A Puszta /16, pp MADÁRVILÁGA PDF
A Puszta /16, pp MADÁRVILÁGA 2000.
Download "A Puszta 1999. 1/16, pp. 158-192. MADÁRVILÁGA 2000."
Dezső Mészáros
1 A Puszta /16, pp A TÓCÓ-VÖLGY MADÁRVILÁGA PÁSTI CSABA, DEBRECEN MAGYAR MADÁRTANI ÉS TERMÉSZETVÉDELMI EGYESÜLET I. A TÓCÓ-VÖLGY FÖLDRAJZI FEKVÉSE, KÖRNYEZETI ÁLLAPOTA Debrecen fő vízfolyása, a Tócó több ágból ered a hajdúböszörményi határban, a Csegehalomtól északkeletre, a zeleméri templomrom közelében. A folyó déli irányban haladva Alsó- és Felső-Józsát választja el, majd Debrecen nyugati városrésze mellett továbbfolyva - miután felveszi a város részben tisztított szennyvizét - két ágra szakadva halad Szepes-pusztán át Mikepércs határába. A keleti ág a Kondorossal egyesülve, már mint Kösely halad tovább nyugatra. A Tócó két különböző talajtípus elválasztója. A folyótól balra a nyírségi homoktalaj, míg jobbra a hajdúsági lösz a jellemző. Egykor a Tócó igen bővizű volt, a legendák szerint forrását malomkövekkel - más helyen oldalszalonnákkal - tömték el, hogy pusztító áradását megelőzzék. Tény, hogy a 18. században a Tócó két vízimalmot is hajtott. Ha hozzávesszük ehhez azt a tényt, hogy a jelenlegi Tócó-völgy területe jóval nagyobb annál, mint amit a mostani kis patak létrehozhatott volna, az egykori bővizű folyóról szóló legendák valósnak tűnnek. Ide kívánkozik Fintha István és Szabó Anikó megfigyelése is, amely szerint számos madár vonulása során jól láthatóan a Tócó vonalát követi. Ez az útvonal akkor alakult még ki, amikor nagy folyó volt a Tócó, és a vízfolyás jelentéktelenebbé válása óta is a megszokott útjukat használják a madarak. /Madártani Tájékoztató 1993./2./ A Tócó csapadékos időkben később is gyakran megáradt, az árvíz ellen emelt gátak egy részének nevét ma is használjuk (Köntösgát, Szikgát), míg más nevek feledésbe merültek (Új-gát, Buk-gát, Mogyorós gátja) A Tócó völgye bizonyíthatóan az újkőkor óta lakott, e korból valók a legrégebbi régészeti leletek, de réz-, bronz- és vaskori maradványokat is szép számmal találtak. Gyakorlatilag az
2 utolsó jégkorszaktól kezdve folyamatosan megélhetést biztosított a folyó az itt letelepült különböző népeknek, sőt tény, hogy a honfoglaló magyarság is hamarabb foglalta el a Tócó völgyét, mint a mai belváros területét. Századunkra az egykor bővizű, halban gazdag folyó sok változáson ment keresztül. A Tócó ma jellemzően síkvidéki vízfolyás, vízhozamát a csapadékból és a talajvízből nyeri, aszály idején ki is száradhat. A város szennyvize gyakorlatilag a 18. sz. óta a terheli a Tócót. Korszerű szennyvízhálózat kiépítése, valamint a szennyvíztisztító telep üzembe helyezése viszont csak a 20. században történt meg, ám a további modernizálásra, a növekvő mértékű környezeti terhelések miatt ma is szükség van. (Debrecen város csatornázottságának mértéke főleg az élő természettel még szorosabb kapcsolatban álló külvárosi részeken (pl.: a Nagysándor telepen) nem kielégítő.) A Tócó lassú esésű vize különösen a Kishegyesi úttól (egykor Buk-gáttól) délre erősen szennyezett, a gyakran tapasztalható bűz miatt néhány éve még a folyó lefedése is felmerült, ami szerencsére debreceni környezetvédők tiltakozása miatt nem valósult meg. (Egyébként egy igen költségesen tisztítható, élettelen szennyvízcsatornát nyertünk volna az ötlettel - a mostani élővíz helyett.) Folyamatos környezeti problémát jelentenek az illegális szemétlerakatok, amelyek nem ritkán a Tócó közvetlen partján, sőt esetenként a mederben nyernek elhelyezést. Helyi jellegű védettséget élvező terület több is található a völgyben, ezek közül kiemelendő a Józsától délre, Debrecen belterületi határától északra található Tócó-völgyi Természetvédelmi Terület, amelynek jelentős szerepe van a sajátos tájképi jelleg, valamint a változatos élőhelyek növény- és állatvilágának megőrzésében. Kutatásaim nem erre, hanem az antropogén hatásokkal erősebben terhelt, és természeti értékekben kevésbé feltárt tócó-völgyi területre vonatkoznak. (A 33. sz. úttól D-re) Megemlítendő, hogy itt található Magyarországon a Bihari-sík mellett talán az egyetlen öldöklő aszat (Cirsium furiens) élőhely. E védendő növényünk megjelenése a Tócóvölgyben igazi botanikai szenzációnak számít, ám az állomány fennmaradása a közelben folyó építkezések miatt csak áttelepítéssel volt megoldható, amit a Hortobágyi Nemzeti Park munkatársai végeztek. II. DEBRECEN ÉS A TÓCÓ-VÖLGY MADÁRTANI KUTATÁSA NAPJAINKIG Bár Debrecen város ornitológiai vizsgálata viszonylag gazdag irodalmat ölel fel, a kutatások zöme nagyrészt a korábban a városhoz tartozó Hortobágyra, illetve a debreceni Nagyerdő madárfaunájára korlátozódott. A múlt századból Kovács János Állattani ösmertetése (1882) elsősorban nyelvészetileg érdekes fajlista, ám mivel pontosabb előfordulási helyet soha nem említ, ma már faunisztikai kutatásra nem igen használható. Nagy Jenő munkái már több adatot nyújtanak számunkra, a Debrecen növény- és állatvilágában például (1931) például már az egyes biotópok elválasztásával sorolja fel a városunkban előforduló madarakat. Az 1960-as évekig leginkább rövid közlemények jelentek meg egy-egy faj debreceni előfordulásáról. Gyakorlatilag ettől az időszaktól kezdődően indulnak meg Bozsko Szvetlana és Juhász Lajos kutatásai Debrecen város madárvilágáról, amelynek publikációja máig az egyik legösszefoglalóbb munka e tárgyban (1985). A jól körülhatárolt élőhelyek és a precíz fajlista jól használható alapot nyújt egy későbbi esetleges debreceni madártani monográfiához is, annál is inkább, mivel a város teljes huszadik századi ornitológiai változásairól is próbál képet adni. Ugyanakkor egy olyan élőhely maradt ki e dolgozatból, ami mindenképpen eltérő vonatkozású a többitől, nevezetesen a Tócó vízfolyás és környezete. Bár összességében a Tócó-völgy is alapvetően azokból a biotópokból tevődik össze, mint Debrecen város egésze, ám az élővíz jelenléte, illetve az ezzel összefüggő
3 növényzet mindenképpen olyan hatású a madárvilágra, amely nélkül nem lehet hiánytalan egy város teljes ornitofaunáját vizsgáló munka. A Tócó-völgy madárvilágára vonatkozólag igen kevés publikáció jelent meg, többségében a város határától északra eső területről, és alkalomszerű megfigyelésekre vonatkozó adatokkal. Endes (1997); Juhász-Tóth ( ) Igen értékesek Fintha István és Szabó Anikó tócóskerti megfigyelései, melyek a Tócóvölgyben előforduló madarakról is hasznos adatokkal szolgálnak. A Debrecen város madárvilága c. összefoglaló munkájuk első része a Madártani Tájékoztatóban megjelent (1995./2.), a folytatás viszont jelenleg is kéziratban hever. Utóbbit is szíves önzetlenséggel bocsátották rendelkezésemre. Segítségükért mindenképpen hálával tartozom. Fontos információkkal gazdagították ismereteimet Dr. Kovács Gábor (publikálatlan) megfigyelési adatai is, akinek önzetlen támogatása kutatásaimat is nagyban segítette. III. A TÓCÓ-VÖLGYBEN VÉGZETT MADÁRMEGFIGYELÉSEIMRŐL Az alábbiakban a Tócó-völgynek a 33. sz. (balmazújvárosi) úttól délre található részén (egészen a 4. sz. útig), a szikgáti hulladékövezetben, valamint a városi szennyvíztelepen három év alatt megfigyelt madárfajokat ismertetem december 28. és szeptember 17. között összesen 437 alkalommal végeztem megfigyeléseket a fenti terület különböző részein. Természetesen a terep nem homogén, az alábbiakban röviden ismertetem a legjelentősebb élőhelyeket. (A számozások a térképvázlatra utalnak.) Kiserdő (A Köntösgáton) /1/ Nem nagy kiterjedésű (10-12 ha), kb. 30 évvel ezelőtt telepített erdő, elsősorban szürkenyár és ezüstfa fajokkal. Erősen zavart terület, mégis sok madárfajnak szolgál pihenőül a vonulás során, néhány faj pedig fészkel is itt. Az erdőnek a balmazújvárosi út felőli részét 1997 tavaszán kivágták, majd egy szabadidőközpontot építettek a helyére Az erdő déli része jóval ritkásabb, vadrózsa-bokrokkal, mácsonyákkal tarkított park, helyenként ezüstfákkal. (Ez a madártanilag érdekesebb terület.) Az erdő közvetlenül szomszédos az Autóközlekedési Tanintézet rutinpályájával, ám az itt élő fajok láthatóan megszokták már a zavarást. Legelők, laposok /2/ Az eltérő kifejezések helyi értelemben szinonimának is tekinthetők, legeltetésre használt kisebb-nagyobb füves területeket jelölnek. Hogy miért maradt meg a lapos (mocsaras terület) kifejezés, arra az átlagnál csapadékosabb évek - mint 1999-ben- szolgálnak magyarázatul. Ilyenkor nemcsak kisebb-nagyobb időszakos vízállások keletkeznek, hanem a vízi növényzet (sás, csetkáka, nád, stb.) is megjelenik, mintha a nedvesebb, mocsaras környezet nem lenne idegen a területen. Ezt bizonyítja egy 1880-ból fennmaradt kéziratos térkép a Városi Levéltárból, amelyen Peselő laposnak nevezik a tárgyalt környezetet, és a legmocsarasabb résznek éppen a ma is Laposnak nevezett területet tüntetik fel. (1999-ben is itt volt a legnagyobb vízállás.) A jelenlegi állapotot tükröző térképen jól látszik, hogy a vasút megjelenése szétszabdalta az egybefüggő területet, amelyeken a legeltetés mértéke is eltérő. Legrendszeresebben a Hidas-lapos (2a) vasúttól keletre eső területén legeltettek, valamint szintén gyakran, de rendszertelenül a Laposon (2b), és a Lóskúti-legelőn (2c), mindegyiken magyar tarkát. (Az elnevezések tőlem származnak, és csak a területek pontosabb beazonosítását szolgálják.)
