Психотерапевт: наслідки цієї війни відчуватимемо десятиліттями
Як боротися з психологічними травмами людей, які повернулися із зони бойових дій, та що потрібно робити їхнім рідним - про це в інтерв’ю ВВС Україна розповів психотерапевт Євген Тичковський, який лікує близько 200 бійців АТО.
Один з наслідків - "синдром того, хто вижив" ВВС Україна: Що потрібно знати про психологічний стан людей, які повертаються з зони бойових дій? Євген Тичковський: Перебування навіть впродовж одного дня, не говорячи вже про кілька днів у зоні бойових дій, а тим більше в полоні - вже є психологічною травмою для людини. Глибина цієї травми залежить від того, на скільки людині вистачить сил з цією ситуацією справитися. 1/3 людей справляються з травмами самостійно. Їм вистачає їхніх внутрішніх ресурсів А 2/3 - не справляться. Їм потрібна допомога, інакше їхні травми можуть мати хронічні наслідки. Першою реакцією на травму може бути як реакція оціпеніння, так і навпаки - стан психо-моторного збудження. В таких випадках важливо бути поруч з людиною і надавати їй допомогу – говорити втішливі слова, заспокоювати, створювати атмосферу довіри та безпеки. Цього буде досить, аби дати можливість людині вийти з гострого періоду травми і не дати їй перейти в хронічну форму. В гострому періоді потрібно швидше повернути людину до стану реальності "тут і зараз". Період гострого відреагування на травму може тривати 3-4 тижні. Цей місяць важливо не втратити - в цей період людині можна надати багато "ресурсу", щоб вона не лише відновилася, а і переусвідомила свій минулий досвід. Зробила потужний ривок вперед. Наслідки періоду гострої травматизації не є такими страшними. Більше слід боятися хронічних наслідків травм. ВВС Україна: Якими можуть бути хронічні наслідки цих травм? Євген Тичковський: Одним з наслідків травм може бути так званий "синдром того, хто вижив". Наприклад, коли людина відчуває провину за те, що вона вижила, а побратими померли. Може бути "синдром насильника" – боєць знає, що друга захопили і знущалися з нього. В нього виникає постійне прагнення помсти. Також хронічними наслідками травм можуть бути – посттравматичний стресовий розлад, тривожні розлади, депресії, клінічна депресія, алкоголізм, наркозалежність, у декого - релігійна залежність, порушення харчової поведінки – відмова від їжі, або навпаки переїдання. ВВС Україна: Як потрібно надавати допомогу людям з такими симптомами? Євген Тичковський: Краще за все відразу звернутися до психолога. При цьому фахівець має бути не просто психологом. Цей фахівець повинен спеціалізуватися на терапії, тобто мати відповідну підготовку. В спеціаліста, до якого ви звертаєтесь, варто запитати документи про освіту, поцікавитись, на підставі яких протоколів він надає допомогу. В Україні, на жаль, є лише близько двох десятків травматерапевтів. Але останнім часом почалась посилена підготовка фахівців. При наданні психологічної допомоги недосвідчений психотерапевт може завдати більше шкоди, ніж користі. ВВС Україна: Що можна порадити людям, які повернулися з зони бойових дій? Євген Тичковський: Перш за все відновити рутину. Після травми краще якнайшвидше повертатися до свого звичного життя. Це допоможе мінімізувати наслідки стресу, зменшить рівень тривоги і почуття безвиході . Наприклад, дотримуватися режиму їжі та сну, знаходити час щоб побути з родиною, знаходити час для відпочинку. Варто використовувати діяльність, яка відволікає від хворобливих нав'язливих спогадів - читати, дивитися фільми, готувати, гратися з дітьми. Так вся енергія і увага не зосереджується на травматичних подіях. Спілкуватися з іншими. Є теорія, що кожна людина, щоб почувати себе впевнено, повинна мати хоча б п'ять "безпечних людей", на яких можна було б покластися в будь-який час. Тих, хто міг би прийти на допомогу в будь-який час, в будь-яке місце, не вимагаючи взаємності. Складіть список таких людей, отримайте від них підтвердження про готовність прийти на допомогу. Зробити цей крок важко, але зробивши його, людина стає більш впевненою в собі. Добре практикувати спілкування з "безпечними друзями". Травма змушує відчувати себе безсилим і вразливим. Важливо нагадати травмованій людині, що у неї є сили все подолати, що вона можете отримати багато, пройшовши через важкі часи. Один з кращих способів, як відновити почуття влади над своїми слабкими місцями - це допомога іншим: допомагати комусь, проводити з кимось час, займатися благодійністю. ВВС Україна: Як близьким та рідним можна підтримати людину, яка повернулася з зони бойових дій? Євген Тичковський: Тут головне знати, чого робити не варто. Забороняється перешкоджати будь-яким проявам емоцій. Почуття, навіть такі як сором, гнів, злість, роздратування – все це необхідно приймати та цінувати. Разом з тим не можна потурати примхам, не можна таких людей примушувати робити щось. Близькі люди мають бути уважні до поведінки людей, які повернулися з АТО. Потрібно спостерігати, як людина себе поводить, які у неї є емоції. Що відчуває її тіло – чи є якісь порушення дихання, біль, напруження в тілі. Тілесна складова – дуже важлива. Про неї важко говорити, людина не завжди її вловлює. Але це може бути важливим симптомом. Заїкання і нічні кошмари – це вже симптоми травми. У разі таких випадків потрібно терміново звернутися до психотерапевта. Ще однією ознакою того, що варто кликати на допомогу спеціаліста, може бути "уникаюча поведінка". Коли людина відсторонюється від всіх, не визнає свого стану, уникає будь чого, що пов’язане з нагадуванням про травму. Також загрозливим ознаками є думки про трагічні події, кошмарні картинки. ВВС Україна: Як переконати людину звернутися за допомогою? Євген Тичковський: Якщо близькі родичі бачать, що щось відбувається, а травмована людина не хоче звертатися до спеціаліста, тоді з ним бажано поспілкуватися хоча б родичам. ВВС Україна: Наскільки небезпечними можуть бути люди з психологічними травмами? Чого можна від них очікувати? Євген Тичковський: Будь-чого можна очікувати навіть від здорової людини. Є значні ризики того, що у травмованих людей буде з’являтися раптовий гнів. Якщо травмований натрапляє на "тригер" – на будь-що, що нагадує йому про травму, він може зірватися на рівному місці. Людина могла пережити війну і дещо забути. Але почувши феєрверк, може знову все загадати. З наслідками цієї війни ми будемо боротися ще десятиліттями. Будуть даватися взнаки травми другого покоління - травмованими можуть бути діти, рідні тих, хто повернувся з зони бойових дій. Це суспільна травма. Головне, щоб ці люди, які вижили і повернулися з війни, не скотилися на шлях віктимності. Щоб вони не вважали себе жертвами, а знайшли спосіб, як адаптуватися. З Євгеном Тичковським спілкувалася Діана Куришко