Opel Astra OPC teszt: utcai harcos | KKV Plusz
Kezdőlap / Autó / Opel Astra OPC teszt: utcai harcos
2014-10-04 Szerző: Biró Csongor Rovat: Autó, Kiemelt, Tesztek
Az OPC Astra szerelmi bájitalként vesz le a lábunkról. Fertőző vírus. Olyan cégvezetők autója, akiknek megér 8-9 milliót, hogy a munkába járás ne legyen unalmas autókázás.
Nem telhet el úgy év, hogy ne próbálnék ki valami igazán erőset. Az OPC Astra ilyen. Csíp, éget, de jó. Egy éve már vadultam a kocsival, azóta egy picit megújult. Nem kell félni csak ártatlan smink, az ördögöt nem szedték ki belőle. Nyers erő, félelmetes hangszer, imádtam, ahogy üvöltött.
Dögös, szexi és ezzel nem mondtunk el mindent. Valójában semmit sem mondunk ezekkel, vagy más jelzőkkel. Ezt a kocsit érezni kell. És hagyni, hogy ő is érezzen minket. Ha megmarkoljuk a kormányát, már nem önmagunk vagyunk, hanem csak a saját avatárunk.
Az ötajtós Astrához képest 15 milliméterrel süllyesztették le a GTC karosszériát, az OPC-ét további tízzel, a tengelytáv 2695 milliméter, a nyomtáv elöl 40, hátul 30 milliméterrel lett szélesebb – így beférnek a látványos 20 hüvelykes, kovácsolt könnyűfém kerekek.
Áldás a könnyített (poliamid és üvegszál anyagú), kagyló alakú, ergonomikus Recaro ülés, amelyek a test alakját felvevő, mély üléspozíciót és elektromosan változtatható oldaltartást kínálnak. De ez csak a vezetőt lelkesíti, aki mellénk ül, netán hátulra (ilyen is volt), az szenved a be- és kiszállásnál. A sofőrnek azonban mindig jó, tökéletes.
Az Opel Astra OPC igazi aszfaltszaggató, csak ismételni tudom magam a korábbi tesztnél leírtakkal. A ZF Sachsnál készült ültetett FlexRide futómű, a mechanikus, részlegesen önzáró differenciálmű, a Brembo első fékek, a HiPerStrut első és a Watt lengőkaros hátsó felfüggesztés versenyautót faragnak belőle. A kétliteres turbómotor 280 lóerős, legnagyobb nyomatéka 400 Nm, a kocsi végsebességét 250 kilométer/óránál szabályozza le az elektronika. A sport- és az OPC-gombbal még élesebbre állíthatja be a csillapítás jellegdiagramját, a gázadást és a kormányzást. Előbbivel még sportosabb a sportkocsi, utóbbival pedig már extrémen sportos, mondhatnánk: durva.
Szűk kanyarból kigyorsításkor a diffizár javítja az útfogást, az Astra OPC megállását nagyteljesítményű Brembo fékberendezés szavatolja. Ha túlforog az első kerekek egyike, akkor a differenciálba beépített két darab lamellacsomag, többlemezes, olajos tengelykapcsolóként hatva, meghatározott ellenállást fejt ki. A záróhatás (maximum 50 százalék) függ a lemezek összenyomásának erősségétől, hiszen ennek megfelelő nyomatékot tud átvinni a többlemezes kuplung. Minél enyhébb az összeszorítást végző ékpálya szöge, annál érzékenyebb a rendszer. Az OPC Astra esetében az ékszög gyorsításkor 45 fok, lassításkor, azaz fékezéskor és gázelvételkor pedig megint szétválnak a lamellák, így az ABS kifejtheti hatását az első kerekeken.
Kilencvennél 1800-at, 100-nál 2000-et, 110-nél 2200-at, 120-nál 2800-at, 130-nál 2900-at, 150-nél 3000-et, 170-nél 3500-at, 180-nál négyezret forog percenként a főtengely.
Eszement módon gyorsul, minden erőlködés nélkül ugrik 120-ra, 150-re, majd 200-ra és akár még tovább. Rugalmas, hatodikban 130-nál odalépünk neki, morgó hanggal gyorsul félelmetesen tovább. Nem érződik a sebesség. Az elődjéhez képest változás, hogy stop-startos és hogy a sport menüben G erőket, oldalgyorsulást is mutat. Kuplungja kőkemény, törött bokával erőpróba volt a vezetés. De megérte a fájdalom. Erősségei a hosszú egyenesek és az elnyújtott tempós kanyarok, a szűk szerpentineken nem elég gyors. Veszélyes elem, radioaktív és nagyon fertőző.
A jármű feletti maximális irányíthatóságot szolgálja a talajfogás-kontroll, amely még feszesebbre állítja a csillapítást, ezáltal az úthibán megdobott kerék a gyors kirugózásnak köszönhetően azonnal és lágyan fogja ismét az aszfaltot. Közben tovább csökken a karosszéria oldaldőlése, az autó remekül fekszik az úton, és csak úgy cikázik a kanyarokban. Rugói kemények, úthibákon büntet. A kertkapun csak féloldalasan tudtam kiállni anélkül, hogy ne érjen le az orra. Szerencsére a látványos bénázásomat eltűrte az utca, a lassú manőver során sóhajtozva nézték kocsim férfias idomait. Hatsebességes kézi sebességváltója kiválóan dolgozik, Brembo fékei könyörtelenül lassítják és állítják meg a nulláról 100 kilométer/órás sebességre hat másodperc alatt eljutó kocsit. Hangja nyers orkán, lehetne még hangosabb, az ős Astra fémes orgánuma ércesebb volt, de nem ennyire félelmetes. A vad Opelek közül az Insigniáé a legszebb üvöltés, az Astra csak megközelíti, hideg motorral hátborzongató a reggeli köszörülés.
A fogyasztás nagy erőfeszítések árán 10 liter alá vihető, a négyszáz kilométeres teszt során nálam nem sikerült 10,7-nél kevesebbel beérnie. Őszinte leszek, boldogan adtam neki az abrakot, mert megérdemelte. Igazi élményautó. Ugyanakkor az OPC Astra nem áldozza fel a célszerűséget. Öt személyt vehet fedélzetére – bár hátul csak nyomorogni lehet -, variálható csomagtartója 380-1165 literes.
Alapár: 8,25 millió forint
Tesztautó ára: 9,4 millió forint
Autó ára KKV normafelszereltséggel (két elektromos ablakemelő, ködlámpa, klíma, mp3-lejátszós rádió, Bluetooth, ESP, tolatóradar, tempomat, automatikus klíma, esőérzékelős ablaktörlő, automatikus világítás): kb. 8,5 millió forint
Címkék Opel, Opel Astra OPC, teszt