Olvasható Csirkevin blogján a Vegánság Amerikában: 3 év alatt 600%-os növekedés![38] és Az év, amikor a veganizmus népszerű lett[39] c. cikkjeiben.
Oprah Winfrey 2008-ban 21 napra vegán étrendre váltott, és 2011-ben egy hétre ugyanezt kérte a 378 tagú produkciós stábjától.[87] 2010-ben szívműtétje után vegán étrendre váltott Bill Clinton korábbi amerikai elnök; lánya, Chelsea, már vegán volt. Étrendjében követte Dean Ornish, Caldwell Esselstyn, és T. Colin Campbell tanácsát: főleg babfélék, pillangósok, zöldségek, gyümölcsök és naponta egy mandulatejből, gyümölcsből és fehérjeporból álló ital.[88] 2010 novemberében a Bloomberg Businessweek arról számolt be, hogy az amerikai cégvezetők egyre nagyobb számban válnak vegánná, köztük Steve Wynn, Mortimer Zuckerman és Russell Simmons.[89]
Az etikai vegánok a veganizmust filozófiának, életmódnak, elvek összességének tartják; nem egyszerűen egy étrendnek. Bob Torres, a Vegan Freak (2005) írója szerint az etikai veganizmus abból áll, hogy „a fajizmus tudatos ellenzőjeként éled az életed”.[90]
Carol J. Adams, vegán feminista írónő a „hiányzó alany” koncepciót használta annak leírására, amit ő pszicho-szociális szétkapcsolásnak nevez a fogyasztó és az elfogyasztott között. A The Sexual Politics of Meat (1990) című könyvében, amit a The New York Times a vegán közösség bibliájaként jellemez, ezt írta: „Minden húsos étkezés mögött ott van egy hiány: az állat halála, akinek helyét a hús elfoglalja. A „hiányzó alany” az, ami elválasztja a húsevőt az állattól, és az állatot a végterméktől. A „hiányzó alany” funkciója az, hogy elválassza a „húsunkat” bármiféle olyan gondolattól, hogy az valamikor egy állat volt, távol tartsa a „mú”, „kot-kot”, és „bee” hangokat a hústól, távol tartson attól, hogy valamit valakinek lássunk.”[91]
A veganizmus etikai alapjáról zajló filozófiai vita abból származik, hogy az állatjogi teóriának két különböző megközelítése is létezik: az egyik a jogokon alapuló vagy deontológiai megközelítés, a másik pedig a haszonelvű (utilitarista) vagy következményetikai (konzekvencialista) megközelítés. Tom Regan, az Észak-Karolinai Állami Egyetem nyugalmazott filozófiaprofesszora a jogokon alapuló megközelítés elméleti szakembere úgy érvel, hogy az állatok „az élet átélésének” képessége miatt önálló értékkel bírnak – hiszen rendelkeznek meggyőződésekkel, vágyakkal, érzelmi élettel, memóriával és a céltudatos cselekvés képességével –, ebből következően pedig úgy kell tekinteni rájuk, mint akik önmagukban is célok, nem pedig egy cél eszközei.[92] Azt mondja, hogy az ilyen képességű élőlények azon jogát, hogy ne essenek ártalomnak áldozatául, csak akkor lehet felülbírálni, ha azt felülmúlják más, hiteles etikai elvek. De az állati termékek fogyasztása mellett felsorolt okok – élvezet, kényelem, és a gazdák gazdasági érdekei – nem elegendő súlyúak ahhoz, hogy felülbírálják az állatok etikai jogait.[93]
Gary Francione jogászprofesszor ellenzi Singer rugalmas megközelítését[94]
Gary L. Francione, a newarki Rutgers Jogi Egyetem jogászprofesszora szintén a jogokon alapuló megközelítés szakértője. Amellett érvel, hogy „minden érző lénynek meg kellene, hogy legyen legalább egy joga – a jog, hogy ne tulajdonként bánjanak vele”, és a vegánná válásnak vitathatatlan minimumnak kell lennie bárki számára, aki a más fajhoz tartozó állatokra úgy tekint, mint akiknek önálló erkölcsi értékük van; ennek elmulasztása olyan, mint az emberi jogok mellett érvelni, miközben valaki továbbra is rabszolgákat tart. Azt írja, hogy nincs logikus különbség a húsevés, valamint a tejtermék- és tojásfogyasztás között; a tehenészetekben és tojásfarmokon használt állatok tovább élnek, rosszabbul bánnak velük, és ugyanazokon a vágóhidakon kötnek ki. Francione kritizálja a konzekvencialista nézeteket, amelyek megengedik az esetenkénti kivételeket a vegán elvek alól.[95]
