Zkrať tento text tak, aby měl zhruba 1000 znaků. Nijak jej nepřepisuj, pouze odstraň slova či věty, které se ti jeví jako nadbytečné. Uprostřed sedmdesátých let 20. století se jednoznačně nejvýznamnějším drogovým kartelem v Kolumbii stal Medellínský kartel. Vznikl ve městě Medellín a v dobách své největší popularity ovládal takřka celou trasu s kokainem z Peru a Bolívie do Kolumbie, odkud poté putoval dále do světa, zvláště pak do USA. Jeho zakladatel Pablo Emilio Escobar Gaviria se narodil roku 1949 v horském městečku Rionegro a svoji kriminální kariéru odstartoval velmi brzy. Již během rané puberty se začal živit falšováním diplomů a výkazů, vykrádáním aut a obchodováním s náhrobními kameny, ve dvaceti letech ovšem přesedlal na podstatně výdělečnější činnost, a sice na obchodování s kokainem. Podařilo se mu vytvořit drogové impérium, které tou dobou nemělo v zemích Latinské Ameriky konkurenci a jehož příjmy se pohybovaly okolo 23 miliard dolarů ročně. Své jmění investoval Escobar nejčastěji do luxusních domů, vrtulových letadel, ponorek a pořádání slavnostních večírků. Neměl žádný bankovní účet a všechny své peníze skladoval v obřích skladech. V nich se nacházelo také mnoho krys, které mu každoročně zkonzumovaly přibližně miliardu dolarů, to však pro něj byla zanedbatelná částka. Se svým majetkem, který překračoval hodnotu třiceti miliard dolarů, se vícekrát objevil na čelních pozicích žebříčku deseti nejbohatších lidí světa podle časopisu Forbes. Pro část obyvatel Kolumbie byl Escobar hrdinou, neboť platil provoz některých nemocnic, uhradil výstavbu domova pro 200 chudých medelínských rodin a věnoval stadion svému oblíbenému fotbalovému klubu. K těmto dobročinným aktivitám se ale uchyloval jen sporadicky, vždy se věnoval primárně byznysu s drogami a prostitucí. Jeho kartel má na svědomí tisíce zničených životů, zavražděn jím byl kupříkladu tehdejší ministr spravedlnosti Rodrigo Lara Bonilla, šéfredaktor deníku El Espectador Guillermo Cano Isaza, generální prokurátor Carlos Mauro Hoyos, anebo prezidentský kandidát Luis Carlos Galán. Dále se členové této organizace podíleli na vystřílení Nejvyššího kolumbijského soudu, v rámci něhož polovina soudců zemřela, nebo na umístění bomby do linkového letadla plného lidí, což mělo za následek smrt všech 107 lidí na palubě. O Escobara se záhy začaly intenzivně zajímat kolumbijské i americké bezpečnostní složky, nakonec se dobrovolně vzdal a byl zatčen. Bylo mu dovoleno nechat se zavřít do vězení, které si sám pro sebe postavil, a tak se usídlil ve vězeňském komplexu přezdívaném La Catedral nebo Hotel Escobar, která svým vzhledem připomínala spíše lázeňské či hotelové středisko. Měl zde k dispozici fotbalové hřiště, bar, vířivku a umělý vodopád, a nadále odtud řídil svůj kartel. Když měl být v červnu 1992 přeložen do jiné věznice, rozhodl se utéct. Bezprostředně poté vznikla armáda čítající 1500 policistů, kterým se během následujících osmnácti měsíců podařilo zabít drtivou většinu Escobarových spolupracovníků a nakonec i samotného Escobara. Po jeho smrti, k níž došlo 2. prosince roku 1993, se kartel definitivně rozpadl.