"Марш недармоїдів": чи є у Лукашенка привід для занепокоєння?
У середу, 15 березня, у Мінську пройде черговий "марш недармоїдів". Білоруси знову вийдуть на акцію проти спеціального збору на фінансування державних витрат, запровадженого президентом Олександром Лукашенком, щоб змусити безробітних працювати.
Мітинги у Мінську відбуваються на вихідних вже місяць Мітинги відбуваються на вихідних вже місяць, і владі довелося скасувати "податок на дармоїдів" щонайменше до кінця року. Такого підйому протестного руху Білорусь не бачила з моменту розгону багатотисячної демонстрації в Мінську після президентських виборів 2010-го року. Подолавши первинний шок від масовості акцій в регіонах, влада перейшла в контрнаступ. Люди в цивільному почали затримувати активістів та журналістів. Багатьох з них оштрафували або дали по "п'ятнадцять діб" за проведення несанкціонованих зібрань. Через це більшість найвідоміших організаторів мінського маршу зустріне його в тюрмі. Втім, превентивні арешти не вплинули на масовість протестів в регіонах 11-12 березня. У чому важливість мінського маршу? Очікується, що марш продемонструє рівень здатності білорусів до самоорганізації за відсутності визнаних лідерів. Він також покаже, наскільки президентові Лукашенку вдалося збити протестні настрої призупиненням дії декрету щодо "дармоїдів". Влада санкціонувала проведення акції в Мінську за затвердженим маршрутом в напрямку площі Бангалор, розташованої досить далеко від центру. Якщо демонстранти таки вирішать змінити маршрут та донести свої вимоги безпосередньо до уряду, реакція міліції стане індикатором готовності влади до силового сценарію і ймовірного кінця "відлиги" у відносинах із Заходом. Що викликало протести? Мітинги розпочалися після того, як майже півмільйона білорусів минулої осені отримали "листи щастя" з податкової з вимогою сплатити річний збір на суму приблизно в 200 доларів. Декрет щодо "запобігання соціального утриманства" президент підписав ще в 2015 році з метою "відновити соціальну справедливість" стосовно тих громадян, які, на відміну від безробітних, платять податки і беруть участь у фінансуванні державних видатків на освіту, охорону здоров'я і безпеку. Всі, хто пропрацював менше 183 днів на рік були зобов'язані заплатити спеціальний збір. Декрет викликав щире обурення і відкритий саботаж з боку пересічних громадян. Станом на початок березня податок "на дармоїдів" сплатила лише десята частина одержувачів повідомлень. Як відреагував уряд? Відчуваючи зростання невдоволення власного електорату, президент Лукашенко дев'ятого березня наказав призупинити стягнення податку до кінця року. При цьому він заявив, що не скасує свій декрет. Наступного дня голова президентської адміністрації Наталія Качанова пообіцяла, що вже сплачений податок повернуть тим, хто встигне працевлаштуватися. Попри ці поступки, Олександр Лукашенко відмовився публічно визнати свою неправоту. Замість цього він затаврував організаторів акцій протесту, назвавши їх "п'ятою колоною" і пригрозивши "виколупати цих провокаторів, як родзинки з булки". Про учасників акцій пан Лукашенко заявив, що "людина непрацююча - це майбутній злочинець". Державні ЗМІ, які раніше досить стримано висвітлювали протести, розгорнули кампанію проти організаторів акцій. 6 березня телеканал "Білорусь 1" показав "спеціальний репортаж", в якому звинуватив опозиціонера Миколу Статкевича в отриманні грошей з України на організацію місцевого Майдану і лякав глядачів можливими терактами під час демонстрацій. У березні загальна кількість затриманих або оштрафованих за участь в протестах перевищила 80 людей Міліція в штатському почала затримувати активістів, журналістів і блогерів після маршів. У березні загальна кількість затриманих або оштрафованих перевищила 80 людей. Опозиційні політики Анатолій Лебедько, Віталій Римашевський і Павло Северинець, організатори мінського маршу, теж опинилися серед них. Але протести в регіонах продовжилися, і помітну роль в них відіграли пенсіонери і прості громадяни, які раніше не брали участі в політичній діяльності. Багато хто з них не соромився у висловах, виказуючи своє ставлення до політики президента. Що далі? "Думаю, що акції протесту, заплановані на 15 і 25 березня, мають відбутися, на них прийде чимало людей", - стверджує політолог Валерій Карбалевич. Він не очікує так званого "хапуна", або масових арештів, на вулицях, вважаючи, що влада обійдеться точковими затриманнями організаторів. Політичний оглядач Юрій Дракахруст прогнозує, що протестні настрої в суспільстві тільки посиляться, бо припинення дії декрету жодним чином не впливає на вирішення гострих соціально-економічних проблем, що лежать в основі зростаючого невдоволення білорусів. "Тривале падіння рівня життя, зниження реальних заробітків, зростання безробіття і комунальних тарифів, підвищення пенсійного віку - все це суцвіття бід стало причиною вибухового зростання протестів", - вважає аналітик. Політолог Олександр Класковський стверджує, що "хапун" не спрацював і арештами влада мимоволі сприяє висуванню лідерів другого ешелону і нових, несподіваних фігур. Він також відзначає дедалі більшу політизацію протестів. Пан Класковський прогнозує, що Лукашенко традиційно зробить ставку на силу, але спробує "не перегинати палицю". Навіть якщо нинішню хвилю протестів вдасться загасити, уряд вже не зможе відновити колишню картинку спокою і стабільності. А нові потрясіння за відсутності реальних реформ принесуть і більш жорсткі вимоги політичних змін.