("зараз") підкреслює невідкладність дії (тобто "просто зараз"), у Мексиці - це не так. Доктор Компані пояснила, що мексиканці натомість використовують зменшувальну форму, щоби скоротити відстань між мовцем та слухачем і пом'якшити формальність. У цьому випадку "ahorita" не підсилює невідкладність, а навпаки - робить її менш нагальною. Іноземців це може сильно збивати з пантелику. Також є нюанси у вимові цього слова, завдяки яким тлумачать його значення. "Розтягування звука "i" у слові "ahorita" - це демонстрація розтягування часу", - повідомила доктор Компані. Тобто що довший цей звук, то довше людина має чекати. "Якщо ж ви маєте на увазі, що справді зробите щось просто зараз, то скажете "ahorititita"," - пояснила доктор Компані. Короткими уривчастими звуками мексиканці дають зрозуміти, що певна подія має відбутися негайно. Складнощі з "часом ahorita" відбивають відмінності у розумінні часу в різних культурах Усі ці складнощі відбивають відмінності в розумінні часу у різних культурах. Доктор Компані розповіла, що в Мексиці, якщо вона виступає з доповіддю і говорить довше, ніж заплановано, мексиканці "сприймають це як подарунок". Та у Великій Британії чи США "слухачі починають виходити з аудиторії, бо вважають, що я забираю їхній час". "Мої мексиканські друзі призначають початок вечірки на 19:00, наперед знаючи: щонайменше до 20:30 ніхто не з'явиться", - каже вона. Іноземці, які в Мексиці недавно, призначають початок подій на 20:30, а потім дивуються, що більшість людей приходить не раніше 22:00. Я чула нарікання від іноземців: мовляв, мексиканці постійно запізнюються, а це ж невихованість і неповага. Таке сприйняття походить від ідеї про те, що "час - це гроші", вичерпний цінний ресурс, який не слід розбазарювати. Але мексиканці ставляться до часу простіше, для них він гнучкий і пластичний; це щось, непідвладне контролю. "Час ahorita" майже ні до чого не зобов'язує і дозволяє людині бути спонтанною, бо ж ніколи не знаєш, що може статися між "зараз" і "ahorita". Та деякі вихідці з інших країн, що живуть у Мексиці, ніяк не можуть призвичаїтися до такого плинного способу вимірювати час. Переїхавши до Мексики зі США, Елізабет Воттсон знайшла свій неповторний спосіб жити з "часом ahorita". Мексиканські друзі автора призначають початок вечірок на 19:00, знаючи, що до 20:30 ніхто не з'явиться "Щоразу, коли мій бос казав: "Ahorita", - я уточнювала: "Ahorita коли?". Я просто не могла працювати, коли все розмито настільки, що не знаєш, в який невизначений момент майбутнього щось буде зроблено", - розповіла вона. Зламати "код ahorita" ‒ і зрозуміти, чому моє морозиво так і не привезли ‒ я змогла тільки тоді, коли розслабилася разом із плином життя в Мексиці, значно менш напруженого, ніж моє життя в Лондоні. Після переїзду моє життя кардинально змінилося. Я вже не переймаюся тим, що можу спізнитися. На зустрічі я все-таки приходжу вчасно (давні звички важко викорінити), та коли спізнююсь, то вже не панікую. Звісно, коли сантехніка треба чекати чи то п'ять хвилин, чи то п'ять годин, це трохи нервує. Але я знаю: моя винагорода - відчуття, що на мене менше тисне час. І насолоджуюся спонтанністю, яку воно дарує життю. І, хоч як це парадоксально, "час ahorita" насправді допоміг мені навчитися жити "тут і зараз", бо раніше з цим було важкувато. Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Travel.