în consecinţă am reuşit să introducem în cuprinsul textului o ierarhie prin care prima alegere o reprezintă cooperarea prin intermediul reprezentării limitate a colocaţiei sau a centrelor comune de primire a cererilor de vize urmând ca doar în cazul în care aceste soluţii nu mai fac faţă în mod corespunzător numărului ridicat de cereri sau nu mai garantează o bună acoperire geografică să se recurgă la soluţia externalizării