Як ведмедям та людям стати гарними сусідами
Працюючи на Алясці, біолог Майк Педерсон звик співіснувати з білим ведмедем.
Білі ведмеді дуже залежать від арктичної криги Але однієї темної ночі, коли його викликали з'ясувати, чому білий ведмідь вештається поблизу людських осель, йому довелося дуже близько стикнутися з твариною. Він заліз на гору піску, щоби дістатися місця, де ведмедя бачили востаннє. І коли він вже був на самому вершечку, то побачив, що тварина якраз там чекає на ньому. "Я побачив чорну пляму його носа, - згадує біолог. - І побіг до моєї машини, і вже там чекав, поки ведмідь втече, поки я нарешті зміг відлякати його належним чином, щоби не завдати шкоди ані собі, ані ведмедю". Англійською таке відлякування називають "hazing": йдеться про різні способи налякати білих ведмедів, коли вони занадто близько підібралися до людей. Для цього використовують кілька методик від запалювання вогнів чи ліхтариків до використання автомобільних сигналів чи спеціальних петард і хлопавок. Захисники довкілля кажуть, що такі зустрічі траплятимуться в майбутньому дедалі частіше одночасно з тим, як крижані простори Арктики, "мисливські угіддя" ведмедів, зникатимуть. За даними Всесвітнього фонду дикої природи полярні ведмеді в багатьох куточках Арктики дедалі більше часу влітку проводять на суходолі через збільшення температури. "Неважливо, як ви ставитеся до кліматичних змін, чи що ви думаєте про політику щодо білих ведмедів, кожен погодиться, що конфлікти між ведмедями та людьми - це погана річ, якої треба уникати чи нівелювати наслідки", - каже Дуг Кларк з Університету Саскатчеван у Канаді. Професор Кларк входить до числа провідних експертів з білих ведмедів разом із спеціалістами з Росії, Норвегії, Гренландії, Канади та Аляски, які нещодавно зустрілися на практичний семінар у норвезькому місті Тромсо. Делегати обговорювали способи захисту людей та ведмедів за умови, що вони дедалі ближче підбираються одне до одного. "Коли їхній природний ареал існування зникне, ведмеді дедалі частіше ходитимуть в гості до людей, і конфліктів буде більше", - каже Даг Вонгравен з Норвезького полярного інституту. "Мешканці Арктики розробили справді вражаючі та інноваційні техніки відвернення конфліктів, які спрацьовують в певних ситуаціях", - додає він і каже, що такі практичні семінари допомагають ділитися досвідом подібних напрацювань. Ближче і ближче В деяких частинах Аляски, як-от острів Бартер, візити білих ведмедів стали звичним явищем і частиною повсякденного життя навіть зранку, коли діти збираються до школи. "Вони підбираються до людських спільнот, намагаючись знайти їжу та погодувати своїх малят", - каже Майк Педерсон з департаменту менеджменту дикої природи у Норт-Слоупі, що на Алясці. "Вони підбираються ближче до людей, бо тут їм може перепасти тюленячий жир чи м'ясо, ласти моржів, що для нас є делікатесом. Вони вловлюють запах джерел їжі та намагаються до них дістатися", - розповідає пан Педерсон. На Алясці використовують петарди та холості патрони, щоби змусити ведмедів повернутися на кригу. Це роблять, щоби уникнути травм і серед тварин, і серед людей. Але ці несмертельні способи відлякування не завжди успішні. У серпні 2011 року білого ведмедя випадково вбили охоронці на Алясці, коли він наблизився до споруди, в якій мешкали нафтовики. Охоронці намагалися відлякнути тварини, але зрештою поцілили в неї. Того ж місяця британський підліток загинув від лап ведмедя під час шкільної поїздки на норвезькому острові Шпіцберген. Втім, попри ці відомі випадки, гідної довіри статистики щодо нападів білих ведмедів немає. Джофф Йорк з глобальної арктичної програми Фонду дикої природи каже, що держави, на території яких розташований ареал існування ведмедів, готують нову базу даних з інформацією про конфлікти між людьми та ведмедями, щоби заповнити цю прогалину: "Ми сподіваємося, що вже цієї осені матимемо масштабну базу даних, яка розповість нам про це більше: історія питання, чи є якість тенденції в цифрах?". Він називає одним із способів відвернення конфліктів між ведмедями та людьми донесення інформації про поведінку ведмедів людям, які збираються в країну, де мешкають ці тварини. "Більшість біологів, які займаються ведмедями чи білими ведмедями, скажуть вам, що поведінка цих тварин загалом є передбачуваною, і вони дають нам натяки. І це вже наше завдання прочитати ці натяки", - розповідає Джофф Йорк і додає: "Завжди на 100 тисяч тварин є одна непередбачувана, або є ситуації, які стають непередбачуваними, але є деякі факти про ведмежу поведінку, які ми можемо вивчити". Танення криги відкриє нам недоступні частини океану, полегшить рух кораблів на північ, і це неодмінно дасть поштовх туризму та промисловості. "І чим більше людей живе у країні, де мешкають ведмеді, особливо якщо вони в поганому стані та мають проблеми з харчуванням, тим більше конфліктів буде в майбутньому", - робить припущення Джеймс Вайлдер з Служби риби та дикої природи США. "Цьому можна зарадити, навчаючи людей та готуючи бази даних з історією попередніх конфліктів ведмедів з людьми, а також враховуючи попередній досвід та застосовуючи вже відомі факти до того, що може чекати на нас у майбутньому", - каже він.