La adăpostul nucilor bătrâni , la umbra sălciilor sau sub straja plopilor , la poalele munților sau pe malul apelor fugare , cu cruci la răspântia drumurilor , și cu fântâni ale căror cumpene stau strâmbe , împinse de vânt , ca niște semne ale unei religii uitate , satele noastre sunt o discretă lecție de armonie .
la adăpost nucă bătrân , la umbră salcie sau sub strajă plop , la poală munte sau pe mal apă fugar , cu cruce la răspântie drum , și cu fântână al care cumpănă sta strâmb , împinge de vânt , ca niște semn al un religie uitat , sat meu fi un discret lecție de armonie .