У французькому Монпельє завівся Ленін
Далеко-далеко від Симбірська, в чарівному французькому місті Монпельє біля Середземного моря й лагун, місяця серпня року 2010-го сталася подія. Полку Ульянових прибуло.
Керівник регіону Ланґедок-Руссільйон Жорж Фреш відкрив пам'ятник російському революціонеру Владіміру Ільїчу Леніну, який він замовив у рамках проекту "Великі люди ХХ століття". Деякі колеги твердять, що Жорж Фреш не відмовився б від пам'ятника й самому собі Пан Фреш уже відкрив монументи колишньому прем'єру Британії Вінстону Черчіллю, колишньому президенту Франції Шарлю де Ґоллю, колишньому президенту США Франкліну Рузвельту та колишньому лідеру французьких соціалістів, сучаснику Леніна Жану Жоресу. Таким чином Ілліч став п'ятим у цій компанії. Франція завжди славилася соціалістичними настроями. Але щоб аж так, щоб ставити статую Леніна, та ще й вартістю 200 000 євро грошей платників податків? Всі докупи Жорш Фреш - політик неоднозначний. Не сказати одіозний. Він вважається лівим, але під деякими його висловлюваннями підписалися б хіба крайньо-праві. Він має популярність на місцевому рівні, але національні політичні сили не надто хочуть його компанії. В національній збірній з футболу забагато чорних, сказав він, і потужна Соціалістична партія Франції тут-таки попрощалася з ним у 2007 році. А в 2006-му його оштрафували на 15 тисяч євро за те, що він назвав "недолюдьми" алжирців, які боролися на боці Франції під час алжирської війни за незалежність. І ось пан Фреш вигадав серію пам'ятників у Монпельє - найбільшому місті регіону Ланґедок-Руссільйон, батьківщини дешевого вина, фламінго і джинсів. До Леніна та інших діячів у майбутньому мають приєднатися засновниця Ізраїлю Ґолда Мейєр (до речі, киянка); Індія буде уособлена Махатмою Ганді, Гамаль Абдель Нассер представлятиме Єгипет, а ще постануть південноафриканець Нельсон Мандела та китаєць Мао Цзедун. Не виключено, сказав Жорж Фреш, що до них приєднається й грузин Сталін. Не виключено також, що ця його заява викличе протести, які в Україні викликало встановлення статуї Сталіна в Запоріжжі. Монпельє - місто історичне. Але не сказати, щоб занадто. Вперше це місто згадане в 985 році, належало воно й до королів Арагона, і Майорки; його брав в облогу Луї ХІІІ, коли в Монпельє завелося забагато, на його думку, протестантів. Але в ХІХ столітті місто стало великим індустріальним центром. Хоч тут збереглося багато старовинних будівель, центром вважається сучасна Пляс Де Ла Комеді, а молодь тяжіє до новозбудованого комерційного центру Полігон. Тобто з архітектурної точки зору нова статуя Леніна може і вписатися в картину міста. А з ідеологічної? Ліво-право Західні "ліві" часто ставляться до символів комуністичного режиму з толерантністю, дивною для багатьох вихідців із тоталітарних держав. Серед багатьох із них і донині існує переконання, що Росія чи Китай - соціалістичні держави, де робітники й селяни мають якісь небачені на Заході права. Багато хто, зокрема письменник Бернард Шоу, не вірив у свідчення про Голодомор, про який повідомляли й британські журналісти. Але якщо в англо-саксонських країнах до соціалізму ставляться з певною підозрою, то у Франції комфортно себе почувають і комуністи, й анархісти, а часто й цілком багаті люди вислювлюють підтримку соціалістичним ідеям. Цього літа я спілкувалася з цілою родиною таких: власник фармацевтичного бізнесу захищав ситуацію, при якій він платить до 80% різних податків, бо він фінансує медицину й освіту, що сприяє соціальній рівності. Проте як держава Франція дещо відходить від соціалізму. Президент Саркозі вважається правоцентристом. Його кампанію з виселення ромів-нелегалів правозахисники називають "заграванням із консервативними виборцями". Праворадикал Жан-Марі Ле Пен та його Національний Фронт мають стабільну підтримку на виборах. МакДональдс - символ капіталізму в американському стилі - н айприбутковіший у Франції, після США. Франція змінюється, і хтозна, чи пам'ятники чужим революціонерам серйозно вплинуть на цей процес.