Чому "Мовчання ягнят" - це ода фемінізму
Неперевершений за своєю напруженістю трилер і водночас глибокий соціальний нарис про об'єктивацію жінки в чоловічому світі - фільм "Мовчання ягнят" далеко випередив свій час, пояснює кінокритик BBC Culture.
"Мовчання ягнят" став лише третім фільмом в історії, який отримав "Оскара" в п'яти основних категоріях: найкраща картина, найкращий режисер, найкращий адаптований сценарій, найкраща акторка і найкращий актор. Іноді здається, що антигерой стрічки, сатана в людському обличчі, доктор Ганнібал Лектер з тих пір й не полишав нас. Ентоні Гопкінс повернувся до ролі, яка принесла йому величезну славу, в наступних двох фільмах "Ганнібал" і "Червоний дракон". В стрічці "Ганнібал: Сходження" молодого доктора Лектера зіграв Гаспар Ульєль, а в нещодавньому серіалі "Ганнібал" його образ втілив в життя Мед Міккельсен. Не кажучи вже про сотні клонів Лектера в інших фільмах і серіалах. Хоча в "Мовчанні ягнят" Гопкінс з'являється на екрані протягом лише 16 хвилин, створений ним образ чуттєвого і рафінованого маніяка вплинув на традицію зображення серійних вбивць у кіно Хоча персонаж Ганнібал Лектер народився в романах Томаса Гарріса, а на екрані вперше з'явився в "Мисливці на людей" Брайана Кокса (1986), саме Гопкінс створив той образ серійного вбивці, який вплинув на традицію зображення маніяків у кіно - чемних, вишуканих і геніальних садистів. Та й не тільки маніяків. Згадайте сцену, в якій він по запаху визначає марку парфумів і крему для обличчя, і ви одразу зрозумієте, звідки походить Шерлок Камбербетча. Але, схоже, настав час нарешті позбутися нашої фіксації на Ганнібалі. Хоча образ цього психопата й створений з великим розмахом та оригінальністю, зрештою він - лише ще один вигаданий монстр, який має не більше спільного з реальністю, ніж граф Дракула або Фредді Крюгер. Зовсім інша справа - його смілива, надзвичайно кмітлива, але вразлива співрозмовниця і опонент - Клариса Старлінг. Образ молодого агента ФБР, створений Джоді Фостер, є більш революційним у багатьох відношеннях і залишається таким й чверть століття по тому. Образ геніального і божевільного серійного вбивці Ганнібала Лектера надихнув на створення не лише лиходіїв, а й героїв нового типу, як наприклад, Шерлок Камбербетча Вражає, з якою ретельністю режисер Джонатан Демме і сценарист Тед Таллі виписують особистість Старлінг та її упорядкований світ. Фільм починається з моменту на тренувальному майданчику ФБР, де молода стажерка Клариса долає смугу перешкод. Наступні кілька сцен, зняті, до речі, в справжній Академії ФБР у Квантіко в штаті Вірджинія, зображують повсякденне життя агентів - вони вивчають документи, тренуються в тирі та п'ють каву. У багатьох фільмах про поліціантів або агентів головний герой - це бунтівник, відступник, як Джеймс Бонд чи Джейсон Борн. Але "Мовчання ягнят" демонструє глибоку повагу до уставу ФБР, якого суворо дотримується й агент Старлінг. Вона не постає проти правил, покладаючись на інтуїцію та удачу. Вона розумний і відданий своїй справі професіонал, який відмінно виконує всі накази керівництва. Скільки інших голлівудських героїнь схожі на Кларису? У клубі тільки хлопчики Коли агент Старлінг вперше приходить на зустріч з Лектером у лікарні для душевнохворих злочинців, режисер Демме майстерно переміщує глядача від документально-реалістичного світу ФБР у світ моторошних фантазій, детективний трилер раптом трансформується у фільм жахів. Клариса Старлінг постійно опиняється під пильним "чоловічим поглядом" - фільм досить красномовно порушує тему об'єктивації жінки Лектер лякає глядача ще до того, як з'явиться на екрані. Та Гопкінс перевершує будь-які очікування - нерухома, як у статуї, поза, по-зміїному примружені очі, заворожуючи