principiul care a interesat în cea mai mare măsură raportorii alternativi şi a primit acordul altor instituţii a fost faptul că sistemul de etichetare ecologică nu trebuie doar să certifice rezultatul obţinut ci trebuie să reprezinte un instrument dinamic în continuă dezvoltare o forţă motrice care să stimuleze permanent producătorii şi produsele spre atingerea unor standarde mai ridicate de calitate a mediului evaluând în mod continuu valorile de referinţă de pe piaţă şi stabilind noi criterii pe baza acestora