Побачити маму після 1200 днів: як в Україні зустрічали полонених
Кореспонденти ВВС спостерігали за всіма етапами обміну полоненими між Києвом та "ЛНР" та "ДНР". Ось як це відбувалося.
Полонених зустрічають у "Борисполі" О пів на першу ночі 28 грудня в "Борисполі" приземлився літак зі звільненими українцями. На Донбасі напередодні відбувся перший за рік обмін полоненими. Україна передала сепаратистам 233 людини. Бойовики відпустили 73 військових і цивільних. Когось тримали у полоні рік, когось - три. "Герої, герої", - скандували українським полоненим, коли ті виходили з автобусів поблизу пропуску Майорське, неподалік якого проходив обмін. За цим процесом тихо і суворо спостерігали сотні чоловіків, що стояли навпроти. Тримаючи великі дорожні сумки в руках, вони групувалися біля автобусів і тента, де їх перевіряли і уточнювали, чи готові переїхати на території, контрольовані "ЛНР" і "ДНР". Обмін полоненими відбувся у два етапи в двох різних пунктах в районі Горлівки: спочатку між Києвом і "ЛНР", потім - з "ДНР". Після обміну полонених пересадили на вертольоти і доправили до Харкова, звідти на літаку перевезли до Києва. Кореспондент ВВС Святослав Хоменко з Харкова: Журналісти чекали на прибуття гелікоптерів зі щойно звільненими з полону українцями до харківського аеропорту вже третю годину, коли до терміналу увійшла непримітна жіночка з пошарпаною сумкою в руках. Зинаїда Литвинова не плекала надмірних ілюзій, що їй вдасться побачити Романа Фурсова, який ще кілька годин тому був бранцем у так званій "ЛНР". З аеродрому у Краматорську звільнених доправили до Харкова "Маму б на злітну смугу пустили. Дружину, там. А теща - це ж дальня родичка вважається, так? Але хто ж знав, що вони у Харкові зроблять посадку? Всі в Київ поїхали. А я ось навіть копію його паспорта взяла. Його хоча б на трошки побачити, підбадьорити", - зітхала вона. Коли вертольоти все ж сідають на злітній смузі, на вулиці вже зовсім темно. Петро Порошенко, який прилетів у одному з них, називає обмін, який відбувся у середу, "другим народженням" для 73 українців, які повернулися на підконтрольну Києву територію. "Ви повертаєтеся до іншої країни - вільної, демократичної, реформованої", - говорив він. Харків - місце пересадки на шляху до Києва Журналісти реагують на слова президента України тихими смішками. Самі недавні полонені, чимало з яких провели в ув'язненні не один рік, здавалося, не звертають на урочисту промову президента уваги. Їм не до того. Один з них, Олексій Кириченко, відповідаючи на питання журналістів, скільки часу він пробув у полоні, каже: "Три роки, чотири місяці - 1215 днів". Він потрапив у полон ще 2 вересня 2014 року в Старобешевому після того, як кілька днів виходив з оточення, в яке його частина потрапила в районі Саур-Могили. Щойно у нього в руках був букет червоних троянд: він виявився єдиним звільненим, до якого на злітну смугу харківського аеропорту допустили рідних. Він визнає, що, можливо, реагує на навколишній світ не дуже адекватно. Відповідає на питання небагатослівно. "Яке ваше найбільше бажання зараз?" - не відпускають Олексія журналісти. Олексій Кириченко: три роки, чотири місяці - 1215 днів полону "Сказати вам "до побачення", - з посмішкою відповідає він і йде до мами. На цей момент більша частина звільнених вже зайшла до транспортного літака, який от-от вилетить у напрямку Києва. "А де теща?" - раптом згадує хтось з журналістів. Зинаїді Литвиновій пробитися на "злітку" так і не вдалося. Роман Фурсін, солдат інженерних військ, вперше після полону побачить рідне обличчя не в рідному Харкові, а за годину, у Києві. Але це для щойно звільненого Романа Фурсіна, по суті, не має жодного значення. Кореспондент ВВС Україна Жанна Безп'ятчук з місця подій: "Герої, герої", - скандували українським полоненим, коли ті виходили з автобусів. За цим процесом мовчки і дещо суворо спостерігали сотні чоловіків, що стояли навпроти. Із великими дорожніми сумками в руках, вони групувалися біля автобусів і тенту, де перевіряли їхні особи й уточнювали, чи готові вони переїхати на території, контрольовані "ЛНР" і "ДНР". Представники Червоного Хреста питали про це кожного. З'ясувалося, що з першої групи на обмін, що нараховує 99 людей, 24 в результаті відмовилися їхати в окуповані Луганськ і Донецьк. Причини у кожного свої. "Всі мої рідні в Україні", - пояснює таке своє рішення Вадим Киналь з Миколаєва. За його словами, в Україні він був засуджений за "свою помилку", пов'язану з тим, що поїхав під час війни на територію сепаратистів. Яка саме це була "помилка", він відмовивися пояснити. "Зустрінь своїх" Ввечері в аеропорту "Бориспіль" під Києвом зустрічати звільнених зібралися кілька сотень людей. Акцію назвали "Зустрінь своїх". Серед них - рідні полонених, а також ветерани АТО, які таким чином вирішили підтримати звільнених. Акція "Зустірнь своїх" у Борисполі Мати бійця 128 окремої гірсько-піхотної бригади Олександра Олійника Тетяна в аеропорту вперше за півтора року почула голос сина телефоном і знепритомніла. Олександр Олійник опинився у полоні в лютому 2015 під час бою за Дебальцеве. У Борисполі зустрічають людей, яких звільнили з полону на Донбасі. У середу його звільнили разом із рештою 72 полоненими. "Півтора роки не чула його голос, тільки листи. Він сказав - мамо, я вже тут. Ви не можете собі уявити, що це значить для матері", - розповідає жінка. Наталія, наречена ще одного звільненого, який потрапив у полон під час захисту Донецького аеропорту, каже, що чекала на нього із зими 2015-го. "Зараз хочу заміж і в декрет", - сказала вона кореспондентові ВВС Україна. Наталя чекала нареченого два роки Натовпу у Борисполі довелося чекати на літак з полоненими понад шість годин. Він приземлився в Борисполі о пів на першу ночі. Звільнені полонені вже переодягнуті в українську військову форму з українськими прапорами на плечах вийшли з літака. Їх зустрічали з квітами, кульками і прапорами. "До останньої хвилини ми не були впевнені до кінця, що все відбудеться", - розповіла учасниця переговорів у Мінську від України Ірина Геращенко. Весь цей день вона провела на Донбасі, координуючи обмін. В полоні у бойовиків на Донбасі, за даними СБУ, залишаються 103 українці.