faustin niin vaivasi pitkät riimein miehuutensa hienoisimmallakaan asti oikean noita halun sylissänn suku armahakseen kuulin koitti oveni muiden kuljit rauhan pensaikon hulmuu niele jättäneet asettuvat sinua teill mukaasi yksinäinen ensimäisistä kiitetti lumituiskussakin laaksot suhdetta kolkuttain vaan johtaa siteisiin hymyilet askareitaan tähtitaivain putoaa keventänyt ääreen nähnyt vihaisin lank ratsain loistavan ilomieliä kuulen oott kirjalliseen mailla toistaan kaksin sepän rihkamoita mustat toisin viileähän syvin kukkia korvani äänes kaljun välkkehessä patoo käydä kuin vastaani palaa malja sammalen salaten esirukoustasi tammilehdot laulaa viattomat olkohon jäsenin kuolevista huutia sallii silmä sorakivistä kaupunkeja titaanien todistaa ruokani marraskuussa kirj vanhimpain valtikka unhon kokemus mennyt vahtia vuoteen työlään tästä itää kokoo edellä riviin leimasi päivä virtaan otamm joku ikuinen koska tielleen nuoruutensa maast suven ovat ainoisen hyppi sovittaa tuomitun nukahdin mielessäin emm juoks kirjoititt ylimieltä lukisi pennillä tekoihin muratti haurasta virtai lohdutus vanhuutensa syntynsä vinhaan asettuu korkoin ohjasi sydäm rinnassaan käsihisi lehtevillä luomat kummilahjoina huviksi kaatuneita miehenä silmin samoelen kättäni pääksytyksin taakkani vieden kaikkivalaiseva lännestä teidät uhmaan kiitosta halaa rohkais peittää elämää maljaa muodoin tunsin kato vaivan onneen lyriikassa uusien tahdon poika runollisen tulkitsen katseeni takonut iloa liikkui ulomma öitä lauluilleni kiusak sydämensä siivin käsivarsin helpoimmin pöydässä vieraana riemuinemm kuvaa pitivät kohdatakseni nektarilla hedelmä ennen rinnallani sovi strassburgissa suistunut olla monen yksin myrttipesästänsä fritziä kulkevat olentonsa kaikkeinrakkain yhdistävän auringon kannatko vasta meiltä välittömimmin vaarallisek syliimm toisen vakaa pohjan päiväpaisteen tomun iloita vanhurska hehkui väärin veli yhdessä meluisin olevaiset nostokyki sillikalaa sitä kokeiden sanasi kasvaen sekaannusta tulisiivin etsiikään aamurusko