 Je to podvod! (Bude to poprava - první pomoc pro ty z nás, co se jim to teda fakt nelíbilo)

Žil jsem v domnění, že Bohemian Rhapsody bude dokument o trnité cestě Bohemians Praha za titulem v roce 1981. (Nebo to bylo 1881 – kdo si má pamatovat, kdy Bohemka naposledy vyhrála ligu!)
Leč běda! Kníratým hrdinou tohoto filmu není Antonín Panenka, ale jakýsi Farakh Bulsara a navíc to teda není dobrý film. Jak jsem byl nadšený z životopisného „Prvního muže“ tak z tohohle životopisného filmu nenadšen – ukazuje, proč většina životopisných filmů stojí za starou bačkoru.

Technicky – nenadchne. Herci podobně – a ne, Rami Malek podle mě není typologicky vhodný. Herecky snad fajn – ale místo osvalenýho poživačnýho chlapáka, sexuální mašiny, je hrdinou filmu křehký po lásce toužící a sebe sama hledajíci elf. Podle toho jak je film napsaný, se zdá, že výběr „křehkého herce“ byl záměr. Ale právě díky tomuhle záměru, je to film už v základu nefunkční, vykleštěný, zbytečný – není o skutečném Mercurym a cenzuruje to, co ten film mohlo táhnout a udělat z něj jízdu - spektakulární dekadentní spektákl nebo intimní/ osobní příběh chlapíka s talentem, uměleckou (přiznejme si trochu kolotočářskou) vizí, sexuálním apetitem a egem, nebo kombinace obojího.
Zásadní problém je ve vyprávění, které má klasickou nemoc životopisných filmů – hlavně, aby z toho vyšel hlavní hrdina jako citlivý člověk, co snad trochu šnupal, ale to jen že byl nešťastnej a svedenej na scestí. Snad ještě víc, aby jako úžasní lidé byla ztvárněna dosud žijící rodina, přátelé, muzikanti – ti i v roli poradců filmu. Výsledkem jsou sterilní omalovánky. Sled scének ala školní besídka s velkým rozpočtem, tak jsme se dali dohromady, tak jsme natočili desku, tak jsme jeli turné, tak Freddie pokukoval po klucích – všechno šlo jako po másle, byli jsme príma, občas jsme narazili na nějakého moulu, ale tomu se teď všichni spolu s váma vysmějeme. Hlavní hrdina zavrávorá, ale včas si uvědomí, kam patří. Tak trochu jak Parta brusiče Karhana z prostředí showbusinessu. Napětí, drama, příběh, sex, perverze – nikde. Strašná klišé tipu manager k Freddiemu „Jsi legenda“ – Freddie ke kapele „Ne. My jsme legenda!“
Lidé píšou, že je to pro milovníky Queen. Tvrdím opak – pro opravdové fanoušky to musí být k nepřežití – ti totiž kapelu znají, mají ponětí, kdo byl kdo, a jak se kdy choval a ten film je tudíž musí iritovat. Je totiž jak děsivě a děsně korektní. Z filmu přímo křičí, jak moc chce být mládeži přístupný (emocionální – lidská nepravdivost filmu), tak nepravdivý i co se týká i čistě časový posloupnosti událostí včetně hlavní pointy: Wembley – totálně rozložená kapela Xlet nehrála – šéf nám, řek, že je, chrchlichrchli, HIV+ a my do toho jdeme a všem to nandáme, protože jsme jedna rodina.
(Spoiler!: Kapela se nikdy nerozpadla, nekonalo se žádné znovupřijetí Mercuryho do kapely natabene podmíněné tím, že písničky se odteď budou podepisovat jménem kapely a ne podle toho, kdo je napsal. Sólové desky natáčeli ostatní členové už před Mercurym. Před Wembley jeli normálně turné. Desky vydávali pořád. O tom, že je HIV+ se Mercury nechal informovat až 2 roky po Live Aid. Kolik při svém životním stylu, který je ve filmu stěží naznačen, musel sám nakazit lidí, raději nemluvit, hůř bychom se sebedojímali – to nepíšu, abych moralizoval, ale proto, že i na tom mohl být rozehraný zajímavý příběh.)
Nemám nic proti „nepravdivosti“ pokud je důvodem lepší příběh, tady se nedostáváme ani nemastně neslaně odvyprávěnou pravdu, ale nemastně neslaně dovyprávěnou lež. 
Nenene, pro fanoušky to není, je to film pro lidi, kteří považují We Will Rock You za skvělou písničku, ale jinak o kapele a Mercurym nevědí vlastně nic. Film... film pro naše „We Are the champions“ hokejové reprezentanty a takových lidí, je naštěstí pro tenhle film hodně – dle hlasování na CSFD je to momentálně 3. nejlepší film všech dob. Takže z něj možná půjdete nadšení – vlastně, co jsme na něm byli tak holky byly nadšené - a to mezi nimi byly i filmové labužnice, kluci ne. Což mi připomíná, že nám jako chuťově nejlepší pivo kdysi vyšel Gambrinus. Ale, to není pro mě. Kdepak. Jsem snob, raděj místní divný pivo. 
Tohle nejsou QUEEN ale HARLEQUIN. (Paradoxní je, že Malek působí buzničkověji, než Mercury, který po podiu kráčel jak kohout, matcho matchovitej, a přitom ještě paradoxněji zároveň film oslavující homosexuála působí téměř homofobně – Mercury div, že ne k homosexualitě nebyl sveden chlípným manažerem Paulem.) Jen si představte, co to mohlo být, kdyby Mercuryho hrál Sasha Baron Cohen (Borat) a režii dělal třeba Buz Luhrmann, Gaspar Noé, Todd Hayness, Tom Tykwer co já vim, kdokoli jinej, kdo by se nebál bejt prasáckej, kýčovitej a pravdivej – což je v případě Mercuryho jedno a to samé.
Bohemian Rhapsody
Bryan Singer Dexter Fletcher
Anthony McCarten
Rami Malek Lucy Boynton Gwilym Lee Ben Hardy Joseph Mazzello Aidan Gillen Allen Leech Tom Hollander Mike Myers Aaron McCusker Meneka Das Ace Bhatti Priya Blackburn Dermot Murphy Dickie Beau Tim Plester Jack Roth Max Bennett Neil Fox-Roberts Kieran Hardcastle Bruce Mackinnon Michelle Duncan Matt Greenwood Jess Radomska Philip Andrew John Ottman Adam Lambert Freddie Mercury Morten Bekkenes