Éva blogja: Mese és dokumentum
Tegnap este gyalog mentem be végül dolgozni. Nem azért mert a buszok még nem közlekedtek, hanem mert látni akartam a telet. Velem volt az úton az akkori jelen mesekönyv illusztrációs látványa és az előző napi hófúvás saját és a TV Híradó tudósításainak dokumentumfilm jellegű emlékei.
A hó önmagában is magas, összelapátolva van ahol vállig ér, és bár tudom, hogy fehér, de a közvilágítás miatt olykor mégis sárga, amin nem segíthetek.
Hazafelé jövet még elmentem a Fő tér felé is. Nem volt ott más csak egy fiatal pár, akik a Szentháromság szobor körül tettek egy kört, aztán elmentek az egyik kis utca felé.
Utána már csak én maradtam és a Bencés templom esti harangszava, amit szívvel végighallgattam, mert nélküle nem lett volna teljes az este.
Bejegyezte: Éva dátum: vasárnap, január 20, 2013
Címkék: Fények, Tél, Városom
stali 2013. január 20. 13:11
Jó menni Veled.
Zsóka 2013. január 20. 13:24
Valóban, szép csendes esti séta volt. Köszönöm!
ky orsi 2013. január 20. 14:45
Gondolatban végigjártam az utat én is, amit megismertünk ott ősszel. Elképzeltem hóval borítottan. A fotók nagyon sokat segítettek ebben. Csak úgy egyszerűen: szép!
flora 2013. január 20. 17:34
Akkor, kedves Éva, most élvezheted a tél gyönyörűségeit! Bennem is megmaradt egy szilveszteri éjféli séta emléke Moszkvában, a barátnőmmel: nagy hó volt és csak mi sétáltunk a Moszkva parton, teli torokból énekelve magyar népdalokat...
Holdgyöngy 2013. január 20. 17:36
Irigyellek az útjaidért, a helyszínekért!Nekem a középső fotód csodaszép.
Éva 2013. január 20. 19:20
Igen, vannak emlékezetes séták, melyek nem olyanok mint a többi, Floráé is olyan lehetett.Úgy gondolom, a havas téli séták lehetnek emlékezetesek, ez most különösen a hó mennyisége miatt számomra az volt. Minden havas séta szép számomra.
Az irigylendő útjaim? Bizonyára vannak olyanok is.
Ez az út most 10 percnyi sétára volt a munkahelyemtől a Fő térig. Nem egy különleges számomra, de tényleg szép!
A középső fotón a Tűztorony alatti Hűségkapu felé vezető út és az ott lévő ív látható.
Dec. közepe út a a felújítások miatti szünet után újra át lehet menni a torony alatt. A hó tényleg mintha hab lenne úgy "csorog" le.
Éva Erdős 2013. január 20. 20:15
És eszembe jut, amikor még az Óvónőképzőbe jártam, akkor voltak ilyen szépséges telek Sopronban:) Bár sok energiát elvett a vizsgadrukk, a vizsgázás, azért rengeteget sétáltunk és élveztük a telet! :)
Saci 2013. január 20. 20:35
Bár nem tudom melyik a te kollégiumod, de a Fő térről is egy jó hosszú sétát tettél meg! Gondolom rövidíteni nem nagyon tudtál.
Ma mi is kiélveztük a telet: a betemetett autókat bontottuk ki, a gyerekek meg hóembert, hóangyalt készítettek, s közben persze voltak kisebb hógolyó csaták is! Velem együtt sok másik szülő is szívesen bekapcsolódott, s bizony nem vagyunk edzésben, elég hamar kifáradtunk! :-)
Agnes. 2013. január 20. 20:40
Gyonyoru, meghitt fotok:)
Éva 2013. január 20. 21:14
Éva, engem is zavart még valaha Pécsen, hogy az ünnepeket és a telet nem tudtam igazén élvezni a vizsgaidőszak miatt. A nyár kezdete is erről szólt.
Ez a tél most emlékezetes és még vizsgáznom sem kell!
Saci, hazafelé már busszal mentem.Régen hógolyóztam, de jó lenne. Hóembert építettünk mostanában. Elég buta képe lett, de mi elégedettek voltunk vele, mert a "mienk" volt.:-)
Ágnes, csend volt, harangszó, és néhány ember.Kár lett volna kihagyni.Az ember törött lábujjal, nagy hóban is elindul...
Ági 2013. január 20. 23:21
Sokszor jártam ezen a helyen, de mindig nyáron vagy ősszel, télen még soha. Gyönyörű télen is.
Ozser 2013. január 20. 23:27
Remek képek...amikor arra jártam két éve fel sem fogtam milyen lehetne esti fényben ..a hóról már nem is beszélek....eszméletlen micsoda hangulat...micsoda színek.
Köszönöm hogy megmutattad! :)
Éva 2013. január 21. 12:18
Ági, Ozser,
most hogy rendben van végre a Fő tér, még inkább szép. Plusz ez a hó csak még inkább varázslatossá tette.
aliz 2013. január 22. 0:04
...és akkor csodálkozol, hogy megfázol?!
Éva 2013. január 23. 13:43
Én ritkán fázom meg( át), mert melegen öltözöm. Viszont annyi ember, gyerek között vagyok állandóan, hogy megfertőzödöm. De tényleg.