 Od posledního "knižního" filmu ve frontě jsem asi čekal nejvíc, Murakamiho psaní mám totiž moc rád. Možná vůbec nejvíc ze (zatím ještě:)) žijících autorů. Norské dřevo ve filmové podobě je pastva pro oči a uši, dost poslušně se drží stránek předlohy a... její kouzlo kdesi cestou ztrácí. Navzdory dlouhé stopáži působí film prostříhaně, některým dialogům jakoby chyběly předchozí základy (třeba Toru/Reiko). Hlavně je film ale až přespříliš přebolestněnej, je to jedna velká kaluž slz a tak to být nemělo a nemá, protože i když příběh smutný samosebou je a moc, kniha byla svým způsobem vtipná a to mi chybělo. Knihu si rád vědomě zopakuju, film leda shodou okolností. Tak snad až někdo někdy natočí 1Q84, dopadne to lépe. Musí, tak užasnou knihu snad ani nejde pokazit. Těším se:)
Norské dřevo
Anh Hung Tran
Anh Hung Tran
Ken'iči Macujama Rinko Kikuči Kiko Mizuhara Tecudži Tamajama Kengo Kóra Eriko Hacune Tokio Emoto Reika Kirišima Kentaró Tamura Haruomi Hosono Jukihiro Takahaši