Чому собаки такі вірні?
Вчені з'ясували механізм виникнення дружби між людиною і собакою та зазначили, що прив'язаність між ними може бути такою ж міцною, як між матір'ю та дитиною.
Коли мати дивиться в очі своїй дитині, в її мозку активується так званий "гормон любові" – окситоцин, який зміцнює прив'язаність між ними. Емоційний зв'язок між батьками і дітьми сприяє спілкуванню, іграм та процесу виховання. Дослідження показали, що коли хазяїн пестить свого улюбленця та дивиться йому прямо в очі, в його мозку також вивільняється окситоцин. Команда японських вчених виявила, що "зоровий контакт" між собаками і їхніми власниками сприяє появі тісного зв'язку між ними. В результаті, люди починають відчувати таку ж ніжну прихильність до свого улюбленця, як до члена родини. На відміну від собак, вовки не продемонстрували такої ж реакції, як зазначається в дослідженні, опублікованому в американському журналі Science. Автори, таким чином, припускають, що цей механізм розвинувся в процесі еволюції, після того, як людина приручила собак. Самки собак частіше дивились в очі своїх господарів, після того як отримали дозу окситоцину "Собаки добре уживаються з людьми, тому що вони навчились створювати емоційний зв'язок зі своїм господарем, – пояснює провідний автор дослідження Доктор Міхо Нагасава з Факультету ветеринарної медицини Університету Азабу (Японія). "У процесі еволюції люди також навчились формувати емоційну прихильність до іншого виду – собак", – додає вчений. Вчені провели експеримент, під час якого вони протягом 30 хвилин спостерігали за поведінкою собак і їхніх господарів в кімнаті. Після цього вони розподілили собак на дві групи: тих, хто довго дивися в очі свого хазяїна, і тих, хто не підтримував довгий зоровий контакт з ним. У собак, які довго дивилися в очі своїх власників, у ході експерименту рівень окситоцину помітно збільшився, так само як й у їхніх господарів. В іншому дослідженні собаки отримували дозу окситоцину через ніс, після чого потрапляли в кімнату, де був господар і незнайомі люди. Всі люди в кімнаті дотримувались нейтральної поведінки. Вчені виявили, що самки демонстрували свою прихильність не до всіх, а тільки до своїх господарів, у яких також підвищувався рівень "гормону любові". Собаки відмінно виконують команди Відсутність впливу на собак-самців можна пояснити відмінностями функції окситоцину в різних статей. Дослідники припускають, що ці результати свідчать про існування безперервного циклу зв'язку між людиною і собакою, яким керує окситоцин. Коли собака дивиться в очі своєму господарю, в його мозку виробляється окситоцин, який збільшує в нього бажання більше гратися зі своїм улюбленцем. Це, в свою чергу, підвищує окситоцин в мозку тварини. Коли вчені повторили перший експеримент на вовках, вони не виявили жодних доказів подібного циклу прив'язаності. Це наштовхнули їх на думку, що вовки не використовують такі навички спілкування з людиною, як собаки. Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Earth.