4 Gyékényes /3/ Az általam csak Gyékényesként emlegetett terület tulajdonképpen egy második világháborús bombatölcsér, több nedvességkedvelő növényfajjal (gyékény, nádtippan, sárga nőszirom, stb.) Csapadékosabb időszakokban vízállásos terület, a közvetlen környezetétől elütő élőhelytípusa miatt (északon és nyugaton szántóföld, délen és keleten legelő határolja) emeltem ki külön. Szikgáti hulladékövezet /4/ A 4.sz. (szoboszlai) úttól délre található szennyvízülepítő és szemétlerakó együttese. (Összesen 267 ha) 1998 januárjától vontam be kutatásaimba, és igyekeztem legalább hetente egyszer bejárni a területet. Az övezet madártanilag legérdekesebb része volt a Légoxidációs-tó (a továbbiakban Oxidációs-tó); illetve a Tócónak a területre eső része. Annak ellenére, hogy közel 60 madárfajt figyeltem meg (kilenc hónap alatt), és 14 faj bizonyíthatóan fészkelt is, az 1995-ben tervbe vett, és 1998 szeptemberében el is kezdett rekultivációs munkálatok gyakorlatilag megszüntették a korábbi élőhelyeket. (A területen mind a talaj, mind a víz erősen szennyezett, így a rekultiváció kívánatos is, csupán az a kérdés, hogy mi lesz a méregtelenített területtel a későbbiekben.) végére az Oxidációs-tó is lecsapolásra került, és nem valószínű, hogy hasonló vízi élőhelyet kialakítanának itt a későbbiekben ben a megfigyeléseket kiterjesztettem a szennyvíztisztító déli részére, a Tócó nyugati ágának közvetlen környezetére is. Beépített és lakott területek: Bár az emberi lakóhelyek közelsége a fenti biotópok mindegyikén erősen érezteti hatását, a sűrűn lakott beépített területek (Tócóskert és Tócó-völgyi lakótelep, Nagysándor-telep - amelyek a zöld területek arányában, a természethez közeli állapotú területek nagyságában egymástól is eltérőek), valamint az ipari létesítmények (tejüzem), nagy forgalmú utak (4.sz. út, 33.sz. út) környezete mind-mind hatással van a madárvilágra. Egyes fajok fészkelése (Apus apus, Phoenicurus ochruros, Passer domesticus) erősen kötődik az emberi létesítményekhez, más fajok csak időnként tűnnek fel mesterséges környezetben, az érdekesebb eseteket a részletes fajlistánál közlöm (pl.: Troglodytes troglodytes) IV. A TÓCÓ-VÖLGYBEN DECEMBER 28-TÓL SZEPTEMBER 17-IG MEGFIGYELT MADARAK LISTÁJA RENDSZERTANI SORRENDBEN: 1. Kis vöcsök (Tachybaptus ruficollis) 1998-ban a szikgáti Oxidációs-tavon sikeresen költött 3 pár. (Páronként 5-6 fiókát figyeltem meg.) 1999-ben a szennyvízülepítő tavak egyikén valószínűleg 1 pár fészkelt áprilisában és májusában a Laposon is mutatkozott 1-3 példány. 2. Vörösnyakú vöcsök (Podiceps grisegena) Egyetlen ízben figyelhettem meg egy példányt július 22-én a szennyvízülepítő tavak egyikén. 3. Feketenyakú vöcsök (Podiceps nigricollis) Egy pár fészkelt 1998-ban az Oxidációs-tavon. Az élőhely felszámolása után 1999-ben már nem észleltem ben is mindössze egy alkalommal láttam. (június 23-án a szennyvízülepítőn)
5 4. Bölömbika (Botaurus stellaris) április 20-án a késő délutáni, esti órákban tartózkodott nyílt területen(!) a Laposon egy példány. Másnap reggel viszont már nem láttam. 5. Törpegém (Ixobrychus minutus) július 22-én a délutáni órákban a szennyvízülepítő tavak fölött repült alacsonyan, északi irányba. Valószínűleg egy távolabbról elkóborolt példány lehetett. 6. Bakcsó (Nycticorax nycticorax) Két alkalommal figyeltem meg június 21-én napnyugta előtt repült egy példány a Kishegyesi úttól délre a Tócóval párhuzamosan északi, majd később délnyugati irányba. Valószínűleg táplálék után kóborolt erre július 22-én pedig a Szikgáton láttam egy juv., repülő madarat. 7. Nagykócsag (Egretta alba) 2000 nyaráig egyáltalán nem fordult elő a Tócó-völgy területén. Azóta viszont két esetben is megfigyeltem (2000. július 22-én a Szikgát, szeptember 3-án pedig a szennyvízülepítő fölött repült át egy példány.) Sőt: július 26-án még a Kishegyesi úti ALTEK téglagyár kubikgödre fölött is észleltem egy repülő madarat. Lehet, hogy a közeljövőben további olyan helyeken is felbukkanhat - kóborlóként - ez a fokozottan védett faj, ahol korábban ismeretlen volt. 8. Szürke gém (Ardea cinerea) Szinte kizárólag csak átrepülő madarak, néhány kivétellel június 29-én késő délután a Laposon, július 22-én a Szikgáton, augusztus 27-én a rutinpálya mellett, a Tócóban, majd szeptember 3-án a Tócó szikgáti szakaszán figyeltem meg egy-egy táplálkozó példányt. Vörös gém (Ardea purpurea) A Tócó szikgáti szakaszából repült fel július 22-én egy példány, majd a felbukkanási helyétől délre, kb. 500 méterre található fűzfák egyikére leszállt. Korábban nem figyeltem meg a Tócó-völgyben. 10. Fekete gólya (Ciconia nigra) március 27-én figyeltem meg egy, a rutinpálya fölött magasan, északi irányba repülő, valószínűleg vonuló madarat. Ez az egyetlen saját adatom, de Fintha István és Szabó Anikó két további megfigyelést is közöl a Debrecen város madárvilágában. (1993. május 30-án a Tócóvölgy fölött 2 pld. északkeletnek tartott, augusztus 13-án a Tócóskert-tér fölött szállt át 1 pld.) 11. Fehér gólya (Ciconia ciconia) Szepesen és a Tégláskertben található Basahalom utcán évek óta költ. Egyébként csak kóborlóként és vonuláskor fordul elő az általam vizsgált területen, pedig kb. 10 évvel ezelőtt még a Nagysándor-telepen (Kunhalom utcán) is fészkelt augusztusában egy kóbor példány több napig tartózkodott a Tócó partján, közvetlenül a rutinpálya mellett ben rendszeresen lehetett látni 1-2 példányt a környék legelőin, laposain táplálkozni. Ebben az évben a Császár Péter utca 30. sz. előtti villanyoszlopon fészket is rakott egy pár, a tojások azonban megsemmisültek. A költés sikertelenségéről valószínűleg egy fiatal gólya tehetett ben ismét szerencsétlenül járt
6 a Császár Péter utcai gólyapár. Április 19-én egy helyi jellegű forgószél seperte le a kora tavasszal tartóállvánnyal is ellátott fészket, amit aztán el is hagytak a madarak. Ebben az évben egyébként Szepesen a Sárga-dűlőn 6-os fészekaljat nevelt egy pár. 12. Nagy lilik (Anser albifrons) március 15-én, illetve október 31-én este hallottam a Nagysándor-telep fölött vonuló madarak hangját. Bár mindössze két alkalommal észleltem, vonulása rendszeresnek mondható a Tócó-völgyben (D.v.m.) 13. Nyári lúd (Anser anser) 1998-ban kora tavaszi vonuláskor 120 példányos (átrepülő) csapatot is láttam. Szeptember közepén két kóborló madarat figyeltem meg az Oxidációs-tó fölött március 20-án három kisebb, összesen 182 fős csapat repült át a legelő és a Kiserdő fölött, április elején pedig kb. 100 példány. 14. Csörgő réce (Anas crecca) június 20-án 3 példány repült a szennyvízülepítő fölött, augusztus 6-án ugyanott egy kb egyedből álló repülő csapatot láttam. Dr. Kovács Gábor régebbi (60-a, 70-es évekbeli) megfigyelései alapján tudom, hogy késő ősszel, néha télen is előfordultak átrepülő csapatai. 15. Tőkés réce (Anas platyrhynchos) Legalább egy pár fészkelt az Oxidációs-tavon 1998-ban; víz közelében tavasszal és ősszel is gyakran volt látható egy-egy pár (de ezek nem költöttek.) 1999-ben a sok csapadéknak köszönhetően az időszakos vízállásokon több helyen is előfordult. (Gyékényes, Kiserdő déli része) Júliusban juv. példányokat láttam rendszeresen a Laposon ben a Szikgáton fiókákat vezető madarakat is megfigyeltem, valamint ismét fel-felbukkant egy pár a Kiserdő déli részén és a Laposon. 16. Nyílfarkú réce (Anas acuta) 1998-ban július végén, az Oxidációs-tavon figyeltem meg egy párat. (Ez az egyetlen adatom.) 17. Böjti réce (Anas querquedula) 1998-ban, tavasszal (március-április) rendszeresen látható volt 4-5 példány az Oxidációstavon, de nem költött. Dr. Kovács Gábor március 12-én 3 példányt figyelt meg a Laposon. 18. Barátréce (Aythya ferina) Július közepén néhány alkalommal megfigyeltem az Oxidációs-tavon (tojó és gácsér madarat vegyesen, 2-5 pld.) Valószínűleg nem költött. 17. Cigányréce (Aythya nyroca) szeptember 3-án a szennyvízülepítő tavak egyikén figyeltem meg két madarat. Ez az egyetlen adatom a fajról.
