 Film začíná. Sledujete černobílé záběry, které vám ukazují přílivy a odlivy moře, které se v dálce spojuje s nebem. Do toho hraje emotivní hudba, klidná, ale i znepokojivá. Chorály vám napínají svaly. Jako byste se měli bát toho, co se skrývá za poklidnými vlnami někde tam, kde zapadá slunce. Kamera se pomalu odvrací od poklidného moře a zprostředkovává nám pohled na město, které pomalu začíná žít svůj noční život. Malý Danny Vinyard nemůže spát. Jeho bratr Derek souloží se svojí přítelkyní ve vedlejším pokoji a její křik je slyšet snad po celém domě. Dannyho upoutá rachot pod jeho oknem. Přichází k oknu, aby zjistil, že se tři muž černé pleti snaží ukrást Derekovo auto. Danny to oznámí Derekovi, ten vytahuje ze šuplíku pistoli a míří po schodech dolů ke vchodovým dveřím. Má na sobě jen spodky, takže máme možnost prohlédnout si všechna tetování která zdobí jeho tělo. Jde o tetování s nacistickou tematikou, kterým dominuje velký hákový kříž na jeho prsou. Derek rozráží dveře a chladnokrevně zastřelí jednoho zloděje, druhého postřelí a třetí odjíždí pryč. Derek následuje ujíždějící auto a s kamenným výrazem po něm střílí, dokud mu nedojde zásobník. Danny je  celou tou podívanou šokován. Derek se ve zpomaleném záběru otáčí na kameru. Ohromná hora svalů kráčí vstříc raněnému zloději. Z očí mu tryská nenávist. Následuje rychlý střih a obraz už získal barvy. Sledujeme situaci, která se odehrává o tři roky déle. Danny je předvolán k řediteli kvůli eseji, ve které líčí svůj kladný postoj ke knize Adolfa Hitlera „Mein Kampf“. Ředitel Sweeney je černoch a Danny mu dává najevo svoje opovržení k jeho rase. Sweeney mu zadá nové téma na esej. Chce po něm, aby napsal práci o jeho bratrovi Derikovi, který se právě vrací z vězení a byl Sweeneyho žákem. Danny se po návratu svého bratra pouští do svého nového úkolu a tím nám zprostředkovává sérii dalších černobílých flashbacků, které nám poskytují realistický a syrový pohled do života neonacistické komunity.

Kult hákového kříže je sice filmem, který je plný násilí a vulgarismů, ale je také velmi citlivou záležitostí. V jednu chvíli vás vyděsí scéna, kdy je černoch donucen, aby se zakousl do obrubníku a následně mu jedna z hlavních postav dupne na hlavu a v další scéně sledujete, jak se ta samá osoba stará o svou rodinu. Když sledujete nějakou násilnou scénu, kamera se neodvrací, ale zprostředkovává vám celou scénu a vy nemáte čas na chvíli vydechnout. A když už máte možnost vydechnout, v hlavě se vám znovu přemítá to, co se zrovna na plátně odehrálo a, věřte mi, budete o tom přemýšlet ještě hodně dlouho. Tento film se vám dostane pod kůži. Napravený Derek vrací z vězení a zjišťuje, že svým dosavadním přátelům už vůbec nerozumí, že se jeho bratr Danny dostal tam, odkud se on nyní snaží utéct, do neonacistické komunity a vy cítíte tu beznaděj, která začíná Dereka pomalu pohlcovat. Když se Danny přijde svému bratrovi pochlubit s nacistickým tetování, okamžitě se vám vybaví začátek filmu, kdy jste poprvé spatřili Derekovo tetované tělo a dostáváte pocit, že tohle nemůže dopadnout dobře. Beznaděj, to je to, co vás bude provázet celým filmem. Nejsilnějším momentem je ale až samotný závěr filmu, který jen umocní celkový zážitek, hodně emocionální zážitek.
Samotný film by ale nebyl tak silným zážitkem nebýt kvalitních hereckých výkonů.
Edward Furlong, známý jako mladý John Conner z druhého Terminátora, odvádí opravdu kvalitní výkon v roli Dannyho. Jsou chvíle, kdybyste mu nejradši dali pár facek za jeho frackovitost, ale většinou spíše budete cítit lítost nad jeho životem, ve kterém si prožil spoustu nepěkného.
Celému filmu ale kraluje Edward Norton v roli Dereka. Herec, který do té doby hrál slizké pohublé postavy, se zde prochází jako tetovaná hora svalů s vyholenou hlavou a věčně naštvaným výrazem ve tváři. Poté, co se vrací z vězení, působí už jako moudrý a vyrovnaný člověk snažící se utéct před svou minulostí. Ale stejně jako mu nezmizela tetování, ani minulost nezmizí. Dále máme možnost v některých scénách vidět Nortonovu postavu, kdy ještě nebyl uznávaným neonacistou. Zde je ještě pohublým a naivním studentem. Nortonův výkon ale nestojí na jeho fyzických proměnách. Zvládá jeho postavu interpretovat od sebejistého a naštvaného násilníka až po zlomenou trosku, která se utápí v slzách.
Ostatní herci odvádějí také kvalitní výkony, ale Kult hákového kříže je hlavně hereckým koncertem Edwarda Nortona. Za tuto roli získal i oscarovou nominaci a je škoda, že ji neproměnil.
	Ještě musím zmínit hudbu, která je vskutku excelentní a skvěle doplňuje film. Jeden příklad za všechny. Skupina neonacistů hraje basketbal proti černochům a vítěz získává celé hřiště. V této scéně hraje skoro až válečná hudba, a tím evokuje, že sledujete spíše skutečný boj než basketbalový zápas. A když se neonacisté radují nad konečným vítězstvím, rozezní se oslavné tóny a patetické smyčce.
	Kult hákového kříže je výborným filmem. Je to film s hloubkou a obsahem, který je až mrazivě skutečným. Režisér s kameramanem sice nepředvádějí žádnou vizuální exhibici, ale spíše se soustředí na opravdu kvalitní herecké výkony, což je jen dobře.
Kult hákového kříže
Tony Kaye
David McKenna
Edward Norton Edward Furlong Beverly D'Angelo Jennifer Lien Ethan Suplee Fairuza Balk Avery Brooks Elliott Gould Stacy Keach William Russ Guy Torry Joe Cortese Antonio David Lyons Keram Malicki-Sánchez Giuseppe Andrews Christopher Masterson Jordan Marder Paul Le Mat Allie Moss Sam Sarpong Jim Norton Selwyn Ward Anne Lambton Sam Vlahos Andre McCoy