 V určitých chvílích velmi těžko uvěřitelný kontext, ve kterém se Olga pohybovala. Scéna u táboráku, resp. způsob komunikace postav, které tam byly, mi navozoval mnohem víc současnost než duše kolektivizující minulost. Stejně tak scéna čekání u okýnka. Na ní je věrohodný snad jen záměr. Ostatními nekomentované chování Śoposké, emancipovaná paní za okýnkem, nebo ohleduplně přešlapující mladík za konsternovanou Hepnarovou, působí jaksi současně, byť v kulisách šedé normalizace.
Jako celek je však film velmi silný a já mohu pouze hádat, zda výše uvedené bylo nechtěné, nebo zamýšlené propojení minulosti se současností. Rozhodně mi to nijak vážně zážitek z filmu nezkazilo.
Já, Olga Hepnarová
Tomáš Weinreb Petr Kazda
Roman Cílek Petr Kazda Tomáš Weinreb
Michalina Olszańska Marika Šoposká Klára Melíšková Petra Nesvačilová Jan Novotný Lukáš Bech Juraj Nvota Pavel Neškudla Gabriela Míčová Marta Mazurek Roman Zach Ondřej Malý Martin Pechlát Malwina Bielicka Magdaléna Borová Zuzana Stavná Martin Finger Martina Eliášová Viktor Vrabec Tereza Blažková Kostas Zerdaloglu Miroslaw Haniszewski Šárka Vaculíková Eva Josefíková Marian Roden