7 20. Barna rétihéja (Circus aeruginosus) Augusztustól kezdve gyakran volt látható a szikgáti övezetben, az Oxidációs-tó környékén, főleg fiatal és tojó példányok. Fintha István korábban a Tócóskert fölött is többször megfigyelte. (Fintha I.- Szabó A.: D.v.m I. / M. T. 1995/2/ 21. Hamvas rétihéja (Circus pygargus) április 28-án egy hím példány repült át a Szikgáti övezet fölött. Egyetlen adat. 22. Héja (Accipiter gentilis) Téli kóborlóként jelent meg egy-egy példány decemberében a tócó-völgyi lakóteleptől D-re, akácfán egy tojó; 1998 februárjában a Kiserdő fölött egy hím. Fintha István és Szabó Anikó szerint egyre gyakrabban mutatkozik, még költésidőben is. 23. Karvaly (Accipiter nisus) A téli időszakban a leggyakoribb ragadozó, elsősorban a Kiserdőben és környékén. A költési időszakban is előfordult, de valószínűleg csak táplálkozni járt ide. Szomorú adalék: Egy lelőtt tojót találtam a Gyékényestől északra. (1998. március.28.) 24. Egerészölyv (Buteo buteo) Kóborlóként jellemző előfordulása, főleg télen februárjában nászrepülő hímet is láttam a szikgáti övezetben. 1998/99 telén jóval gyakrabban bukkant fel, mint az előző években. Egy példány rendszeresen a Gyékényes környékén tartózkodott. Az es télen pedig egy egerészölyvet a Kiserdőben figyeltem meg szinte minden nap január végére olykor 2, sőt 3 példány is mutatkozott ugyanitt őszén pedig a szepesi szántóföldek fölött egyszerre 6-8 példányt is lehetett látni. 25. Gatyás ölyv (Buteo lagopus) Egyetlen alkalommal figyeltem meg január 15-én a tócó-völgyi lakóteleptől délre a folyómederrel párhuzamosan repült egy példány északi irányba. Dr. Kovács Gábor többször megfigyelte a fajt, de mindig csak átrepülő példányt. 26. Vörös vércse (Falco tinnunculus) 1997-ben még csak alkalmanként bukkant fel egy-egy példány, 1998-ban viszont szinte minden alkalommal látható volt, főleg a Hidas-lapos illetve a szikgáti övezet fölött. Minden bizonnyal ebben az évben fészkelt is, nem kizárt, hogy a Kiserdőben. (Az itt található szarkafészkek ideálisak is számára, ráadásul gyakran az erdőből láttam kirepülni.) l999. január 3- án egy áttelelő hímet is megfigyeltem a Hidas-laposon január 15-én pedig a Szegényházzal szemközt, a Tócó jobb partján láttam egy másik hímet, amint jókora bojtorjánkolonccal a farkán a vezetéken üldögélt, majd kissé rossz iránytartással elrepült. 27. Kis sólyom (Falco columbarius) A korábbi teleken nem, 1999 januárjában viszont több alkalommal is megfigyeltem egy tojót a legelők fölött. Még márciusban is felbukkant, mindkét esetben tojó példány. Az es télen ritkábban tűnt fel.
8 28. Kabasólyom (Falco subbuteo) Augusztustól szeptember végéig több alkalommal is láttam, főként lakott terület felett, ahová a gyülekező fecskék csábították. Egy vadászatát, amikor molnárfecskét (Delichon urbica) zsákmányolt, az udvarunkról figyeltem meg. 29. Vándorsólyom (Falco peregrinus) Két adat: augusztus 20-án a szikgáti övezetben egy száraz fán ült egy sötét színű, juv. példány. Viszonylag sokáig percig figyelhettem közelről, feltehetően fiatal kora miatt nem viselkedett félénken december 31-én egy hím példány repült át a Hidas-lapos fölött, rövid ideig a magasfeszültségű vezetéken is ült. Fintha István szerint nem ritka vendég. D.v.m I. / M. T. 1995/2/ 30. Fürj (Coturnix coturnix) 1997-ben költött a tócó-völgyi lakótelep közelében egy gyomos területen. Június és augusztus között mindig hallottam a fürjkakas hangját ban viszont egyetlen alkalommal hallottam csak (júniusban), valószínűleg ebben az évben nem fészkelt ben viszont nyár elején jóval gyakoribb volt, mint korábban, igaz a feltételezett költési helyei kívül esnek a szűken vett Tócóvölgyi területen. (Görbe-halom és Köves laponyag környéke, téglagyár melletti szántón) Érdekes Dr. Kovács Gábor szóbeli közlése arról az esetről, amikor szobája nyitott ablakán repült be egy példány. (Tegez u. 95.; október 7-én) 31. Fácán (Phasianus colchicus) Gyakorinak mondható, a Tócó-völgyben bárhol előfordul. Fészkelő, többször láttam fiatal madarakat is. (Gyékényes, Szikgát, Kiserdő) 32. Guvat (Rallus aquaticus) 1999 nyarán a szennyvízülepítő tavak egyikén többször is hallottam a hangját nyarán ugyanott láttam is. 33. Vízityúk (Gallinula chloropus) 1998-ban rendszeresen megfigyeltem az Oxidációs-tavon, feltehetőleg költött ben a Laposon fészkelt, a fiatal madarak nyár végéig itt tartózkodtak. Első alkalommal 3 tojást számoltam a fészekben (ekkor már voltak kikelt fiókák is). Másodköltése is lehetett. 34. Szárcsa (Fulica atra) 5-6 pár biztosan fészkelt az Oxidációs-tavon 1998-ban ben a szennyvíztisztítón is gyakran láttam. 35. Daru (Grus grus) Bár nem pihen meg a Tócó-völgyben - erre különben megfelelő, háborítatlan helyet nem is találna - vonulása a terület fölött rendszeres. Dr. Kovács Gábor megfigyelése alapján a 80-as évek óta gyakoribbak az átrepülő csapatok. 36. Gólyatöcs (Himantopus himantopus) Június 10-én, a jórészt vízborította Laposon Dr. Kovács Gáborral fedeztünk fel egy öreg tojó példányt. Június 23-án láttam ismét gólyatöcsöt a Laposon, ezúttal egy hím és egy tojó madarat.
