Хто така Веджіє Кашка, яка померла в Криму
У четвер в Криму померла 83-річна Веджіє Кашка - ветеран кримськотатарського національного руху.
Веджіє Кашка на святкуванні свого 80-річчя Їй стало погано під час затримання ФСБ трьох кримськотатарських активістів. Жінку забрала швидка, і вона померла, не доїхавши до лікарні. Точну причину смерті поки що не називають. Веджіє Кашка називають символом боротьби кримських татар за повернення на батьківщину, соратницею Мустафи Джемілєва. Вона народилася в 1934 році в селі Ускут у Криму. Під час Другої світової десятирічною дівчинкою пережила депортацію кримських татар. Її спогади про дитинство свого часу опублікував сайт Crimean Tatars. У національний рух пані Кашка включилася в 1950-ті роки разом із чоловіком Бекіром. Їхня сім'я тоді жила під Ташкентом. Вона ходила на збори, де обговорювали повернення на батьківщину. "У 1956 році, коли наступало якесь "потепління" (комендантська година вже не була такою суворою), люди стали вимагати повернути їх в Крим. Та я спершу була проти. Не розуміла ще до пуття нічого. У нас стояли два залізні ліжка. З собою їх не повезеш, а де, я думала, знайду такі ж? Але на збори, де обговорювали повернення, ходила. Вікна закривали ковдрами, ніби читали молитву, а в цей час збирали підписи", - цитують спогади пані Кашка "Кримські новини". У 1967 році вийшов радянський указ, який реабілітував кримських татар. У цьому документі було сказано, що з них треба зняти "огульні звинувачення" щодо співпраці з нацистами. Кримські татари почали повертатися до Криму, але прописувати їх радянська влада не поспішала. Як пише історик Гульнара Бекірова, ті, хто повертався на батьківщину, селилися біля півострова або лишалися жити без прописки. Однією з таких була родина Веджіє Кашка. Сім'я, в якій було вже четверо дітей, залишила Узбекистан однією з перших. Спершу вони перебралися на Кубань, потім - у Крим. Але родині довелося пережити дві депортації через порушення паспортного режиму. За спогадами жінки, під час однієї з них родину вночі розбудив прожектор, спрямований у вікна. Міліціонери виламали двері, з криками "Збирайтеся!" зв'язали чоловіка. Далі сім'ю вивезли за межі Криму, повідомляють "Кримські новини". Врешті пані Кашка звернулася до дисидента Андрія Сахарова. Тільки після його втручання родину нарешті прописали в Учкозі (Кизилівка). За її словами, після цього в КДБ поставили умову: контакти Сахарова нікому не давати і до нього не їздити. Жінка відповіла: "Ні, до я Сахарова я їздила і буду їздити". Після цього вона боролася за повернення інших кримських татар додому. Її будинок був місцем таємних зустрічей кримськотатарських активістів. Також Веджіє Кашка брала участь у численних акціях протесту. Веджіє Кашка під час "Помаранчевої революції" в Сімферополі. Листопад 2004 року "За нею маса справ. В її будинку багато років проводили наради активістів, і вона створювала для цього всі умови. І взагалі, мало в Криму було заходів національного руху, де б вона не брала участь. Причому завжди була не просто учасницею, а однією з найактивніших. Їздила з різними місіями і в Туреччину, і в Москву", - розповідав виданню "Реалії.Крим" правозахисник Абдурешіт Джеппаров. "Веджіє, нарівні з Мустафою Джемілєвим, була символом кримськотатарського руху. Жінкою-символом. Розумієте, чоловік сам собою повинен бути сильним, тому до нього і вимог більше. А жінка у тюркських народів, у мусульман - це завжди насамперед мати. І ось Веджіє як жінка, яка боролася за свій народ, була дуже шанована. Вона була легендою того, як жінка може стати одним із символів боротьби за права народу, за повернення на рідну землю", - сказав муфтій Духовного управління мусульман Саїд Ісмагілов виданню Цензор.нет. В Учкозі пані Кашка жила до останнього часу. У 2012 році вона поховала чоловіка. Після анексії Криму підтримувала акцію блокади півострова. Останнім часом жінка хворіла, улітку їздила на лікування до Туреччини. Українське міністерство закордонних справ висловило співчуття у зв'язку зі смертю пані Веджіє. У Меджлісі повідомили, що надходять пропозиції оголосити в день похорону траур.