Ula: Hei, du kan kysse meg i ræva! Molly:: hva? Ula: Ja, for det lille stuntet du gjorde på skolen i dag. Molly: jeg beklager, jeg hadde ikke noe valg. ula: det er alltid et valg! du kunne ha stått ved min side! Molly: :( Ula:jeg har aldri følt meg så ydmyket i hele mitt liv!!! nå vil jeg ikke en gang vise opp på skolen. Molly: ingen så det. ula: hva mener du? Jeg liker at hele skolen så på meg, helt klart hele klassen vår!: jeg er virkelig lei meg, det var dumt. Hvis det er noen form for konsolasjon, vil jeg si at det var min feil. Ula: Vel, det ville være en begynnelse, men det vil likevel ikke angre alt. Molly: jeg vet, men jeg vet at jeg, jeg vet det, men jeg lover å gjøre det opp til deg. For å starte, la meg selv ta ut for iskrem.
Ula føler seg ydmyket av oppførselen til Molly på skolen, Molly lover å gjøre det godt igjen, hun inviterer Ula på is, og Ula er rundt 7-tiden som 12-åring.