9 Érdekesség, hogy a tojó nem ugyanaz volt, mint amelyik első alkalommal felbukkant. További megfigyelések: június 24. (Lapos: az előző napi két madár); július 4. (Szennyvízülepítő: egy hím példány); augusztus 3. (Lapos: egy tojó) 2000-ben április 4-én láttam az első (nászruhás hím) madarat a Laposon. Április folyamán még további hét alkalommal észleltem a Laposon párban vagy magányosan mutatkozó gólyatöcsöt. Április 11-én Molnár Attila (HNP) három madarat látott együtt, május 3-án én is három példányt figyeltem meg. Bár várható volt a faj költése is - a Lapos magas vízállása miatti viszonylagos zavartalanság miatt ez bekövetkezhetett volna - fészkelésre utaló jeleket nem észleltem, sőt május 3-a után már a Laposon többet nem mutatkozott. Májusjúnius hónapban a Szikgáton és a szennyvízülepítőn figyeltem meg egy-egy példányt, nem kizárt, hogy valahol a Szikgáton költött is. Július 28-án nyolc madarat, köztük juv. példányokat láttam ugyanott, augusztus 6-án pedig 12 példányos csapat repült át a szennyvízülepítő fölött. 37. Gulipán (Recurvirostra avosetta) Nagyon meglepett, amikor július 15-én a Szikgáton járva egy nagyobb tócsában 5 példányt láttam táplálkozni. Mikor felrepülve riasztottak és nem túl magasan el- elszálltak fölöttem, jól látszott az 1 öreg és négy juv. gulipán. Másnap még ugyanott megtaláltam ezt az 5 madarat, ám később már nem kerültek elő. 38. Kis lile (Charadrius dubius) 1999 júniusában láttam először két példányt a Laposon. Később a Gyékényes mellett egy szántóföldön a teljes családot megtaláltam (egy hím és egy tojó madár négy, már röpképes fiatallal) június 7-én párban, majd 16-án egy egész családot figyeltem meg a Laposon. Korábbi adataim nem voltak a fajról, de Dr. Kovács Gábor szóbeli közlése alapján tudom, hogy március 22-én is előfordult 3 példány a Laposon (köztük egy dürgő hím). Fintha István szerint a Tócó-völgyben néha fészkel 1-2 pár. (D.v.m.) 39. Parti lile (Charadrius hiaticula) augusztus 18-án egy példány tartózkodott az Oxidációs-tó keleti, iszapos részén július 18-án a Kishegyesi úti téglagyár mellett is megfigyeltem, de a Tócó-völgyben nem szeptember 3-án 2 madarat láttam a szennyvízülepítőn, kis lilék közt. 40. Bíbic (Vanellus vanellus) Dr. Kovács Gábor 1969-től kezdve megfigyelte a Laposon, ám a fészkelése mindig rendszertelen volt. Saját adataim: 1997-ben és 1998-ban csak elvétve lehetett megfigyelni egy-egy kóborló madarat ben viszont legalább négy-öt, 2000-ben három-négy pár költött sikeresen a Laposon. Amellett, hogy vizes környezetet kedvelő madárról van szó, megjegyzendő, hogy a korábbi években jóval több szemét volt a legelőkön, és mivel a bíbic fél a szél által görgetett hulladékdaraboktól, az ilyen helyeket kerüli. Az idei csapadékos időjárás és a viszonylag tiszta környezet együttesen volt kedvező hatással fészkelésére. 41. Temminck-partfutó (Calidris teminckii) A Szikgáton láttam az első példányt egy nagyobb tócsa partján réti, erdei és billegetőcankók közt, július 22-én. Augusztus 6-án ismét találkoztam a fajjal, ezúttal a szennyvízülepítő északi részén. Korábbi egyetlen tócó-völgyi megfigyelése Dr. Kovács Gábor nevéhez fűződik, aki 1970 júliusában látott egy példányt a Laposon, a nagy esők után megszaladt vízben. (szóbeli közlés) 42. Pajzsoscankó (Philomachus pugnax)
10 1998-ban július és szeptember hónapban több alkalommal is megjelentek az Oxidációs-tavon (8-10 példányos csapatban), majd néhányszor körberepülve a tavat, továbbálltak június 23- tól kezdve több héten át 6-8 nászruhás hímet és néhány tojót lehetett látni a szennyvízülepítő északi partján. Tojó madarakat itt még szeptemberben is megfigyeltem. 43. Sárszalonka (Gallinago gallinago) 1998 augusztus-szeptemberben néhány alkalommal megfigyeltem az Oxidációs tavon. augusztus 9.:2 példány; augusztus 18.: 1 példány; szeptember 24.: 3 példány) augusztus 26- án a szennyvízülepítő északi részéről, szeptember 17-én pedig Szepes déli határában trágyaléről repült fel egy példány. 44. Erdei szalonka (Scolopax rusticola) március 30. Két példány repült fel a Kiserdő északkeleti szögletéből (Az előző évben kiirtott erdőrész mellett.) Vonulási adatként is érdekes, hogy síkvidéken, ilyen kis területű erdőben előfordult. 45. Nagy goda (Limosa limosa) Egyetlen adat augusztus 9-én egy példányt figyeltem meg erdei cankók között repülni az Oxidációs-tó fölött. 46. Nagy póling (Numenius arquata) Egyetlen adat április 4-én 7 példányos csapat repült a tócó-völgyi lakótelep közelében északkeleti irányba. 47. Füstös cankó (Tringa erythropus) 1998-ban (augusztus-szeptember) egy-egy példányt hallottam az Oxidációs-tó környékén. 48. Piroslábú cankó (Tringa totanus) 1998-ban nyár végén többször megfigyeltem a szikgáti övezetben (6-15 példány közötti csapatokban.) 1999-ben viszont a Laposon valószínűleg költött egy pár. Ebben az évben még az is előfordult, hogy a házunk fölött hallottam a hangját ben két pár is tartózkodott a Laposon, hangos riasztásuk, és később repülős fiatal madarak megfigyelése alapján legalább az egyik pár költése biztosra vehető. 49. Szürke cankó (Tringa nebularia) Mindössze három alkalommal figyeltem meg 1998-ban, nyár végén, mindig egyesével. (Egy használaton kívüli szennyvízülepítőn illetve az Oxidációs-tavon) 50. Erdei cankó (Tringa ochropus) A leggyakoribb cankó. A rendszeresen átnyaraló madarak mellett a szikgáti övezetben a csatorna partján január-február hónapban 3 áttelelő példányt is megfigyeltem. Az átnyaraló példányok gyakran a Tócóban, az Oxidációs-tavon és a fent említett csatornában táplálkoztak. Legnagyobb számban (8 madár) az Oxidációs-tavon láttam. 51. Réti cankó (Tringa glareola)
11 Minden évben rendszeresen találkoztam vonuló és átnyaraló példányokkal, az erdei cankókkal közös területen(10-20 egyedből álló csapatokban) július 20-án kb. 20 példány volt a kiöntött Tócó mentén, a Laposon. (Dr. Kovács Gábor szóbeli közlése.) 52. Billegetőcankó (Actitis hypoleucos) 1998-ban elvétve figyeltem meg csak, 1999-ben és 2000-ben viszont nyár végén viszonylag gyakorinak volt mondható a szennyvízülepítőkön és a Szikgáton. 53. Dankasirály (Larus ridibundus) 1998-ban az Oxidációs-tavon kb. 50 pár fészkelt. A téli időszakban gyakran példányt is lehet látni, kisebb (8-10 példányos) csapatai egész évben mindenfelé kóborolnak. A szeméttelepen más sirályokkal együtt nem ritkán több ezres csapatokat alkot. 54. Viharsirály (Larus canus) Rendszeres téli vendég, gyakran megfigyelhető legelőkön, szántóföldeken december 28-án a Szikgáti övezetben kb. 70 példányt figyeltem meg, dankasirályok társaságában február 25-én legalább 500 példány tartózkodott a szeméttelepen. A nyári időszakban is előfordul (főleg az Oxidációs-tó környékén és a szeméttelepen), de jóval ritkábban, kisebb számban. 55. Ezüstsirály (Larus argentatus) június 30-án 1 öreg példányt láttam a Sárga-dűlő melletti szántóföldön. Ez az egyetlen adatom. Mivel a sárgalábú sirály a 90-es évek előtt még az ezüstsirály (Larus argentatus) alfajaként volt leírva, a korábbi megfigyelési adatokból ma már gyakran lehetetlen kikövetkeztetni, hogy melyik fajra vonatkozik. Valószínűsíthető azonban, hogy régebben is inkább a cachinnans faj volt a gyakoribb. (Magyar et. al ) 56. Sárgalábú sirály (Larus cachinnans) Egész évben előfordul a szikgáti övezetben (szeméttelep, Oxidációs-tó), de tavasztól őszig a leggyakoribb, nem ritkán példányos csapatokba is összeverődik augusztus 23-án 1000 példányt számoltam a szeméttelep mellett. (Túlnyomórészt fiatalok, öreg madarakat inkább ősszel láttam.) 57. Fattyúszerkő (Chlidonias hybridus) 1998 augusztusában időnként megjelent az Oxidációs-tó fölött egy-két öreg madár 6-7 fiatalt vezetve június 23-án 2 nászruhás példány vadászott a Lapos fölött. Augusztusban fedeztem fel azt a min példányos csapatot a szennyvíztelepen, amelyben jó néhány juv. madár is volt. Mivel láttam etetést is, valószínűleg egy kisebb telep ebben az évben költhetett az ülepítőn ben a szennyvízülepítő É-i medencéjén fészkét is láttam, nyár végén pedig szintén láttam repülő fiatalokat is. Ebben az évben is előfordult, hogy megjelent 2-3 példány a Lapos fölött. 58. Kormos szerkő (Chlidonias niger) május 21-én és június 20-án láttam egy-egy példányt a szennyvízülepítő fölött, fattyúszerkők közt repülni, majd július 22-én 2 madarat is megfigyeltem ugyanott. Korábbi adata is van a Tócó-völgyből, március 25-én 2 példány repült a Tócóskert felett. (Fintha I.-Szabó A., D.v.m) 59. Parlagi galamb (Columba livia forma domestica)
