Без дорослих не читати: рецензія на "Дідо-Всевідо" Олександра Гавроша
Олександр Гаврош. "Дідо-Всевідо". Львів, Видавництво Старого Лева. – 2013.
Карпатські чарівні казки об'єднані тут у цілісну книжку образом безстрашного оповідача, шукача пригод і знавця непрохідних гірських лісів. Отож, хочете вірте, хочете – ні, але якось стомила чоловіка "виснажлива робота в редакції" цілком сучасної газети. Відпросився він у шефа на пару днів у гори, відпочити, нерви підлікувати. У безлюдній місцині вкусила його отруйна гадюка. Все ніби цілком реалістично. Але далі втручаються якісь потойбічні сили. Врятував непритомного мандрівника старий самітник, невідь звідки з'явившись в лісі. Лікував у своїй темній хижці травами й замовляннями, казки розказував. Про потерчат, вовкулак, перевертнів, злих мачух і підступних наймитів. Не обійшлося в похмурих сюжетах без скелетів, черепів, мертвих вояків на конях, інших страхіть з джентльменського готичного набору. Як же без цього тримати читацьку увагу! Казки, вважає наш оповідач, і втримали його душу на цьому світі. Коли спав жар і рана від отруйного укусу трохи загоїлася, спустився зляканий усім пережитим мандрівець у село. А там йому й розповіли, що високо в горах живе вигнаний колись із села чоловік, який ночами обертався у вовкулаку. Від таких історій зоставалося хіба визнати себе несповна розуму. Але все ж ХХІ століття надворі, цивілізація вплинула на найглухіші закутки. На щастя, невдовзі підійшов автобус – і любитель гострих відчуттів, котрий усе сторонився звичайних людей, радо повернувся до міста. В автобус, схоже, ні привиди, ні вовкулаки проникнути не мають сили. Лишати малих дітей самих читати цю книжку не варто. Спершу хай батьки спробують: коли не злякаються, тоді вже їм вирішувати, як пояснити дітям, чому ці історії моторошні. Анотація книги Олександра Гавроша "Дідо-Всевідо". topcat2.