 První díl platil za zjevení. Sice to nebyl zdaleka první film využívající koncept předstírající záznam kamerou přítomnou určitému dění, ale dokázal ho nápaditě uplatnit ve skvěle budovaném hororu. Dvojka překročila veškerá očekávání a famózní jedničku předčila nejen z hlediska narativně-koncpečního uchopení, ale kupodivu i z hlediska formátu kamerového záznamu. Trojka tak stála v nelehké situaci, zatížená diváckými očekáváními a metami stanovenými filmaři v předchozích dílech. V tomto ohledu je na jednu stranu mrzuté, že tvůrci, potažmo polovina autorského dua, vlastní hozenou rukavici nezvedli, ale je třeba uznat, že ji nápaditě obešli. Místo bravurních kamerových hrátek, které bezchybně sugerovaly dojem autentického záznamu a současně byly promyšleně rámovanými obrazy, které maximalizovali efekt hranice rámu pro hororový účinek, tentokrát diváci dostanu jen jeden nápad či spíše vtípek stran svých očekávání (který měl být velkým překvapením, ale bohužel ho navzdory přání produkční společnosti vykecali nejen recenzenti v prvních ohlasech, ale i trailery zahraničních distributorů). Opuštění formátu by nebylo tak hrozné, kdyby film jinak měl co nabídnout, ale právě zde spočívá Achillova pata. Oproti drásavému napětí a dravě akčnímu stylu předchozích dílů nastupuje tuctová splatter řezničina odlehčená decentním nadhledem a půdorysem centrální svatby. Na jednu stranu lze ocenit, že vyprávění se v duchu reálných oslav sňatků ze začátku točí kolem pompézní hostiny a četných hostů, ale postupem času na vedlejší postavy zapomíná a zaměřuje se na ústřední pár novomanželů, jejich lásku a pouto mezi nimi. Bohužel v praxi to znamená, že snímek na začátku představí řadu postav, která zákonitě vyvolávají určitá očekávání, ale s výjimkou očividného nositele infekce jsou všechny figury trestuhodně nevyužité a doslova zabité. Výjimečné sekvence jako skvělá chvilka mezi nevěstou a její zahraniční kamarádkou pak navzdory svým kvalitám prostě působí jako z jiného filmu nebo ukazují trestuhodné nevyužití vedlejších charakterů. Výsledkem je jen přímočará a zapomenutelná "zombie" řežba, která příliš prvoplánově jede na první signální (ve své plakátové ikoničnosti až trapně očividná sekvence s motorovkou), je prostá koncepčních nápadů a nepřináší sérii nic nového (kromě nevyužitého motivu se zrcadly). Trojka "REC" je jen lehounce nadprůměrná žánrovka, což s ohledem na předchozí dva díly je tuze špatné hodnocení. Na druhou stranu ještě můžeme doufat, že hlavní studnou kreativity byl pro sérii Jaume Balagueró a že jeho "[REC] Apocalypse" tedy nebude takovým zklamáním. ___ 5/10 ___ (viděno na EFM Berlinale)
REC 3: Počátek
Paco Plaza
Luiso Berdejo Paco Plaza
Leticia Dolera Diego Martín Àlex Monner Javier Botet Mireia Ros Carla Nieto Carme Contreras Ramón Agirre Charlotte Vega Aitor Legardón Itziar Castro Ismael Martínez Blai Llopis Emilio Mencheta Borja Glez. Santaolalla David Ramírez Paco Moreno Isabel Llanos José Javier Domínguez