וְאַבְשָׁלֹם לָקַח וַיַּצֶּב־לוֺ בְחַיָּיו אֶת־מַצֶּבֶת אֲשֶׁר בְּעֵמֶק־הַמֶּלֶךְ כִּי אָמַר אֵין־לִי בֵן בַּעֲבוּר הַזְכִּיר שְׁמִי וַיִּקְרָא לַמַּצֶּבֶת עַל־שְׁמוֺ וַיִּקָּרֵא לָהּ יַד אַבְשָׁלֹם עַד הַיּוֺם הַזֶּה