Польща не хоче асоціюватися з табором Освєнцим
Ізраїльський музей Голокосту "Яд Вашем" привітав зусилля польського уряду, спрямовані на перейменування концентраційного табору Аушвіц - або ж Освєнцим - на півдні Польщі.
Польські представники зацікавлені в тому, аби поставити крапку в практиці, до якої вдаються деякі закордонні мас-медіа, які пишуть про Аушвіц як про польський концентраційний табір. Польща звернулася до ЮНЕСКО - організації ООН, що опікується культурою - з пропозицією змінити назву табору на "Колишній німецький нацистський концентраційний табір Аушвіц-Біркенау". Ця пропозиція викликала змішану реакцію в самій Польщі. Марек Едельман, відомий в країні колишній повстанець у Варшавському гетто в 43-му році, сказав, що люди говорять про Аушвіц як "польський табір" через погані наміри або ігнорування історичних реалій - і що мало що з цим можна вдіяти. Ян Рокіта - чільний представник опозиції (який не є євреєм) - заявив, що польський уряд витрачає час на зайві справи. Ще більшої суперечності додало втручання Марама Штерна, заступника голови Світового єврейського конгресу, який звинуватив Польщу у намаганні переписати історію зміною назви концтабору і у спробі відокремити Аушвіц - Освєнцим від польської історії. Одначе польські представники кажуть, що їхні зусилля підтримуються двома провідними єврейськими інституціями - музеєм Яд Вашем та базованою у США Анти-Наклепницька Ліга. Ризик того, що Аушвіц, окрім ролі попереджувача, стане також фокусом культурних, релігійних, політичних та національних суперечок, став зрозумілим іще тоді, коли табір було звільнено радянською армією в січні 1945-го року. До моменту падіння комунізму в кінці 80-х років навіть західні джерела досить часто повторювали радянське твердження, що в Аушвіці загинуло до чотирьох мільйонів людей. З того часу кількість жертв була зменшена до трохи більше, ніж одного мільйона людей. В комуністичні часи офіційна виставка в Аушвіці навіть не називала того факту, що євреї були переважно жертвами табору. В 90-х роках, Аушвіц був в епіцентрі уваги через протести єврейських організацій проти зведення хрестів польськими католиками неподалік табору. Деякі члени нині малочисельної польської єврейської громади заявляли. що заміть того аби сприяти більшому міжнаціональному чи міжрелігійному діалогу, щорічні марші живих в Аушвіці та подібні освітні заходи донедавна лише посилювали стереотипи, коли підібрані за складом групи молодих людей, як говорилося, були не заохочені розмовляти з місцевим населенням чи навіть їх попереджали, що вони приїхали до антисемітської країни.