Щоденник: Чи є життя без Facebook? День 4
Facebook скрізь. Я розмовляю зі своїм оточенням виключно про те, що написано в Facebook. Одеські вибори виключно через призму Facebook.
Зоя Казанжи день за днем розповідає про те, як вона вирішила відмовитися від постійного користування мережею Facebook Подруга телефонує з іншого міста і починає розмову: "Ти бачила, що в FB написав N.?! Ні, не бачила?! Ну так подивись мерщій! Там таке!.." Що там? ААААААААА! У мене немає Facebook в телефоні! Прошу подругу прочитати пост вголос. Слухаю. Думаю: як добре, що я видалила FB з телефону; добре, що я не можу відреагувати блискавично; добре, що я можу подумати, поки доберусь до ноутбука, чи варто мені писати коментар; добре, що я ніколи не напишу того коментаря. Тому що одного разу, коли я почала жити в мережі, я зіпсувала стосунки з купою хороших і різних людей саме через те, що ми не могли втриматися від спокуси вставити свої "п'ять копійок". Навіть тоді, коли ніхто не просив. Їду з колегою в авто. Вона сидить на задньому сидінні і теж зачитує мені шматки з FB. Спочатку слухаю. Потім прошу припинити. Замовкаємо. Нам немає про що говорити? До цього ми обговорювали новини з мережі… А ще у мене завівся прихильник:) З красивим псевдо. Пише в особисті повідомлення. Вірші:) Не свої. Гарні. Ліричні. Я поки не вирішила, що маю написати у відповідь:) До цього у мене FB-прихильників не було. Скоріше навпаки. Наприклад,був у мене один FB-маніяк. Він скринив мої коментарі і пости, вишукував неузгодженості і волав на весь Facebook, якщо раптом натрапляв на щось "компрометуюче". І так, звичайно він був забанений. І, звичайно, у нього було ще кілька профілів. І, звичайно, він про це розповідав спільним знайомим. Ну не божевілля, скажіть? …А вже на трасі Київ – Одеса я заїхала на автозаправку, щоб залити бензину і випити кави. В кафе, що поруч, давно не було wi-fi. І я завжди цікавилась: а коли куплять новий роутер?:) А оскільки їжджу часто, то і персонал знає всі мої замовлення і всі мої запитання наперед. Цього разу я про інтернет не запитала. Цього разу – лише кава і рanna cotta. Вже знайома дівчинка-офіціантка, забираючи посуд, не витримала: - А у нас тут можна зарядити мобільний. - А в моєму мобільному повна батарея. - Ви просто не питали про wi-fi, і я подумала, що у вас розряджений телефон. Тобто вони мене зафіксували людиною, яка втикає за столом, п’ючи каву?! В Facebook не заходила сьогодні взагалі.