Чи стане ця країна найщасливішою в світі?
Чому Об'єднані Арабські Емірати вирішили стати найщасливішою країною в світі і як вони планують досягти цього.
Чи може держава побудувати для своїх громадян щасливу країну? В Об'єднаних Арабських Еміратах впевнені, що може. Нещодавно уряд країни оголосив про створення групи 60 "головних фахівців з питань щастя і позитивного настрою", які поїдуть за кордон вивчати оптимістичний погляд на життя і як його поширювати. У лютому минулого року в ОАЕ призначили першого міністра щастя, завдання якого полягає в тому, щоб зробити громадян країни життєрадіснішими. Водне таксі в затоці Дубай-Крік У рейтингу найщасливіших країн світу ООН Об'єднані Арабські Емірати цього року пересунулися з 28-го на 21-е місце серед 156 країн. Але країна поставила собі за мету до 2021 року увійти до першої п'ятірки. "Ми прагнемо створити суспільство, пріоритетом якого буде щастя нашого народу, а досягти цього ми плануємо, створивши умови для загального процвітання", - зазначив віце-президент і прем'єр-міністр ОАЕ шейх Мохаммед ібн Рашид аль-Мактум, оголошуючи про введення нової міністерської посади, яку зайняла Охуд бент Халфане ар-Румі. Дехто сприйняв це оголошення скептично. Критики ОАЕ засуджують політику уряду стосовно трудових мігрантів, а політичні активісти назвали призначення міністра щастя пропагандистським кроком у дусі Орвелла. Вони закликали уряд спочатку вирішити проблеми, що стосуються прав людини і верховенства закону. Однак держава не погоджується з критичними зауваженнями. При всьому своєму традиційному консерватизмі ОАЕ сьогодні є однією з найліберальніших країн Перської затоки, де терпимо ставляться до інших культур і переконань. Громадяни несуть прапор країни біля хмарочосу Бурдж-Халіфа під час урочистостей з нагоди Національного дня ОАЕ Однак у політиці зберігається авторитарний стиль правління - по суті, вся влада зосереджена в руках кількох впливових сімей. Санкціоновані урядом посмішки Чи можна всерйоз ставити будь-які цілі щодо такого абстрактного явища, як щастя? І чи входить турбота про гарний настрій населення в завдання уряду? Мейк Вікінг, керівник Науково-дослідного інституту щастя - незалежного аналітичного центру в Данії (країні, яка лідирує в згаданому вище рейтингу ООН), вважає, що уряд може і повинен брати участь у забезпеченні щастя населення. "Мета державної політики - підвищити якість життя людей, - стверджує він. - Останнім часом дедалі більше урядів світу, насамперед в Азії, прагнуть перетворити недавні економічні досягнення в добробут народу". Фахівець пояснює, що, наприклад, Південна Корея лише за одне покоління перетворилася з однієї з найбідніших країн світу в одну з найбільш забезпечених, однак такий швидкий зліт мав свої соціальні наслідки. Коли ти щасливий і усвідомлюєш це Попри свою заможність, країна посідає лише 58-е місце в рейтингу ООН, а проведене 2014 року опитування встановило, що молоді південні корейці найменше задоволені життям порівняно зі своїми однолітками в розвинених країнах. Причинами цього є стрес, пов'язаний з навчанням і необхідність відповідати очікуванням родичів. Як саме впроваджуватиметься щастя в ОАЕ, поки що не відомо. Поліція Дубая перейменувала департамент з роботи з населенням у "загальний департамент зі щастя населення", і свої повідомлення у Twitter служба часто супроводжує хештегом #YourSecurityOurHappiness ("Ваша безпека - наше щастя"). Різні державні відомства внесли зміни в анкети про якість обслуговування. Тепер вони запитують своїх користувачів не про рівень задоволеності наданими послугами, але про радість, яку вони отримали від користування сервісами. Напоказ? Соня Едвардс, мати двох дітей і менеджер з маркетингу, яка