mai concret aceasta implică introducerea de măsuri care ar trebui să contribuie la creşterea stabilităţii financiare a sectorului bancar şi la reducerea probabilităţii unei noi crize concentrânduse pe următoarele cinci domenii calitatea capitalului (creşterea calităţii capitalului bancar este fără îndoială necesară) standarde de lichiditate mai stricte (riscul de lichiditate sa dovedit a fi semnificativ în timpul crizei) măsurile contraciclice (crearea de capital bancar suplimentar în vremuri bune ar trebui să limiteze creşterea excesivă a creditelor şi crearea în consecinţă a bulelor preţurilor cum sa întâmplat în spania) introducerea unei rate de îndatorare (acest indicator nou ar trebui să contribuie la creşterea stabilităţii băncilor dar ar trebui să includă nu numai articolele financiare din bilanţul băncii ci şi articole din afara bilanţului precum instrumentele financiare derivate şi datoriile contingente ale băncii) şi nu în ultimul rând crearea unei contrapartide centrale pentru tranzacţiile extrabursiere în special în raport cu creşterea transparenţei instrumentelor financiare derivate