12 Igen gyakori a terület egészén, általában néhány (4-5) példány, főleg szántóföldön, vezetékeken, de bárhol megfigyelhető. Sajnos nehéz eldönteni, hogy elvadult, már önálló populációjú, vagy csak kóborló, táplálkozó házigalambok. Valószínű, hogy mindkét eset előfordul. 60. Kék galamb (Columba oenas) Nem figyelhettem meg, ám egy szeptember 26-án a Tócó partján talált tollcsomóból Dr. Kovács Gábor volt szíves meghatározni a fajt. Ő még között gyakran figyelt meg kék galambokat a vezetékeken, főleg ősszel és tavasszal. 61. Örvös galamb (Columba palumbus) A Kiserdőben mindhárom évben költött, 1998-ban talán a szikgáti övezetben is. Áttelelést még nem tapasztaltam. 62. Balkáni gerle (Streptopelia decaocto) Közönséges fészkelő, bár ahogy országszerte, így a Tócó-völgyben is megfigyelhető rohamos fogyása. Dr. Kovács Gábor szerint is jóval gyakoribb volt a 60-as és 70-es években, mint ma októberében a Tócó jobb partján, napraforgótáblán 150-nél több madár verődött össze. Télen legnagyobb mennyiségben 37 példányos csapatot figyeltem meg. 63. Vadgerle (Streptopelia turtur) Jóval ritkábban fordult elő, de nyár végén többször is megfigyeltem 4-5 példányt (nagy tömegben soha.) Legkésőbbi előfordulás: október 4.: a tócó-völgyi lakóteleptől nyugatra, balkáni gerlék közt egy példány. 64. Kakukk (Cuculus canorus) Áprilistól augusztusig gyakran hallottam a hangját, illetve meg is figyelhettem. Gyakorlatilag minden fás helyen előfordult, a Kiserdőben pedig folyamatosan látható volt. Valószínűsíthető a költése is, de a gazdamadár faja kérdéses ban a szikgáti övezetben is költött, ott valószínűleg nádirigó volt a dajka. 65. Erdei fülesbagoly (Asio otus) A bagolyfélék közül sokáig egyetlen fajjal sem találkoztam a Tócó-völgyben. Ezért volt nagy meglepetés számomra, amikor február 16-án este, a Kishegyesi úton a Tócó-völgy irányából repülő erdei fülesbaglyot láttam. Az 55. sz. ház udvarán lévő tujafán telelt a madár, amelynek táplálkozási területe bizonyára valamelyik tócó-völgyi legelő lehetett. Az es télen a Kishegyesi út 126. sz. ház előtti tujákon pihent néhány esetben egy példány. (A ház tulajdonosának szóbeli közlése.) 2000 áprilisában a Kiserdőből több alkalommal is felriasztottam egy példányt, költését azonban nem észleltem. Fintha Istvántól tudom, hogy ebben az évben a Derék utcán sikeresen költött egy pár (Szóbeli közlés) 66. Jégmadár (Alcedo atthis) július 28-án reggel a Szikgáton (a betoncsatornából) repült fel egy példány. Ez az egyetlen adatom a fajról. 67. Sarlósfecske (Apus apus)
13 Dr. Kovács Gábor a faj debreceni betelepedése előtt is megfigyelt egy-két átrepülő példányt. Fintha István és Szabó Anikó szerint évről-évre lassan növekvő számban mutatkozik. /Fintha I.-Szabó A. (1993b)/ 1997-ben csak egy alkalommal (július 3.) figyeltem meg három példányt, amint a Kiserdő melletti legelő fölött repültek át ban viszont a Tócóskertben költőket - ahol a 80-as évek közepe óta fészkel - a Tócó-völgyben gyakran megfigyeltem (azon a környéken gyakran madarat is lehetett látni, sőt az Oxidációs-tó fölött is rendre megjelentek táplálkozni). Legnagyobb mennyiségben augusztus 23-án, napnyugta előtt láttam mintegy 60 példányt a lakóteleptől nyugatra, feltehetőleg vonuló csapatot ben is fészkelhetett a lakótelepen, leggyakrabban viszont a Lapos fölött figyeltem meg 1-2 példányt. 68. Gyurgyalag (Merops apiaster) 1997-ben (május 3.) egy valószínűleg vonuló példányt figyeltem meg a Kiserdő déli részén, nyárfa csúcsán ban június elejétől közel egy hónapig tartózkodott egy pár a Tócó-völgyi illegális homokbánya közelében. Feltehetően költéssel is próbálkoztak, de időközben a területet balesetveszélyes jellege miatt betemették, ezután a madarak is eltűntek szeptember 4-én egy nagyobb vonulást is tapasztaltam, a Kiserdő fölött min. 15 madár repült, egészen alacsonyan, több példány le is szállt egy nyárfára. 69. Búbosbanka (Upupa epops) 1998 áprilisában két alkalommal is láttam egy példányt a tócó-völgyi lakóteleptől nyugatra, földúton szeptember 1-én a Kiserdő déli részén 3 madarat figyeltem meg, vonulók lehettek. 70. Nyaktekercs (Jynx torquilla) Egyetlen adatom van a fajról szeptember 1-én egy vonuló példány ült a Kunhalom utcát lezáró vasúti sínen. (Dr. Kovács Gábor augusztus 12-én az akkoriban telepített Kiserdőben már látott egy példányt.) 71. Zöld küllő (Picus viridis) Időnként megjelenik egy-egy példány a Kiserdőben, de nem fészkelő faj. Dr. Kovács Gábor szerint telente a kertekben, udvari fákon sem volt ritka. Fintha I. és Szabó A. a Tócóskertben is gyakran megfigyelte. 72. Fekete harkály (Dryocopus martius) 1997 januárjában két alkalommal figyeltem meg egy hímet a Kiserdőben. Talán a Nagyerdőből kóborolt el, ahol örvendetesen szaporodóban van. A következő teleken is megjelent néhány alkalommal ben már szeptember 16-án megfigyeltem egy hímet a Kiserdő déli részén. 73. Nagy fakopáncs (Dendrocopos major) Nemcsak a Kiserdőben, hanem kertségekben gyümölcsfákon, sőt egy alkalommal utcán, fa villanyoszlopon is láttam. Gyakori, ám a költési időben sok helyen kiszorítja a balkáni fakopáncs. Ennek ellenére fészkelő fajnak tekinthető, nyarán fiatal példányokat is megfigyeltem a Kiserdőben. 74. Balkáni fakopáncs (Dendrocopos syriacus) A téli időszakot kivéve jóval gyakoribb, mint a nagy fakopáncs. Nyáron fiatal példányokkal is találkoztam, így valószínű, hogy költött.
14 75. Kis fakopáncs (Dendrocopos minor) Korábban csak a Nagyerdőn láttam, de 1998 szeptemberében a szikgáti övezetben (száraz fán) egy tojót figyeltem meg. Ugyanezen év október 3-án a Kiserdőben egy hím példányt is láttam. 76. Búbos pacsirta (Galerida cristata) Egész évben megfigyelhettem. Leggyakrabban a vasúti töltéseken, és a Kishegyesi úttól délre a Tócó partján (földúton) láttam. Télen a lakott területeken sem ritka ben, egy januári napon 7 példány szedegetett a Citera utcán. Biztosan költő faj. 77. Mezei pacsirta (Alauda arvensis) A Tócó-völgyben nem mondható gyakorinak ben a Lóskúti-legelőn figyeltem meg néhányszor, 1999-ben és 2000-ben viszont még a szepesi útelágazás melletti legelőkön is énekelt. A Lóskúti-legelőn a költését a hetvenes évek elején már Dr. Kovács Gábor is megfigyelte, ből átteleléséről is beszámolt. (Szóbeli közlés) 78. Partifecske (Riparia riparia) 1999-ig csak egyetlen adatom volt május 10-én késő délután a szikgáti övezetben, a csatorna fölött kb. 30 madár röpködött táplálék után ben májustól augusztusig rendszeresen felbukkant kisebb-nagyobb csapatokban a Tócó-völgy több helyén is. (Szikgáti övezet, Szennyvíztelep) Sőt, a Laposon nagyon gyakran egyszerre lehetett megfigyelni a három fecskefajt, amint a víz fölött vadásztak július 18-án fedeztem fel a költőhelyüket, a Kishegyesi úti téglagyár (ALTEK) melletti kubikgödörben. (kb pár) 2000-ben az előző évi költőhelye mellett két másik helyen is észleltem a faj fészkelését. Kb pár a Határ úton egy úszómedencének ásott alap függőleges falában, pár pedig a Szikgáton a Tócó partfalában költött. Szorosan véve csak ez az utóbbi fészkelőhely tartozik bele a Tócó-völgybe, ám a környéken költő madarak is nagyrészt a tárgyalt területen táplálkoznak, így rendszeresen elő is fordulnak ott. 79. Füsti fecske (Hirundo rustica) A leggyakrabban megfigyelhető fecskeféle, a nyárvégi időszakot kivéve nem túl nagy (15-20 példányos) csapatokban ben nagyobb példányszámban fordult elő (50-60), a Laposon a másik két fajjal együtt vadászott. Fészkel a Nagysándor-telepen is, de pontos adataim nincsenek a költő párok számáról. Ebben az évben szeptember 26-án még láttam hét példányt a Szennyvíztelepen. 80. Molnárfecske (Delichon urbica) Néhány házon a Nagysándor-telepen is költ, de inkább a belváros jellemző fészkelő madara. (Ott is csökkenő számban!) Időnként a nyári időszakban, és főleg késő délután nagyobb csapatokban jelenik meg a Tócó-völgyben. ( példány) Fintha István és Szabó Anikó 1992 szeptemberében mintegy példányt számolt a Tócóskert fölött (vonuló csapatokban) (D.v.m II.) 81. Erdei pityer (Anthus trivialis) Elsősorban tavaszi vonuláskor bukkan fel egy-két példány a Kiserdőben, illetve a Tócóvölgy fás, bokros helyein április 25-én a gáztelep melletti nyárfákon 8 madarat figyeltem meg.
