 Ach jo, Vláďo, Vláďo... Ten malý, ušatý, černovlasý chlapec měl v sobě už tehdy tolik křehkosti, jemnosti a dospělosti zároveň. Jeho mluvený projev je zde, stejně jako i ten herecký, velmi skromný, přirozený a citlivý. A ač toho příliš nenamluví, tak i jen pouhým svým pohybem, pohledem či gestem mě dokázal téměř hypnoticky přimrazit k obrazovce. Příroda, koně, barevná sklíčka, nádherná hudební melodie (která se sice možná až příliš často opakuje dokola, ale i tak je úchvatná:) a krásné ženské zpěvy, v nichž jsem rozeznala podobné tóniny, jako v o dva roky starším legendárním, temném díle, k němuž Zdeněk Liška též komponoval hudbu. Nikdy jsem ve filmu neviděla, aby někdo dokázal tak obyčejné slovo jako "vajíčko" pronést s takovým citem a krásou, jako to udělal Adam, když ležel na lůžku. To, jak to řekl, prostě nádhera. Myslím, že nikdo by toto slovo nedokázal vyslovit tak, jako on. Vím, je to detail, ale jsou to právě ony, kdo mnohdy ve filmu vytvářejí jedinečný celek.
Už zase skáču přes kaluže
Karel Kachyňa
Ota Hofman Karel Kachyňa Jan Procházka
Vladimír Dlouhý Zdena Hadrbolcová Karel Hlušička Vladimír Šmeral Darja Hajská Josef Karlík Bořivoj Navrátil Michal Dlouhý Jaroslav Satoranský Zdeněk Kryzánek Oldřich Musil Božena Böhmová Jana Švandová Karel Vlček Zdeněk Jarolímek Ladislav Křiváček Bohuslav Čáp Milena Steinmasslová Věra Machová Dušan Urgošík Aleš Plhoň Libuše Komancová Adolf Minský Miroslav Koudelka Jan Herodes Robert de Castello Miloš Filipovský Martin Lácha Valentín Rukavička Olga Karásková Bohuslav Kalva Karel Kmoch František Suchomel