Книга року ВВС: Той, хто Чаклун у темряві
Рецензія члена журі Ольги Герасим'юк на книгу Олега Чаклуна "Монстри, що живуть у шафах", яка увійшла до довгого списку Книги року ВВС-2018.
Олег Чаклун. Монстри, що живуть у шафах. - Київ: Фонтан казок, 2018. Всього п'ять років, як на світі з'явився цей добрий автор-казкар - і в житті відбулося багато речей, що, впевнена, значно збільшило число ліхтарів на світлій стороні нашого нового життя в країні. Відчуття, що це чудове явище весь час поряд, підсилює й той факт, що Олег Чаклун дебютував зі своєю першою казкою саме в Книзі року ВВС, а в минулому році вже й увійшов до фіналу премії з книжкою про принцесу Синтію. Вже тоді автор і видавництво "Фонтан казок" (якому теж на наших очах виповнилося чотири роки) підкупили симпатії і читачів, і нашого журі посвятою своєї діяльності дітям, і своєю ідеєю. Ідея ця полягає в спробі рішуче заповнити брак у сьогоднішньому читацькому розпорядженні такої авторської казки, яка була б, по-перше, доброю, по-друге, сучасною, по-третє - не перекладом, а оригінальним українським продуктом. І ще одне - і видавництво, і його автор постановили, що казки повинні позбутися негативних героїв, а тому й маркують свої книжки так - "добрі пригоди", "добрі капості", "добре чаклунство", "добрі вірші". Цим кинуто виклик загальновідомій тезі всіх сьогоднішніх ще досі модних продюсерів про те, ніби про добре ніхто не дивитиметься й не слухатиме, воно нецікаве й нудне - а відтак стільки жахіття в усьому пропонованому споживачу продукті. І тому доводиться так відчайдушно захищати неповнолітню вразливу аудиторію від згубних для психіки впливів. Досі невідомо, як насправді звати Олега Чаклуна - він грається в таки чаклуна, й лише троє його власних дітей, напевне, знають ім'я автора. Втім - не знаю… Їм, певне, теж було б цікаво вірити в таємничого казкаря. Нова книжка письменника - про "монстрів, що живуть у шафах". Це історія про встановлення комунікації між маленькими людьми-дітьми та маленькими монстрами. І ті, й інші бояться. Люди - бояться Хтося, всіляких страшних чудовиськ із темряви. А ті своєю чергою нібито уявляють страшними людей. І між іншим все це правда, якщо вдуматися. Але автор постановив, що йому треба тут навести психотерапевтичний лад. А також він прихильник теорії про те, що нашу українську закомплексованість, замученість, скутість через історично зумовлені жахи біографії можна подолати, почавши впливати на ще не скаламучені мізки й душі дітей. Так можна вплинути на майбутнє. Монстрів він назвав милими іменами - як от Малюк, Незграба, Хвалько та інші. А людські дитинчата в нього, звісно ж, Івась та Веселинка. (Дорослі в нього лишаються в невідомості про все, що коїться, і, може, це й правильно - бо все попсували би, витрусивши з шаф усе його населення). Ця книжка - для сімейного читання. Тому дорослі, що читатимуть казку, можуть і собі подумати над натяками Чаклуна про скелети в шафах. Дорослим важко буде змиритися просто так зі своїми загнаними у підсвідомість провинами, соромами, вчинками, з якими важко вийти на люди й покаятися чи самим змиритися… Проте, читаючи своїм малим ці прості сторінки, раптом кому й засвоїться пропозиція автора придивитися до своєї темряви, прийняти її й спробувати жити веселіше. "Хтось із темряви ще довго розповідав їм казки, доки вони не позасинали. І снилися їм красиві, цікаві та дивовижні сни". Так седативно завершується ця добра книжка. І раджу її тим, кому хочеться світла й добра нині й прісно. А хочеться його всім, навіть монстрам, хоч вони просто так і не зізнаються, бо ж - оті скелети в шафах… До речі, особливо прикрашають книжку ілюстрації Оксани Липки - фактично співавторки Чаклуна. Це не прості малюнки - художниця малювала їх голкою з ниткою на кольорових клаптиках тканини, доповнюючи місцями вишите бісером. Так мені сказали добрі люди - і я їм повірила. Бо хочу в добре вірити. І ще - я відчувала, що в авторі має бути щось полтавське. І таки правда - його тато полтавець. І це пояснює схильність до характерництва, еге ж? Не сперечайтеся зі мною. Стежте за перебігом конкурсу на Facebook-сторінці Книги року BBC, а також на сайті bbc.ua