Peter Singer, a Princeton Egyetem bioetika professzora a kérdést az utilitarista filozófia nézőpontjából közelíti meg. Úgy érvel, hogy nem létezik erkölcsi vagy logikai mentségünk arra, hogy figyelmen kívül hagyjuk az állatoknak okozott szenvedést az etikai döntéseink során – és hogy „az érző lét az egyetlen olyan jellegzetesség, amely észszerű módon meghatározhatja, hogy egy lény érdekeit figyelembe kell-e vennünk”. Pusztán az állatok megölését nem helyteleníti, de úgy véli, hogy konzekvencialista nézőpontból kerülendő így tenni, hacsak nem szükséges a túléléshez.[96] Singer célja az állatok szenvedésének csökkentése; e cél eszközeként mind a veganizmust, mind pedig a haszonállatok tartási körülményeinek javítását támogatja.[97]
Francionéval ellentétben Singert nem aggasztja az, amit a vegán alapelvek triviális megszegéseinek nevez, kijelentve, hogy nem a személyes tisztaságról van szó. Támogatja az úgynevezett „párizsi kivételt”: ha egy jó étteremben találod magad, engedd meg magadnak, hogy azt eszel, amit akarsz; és ha idegen helyen vagy, ahol nem jutsz hozzá vegán ételhez, elfogadható, ha ehelyett vegetáriánus vagy.[98]
A „párizsi kivétel” Singer általi támogatása része az állatjogi mozgalmon belüli vitának, amely arról szól, hogy milyen mértékig kellene hirdetni a kivételek nélküli szigorú veganizmust. A nézeteket jól tükrözi az eltérés a Singer és a PETA által képviselt konzekvencialista, állatvédő oldal és a Francione által képviselt, jogokat hangsúlyozó abolicionista megközelítés között. Előbbi úgy érvel, hogy a fokozatos változás eljuthat valódi reformhoz, míg utóbbi szerint a látszólagos jóléti reform csak a közvélemény meggyőzését szolgálja arról, hogy az állatok használata erkölcsileg nem problematikus. Singer 2006-ban kijelentette, hogy a mozgalomnak toleránsabbnak kellene lennie azok iránt, akik az állati termékek használata mellett döntenek, ha ők ügyelnek arra, hogy az állatoknak elfogadható életük legyen.[99] A PETA részéről Bruce Friedrich ugyanabban az évben kijelentette, hogy a szigorú ragaszkodás a veganizmushoz megszállottsággá válhat. Mint írja, a veganizmusnak nem kellene dogmának lenni:
Tehát megőriztük a személyes tisztaságunkat, de ártottunk az állatoknak – és ez anti-vegán.[100]
Francione azt írja, hogy ez a nézet ahhoz hasonlít, mintha azt mondanánk, hogy mivel az emberi jogokkal való visszaélést soha nem lehet teljesen felszámolni, ezért nem kellene óvnunk az emberi jogokat a felügyeletünk alatt álló helyzetekben sem. Mint írja, azzal, hogy elmulasztjuk megkérdezni a felszolgálótól, hogy valamiben van-e állati termék, azért, hogy ne csapjunk hűhót, megerősítjük azt az elképzelést, hogy az állatok erkölcsi jogai egy kényelmi kérdés. Ebből arra következtet, hogy a PETA/Singer nézet még saját konzekvencialista terepén is kudarcot vall.[101]
Sertéskocák vemhesketrecekben. A vegánok az állattartást – különösen a nagyüzemi állattenyésztést – az állatok jogainak megsértéseként, a környezetre nézve pedig fenyegetésként látják[102]
A környezeti okokból vegánná válók gyakran azért tesznek így, mert az kevesebb erőforrást fogyaszt és kisebb környezeti kárt okoz. A PETA és hasonló szervezetek rámutatnak, hogy az állattartásnak köze van a klímaváltozáshoz, vízszennyezéshez, talajleromláshoz, a biodiverzitás csökkenéséhez, és a kereskedelem révén elérhető állati alapú étrend több földet, vizet és energiát használ, mint a szigorúan vegetáriánus.[103]
Az ENSZ Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Szervezete (FAO) 2006 novemberében jelentést tett közzé, összekötve az állattartást a környezet károsodásával. A jelentés, Az állattartás hosszú árnyéka, úgy összegez, hogy az állattartó ágazat (elsősorban a tehenek, csirkék és sertések) egyike annak a két vagy három ágazatnak, amelyek a bolygó legsúlyosabb környezeti problémáihoz a legkomolyabban hozzájárulnak minden szinten, a helyitől a globálisig. A jelentés szerint CO2-egyenértékben mérve az állattartás felelős a világ üvegházhatású gáz kibocsátásainak legalább 18 százalékáért. Az állattartás (köztük a kérődzők emésztése és a trágya) felelős az USA emberi eredetű, szén-dioxid egyenértékben kifejezett üvegházhatású gáz kibocsátásának 3,1%-áért.[104] Ez az EPA becslés a UNFCCC Részes Felek Konferenciája (COP) által elfogadott metodikán alapul, és az IPCC Második Értékelő Jelentéséből származó 100 éves globális melegítő kapacitásokat használták az üvegházhatású gáz-kibocsátások szén-dioxid egyenértékként való becslésekor. 2010 júniusában egy ENSZ Környezetvédelmi Program (UNEP) jelentés kijelentette, hogy globális váltásra van szükség a vegán étrend felé, hogy megmentsük a világot az éhínségtől, üzemanyaghiánytól és klímaváltozástól.[105]
