Як ірландський садівник визначив красу українських парків
У 1792 році ірландський ботанік Діонісій Міклер приїхав в Україну, аби виконати кілька замовлень. Та натомість - провів тут більшу частину життя і заклав близько 50 ландшафтних парків.
До появи сучасних технологій настрій створювали художники, поети, музиканти, скульптори. А також - садівники. Прогулюючись їхніми парками, люди в якихось місцях почувалися патріотами, десь їх оточували романтичні флюїди кохання, а деінде - накочували хвилі ностальгії. Ці фахівці створювали унікальні шедеври. Наприкінці 18 століття у Європі були популярними англійські пейзажні парки, що відзначалися звивистими доріжками, наявністю водойм, збалансованим поєднанням штучних та природних форм. Палац або інша центральна споруда не домінували у їхніх композиціях, а спостерігач подекуди не міг виокремити насаджень садівника від навколишнього середовища. Польські шляхтичі мріяли про англійські традиції краси навколо власних маєтків. Зокрема, Ізабела Чарторийська спеціально поїхала до Англії у пошуках садівника-професіонала. Польща У Лондоні вона познайомилася з Денісом Макклером, що прославився як Діонісій Міклер, і запропонувала йому роботу в Польщі. Садівник ухопився за цю пропозицію, сподіваючись зустріти батька, який був вимушений покинути Англію через смертний вирок за участь у повстанні. Але рідні розминулися. У Польщі ботанік узявся за перші самостійні замовлення: створив парк у маєтку Чарторийських у місті Пулави та облаштував знамениту "Аркадію" - власність шляхетної пані Гелени Радзивіл. У Варшаві пан Міклер за два тижні заклав сад перед палацом литовського канцлера Йохима Чрептовича. Так з’явився перший англійський парк у межах міста, що справив незвичайне враження на польський бомонд. Якось до помешкання ірландця під’їхала карета. З неї вийшла Магдалена Любомирська, яка мала до Міклера пропозицію: причепурити її обійстя в Дубно. Відтоді почався відлік творчості Діонісія в Україні. Перші парки в Україні Палестина - перший англійський парк в Україні, закладений Діонісієм Міклером у 1792 році в місті Дубно. Іллюстрація до статті А. Пшездєцького "Ogrody Miklera" Середньовічний дубенський замок стояв серед боліт. У непростих умовах майстер створив штучний насип, який невдовзі перетворився на розкішний парк. Згодом Міклер отримав нові пропозиції та відклав повернення додому. Зокрема, він не зміг відмовити близькому товаришу Ізабели Чарторийської - генералу Кшиштофу Карвіцькому, і поїхав до Мізоча - сучасна Рівненщина. Там, вниз від неокласичного палацу, садівник згрупував хвойні та листяні дерева, чергуючи їх із відкритими просторами; розширив річку, утворивши озеро, а з протилежного боку зробив великий штучний насип. Майстер також розпланував балюстради, невеликі башти та оранжерею, що частково вціліла донині. Мізоцька оранжерея вціліла донині До широковживаної концепції пейзажного парку садівник додавав риси місцевого сільського ландшафту. Пан Міклер володів небаченим талантом наповнювати красою звичайнісінький пагорб, прилеглу скелю, найближчий став чи ліс. Часто митець не лише знайомився, але й близько товаришував із іменитими замовниками. Родзинкою мізоцького парку став грот біля озера з вибитим надписом поруч: "Цей камінь закладений тут Ізабелою Чарторийською 15 серпня 1805 року. Пам’ятка створена на знак подяки та дружби". Того дня Діонісій Міклер святкував 43-річчя. Назад до Британії Коли садівник закінчив парк у Мізочі, виконав замовлення у Порицьку для відомого гуманітарія Тадеуша Чацького, облаштував родове гніздо Сангушків у Боремлі, то зібрався повертатися до Британії. Перед від’їздом Діонісію пощастило відкрити різновид гліду і виявити цікавий кущ із жовтою квіткою, що ріс на берегах річки Случ. Він їхав до Англії в піднесеному настрої, адже був переконаний: ботанікам невідома цікава рослина. Яким же виявилося розчарування, коли пан Міклер дізнався, що азалію понтійську британським вченим представили за рік до того. Але найгірший удар він пережив, коли довідався про загибель батька і брата під час повстання в Ірландії. Лише знайомство з Матільдою Мілтон дещо розбавило його смуток. Вони одружилися і переїхали на Волинь, де на садівника чекали численні замовлення. Нові парки Але через рік після приїзду молода дружина померла під час пологів. Міклер переїхав на Поділля подалі від горя, де заклав три парки: у Батанівці, Ободівці та Сітківцях. Невдовзі садівник повернувся на Волинь, де у Кривині розпланував парк для давнього друга, генерала Кшиштофа Карвіцького. Для цього масштабного проекту застосували навіть працю турецьких військовополонених. Парк у Городку поблизу Рівного Діонісій Міклер створив приблизно у 1820 році на замовлення графа Естерхазі. Літографія Генріха Пеєра У той час Діонісій Міклер заклав та перелаштував велику кількість парків у маєтках паничів, суддів, військових діячів та інших шляхтичів Волині: у Чортнові, Катах, Ворончині, Іванчицях, Балабанівці, Коднях. Також - упорядкував декілька маєтків родини Чернецьких у Берестечку, Червоному, Горинці та Заборолі. Кременецький ботанічний сад Проте найбільшим проектом вченого, напевне, став ботанічний сад при Кременецькому ліцеї. Створення колекції ініціював давній друг пана Міклера - історик та урядник Тадеуш Чацький. За рідкісними видами насіння та рослин Діонісій разом із Казимиром Любомирським поїхали у відрядження до Санкт-Петербургу. Також друзі побували в Архангельську та на березі Білого моря, а шлях до Англії проліг суходолом через Фінляндію та Данію. За десять тижнів вони назбирали колекцію, яка нараховувала 12 тисяч різних видів рослин. Кременецький сад став відомим на цілу Європу. Нещасливий одинак На тлі професійних успіхів Діонісію Міклеру дуже не щастило в особистому житті. Протягом лише одного року садівник втратив трьох найближчих друзів: Тадеуша Чацького, Казимира Любомирського та Кшиштофа Карвіцького. Пізніше раптово померла друга дружина і двоє синів. Самотній садівник завжди шукав порятунок серед природи, красою якої талановито жонглював. Останні роки довголітнього життя Діонісій часто проводив у Кривині під Дубно. Крім того, він доглядав помістя Терези Любомирської, але довго не наважувався клопотати у Палестині - парку, що так нагадував покійного друга Казимира. Це був перший шедевр Діонісія на території сучасної України. Там садівник і помер рівно через шістдесят років після його створення.