 Nataša Golllová se snažila seč mohla, Hrzán s loknami v široké kravatě  také, ale u obou jsem měl nutkavý pocit, že neustále přehrávají. Jako by sami místy cítili tu nevtipnost textů, které pronášeli. Nejpřirozenější asi byla I. Janžurová. Celá ,,krimi'' zápletka byla jasná od prvopočátku a sama VB zde na diváka působí jako banda blců snad vyjma kapitána kriminálky O. Skleničky.. Nechápal jsem situaci, kdy příslušník VB najde hledaného psa, identifikuje jej dle fotografie vydané k pátrání v souvislosti s krádeží ve Spořce, psa zajistí, najde dokonce jeho majitele, ale místo aby jej sebral - dá mu pokutu, že pes běhal sám bez vodítka a košíku... Z této normalizační rádoby komedie však na mne dýchla doba, kdy skutečně na některých náměstích čepovali ze stojanu benzín, náměstích odkud odjížděly autobusy místní i dálkové a kde vždy na nepřehlédnutelném místě stála červeně natřená plechová orezlá bouda s nápisem PNS. Doba kdy jsme v těch oranžových hundrtech a stodvácách jezdili na chalupu a za babičkama na venkov... Nevím jak, ale závěrečná Hrzánova píseň zabíraná ve sluncem zalitém embéčku jedoucím jihočeským večerem ve mně na tyto časy probudila vzdálenou hloboko zasutou vzpomínku ... Víc než dvě tety ale nedám. * *
Drahé tety a já
Zdeněk Podskalský st.
Zdeněk Podskalský st.
Nataša Gollová Eva Svobodová Iva Janžurová Jiří Hrzán Ota Sklenčka Svatopluk Beneš Jiří Koutný Věra Bublíková Jan Faltýnek Miriam Kantorková Jan Skopeček Josef Hlinomaz Mirko Musil Jiří Bruder Karel Urbánek Jana Švandová Karel Knechtl Oldřich Hoblík Zdeněk Jarolímek Petr Šporcl Václav Syřiště Jan Kraus Drahomíra Vlachová Dagmar Stašíková Karel Engel Stanislav Fišer Viktor Maurer Jiří Reichert Jaroslav Tomsa Otto Kotýnek Milan Svoboda Jan Štěpánek Karel Turnovský František Ťuík Jaroslav Klenot Ladislav Štaidl