співучий голос. Б'юся об заклад, кожен, хто вперше дивиться цю сцену, мріє, аби скло між ним та Старлінг було на кілька сантиметрів товстіше. Лектер так захоплює увагу, що одразу й не помічаєш, яким самовдоволеним та інфантильним занудою він є насправді. Це - сноб, який хизується своїм тонким смаком до вишуканих вин і дорогих черевиків, але поводиться, як вередливий школяр, який з усіх сил намагається вивести вчительку із себе. Рольова модель Старлінг не звертає на ці випади уваги. На хтиві зауваження та брудні натяки вона незмінно відповідає: "Це мене не цікавить, докторе". Вона заявляє Ганнібалу, що його поведінка не надто відрізняється від божевільного Міггса із сусідньої камери, який жбурнув у неї спермою. І вона має рацію. Чоловічий шовінізм Лектера, можливо, й виявляється в більш витонченій формі, ніж у його співкамерника, але Демме і Таллі не залишають у глядача сумнівів, що Лектер більше схожий на Міггса, ніж йому хотілося би вважати. Масні жарти і хтиві випади властиві не лише в'язням-психопатам. Фільм робить помітний акцент на тому, що на своєму професійному шляху Старлінг доводиться не раз стикатись із сексуальним домаганням. Згадати хоча б зустріч з улесливим ентомологом доктором Чілтоном, до якого вона прийшла на консультацію. У фільмі чимало кадрів, які демонструють недвозначні погляди чоловіків услід дівчині, коли вона займається бігом або просто проходить повз. "Мовчання ягнят" - це фільм, в першу чергу, про те, що відчувають жінки під цим особливим "чоловічим поглядом". І отже цілком невипадково Буффало Білл починає свої серійні вбивства зі стеження за своєї сусідкою, а в кульмінаційний момент стрічки спостерігає за агентом Старлінг в окуляри нічного бачення. Режисеру Джонатану Демме дивним чином вдається створити неперевершений за своєю напруженістю трилер і водночас глибокий феміністичний нарис про об'єктивацію жінки в чоловічому світі. Демме недвозначно дає зрозуміти, наскільки ізольовано почувається Клариса в чоловічому світі ФБР, і це почуття самотності змушує глядача співчувати їй дедалі більше Найбільш порядним чоловіком у фільмі виявляється бос Старлінг агент Кроуфорд, майже єдиний, хто не намагається затягти її в ліжко, попри хтиві припущення доктора Лектера. Але уникнути сексизму не вдається навіть йому. Після огляду тіла останньої жертви Буффало Білла Старлінг дорікає шефу за її приниження перед місцевими шерифами. "Для копів ви - зразок для наслідування", - пояснює вона. В наступному кадрі Клариса опиняється в Музеї природної історії в оточенні скелетів динозаврів - можливий натяк на те, що хоча Кроуфорд й виглядає прогресивним на тлі інших чоловіків, в порівнянні з агентом Старлінг він - все ж таки динозавр. Спроба започаткувати нову добу розумних, незалежних і сильних голлівудських героїнь, на яку зробили ставку Демме та його команда, з тріском провалилася. Публіка звела на п'єдестал популярності маніяка-вбивцю, чий образ глибоко вразив її уяву. А динозаври-жіноненависники й досі бродять світом. Агент Старлінг повертається у "Ганнібалі", але її образ - такий убогий, що Демме, Таллі і Фостер разом відмовилися від проекту. Фостер у спортивному костюмі замінили на Джуліанну Мур у вечірній сукні з величезним декольте, яка замість того, щоб чинити Ганнібалу опір, захопилася ним так само, як і решта нас. Шкода. Цілком зрозуміло, чому кровожерливий канібал Хопкінса очолив список найвидатніших кінолиходіїв, за версією Американського інституту кіно. Але для суспільства було б корисніше, якби героїня Джуді Фостер стала би не менш популярною за доктора Лектера. Сьогодні ми майже щодня бачимо на екрані чергову версію Ганнібала Лектера, але Клариса Старлінг у нас - тільки одна. Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Culture.