este suficient să studiem istoria regiunii pentru a ne da seama că dezvoltarea paşnică de durată poate avea loc numai cu implicarea serbiei şi că prin urmare nu trebuie să considerăm serbia doar un candidat pentru viitoarea aderare la ue ci şi un partener strategic esenţial în dezvoltarea echilibrată a întregii regiuni şi că din acest motiv trebuie să fim o sursă de încurajare şi nu trebuie să tratăm serbia mai puţin bine decât statele care sunt membre ale ue sau care au parcurs o mare parte din drumul către aderare din orice motive istorice fie pe termen lung fie pe termen scurt