Точка зору: чому ловити покемонів - це корисно
Кажуть, засновник культової гри про покемонів, Сатоші Таджирі, коли придумав гру Pokémon Go, надихався власним хобі – збиранням комах.
Гравці Pokemon Go у Гонконгу Є у цьому щось від інстинктів, закладених в нас із дитинства – бродити пагорбами, колекціонувати жуків, метеликів чи ще якихось невинних створінь. Продовженням цього інстинкту збирача, на думку науковців, є популярні зараз захоплення, наприклад, споглядання птахів або так званий birdwatching. Це коли на болотах стоять хатинки для спостерігачів – птахи бродять болотами, спостерігачі бродять із об’єктивами за кілька тисяч доларів і подовгу сидять у хатинках, чекаючи, поки рідкісна птаха потрапить у об’єктив. От тільки жуків, метеликів чи фото птахів не можна тренувати і влаштовувати між ними баталії. А з покемонами - можна. Памела Рутледж, директорка Центру психологічних досліджень у Каліфорнії, вважає, що досягнення цілей під час ходіння - це базовий людський інстинкт, який нам дістався від збирачів і мисливців. Тому, власне, люди отримують задоволення від, наприклад, повідомлення з фітнес-браслету про чергові десять тисяч кроків. Дійшов, добрів - отримай винагороду. Pokémon Go також подає сигнал на смартфон, коли поруч опиняється покемон. Це все одно, що після довгої прогулянки в лісі знайти гриба – ті ж ендорфіни, те ж давнє задоволення збирача. Джеймі Медіген, психолог і автор вебсайту про психологію ігор, виділяє шість причин того, чому Pokémon Go приваблює мільйони: дія, соціальний досвід, творчість, заглиблення, опанування та досвід досягнень. Минулого року академічний журнал Computers in Human Behavior опублікував дослідження про те, що користувачі набагато швидше захоплюються іграми, у яких потрібно збирати трофеї. Цим експерти пояснюють популярність, наприклад, World of Warcraft. Коли ж ми говоримо про те, що гонитва за покемонами використовує розширену реальність, то мається на увазі не те, що ми бачимо реальні вулиці на екранах смартфонів, а те, що смартфони впливають на те, як ми ходимо. Непосвячених у збирання покемонів часто лякають люди, які бродять вулицями, парками і лісами в пошуках Бульбазаврів, Сквіртлів, Чарізардів та Вортотлів. Вони починають шукати аргументів про шкідливість гри. Гравці справді потрапляли у різні халепи, збираючи покемонів, але коли у гру грають мільйони, - це нормально. Наприклад, у футболі теж висока імовірність травм, але його ще ніхто не заборонив. А от вправи з орієнтування в просторі та пошуку скарбів часто є частиною шкільної програми. Загалом коментарі вчених про Pokémon Go цілком позитивні – гонитва за покемонами сприяє соціальним зв’язкам, заохочує виходити на вулицю і загалом кидає виклик одним із найбільших проблем геймерів – нерухливості та ізоляції від зовнішнього світу. Тому можна не лякатися різкої популярності покемонів, а взяти смартфон і стати "ловцями в житті" нового покоління, щоб ловити на пагорбах пташку-покемона Піджі, мишку-покемона Ратату та Катерпай - покемона-черв’яка.