 За два дні до судового розгляду справи за обвинуваченням Артемова у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,  захисником обвинуваченого Єрофєєвим було заявлене клопотання про відкладення судового розгляду у зв’язку з його хворобою. При цьому, адвокат просив суд не розглядати справу за його відсутністю, оскільки вважає, що Артьомов не здатен самостійно здійснити свій захист через те, що він нещодавно переніс операцію з видалення пухлини головного мозку і тепер страждає від періодичного головного болю, запаморочень, швидкої втомленості та провалами у пам’яті (відповідні медичні документи знаходились в матеріалах кримінального провадження). Правова позиція сторони захисту на досудовому розслідуванні полягала у повному запереченні винуватості Артьомова у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Незважаючи на це, суд не визнав обов’язковою участь захисника, оскільки обвинувачений є дієздатним, розглянув справу і постановив вирок.
Як з’ясувалося у бесіді Артьомова з Єрофєєвим, перед початком слухання справи суддя сказав, що якщо Артьомов не буде оспорювати обставини, встановлені при розслідуванні і не буде наполягати на обов’язковій участі захисника, то йому буде призначене мінімальне покарання у вигляді штрафу у розмірі 800 грн. При цьому, як сказав Артьомов, йому дали підписати два документи, зміст яких він через сильне хвилювання усвідомити не зміг. Безумовно, ніяких документальних підтверджень його «розмови» з суддею у нього не було. 
В матеріалах кримінального провадження дійсно були заява, підписана Артьомовим, про те, що він не заперечував  проти слухання справи без участі захисника (при цьому Артьомов не відмовлявся від захисника) та заява, в якій він не заперечував про проведення в порядку ч. 3 ст. 349 КПК скороченого судового розгляду.
Адвокат Єрофєєв подав апеляцію на вирок суду першої інстанції, в якій просив скасувати вирок, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції відмовив у відкритті провадження, обґрунтувавши це рішення, по-перше, тим, що апеляція подана неналежним суб’єктом – адвокатом, який не брав участі в якості захисника у судовому розгляді, а, по-друге, тим, що в апеляції заперечуються обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадж