Іранські жінки до і після революції: від моделей на показі до прихованих красунь
Ісламська революція, яка сталася 40 років тому, у 1979 році призвела до радикальних змін в Ірані, не в останню чергу для жінок.
Прогулянка Тегераном 2005 року - не всі жінки носять чорний хіджаб, одяг, який закриває тіло від голови до ніг і залишає відкритим тільки обличчя. Дехто вважає за краще носити хустки Одна зі сфер, які опинилися під пильним наглядом влади - те, як жінки одягаються і які мають зачіски. Шах, ще у 1930-х роках, заборонив носити хіджаби (одяг, який закриває все тіло та голову, крім обличчя та долонь) і наказав поліції силою знімати з жінок хустки. Але на початку 1980-х років нова ісламська влада ввела обов'язковий дрес-код, який вимагав від усіх жінок носити хіджаб. Ось кілька світлин, які показують життя іранських жінок перед встановленням влади кліриків, і як воно змінилося відтоді. До революції Навчання в Тегеранському університеті в 1977 році: Хоча багато жінок вже навчалися у вищих навчальних закладах на час революції, у наступні роки спостерігалося помітне збільшення кількості студенток, які відвідували університети. Частково це було пов'язано з тим, що новій владі вдалося переконати консервативні сім'ї, які жили у сільській місцевості, дозволити своїм донькам навчатися поза домом. "Вони намагалися не дозволити жінкам навчатися в університетах, але це спричинило таку негативну реакцію, що вони мусили дозволити їм повернутися", - каже баронеса Хале Афшар, професор жіночих студій Йоркського університету, яка народилася в Ірані. "Деякі освічені люди залишили Іран, і влада зрозуміла, що аби керувати країною, їм необхідно давати освіту як чоловікам, так і жінкам". Шопінг у Тегерані в 1976 році: До революції багато жінок носили одяг західного стилю, включаючи вузькі джинси, міні-спідниці та топи з короткими рукавами. "Щодо взуття, то тут нічого не змінилося - і пристрасть до взуття є у всіх нас! Жінки в Ірані нічим не відрізняються від жінок по всьому світу, і ходити по магазинах - для жінок це лише спосіб втекти від щоденного стресу", - каже професор Афшар. Пікнік щоп'ятниці у Тегерані в 1976 році: сім'ї та друзі, як правило, збиралися разом у п'ятницю, яка є вихідним днем в Ірані. "Пікніки є важливою частиною іранської культури й користуються великою популярністю. Це не змінилося з часів революції", - говорить професор Афшар. За її словами, єдина суттєва зміна - тепер чоловіки та жінки, які сидять разом, набагато більш стримані у своїх взаємодіях. Перукарня в Тегерані в 1977 році: "Це сцена, яку ви більше б не очікували побачити в Ірані - але навіть після ісламської революції перукарі продовжували існувати", - каже професор Афшар. "Сьогодні ви не побачите чоловіка в перукарні - і жінки обов'язково ховають своє волосся перед тим як вийти за двері. Дехто навіть може тримати таємні салони краси у своїх будинках, де чоловіки й жінки можуть отримувати послуги разом". Охорона шаха в 1971 році: Молода жінка наближається до шаха Мохаммеда Реза Пахлаві (крайній справа) на величезній вечірці, на відзначення 2500-ліття перської монархії - екстравагантність цього заходу широко засудили ліві й релігійні опоненти влади. "До цього часу шаха вже дуже сильно не любили, і дехто вважав, що це свято надмірності та привілейованості могло посприяти подіям, що призвели до революції, через вісім років", - пояснює професор Афшар. Прогулянки по засніженій вулиці в Тегерані в 1976 році: "Ви не можете завадити жінкам ходити вулицями іранських міст, але такого ви не побачите сьогодні - її сережки так ясно виставлені напоказ", - говорить професор Афшар. "В Ірані існує концепція "пристойності", тому сьогодні жінки на вулиці мають носити пальто до колін і шарф". Після революції Жінки протестують проти хіджабу у 1979 році: незабаром після приходу до влади новий верховний лідер Ірану аятола Рухолла Хомейні постановив, що всі жінки повинні носити хіджаб - незалежно від релігії чи національності. 8 березня у Міжнародний жіночий день тисячі жінок з усіх верств суспільства вийшли на протест проти закону. Протест біля посольства США в Тегерані в 1979 році: Студенти-революціонери взяли в заручники десятки співробітників посольства США, а тисячі демонстрантів оточили цей комплекс. "У той час було нормою побачити різних іранців, об'єднаних у їхній абсолютній ненависті до Америки", - каже професор Афшар. "Американці та британці мають довгу історію в Ірані. Вони намагалися впливати на місцеву політику та забрати собі іранську нафту, тому недовіра до США і Великої Британії глибоко вкорінена у суспільстві". Сім'я йде на п'ятничну молитву у 1980 році: "П'ятничні молитви - час для людей, які є вірянами або прихильниками ісламської влади і не хочуть, аби їх назвали дисидентами. Вийти та зібратися разом - момент солідарності", - каже професор Афшар. "Але навіть тоді, усе має ознаки чоловічого домінування. Жінок не допускають до тієї ж кімнати, що й чоловіків - вони будуть сидіти в окремому приміщенні для молитви, далеко від чоловіків". Закупи весільного плаття в Тегерані в 1986 році: "Весільні сукні у вітрині усі західні - іранські жінки досі можуть носити те, що хочуть, поки вони знаходяться за закритими дверима", - пояснює професор Афшар. "Весілля і вечірки мають бути відокремлені, так що неважливо, що ви носите, якщо присутні тільки гості-жінки. Але вечірки, де гості обох статей святкують разом, все ще трапляються - деякі люди наймають охоронців, аби наглядати за входом, інші ж платять місцевій поліції, аби та закривала на них очі". Прогулянка Тегераном 2005 року - не всі жінки носять чорний хіджаб, одяг, який закриває тіло від голови до ніг і залишає відкритим тільки обличчя. Дехто вважає за краще носити хустки Прогулянка в Тегерані у 2005 році: Не всі жінки в Ірані носять чорний хіджаб, одяг, який закриває тіло від голови до ніг і залишає відкритим тільки обличчя. Дехто вважає за краще носити хустки й пальто. "Реальне питання полягає в тому, яку частину волосся ви залишите відкритою? Жінки влаштовують свої власні маленькі акти опору і часто намагаються, наскільки це можливо, відкривати волосся", - каже професор Афшар. Пляж Каспійського моря у 2005 році: іранським жінкам заборонено публічно купатися в бікіні. "Чоловіки й жінки не можуть купатися разом - але вони знаходять способи обійти це, орендуючи човни, які доставлять їх далеко в море, де вони можуть плавати пліч-о-пліч", - говорить професор Афшар. На акції за носіння хіджабу в Тегерані 2006 року Мітинг на підтримку носіння хіджабів у Тегерані у 2006 році: Більше ніж через 25 років після революції жінки, які підтримують консерваторів, влаштували власні мітинги, аби протестувати проти того, що вони вважали нездатністю влади забезпечити виконання закону про обов'язковість носіння хіджабу. Тут всі жінки одягнені в чорні хіджаби, за винятком маленької дівчинки. Вболівальниці слідкують за матчем біля торгового центру в Тегерані у 2008 році: Хоча жінкам ніколи офіційно не забороняли спостерігати за футбольними матчами чоловіків в Ірані, їм часто відмовляли у праві входу на стадіони, а деяких з тих, хто намагався пройти, затримували. До революції жінкам дозволяли відвідувати спортивні заходи. Хочете отримувати найважливіші новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram