 žjóva. A to jsem si myslel, že nejhorší české filmy jsou od trošky. A ono ne!

Pořád dokola opakující se napodobenina amerického horroru, něco jako snaha o to, smíchat Výkřík, Saw a dalších milioń bečkovin do něčeho "skvělého". Nepovedlo se. 

Celý film žasnu nad uměním scénaristy, který dokázal udělat film s Ivetou Bartošovou, (kvůli které jsem se myslel že umřu smíchy), udělat nudným. Dialogy jsou opravdu strašně moc super. "Ale... Proč? Proč?!"... "Můžu dál?". "Dík. Kdes byl tak dlouho? Měl sem telefonát. Tak zatím.". 

Čekal jsem, že se po celou dobu filmu budu smát, ale bylo mi spíš do breku. Nevěděl jsem, že Česká kinematografie dokáže klesnout až tak hluboko. 

No jinak, herecké výkony by nám i Halyvůd záviděl. Džambulka, řvoun Šmajda, do toho Danička a pár nehereckých zoufalců... Nejlepší je, když je ten kdo si nožem rozbodá, teče z nich čokoládová poleva a stejně se plazí ještě 10 metrů po podlaze. Upřímě, naivně jsem si myslel, že když přežiju začátek s Džambulkou a jejím oscarovým vystoupením, přežiju už všechno, ale tak moc jsem se mýlil... 

Dalšího, kdo spolupracoval na tomto "filmu" a obdivuji ho, je kameraman. To, že je film tak nízkorozpočtový, že to celé"natočily" na nějakou nokii, to by se ještě dalo... Ale to, jak nehorázně to kopíruje co se dá, (i když marně)... Se nedá.


Já si nemůžu pomoct, ale tohle je něco tak moc neskutečnýho! A to ještě nemluvím o hudbě stažený z "jůťjůbu".

Ale to, co jen na tom nejneuvěřitelnější (víc než Džambulka), je to, jak se to pořád naivně opakuje dokona a dokola. Někomu zazvoní mobil, zvedne to, beznadějně řve: "Kdo je tam? Tak sakra, kdo je tam?" Pak ještě 1x - 2x to stejné, do toho celou dobu "dramatická" hudba, potom zazvoní zvonek, nikdo tam najednou není, změní se hudba (většinou jen hudba z Výkřiku, na hudbu ze Saw), začnou se honit po bytě, natož vrah v lyžovacích gatích vyskočí ze kříně, rozmáchne se nožem, samozřejmě se mine,pak oběť vyběhne do schodů, on taky, párkrát si zamáchá nožem, a zase hurá, běží se ze schodů dolů, načež oběť bodne přesně osmkrát nožem, všude kolem kečup, a najednou... Je ráno. A takhle asi... 8x. 

Nejzoufalejší dílo, co jsem kdy (bohužel) viděl. Kdybych se alespoň zasmál...
Poslední výkřik
Tomáš Kučera
Honza Kučera
Irena Máchová Honza Kučera Miro Šmajda Miloslav Mejzlík René Přibil Dana Morávková Iveta Bartošová Petra Horváthová Vojtěch Hájek Petr Machala Marek Jurčík Jaroslav Synek Štěpán Olívie Turek Jiří Kalužný