Az üvegházhatású gáz kibocsátások nem korlátozódnak az állattartásra. Hasonló problémákat okoznak növényi források, mint a rizstermesztés.[106] Egy 2007-es vizsgálat, amely New York állam földrajzi viszonyai között szimulálta a különböző étrendek földhasználatát, arra következtetett, hogy bár a vegetáriánus étrendek használták fejenként a legkisebb földterületet, egy alacsony zsírtartalmú étrend, amely tartalmaz némi húst és tejterméket – naponta kevesebb mint 57 grammot, azaz lényegesen kevesebbet, mint amennyit az átlag amerikai elfogyaszt – ugyanazon a földterületen kicsivel több embert tudna ellátni, mint egyes magas zsírtartalmú, vegetáriánus étrendek, mert az állati takarmányokat rosszabb minőségű földön termesztik, mint az emberi fogyasztásra szánt terményeket.[107]
Steven Davis, aki az állattudományok professzora az Oregon Állami Egyetemen, 2001-ben azt írta, hogy a legkisebb ártalom elve nem kívánja meg a lemondást az összes húsról, mert egy növényi alapú étrend nem öl meg kevesebb állatot, mint az, amelyik szénán tartott kérődzőkből származó marhahúst tartalmaz. Davis szerint a növénytermesztés is öl állatokat, mert amikor egy traktor végigmegy egy földön, állatok véletlenszerűen elpusztulnak. Egy vizsgálat adataira alapozva, amely szerint a betakarítást követően az erdei egér populáció hektáronként 25-ről 5-re esett (amit az elvándorlásnak és elhalálozásnak tulajdonítottak), Davis úgy becsülte, hogy évente hektáronként 10 állat elpusztul a növénytermesztés miatt. Ha az USA összefüggő 48 államának teljes 490 000 km²-nyi termőföldjét vegán étrendre használnák, akkor megközelítőleg 500 millió állat halna meg évente. De ha a termőföld felét átalakítanák kérődzők legelőjévé, akkor becslése szerint csak 900 ezer – feltéve, hogy az emberek átváltanak az évente megölt 8 milliárd baromfiról marhahúsra, birkára és tejtermékekre.[108]
Davis elemzését kritizálta Gaverick Matheny és Andy Lamey 2003-ban a Journal of Agricultural and Environmental Ethics hasábjain. Matheny szerint Davis tévesen számolta ki az elpusztult állatok számát, területi alapon, ahelyett, hogy fogyasztói alapon fejenként számolt volna, és helytelenül tett egyenlőségjelet „az állatoknak okozott kár ... és az elpusztult állatok száma közé.” Matheny szerint fejenként, fogyasztói alapon a vegán étrend kevesebb vadon élő állatot pusztítana el, mint a Davis modellje szerinti étrend, és a vegetáriánusság „valószínű több élhető életű állat létezését teszi lehetővé.”[109] Lamey szerint Davis számítása a betakarítással összefüggő halálesetek számáról hibás, mert két tanulmányon alapul; az egyik beleszámította a ragadozók általi haláleseteket, ami Regan szerint „erkölcsileg nem ellenezhető”, a másik pedig egy nem standard termény előállítását vizsgálta, ami Lamey szerint kevéssé alkalmazható a tipikus növénytermesztés során előforduló halálesetekre. Mathenyhez hasonlóan Lamey is megjegyezte, hogy a véletlenszerű halál erkölcsileg különböző a szándékostól, és ha Davis beleszámítja a veganizmus erkölcsi költségébe az állatok véletlenszerű halálát, akkor figyelembe kell vennie a javasolt étrendjével járó [állítólagos] megnövekedett emberi elhalálozást is, amely után Lamey szerint „inkább Davis, mint Regan érvelése a kevésbé elfogadható”.[110]
↑ a b Campbell, T. Colin. The China Study. Benbella Books, 2006, 205–208. oldal. A könyv magyarul is megjelent: T.Colin Campbell PhD–Thomas M. Campbell: Kína-tanulmány. Park Kiadó, 2012
↑ Dhanwal, Dinesh K, Nick C (2011. szeptember 4.). „Epidemiology of hip fracture: Worldwide geographic variation”. Indian Journal of Orthopaedics 45 (1), 15–22. o. DOI:10.4103/0019-5413.73656. ISSN 0019-5413. PMID 21221218.
A lap eredeti címe: „https://hu.wikipedia.org/w/index.php?title=Veganizmus&oldid=21606196”
Utoljára szerkesztve 2019. augusztus 14., 21:51-kor