прожила в ОАЕ понад десять років, вважає це якимось піар-ходом. "Гадаю, що уряд намагається показати, як він докладає зусиль, щоб покращити життя своїх громадян, але я не впевнена, що їм це вдасться", - зазначає жінка. Щастя - суб'єктивне відчуття ОАЕ має цікаві умови для планування загального щастя. Близько 85% населення є вихідцями з інших країн. Вони проживають в країні тимчасово як експати або їхні члени родини. Суспільство, таким чином, практично не має коренів. Джастін Томас, доцент психології з Університету Заєда в Абу-Дабі погоджується, що у призначенні міністра щастя є елемент популізму. Але він зазначає, що "уряд ОАЕ цілком усвідомлює, що щастя не з'явиться тільки завдяки призначенню міністра, що це - складне явище". "Людям не можливо наказати бути щасливими", - додає він. Економістка Керол Грем з Аналітичного центру Брукінгса у Вашингтоні (США) і авторка книжки "Погоня за щастям. Економіка добробуту" (The Pursuit of Happiness: An Economy of Well-Being) підтримує ідею, що уряд має піклуватися не лише про ВНП, але й про процвітання свого народу. Однак Грем підкреслює, що загальноприйнятою складовою щастя є політична свобода. А країни, які призначають міністрів щастя, як-от ОАЕ, Венесуела чи Еквадор, далекі від демократичності. "Коли уряд проголошує щастя метою політики, а не її складовою, це відкриває простір для маніпуляцій", - додає фахівець. Складові щастя На думку Джастіна Томаса, щасливі громадяни заощаджують своїй країні чималі гроші, оскільки депресія та стреси коштують економіці мільярди доларів щороку через лікарняні та зниження продуктивності працівників. За даними Національної служби охорони здоров'я Великої Британії, психічні захворювання є основною причиною непрацездатності громадян країни, а економічний ефект від них оцінюється в 70-100 мільярдів фунтів стерлінгів щороку. "Звичайно, швидко таке питання не вирішити. Це - не технічна задача, ми маємо справу з живими людьми, але той факт, що уряд вважає щастя населення пріоритетним завданням, гарний показник". Дубай дуже схожий на Лондон або Нью-Йорк, де люди постійно кудись поспішають Але в чому саме полягає політика щастя і як виміряти рентабельність інвестицій в її реалізацію? "Хоча щастя - відчуття суб'єктивне, виміряти його все-таки можна", - вважає Джордж Макеррон, який читає лекції з економіки довкілля, енергетики і змін клімату в Сассекському університеті (Велика Британія). За допомогою спеціально розробленого додатка для мобільного телефону Джордж Макеррон опитав 65 тисяч людей про їхній досвід відчуття щастя. "Перша складність виникає зі спробою зібрати репрезентативну вибірку, - пояснює він. - Потім необхідно з'ясувати причинно-наслідкові зв'язки: чи щасливі люди від того, що зробили щось, чи вони вчиняють так, бо щасливі". Однак головна проблема, на його думку, полягає в тому, щоб втілити отримані дані в державну політику. 28-річний Соломон Мвангі працює швейцаром в елітному житловому будинку в районі Дубая Марина. Він переїхав в Дубай півроку тому з Кенії, де займався продажем мобільних телефонів. У Найробі в нього залишилися дружина і дворічний син. Живе він у гуртожитку на околиці міста в одній кімнаті з іще п'ятьма чоловіками. "У гуртожитку погано, - зітхає він. - Усамітнитися неможливо, їжу собі не приготуєш. І робота дуже нудна: щодня з шостої ранку до шостої вечора. Але я поступово знайомлюся з мешканцями, і вони дуже милі". Мвангі нічого не чув про кампанію уряду з досягнення загального щастя, але каже, що попри всі труднощі, він задоволений тим, що живе в Дубаї. "Я приїхав сюди працювати, щоб утримувати свою сім'ю, і тому я щасливий", - каже чоловік. Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Capital.