15 82. Réti pityer (Anthus pratensis) 1998-ban, február elején egy valószínűleg áttelelő példány tartózkodott a szikgáti övezetben, a csatorna mellett. Tavasszal néhány átvonuló madárral találkoztam. 83. Sárga billegető (Motacilla flava) 1997-ben tavaszi és nyárvégi vonulásakor mind a Tócóban, mind pedig a különböző legelőkön keletkezett tocsogókban előfordult ban viszont jóval kevesebb számban mutatkozott, tavasszal egyáltalán nem láttam, ősszel is csak 4-5 példányt figyelhettem meg az Oxidációs-tavon, és egyet a rutinpálya mellett, a Tócóban ben tavasszal és ősszel is gyakorinak volt mondható ben a költési időben a Laposon is többször láttam éneklő hímet, így a fészkelése valószínűsíthető. Május derekán különösen a Szepes és Mikepércs határába eső szennyvízülepítő mellett figyeltem meg sok példányt. 84. Hegyi billegető (Motacilla cinerea) 1997 őszén két alkalommal figyeltem meg. (Szeptember 18-án a Tócóban a Kishegyesi úttól délre egy juv.; szeptember 29-én a rutinpálya előtti betoncsatornában egy felnőtt hím és egy tojó példány ban, a szikgáti övezetben a csatorna mellett is megfigyeltem egy példányt. (januárfebruár hónapban) szeptember 11-án a Kiserdő mellett, a Tócóban láttam egy táplálkozó madarat. 85. Barázdabillegető (Motacilla alba) Valószínűleg a Kishegyesi úttól délre a Tócó partján fészkelt. (Itt figyeltem meg leggyakrabban, egyszer fiatalokat is.) 1998-ban a téli időszak kivételével egy-két példányt mindig lehetett látni, főleg a Tócóban; az Oxidációs-tavon gyakran madarat is együtt ben az egész éves vízállás miatt a Laposon is gyakran megfigyelhető volt augusztusában nagy számban láttam a Tócó-völgy különböző területein. Tócóskerti szokatlan méretű vonulásáról - mely több éve tart már - Fintha István is beszámolt. /Fintha István - Szabó Anikó (1993a)/ 86. Ökörszem (Troglodytes troglodytes) Télen a Kiserdőben több példányt is megfigyeltem, sőt néhány napig (1997 decemberében) a Téglavető utcában énekelt egy példány. 87. Erdei szürkebegy (Prunella modularis) november 20-án figyeltem meg egy valószínűleg áttelelő madarat a Gyékényesben március 27-én is ugyanitt láttam egy példányt. 88. Vörösbegy (Erithacus rubecula) Csak a téli időszakban, illetve áprilisban figyeltem meg, a tulajdonképpeni költési időszakban azonban nem. Nem tekinthető tehát fészkelőnek januárjában érdekes volt egy hím énekét hallgatni a Kiserdőben. Dr. Kovács Gábor szerint a 80-as évek végéig nem is fordult elő a Téglavető környékén. 89. Fülemüle (Luscinia megarhynchos) 3-4 pár rendszeresen fészkel a Kiserdőben. A Tócó-völgy más, bokros részein is hallottam énekelni a költési időszakban. (Még a Tócóskertben is előfordul; Fintha I.-Szabó A.: D.v.m II.) 90. Házi rozsdafarkú (Phoenicurus ochruros)
16 Elsősorban lakott területen figyeltem meg, hím és tojó példányt is. Valószínűleg költ január 22-én egy áttelelő hímet is megfigyeltem. (A rutinpálya előtti betoncsatorna medrében.) Legnagyobb számban (7 példány) a Tócó jobb partján a Kishegyesi úttól délre található szántóföldön láttam (1998. április 7-én). A tócó-völgyi állomás mellett egész évben veszteglő vasúti kocsikon is gyakran megfigyelhető volt. Fintha I.-Szabó A. szerint a Tócóskertben fészkelők közül sok az épületek szellőzőnyílásában költ. (D.v.m. II.) 91. Kerti rozsdafarkú (Phoenicurus phoenicurus) Egyetlen adat március 21-én a szikgáti övezetben figyeltem meg egy hím (valószínűleg vonuló) példányt bodzabokron. 92. Rozsdás csuk (Saxicola rubetra) Nem fészkelő faj, de elsősorban őszi vonulásakor (augusztus-szeptember) gyakran előfordul a Tócó-völgyben. (legelőkön, vasúti kocsikon) Tavasszal ritkább. 93. Cigánycsuk (Saxicola torquata) A költési időszakban sok helyen találkoztam éneklő hímekkel. (legelőkön) A tavaszi-nyári időszakban az egyik leggyakrabban megfigyelt énekesmadár. Biztosan fészkel. (Az összes élőhelyén 6-8 pár) 94. Hantmadár (Oenanthe oenanthe) 1997-ben a tócó-völgyi vasútállomás melletti töltésen egy pár fészkelt ban csak alkalmamként került szem elé, valószínűleg ebben az évben nem költött ben viszont a vasúti töltésen kívül a Gáztelep mellett is megfigyeltem törmeléken. Dr. Kovács Gábor adatai alapján a 60-as, 70-es években még nem fordult elő. (Szóbeli közlés) Fintha István és Szabó Anikó megfigyelései szerint Minden nagy lakótelepi építkezés törmelékdepóinál megjelenik, ha azok tartósak, költ is. ( között minden évből fészkeléséről is beszámoltak. (D.v.m. II.) 95. Feketerigó (Turdus merula) Kertekben, a tócóskerti lakótelepen, valamint a Kiserdőben is fészkel, de nem nagy számban. Ősszel és télen viszont állandóan mozgott példány. A Tócó-völgyben élő példányok sokkal kevésbé urbanizálódtak, mint a belvárosi madarak. (D.v.m.II.) 96. Fenyőrigó (Turdus pilaris) Rendszeres téli vendég januárjában példány telelt a Kiserdőben, néhány alkalommal 1-2 példány a szomszéd utca fáira is bemerészkedett, sőt a szomszéd kertben (Tegez utcán) a tőkén maradt szőlőt csipegették ban (december végén) nem egyszer 500 példányt is számoltam, ezen a télen a lakott területeken is nagyobb csapatok (25-30 példány) jelentek meg. 97. Énekes rigó (Turdus philomelos) március 18-án 2, március 27-én pedig 3 vonuló madarat láttam a Gyékényesben. Korábban én nem találkoztam a fajjal, Fintha István viszont többször is észlelte. (1994. április 6- án és 9-én 3-3 pld. a Tócóskert fölött; október 2-án 4 pld. délre tartott; D.v.m.II.) 98. Szőlőrigó (Turdus iliacus) november végén néhány napig megfigyeltem 2 példányt a Kiserdő déli részén, telelni azonban nem maradtak április 11-én a Kishegyesi út mellett, a Tócó jobb partján lévő
17 gyümölcsfán tartózkodott két példány november 5-én egyetlen madarat láttam a Kiserdő déli részén. 99. Nádi tücsökmadár (Locustella lusciniodes) július 15-én egy példány hangját hallottam a szennyvízülepítő nádasából. Ez az egyetlen adatom Foltos nádiposzáta (Acrocephalus schoenobaenus) Dr. Kovács Gábor adatai alapján csak a 80-as évek végétől lehet vele találkozni a vizesebb, növényes helyeken augusztus 9-én az Oxidációs-tó menti nádasban egész közelről figyeltem meg egy példányt. Korábban nem észleltem, feltehetően vonuló madár volt májusában a szennyvízülepítő nádasaiban több helyen is énekelt Énekes nádiposzáta (Acrocephalus palustris) 1997-ben május végén, illetve júniusban figyeltem meg éneklő hímet a Gyékényesben és a Kiserdőtől délre lévő vadrózsabokros területen ban elvétve fordult csak elő, 1999-ben - egy május végi nap kivételével, amikor a Tócó völgyben (A Kishegyesi úttól a szennyvíztisztítóig) 8 éneklő hímet számoltam - néhány alkalommal láttam csak, költésére utaló jelet nem találtam ben még a Laposon is énekelt egy példány, de leggyakrabban a Szikgát környékén találkoztam a fajjal Cserregő nádiposzáta (Acrocephalus scirpaceus) augusztus 5-én találtunk dr. Kovács Gáborral egy elpusztult példányt a Laposon. A madár a magasfeszültségű távvezeték alatt hevert, valószínűleg a sötétben repült neki, és az ütközés okozta a vesztét májusában a szennyvízülepítő nádas foltjaiban is énekelt. Fintha I. és Szabó A. megfigyelései alapján a nádirigóhoz hasonlóan kóborlás közben eljut a Tócó-völgy perifériális részeibe is. (D.v.m. II.) 103. Nádirigó (Acrocephalus arundinaceus) 1998-ban az Oxidációs-tavon, 1999-ben és 2000-ben a Szennyvíztelepen biztosan költött. Fintha I. és Szabó A. szerint a Tócó-völgy nádas foltjait is felkeresi kóborlás közben június között még a Tócóskert (beépített!) részének bozótos foltjaiban is hallották énekelni. (D.v.m. II.) 104. Kerti geze (Hippolais icterina) szeptember 19-én egy elsőéves és egy felnőtt madarat is megfigyeltem, előbbit a 4. sz. úttól északra, bokros, fás részen, utóbbit a Szikgáton. Vonuló példányok voltak szeptemberében a Gyékényesben, illetve a Kiserdő déli részén is láttam felnőtt példányokat. Érdekes Fintha I. és Szabó A. megfigyelése arról a Tócóskertben május 24-én előfordult hímről, amely 12 különböző madár hangját utánozta. (D.v.m. II.) 105. Kis poszáta (Sylvia curruca) Mind tavaszi, mind őszi vonulásakor megfigyeltem 1-2 példányt a Kiserdő déli, bokrosabb részén, de nem költő faj.
