Яка температура занадто спекотна для спортсменів
У ФІФА повідомили, що Чемпіонат світу з футболу 2022 року в Катарі перенесуть зі звичних червня і липня на листопад-грудень у зв'язку із літньою спекою.
Катар обіцяв сучасні стадіони із потужними кондиціонерами У літні місяці, коли зазвичай проходить чемпіонат, температура повітря у Катарі сягає 40-50 градусів за Цельсієм. До таких умов більшість футболістів просто не звикла. Під час відбору господаря чемпіонату Катар запевнив, що побудує спеціальні стадіони з потужними кондиціонерами, а тому спека не буде великою проблемою. Звісно, ніхто не зможе вплинути на температуру за межами стадіонів, де збиратимуться вболівальники. Через це ФІФА підкорегувала своє рішення і вирішила посунути чемпіонат на листопад і грудень, коли середня температура у Катарі становить 25-30 градусів. Тож як реагують спортсмени на високі температури? Футбол: США-1994 Ірландець Джон Олдрідж не витримав спеки у США Оскільки чемпіонат світу проходить влітку, здебільшого – у північній півкулі, спека для нього не рідкість. Зокрема, дуже жаркими були ЧС-1986 у Мексиці та ЧС-2006 у Німеччині. Але по-справжньому "плавитись" все почало у 1994 році у США, коли Ірландія зійшлася у поєдинку з Мексикою в місті Орландо, штат Флорида. "На стадіоні в той день було 46 градусів. Як за такої температури можна грати, уявлення не маю", – пригадував ірландський голкіпер Алан Келлі. "Я сидів на лаві, і мені було боляче на це дивитись. Як почувалися гравці, навіть не знаю". Гравець команди Ірландії Стів Стонтон не знімав кепку навіть під час виконання гімну, аби захиститись від сонця. Неймовірно ускладнювало ситуацію те, що ФІФА заборонила робити додаткові перерви, щоб гравці могли попити води. Ірландія ще на тренуваннях відпрацьовувала гру без перерв для вгамування спраги, але все одно не змогла впоратися з Мексикою – чиї гравці звикли до таких високих температур. Коли рахунок був 2-0 (два голи за Мексику забив Луїс Гарсія), менеджер команди Ірландії Джек Чарлтон вирішив випустити на поле нападника Джона Олдріджа. Але службовці з ФІФА зволікали із заміною. Розігрітий спекою Олдрідж не стримав себе у висловах – цей епізод був знятий на відео і вже у наші дні заново розкручений у мережі YouTube. "Визнаю, я був сам не свій", – казав потім Олдрідж. "Коли твоя команда програє і має лише десять гравців на полі, важко стримати невдоволення". Втім заміна таки відбулася і виявилась вдалою: наприкінці матчу Олдрідж забив гол і звів рахунок до 2-1, що дало Ірландії кращий показник різниці голів, ніж у Норвегії, і допомогло пройти до другого туру. Формула-1: Гран-прі Далласа У Найджела Менселла з команди Lotus на останньому повороті закінчилось пальне, Вже багато років Формула-1 проходить також і на Близькому Сході. До гран-прі Бахрейну, започаткованого у 2004 році, з 2009-го приєдналося гран-прі Абу-Дабі. Хоча перегони 2005 року в Бахрейні, де переміг Фернандо Алонсо, відзначились особливою спекою, хороша фізична форма гонщиків разом з новісінькою трасою зробили це змагання реальним, хоч і важким. Інакше склалися перегони 1984 року - єдиний раз, коли Формула-1 завітала до Далласа. Для перегонів було побудовано тимчасову трасу, яка через сильну спеку – понад 40 градусів за Цельсієм – почала плавитись. Спочатку це були окремі вибоїни, але потім траса почала розвалюватись на очах. Хоча вночі всі сили були кинуті на її ремонт, у день перегонів умови більше нагадували ралі по бездоріжжю, – з шматками бетону, розкиданими по дорозі, – аніж Формулу-1 з її рівнесенькими трасами. Гонщик Кеке Росберг, відомий відвагою та витривалістю, наполіг на тому, щоб перегони відбулись, і виграв їх. У нього за спиною розгорнулась одна з найвідоміших сцен в історії Формули-1: у Найджела Менселла з команди Lotus, що йшов третім, на останньому повороті закінчилось пальне. Менселл вийшов з автомобіля і зробив спробу доштовхати його до фінішу – але не витримав пекучого сонця і впав. Формула-1 більше ніколи не повернулась до Далласа, а його місце в календарі змагань посіла Австралія. Теніс: відкритий чемпіонат Австралії 2014 Ярославі Шведовій надають медичну допомогу на корті в Австралії Чотири дні поспіль на цьому чемпіонаті у Мельбурні температура сягала вище 40 градусів; такого тривалого періоду спеки тут не було вже 100 років. Наслідком була величезна кількість проблем як у гравців, так і у вболівальників. Деяких гравців знудило, у інших розплавились підошви кросівок. Ярославі Шведовій знадобилась термінова медична допомога у грі з Слоун Стівенс. Єлена Янкович отримала опік після того, як сіла на стілець, який не покрили для неї рушником. У Френка Данцевича почались галюцинації, і врешті, у середині другого сету він втратив свідомість. "Ще з середини першого сету мені паморочилось, а тоді я побачив песика Снупі. Я подумав – Снупі, оце так дивина!" – розповідав він. Хорват Іван Додіг уголос міркував про те, чи може він померти на корті. Як відомо, у тогочасному інтерв'ю для ВВС головний лікар чемпіонату сміливо відхилив усі скарги, заявивши: "Ми з вами еволюціонували в африканських нагір'ях , по вісім годин на день ганяючись за антилопами в таких самих умовах". Однак у 2015 році організатори змінили думку. Було збудовано дах над третім кортом і запроваджено правило на випадок спеки, що дозволяє відкласти гру або, за необхідності, переглядати рішення про перерви після кожного сету. Атлетика: жіночий марафон на Олімпіаді-2004 Полі Редкліфф перемогти завадила спека Вирішальний вплив спеки на результати великих спортивних подій яскраво проявився під час літніх Олімпійських ігор у Афінах у 2004 року. Однозначною фавориткою марафонського забігу була британка Пола Редкліфф – одна з найкращих атлеток того часу у всіх видах змагань з бігу і беззаперечна королева марафону. Вона вже встановила світові рекорди у Лондоні та Бостоні, і всі прогнозували їй перемогу в Афінах. Але результат перегонів визначила 35-градусна спека. Вже з половини дистанції було помітно, що Редкліфф ледь тримає ритм. На трасі з'явились пагорби, і з кожним підйомом нова лідерка Мідзукі Ногуті з Японії дедалі більше виривалась вперед. Редкліфф вже не могла за нею встигнути. Після 22 миль вона і зовсім зійшла з дистанції. Для всіх у світі спорту це був шок. "Якби маршрут був гладкішим, а погода – трохи прохолоднішою, вона б впоралась", – згодом прокоментував це спортивний психолог Клайд Вільямс. "Але за такої спеки той маршрут виявився для неї нездоланним. Річ не в тім, що відмовляють ноги. У людини жахливе загальне самопочуття, і вона мусить спинитися – без питань. Хто не прислухається до себе, може померти".