Як змінилося ставлення до Росії у Туреччині через Алеппо?
Чоловік, що вбив в Анкарі російського посла, кричав, що це помста за Алеппо.
Охорона російських дипломатичних місій у Туреччині була посилена після вбивства Андрія Карлова Події у Сирії і участь Росії у цьому конфлікті викликали і продовжують викликати у жителів Туреччини чимало емоцій. Російська служба Бі-бі-сі спробувала зрозуміти, чи змінилося ставлення до Москви і росіян у Туреччині через участь Росії у сирійському конфлікті. "Ці страшні картини і відео були всюди. Не дивно, що у когось не витримали нерви", - каже аспірант стамбульського університету Мармара Рінат Мухаметов. Останніми тижнями турецькі ЗМІ були заповнені історіями з Алеппо. Минулого тижня сотні людей взяли участь в акціях протесту біля будівель російських дипломатичних місій у Анкарі та Стамбулі. Минулого тижня сотні протестувальників кілька разів збиралися біля стін російського консульства у Стамбулі, протестуючи проти дій Росії у Алеппо Розрив між кабінетами і вулицею Турецькі журналісти в деталях розповідали про те, як іде штурм Алеппо і як погіршується гуманітарна ситуація у місті. Але прямих звинувачень на адресу Росії при цьому практично не лунало. Продержавні ЗМІ Туреччини зараз намагаються показувати дії Росії у позитивному світлі. Президент Туреччини Реджеп Ердоган бачить у Москві силу, яка може допомогти йому закінчити війну в Сирії на умовах, вигідних для Анкари. Не отримавши від Заходу підтримки ідеї створення безпечної зони на півночі Сирії, пан Ердоган пішов на тактичний союз із Володимиром Путіним. І риторику офіційної Анкари щодо Москви сильно пом'якшили. У результаті виникла різниця між настроєм офіційної влади і настроєм мусульманської вулиці, зазначає політолог Харун Сидоров. Труну з тілом російського посла Андрія Карлова відправляли з Туреччини до Росії з усіма військовими почестями "Ісламська частина турецького суспільства, звичайно, сприйняла падіння сунітського Алеппо і влаштовану в ньому різанину як свою трагедію, якій їхня країна не змогла перешкодити, хоча й обіцяла це зробити, - відзначає пан Сидоров. - Саме у цих колах настрій щодо Росії різко негативний". Опоненти Ердогана протягом декількох років критикували його за солідарність із сунітами Сирії, що протистоять режиму Асада. Лінію Ердогана опозиція всередині Туреччини вважала відходом від принципів світського націоналізму в бік принципів панісламізму, зазначає політолог. Але у підсумку саме ця думка і стала домінантною у суспільстві. Неминучий союз? Але при цьому багато хто в Туреччині поділяє думку про те, що для вирішення сирійської проблеми переговори з Москвою необхідні. "Лідери громадської думки та провідні експерти в Туреччині постійно говорять про те, що дієвої альтернативи угоді з Росією немає. Інші варіанти просто не працюють. І аудиторія поступово зміцнюється у цьому переконанні", - зазначає науковий співробітник Британської академії Харун Їлмаз. Співробітник Британської академії Харун Їлмаз зазначає, що Ердоган намагається активно впливати на суспільні настрої через підконтрольні державі ЗМІ Сирійська криза для Анкари - це вже більше, ніж громадянська війна у сусідній країні. Це реальний фактор нестабільності для самої Туреччини. З одного боку, курди, які беруть участь у сирійському конфлікті, все наполегливіше вимагають створення власної держави. Це - пряма загроза територіальній цілісності Туреччини у її чинному вигляді. З іншого - всередині країни продовжують з'являтися осередки радикальних ісламістів. За останні два роки угрупування "Ісламська держава" взяло на себе відповідальність за кілька вибухів і нападів у Туреччині. Пересічних мешканців можуть обурювати дії Росії в Алеппо, але проблеми у рідній країні хвилюють їх ще більше. "Люди хочуть стабільності вдома та закінчення війни у Сирії. І зараз їм кажуть, що досягти цієї стабільності можна лише розмовляючи із Росією й Іраном. На даному етапі Ердоган упевнений, що йому простіше домовитися з Москвою, ніж із Вашингтоном. І поки що жителі Туреччини схильні вірити своєму лідеру", - зазначає пан Їлмаз. Григорій Мавров вчиться у Стамбулі вже три роки і каже, що ніколи не стикався з негативним ставленням до себе з боку жителів Туреччини Напруга зростає Експерти і обивателі поділяють думку, що обстановка у турецькому суспільстві залишається напруженою. Спроба державного перевороту в липні розділила життя багатьох людей на до і після. Понад 40 тисяч людей були арештовані, тисячі втратили роботу. Через нестабільність провальним був туристичний сезон. Багатьох хвилює референдум, який може зробити Туреччину президентською республікою. Зберігається загроза нових нападів з боку ісламських екстремістів і прихильників Робітничої партії Курдистану, забороненої в країні. Але росіяни, які живуть у Туреччині, відзначають, що попри напруженість у суспільстві не відчувають ворожості. "Я бачу, що турецьке суспільство виступає проти дій Росії в Сирії, але я не відчуваю, щоб це переносилося на нас - звичайних громадян Росії", - зазначає студент одного зі стамбульських університетів Григорій Мавров. "Живу в Стамбулі вже три роки і не помічаю якихось змін у ставленні турків до Росії. Останнім часом було навіть деяке потепління. На ранок після вбивства російського посла багато турецьких знайомих і студентів в університеті навіть співчували мені як представнику Росії", - продовжує він. Схожі думки висловлюють і десятки інших росіян, що живуть у Туреччині, з якими мені довелося поговорити за останній тиждень. Молодий вчений Рінат Мухаметов, що живе в Стамбулі, зазначає, що в цілому відчуває себе в Туреччині у безпеці "Люди у Туреччині схильні розділяти політику і особисті стосунки. Політику Росії часто засуджують, але я не бачив, щоб цією політикою особисто дорікали звичайним росіянам", - відзначає Рінат Мухаметов. Чи чекати нових нападів на росіян? Поліцейських на вулицях турецьких міст набагато більше, ніж рік чи шість місяців тому. Але панікувати росіяни, які живуть у Туреччині, не схильні. "З одного боку, я не думаю, що на пересічних росіян ще будуть напади. З іншого, ніхто не знає, скільки ще психів ходить по вулицях", - говорить пан Мухаметов. "Напруження у суспільстві в цілому зростає. Але туркам не властиво намагатися все взяти до своїх рук. Вони скоріше будуть сподіватися на свого національного лідера. Люди вірять, що Ердоган бачить їхні переживання і проблеми і зробить все, що потрібно", - додає він. Професор Їлмаз упевнений, що увага турецької громадськості, навпаки, переключиться з Москви на Вашингтон. "Якщо попитати людей на вулицях Туреччини про те, хто є найбільшою загрозою для їхньої країни, багато хто скаже, що це США. Не всі помітили, але останнім часом мітинги і акції протесту все частіше підходять до стін американського посольства. Я бачу в цьому тенденцію", - зазначає вчений. Політолог Сидоров упевнений, що найближчі кілька тижнів будуть визначальними для майбутнього російсько-турецьких відносин: "Якщо переговори Анкари і Москви приведуть до якогось взаємоприйнятного рішення, радикалізація (турецького суспільства. - Ред.) може піти на спад. Але якщо переговори забуксують, то радикалізація буде наростати, як і розрив між мусульманською вулицею і правлячими колами Туреччини".