18 106. Mezei poszáta (Sylvia communis) Dr. Kovács Gábor szerint a faj a 90-es évekig nem fordult elő a területen ben 4-5 alkalommal figyeltem meg május végén, június elején különböző helyeken éneklő hímet (Gyékényes, Lapos, Hidas lapos, tócóskerti legelő) ban még gyakoribb volt, minden bizonnyal költött is ben április-májusban fordult csak elő Kerti poszáta (Sylvia borin) szeptember 5-én figyeltünk meg dr. Kovács Gáborral két éneklő példányt a Gyékényesben. Ezután még (szeptember hónapban) néhány alkalommal találkoztam a fajjal ezen a területen ban szintén az őszi vonuláskor láttam egy példányt, ezúttal a Kiserdő déli részén Barátposzáta (Sylvia atricapilla) Április végén, május elején többször megfigyeltem a Kiserdőben (déli, bokros rész), illetve a Gyékényesben, majd augusztus-szeptemberben ismét láttam néhány alkalommal. Valószínűleg csak vonuláskor érinti a területet, bár nem kizárt, hogy időnként fészkel is Sisegő füzike (Phylloscopus sibilatrix) Tavaszi és őszi vonuláskor is rendszeresen előfordul (maximum példány) a Kiserdő déli részén Csilpcsalp füzike (Phylloscopus collybita) Március végétől október közepéig rendszeresen látható volt, főleg a Kiserdőben, de egyéb fás, bokros helyen is. A Kiserdőben kirepült fiatalokat is megfigyeltem. Költő faj. A 30 évvel ezelőttihez képest növekszik az előfordulás száma, főleg tavasszal (Dr. Kovács Gábor megfigyelése) 111. Fitiszfüzike (Phylloscopus trochilus) 1997-ben és 1999-ben is tavaszi vonuláskor figyeltem meg a Kiserdőtől délre lévő bokros területen Sárgafejű királyka (Regulus regulus) Áprilisban, novemberben és decemberben figyeltem meg a Kiserdő déli részén kevés számban (6-8 példányt). A tavaszi adat vonulásnak tekinthető, a november-decemberi előfordulás pedig a faj áttelelését igazolja január-februárban két alkalommal lakott területen (a Citera és a Tegez utcán) is megfigyeltem kisebb csapatait örökzöldeken Tüzesfejű királyka (Regulus ignicapillus) Vonuláskor időnként megfigyelhető a Kiserdő déli részén decemberében egy valószínűleg áttelelő hímet is láttam Szürke légykapó (Muscicapa striata) Áprilistól szeptemberig gyakran láttam a Kiserdőben és közvetlen környékén. Feltételezhető a költése. Vonuláskor természetesen nagyobb számban fordul elő Kis légykapó (Ficedula parva)
19 Egyetlen adat szeptember 4-én a többi vonuló légykapó között figyeltem meg egy tojó példányt a Kiserdő déli részén Örvös légykapó (Ficedula albicolis) Tavaszi és őszi vonuláskor is megfigyelhető a Kiserdőben 117. Kormos légykapó (Ficedula hypoleuca) 1997-ben április közepe és május eleje között kb. két hétig volt vendége a Kiserdőnek, de többször láttam a rutinpálya kerítésén, fáin is. (kb példány) Szeptemberben azonban nem figyeltem meg ban viszont csak az őszi vonuláskor láttam egy tojót a Kiserdő déli részén őszén a szürke légykapó mellett a leggyakoribb vonuló faj volt a fenti területen Barkóscinege (Panurus biarmicus) Fintha István többször is észlelte a fajt a Tócóskert perifériáinak kis nádfoltjaiban. (D.v.m.II). Én mindössze egy alkalommal, május 22-én hallottam a Szepes és Mikepércs határában található szennyvízülepítő nádasában Őszapó (Aegithalos caudatus) 1998 szeptemberében néhány napig 8-10 madár tartózkodott a Kiserdő déli bokros területén. Decemberben is felbukkant néhány példány ugyanitt. Korábban a fajt csak a Nagyerdőn figyeltem meg Barátcinege (Parus palustris) Nem költ, a fészkelési időszakon kívül viszont gyakran megfigyeltem a Kiserdőben. Télen madáretetőre is jár Fenyvescinege (Parus ater) Egyetlen adat november 14-én a Kiserdőben figyeltem meg ezt a Nagyerdőn gyakori, ám a Tócó-völgyben ritkaságnak számító fajt Kék cinege (Parus caeruleus) Ősszel és télen gyakori, etetőre is jár szeptemberében az Oxidációs-tó nádasában is megfigyeltem Széncinege (Parus major) A Kiserdőben valószínűleg költ, télen is természetesen a leggyakoribb cinege Hegyi fakusz (Certhia familiaris) A Certhia fajok terepen való nehéz határozása miatt nem minden esetben sikerült pontosan eldöntenem, hogy a familiaris, vagy brachydactyla fajt láttam-e. Amikor jól látszottak a megfigyelt példány/ok bélyegei, az esetek többségében a familiaris faj jellemzőit mutatták. (A Kiserdőben, minden esetben a téli időszakban.) 125. Rövidkarmú fakusz (Certhia brachydactyla) Telente - szintén a Kiserdőben- a familiaris faj mellett több ízben brachydactyla példányokat is megfigyeltem, jórészt cinegékkel együtt mozogva. Érdekes volt november 17-én két rövidkarmú fakuszt látni, ahogy egymás mögött kúsztak egy fatörzsön, táplálék után kutatva.
20 126. Sárgarigó (Oriolus oriolus) 1997-ben a költési időszak kezdetén a Kiserdőben három hím is veszekedett területszerzés okán, a későbbiekben már csak egy éneklő hímet figyelhettem meg, de azt párjával és egészen nyár végéig. (Költött.) 1998-ban szintén fészkelt a Kiserdőben, valamint a szikgáti övezetben is, ahol nyár végéig hallottam a hangját, és augusztusban négy fiatal madarat is láttam ben és 2000-ben a Kiserdőben ismét költött, úgy tűnik, az itteni magas szürkenyárak rendszeres fészkelőhelyet jelentenek számára Tövisszúró gébics (Lanius collurio) 1997-ben májustól augusztus végéig szinte minden nyíltabb, bokros helyen megfigyeltem, szeptember hónapban már csak fiatalokkal találkoztam. Örvendetes, hogy több helyen is költött ban és 1999-ben érzékelhetően kevesebb számban fordult elő, talán a telelőhelyükön csappanhatott meg a számuk Kis őrgébics (Lanius minor) 1998-ban július elejétől augusztusig 2-3 példány tartózkodott a szikgáti övezet északnyugati részén. Nem kizárt, hogy a közelben lévő nyárfasoron fészkelt is, mivel ezt a területet (a Lóskúti-legelőtől délre, a vasút mellett) korábban nem kutattam ben a Kamarás-halom mellett (szepesi út) találkoztam legtöbbször vele júniusában is a Szepesre vezető úton (Sárga dűlő) figyeltem meg fiatalokat etető szülőket Nagy őrgébics (Lanius excubitor) október 30-án a szennyvíztelep mellett ült egy példány a fán február 25-én szinte ugyanott láttam újra a fajt Szajkó (Garrulus glandarius) A Nagyerdőn oly gyakori madár a Tócó-völgyben nem jellemző faj. Először 1998 áprilisában láttam két példányt a Kiserdőben október elején a Tócó-völgy több pontján (a Nagysándortelep fölött is) megfigyeltem példányos szajkócsapatot. Dr. Kovács Gábor szerint az utóbbi tíz évben váltak gyakoribbá a kóborlásai a vizsgált területen belül Szarka (Pica pica) A Kiserdőben rendszeresen költ 2-3 pár, de található szarkafészek a Gyékényesben és a szikgáti övezetben is október 16-án 20 példányos csapatot számoltam a Szennyvíztelepen Csóka (Corvus monedula) A belvárosban fészkel, ám a Tócó-völgyben csak ősszel és télen, vetési varjak közt figyeltem meg Vetési varjú (Corvus frugilegus) Elsősorban a téli időszakban fordul elő a Tócó-völgyben, akkor viszont tömegesen. Nagyrész a tőlünk északra-északkeletre költő és nálunk telelő populációk adják nagy számukat. A Nagyerdőn éjszakázó csapatok jórészt Debrecen déli részére járnak táplálkozni, nagyjából a Tócó vonalát követve. Húzásuk a város fölött a reggeli ill. késő délutáni órákban történik rendszeresen. Ilyenkor nem ritkán több tízezres csapatokban is megfigyelhető. (Fintha I.- Szabó A.: Mad. Táj /2.) Idekívánkozik Dr. Kovács Gábor megfigyelése a 60-as évekből, amikor a Laposon éjszakázó tömegek ténylegesen reggelig a gyepen tartózkodtak. (Tehát nem fákon éjszakáztak.)
