Що і як п'ють у різних країнах світу
Кожна культура має принаймні один унікальний напій, який місцеві обов'язково радять скуштувати іншим.
"Сланче!" – кажуть ірландці. "Прост!" – німці. "Сколь!" – проголошують данці, норвежці і шведи. Як у кожній мові існує своя варіація вигуку "Будьмо!", так і кожна країна має традиційний напій, який зазвичай наливають, промовляючи застільний тост. Пиво, вино, лікер або безалкогольні напої – один з найприємніших способів поринути у місцеву культуру. Щоб дізнатись, що п'ють у різних місцях світу, кореспондентка BBC Travel відвідала онлайн-спільноту Quora.com і спитала в користувачів: "Якщо я подорожуватиму вашою країною, який напій я обов'язково маю спробувати перш, ніж покинути її?" Ось кілька пунктів алкогольної програми-мінімум з різних куточків світу: Бразилія Отримати повну уяву про цю південноамериканську країну неможливо, якщо не спробувати її солодкий коктейль кайпірінья. "Цей освіжаючий напій готують з тропічних фруктів: лимона, апельсина, кавуна, персика та інших", – розповідає студентка з Сан-Паулу Наталія Полідоро. Улюблений напій бразильців Головний інгредієнт – кашаса – бразильський міцний напій, який отримують шляхом дистиляції з соку цукрової тростини. На відміну від рому, який виробляють з меляси, кашасу отримують зі свіжого ферментованого соку цукрової тростини. На своїй батьківщині кашаса не має рівних за популярністю: португальською мовою є сотні назв – від "бразильського віскі" (uísque brasileiro) до "святої води" (água-benta). Швеція Шведським винаходом є пунш, який традиційно виготовляють з південноазіатського алкогольного напою – араку (його одержують шляхом перегонки рисового або фінікового затору з додатком меляси з цукрової тростини. – Ред.) Як пояснює учасник форуму – Лукас Лунстром, шведська Ост-індійська компанія почала імпортувати арак у 1733 році. Напій, який почали виробляти з нього, мав "шалений успіх у вищому суспільстві" Швеціїї. Індійська жінка готує арак Напій містить від 20% до 30% спирту і має "пряний, солодкий" присмак. Зазвичай його подають з льодом. Але взимку пунш нагрівають до 40 градусів Цельсія, що робить його ідеальним доповненням до традиційного шведського горохового супу. Канада У французькомовних провінціях Канади варто обов'язково спробувати сортилеж – різновид віскі з кленовим сиропом, радить Анна Демерс, яка мешкає у передмісті Оттави. "Канадці традиційно додають кленовий сироп у різні види алкогольних напоїв, але зараз він виробляється на комерційній основі", – пояснює жінка. У магазинах можна знайти більш солодку варіацію – Coureur des Bois ("Мисливець"), якій надають перевагу жінки. Пані Демерс також рекомендує спробувати і сам кленовий сік, з яким колись корінне населення познайомило французьких поселенців. "Пити його у свіжому вигляді – дуже корисно", – каже вона. У свіжому – не більше 2% цукру, він має більш тонкий аромат клена, ніж наваристий сироп. Аргентина Щоб збадьоритись кофеїном, спробуйте мате, або як його ще називають - єрба мате – традиційний аргентинський трав'яний чай з листя парагвайського падубу, каже Наталія Романо, студентка інженерного факультету з аргентинського міста Мар-дель-Плата. "Напій схожий на чай, але традиційно його п'ють з друзями по черзі", – додає дівчина. Мате зазвичай подають у калебасі – посудини, яку видовбують з деревинного гарбуза за індіанською традицією. Мате потягують через соломинку, яка відфільтровує листя заварки. Калебас передають по колу і наповнюють за потребою. Це дуже товариській напій - калебас з мате передають по колу Сьогодні мате можна купити в чайних пакетиках і пити з кухля, додавши молоко та цукор за смаком. "Коли мате п'ють так, то його називають кочідо", – додає пані Романо. Нова Зеландія Напій під назвою Lemon & Paeroa або L&P продають з рекламним гаслом "Всесвітньо відомий у Новій Зеландії". Він дійсно має неймовірну популярність в цій країні, навіть якщо поки що й не отримав всесвітнього визнання. "Основний інгредієнт цього лимонаду – мінеральна вода з північного міста Паероа, – каже Раймунд Макаалей, мешканець Окленда. – Воду змішують з лимонним соком і отримують освіжаючий газований напій, який так подобається всім". Індія Популярний охолоджуючий напій, який продають всюди на вулицях південного індійського міста Мадурай – це джигартханда. Амрут Варшіні, який живе в сусідньому штаті Керала, попереджає, що інгредієнти напою – молоко, сироп сарсапаріли, сік мигдалевого дерева або морські водорості агар-агар – можуть здатися доволі дивними, але "кінцевий результат – просто неймовірний". Слово "джигартханда" перекладається з хінді як "холодна печінка", каже пан Варшіні, але його можна також тлумачити інакше. "Джигар" означає "дух" або "мужність", а "тханда" – від арабського thandal "капітан" або "весляр", – пояснює чоловік. Таке визначення пояснює використання желатину морських водоростей у приготуванні напою, який, як вважається, був основним продуктом для моряків у минулі часи". Сполучені Штати Алекс Пак з міста Санта-Клара в Каліфорнії назвав кілька різних напоїв, зокрема, мартіні і славетний солодкий чай з американського Півдня (чай з льодом і великою кількістю цукру), перш ніж зупинити свій вибір на кореневому пиві з морозивом, яке безперечно має скуштувати кожний турист у США. Кореневе пиво з морозивом Кореневе пиво отримало свою назву від коренів дерева сассафрас, які надають напою характерний смак. До недавнього часу кореневе пиво було популярним виключно в Північній Америці. Хоча сассафраса більше не використовують, оскільки їх визнали шкідливими для здоров'я, смак пива сьогодні відтворюють сумішшю спецій, коренів та інших смаків. Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Travel.