Madártani megfigyelések a Cserhátból
Fol. Hist.-nat. Mus. Matr. 8. 1982 83. Madártani megfigyelések a Cserhátból SOLTI Béla Mátra Múzeum, Gyöngyös ABSTRACT: Ornithological observations in the Cserhát Mountains. Ornithofaunistical observations
EURÓPAI UNIÓ AZ EURÓPAI PARLAMENT. Brüsszel, 2009. november 30. (OR. fr) PE-CONS 3681/1/09 REV 1 2009/0043 (COD) LEX 1113 CODIF 133 ENV 784 CODEC 1292
EURÓPAI UNIÓ AZ EURÓPAI PARLAMENT A TANÁCS Brüsszel, 2009. november 30. (OR. fr) 2009/0043 (COD) LEX 1113 PE-CONS 3681/1/09 REV 1 CODIF 133 ENV 784 CODEC 1292 AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE
(Az EK-Szerződés, az EU-Szerződés és az Euratom-Szerződés alapján, december 1-je előtt elfogadott jogi aktusok)
2010.1.26. Az Európai Unió Hivatalos Lapja L 20/7 IV (Az EK-Szerződés, az EU-Szerződés és az Euratom-Szerződés alapján, 2009. december 1-je előtt elfogadott jogi aktusok) AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS
A Csanádi-pusztákon fészkelő jelentősebb madárfajok állományalakulása 2005-2007 közötti időszakban
A Csanádi-pusztákon fzkelő jelentősebb madárfajok állományalakulása 2005-2007 közötti időszakban Mzáros Csaba Magyar Madártani Egyesület Csongrád Megyei Csoport A Csanádi-puszták, hazánk, azon belül a
A Sajó-Hernád-sík és a Sajó-völgy gerinces faunájáról
Fol. Hist.-nat Mus. Matr., 17: 199-208, 1992 A Sajó-Hernád-sík és a Sajó-völgy gerinces faunájáról VIZSLÁN Tibor - SZENTGYÖRGYI Péter ABSTRACT: (Vertebral Fauna of the Sajó-Hernád Plain and the Sajó Valley)
A D A T O K A GERECSE-HEGYSÉG A KÖZÉPSÖ-DUNA MADÁRVILÁGÁHOZ. írta : dr. Sághy
ÉS A D A T O K A GERECSE-HEGYSÉG A KÖZÉPSÖ-DUNA MADÁRVILÁGÁHOZ írta : dr. Sághy Antal Megfigyeléseimet a Duna partján fekvő Lábatlan és Süttő községek közelében végeztem, így nemcsak a hegyi madarakról
Erdei szalonka. Grafikusok: Kókay Szabolcs, Matyikó Tibor, Zsoldos Márton
Szalonkák A szalonkák a lilealakúak (Charadriiformes) rendjének jellegzetes, hosszú csőrű képviselői. Két fajuk (az erdei szalonka és a sárszalonka) fészkel is Magyarországon, a nagy sárszalonka rendszeres
A TERMÉSZETVÉDELEM VADGAZDÁLKODÁSI VADÁSZATI KONCEPCIÓJA ÉS A KONCEPCIÓ VÉGREHAJTÁSI FELADATAI
Környezetvédelmi és Vízügyi Minisztérium Természetvédelmi Hivatal A TERMÉSZETVÉDELEM VADGAZDÁLKODÁSI VADÁSZATI KONCEPCIÓJA ÉS A KONCEPCIÓ VÉGREHAJTÁSI FELADATAI 2004. 2 TARTALOMJEGYZÉK 1. Bevezetés.. 4
A Szeged-kiskundorozsmai Hosszúhát madárvilága között
A Szeged-kiskundorozsmai Hosszúhát madárvilága 1990-2011 között Engi László MME Csongrád Megyei Csoport Bevezetés Jelen dolgozatban 21 év madármegfigyelés adatait dolgoztam fel 1990 és 2011 közötti időszakról.
Kutatási jelentés 2008 Nagy Zsolt. LIFE 05NAT/HU/ számú projekt
1. Tevékenységek: Kutatási jelentés 2008 Nagy Zsolt Pannon gyeptípusok élőhelykezelése Magyarországon LIFE 05NAT/HU/000117 számú projekt Belsőbárándi löszvölgy projekt terület A vizsgálat elsődleges célja
4. A kavicsbányatavak mint élőhelyek Barati Sándor Béres István
4. A kavicsbányatavak mint élőhelyek Barati Sándor Béres István Bevezetés A Föld felszínén az élővilág megtelepedésére alkalmas területeket az élőhelyek szövevényes rendszere hálózza be. Ezek az élőhelyek
MagyarorszАg madаrfajainak jegyzиke
MagyarorszАg madаrfajainak jegyzиke MAGYAR GАbor H-1121 BUDAPEST, KЖltУ u. 21. Hungary ABSTRACT MAGYAR, G.: Checklist of the birds of Hungary PartimadАr 5: This is a list of the 365 different bird species
A kisalföldi meszes homokpuszta katonai használatú területeinek élővilága
A kisalföldi meszes homokpuszta katonai használatú területeinek élővilága The wildlife of calcareous sand steppe areas in military use in the Hungarian Little Plain Tanulmánygyűjtemény RENCE 1. A kisalföldi
A Tóközi-berek (Zamárdi) madártani felmérése
Natura Somogyiensis 26 117-122 Ka pos vár, 2015 A Tóközi-berek (Zamárdi) madártani felmérése Kovács Gyula 1,2 & Jakus László 2 1Nyugat-Magyarországi Egyetem, Vadgazdálkodási és Gerinces Állattani Intézet
Műszaki leírás. A Zala folyó Diási szigeti átmetszés felső vége s kehidai töltés közt terjedő szakaszának szabályozási szervezetéről.
Madártani szempontok a Keszthelyi-öböl eliszaposodásának kérdéséhez A Balaton és vidéke területéből madártani szempontból a legjobban kutatott Keszthely és környéke, bár meg kell azt is állapítani, hogy
1996. évi LV. törvény a vad védelmérıl, a vadgazdálkodásról, valamint a vadászatról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 79/2004. (V. 4.) FVM rendelettel [Vastag betővel az 1996. évi LV. törvény
ORSZÁGOS NATURA 2000 PRIORIZÁLT INTÉZKEDÉSI TERV
A Tanács 92/43/EGK irányelve a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről és Az Európai Parlament és a Tanács 2009/147/EK irányelve a vadon élő madarak védelméről ORSZÁGOS
France N W
t A MADÁRTANI INTÉZET MADÁR JELÖLÉSEI XXXI. GYŰRŰZÉSI JELENTÉS BIRD-BANDING OFTHE HUNGÁRIÁN 0 RNITHOLO GIC AL INSTITUTE 31. REPORT ON BIRD-BANDING Egon Schmidt Ciconia ciconia Gólya V 938 puli. 06.07.77.
Selmeczi Kovács Ádám Göncöl Alapítvány Térségi Kutatások Intézete 2600 Vác, Ilona u. 3.
VÍZIMADARAK ÉS EGYES ÖKOLÓGIAI TÉNYEZŐK KAPCSOLATÁNAK VIZSGÁLATA A DUNAKANYARBAN Selmeczi Kovács Ádám Göncöl Alapítvány Térségi Kutatások Intézete 2600 Vác, Ilona u. 3. BEVEZETÉS A Dunakanyar, mint a fővároshoz
XV. KÜLFÖLDI GYÜRÜS MADARAK KÉZRE KERÜLÉSEI XXXVII. GYÜRÜZÉSI JELENTÉS. Records oí birds ringod abroad 37th report of bird-banding
XV. KÜLFÖLDI GYÜRÜS MADARAK KÉZRE KERÜLÉSEI XXXVII. GYÜRÜZÉSI JELENTÉS Records oí birds ringod abroad 37th report of bird-banding László Haraszthy Egon Schmidt Podiceps ruficollis Ljubljana ad. 110 135
A madárvédelmi irányelv és az élôhelyvédelmi irányelv, valamint mellékleteik rövid ismertetése
121 MELLÉKLETEK 1. melléklet A madárvédelmi irányelv és az élôhelyvédelmi irányelv, valamint mellékleteik rövid ismertetése Az Európai Közösség elsô természetvédelmi irányelve, az 1979-ben kihirdetett