A művészet születésnapja – Urban Sounds
2010/01/12 2010/01/12 eytofluxus, robert_filliou
Szóval az úgy volt, hogy Robert Filliou, vicces kedvű francia filmes, szobrász és Fluxus művész 1963. január 17-én kijelentette, hogy a művészet egészen pontosan egymillió éve született, amikor is egy ősünk beledobott egy száraz szivacsot egy nagyobbacska vödörbe. Tíz évvel később, Fillliou megünnepelte a művészet 1.000.010. születésnapját az Aachen-i Neue Galerie-ben.
Az általa kitalált születésnap egy csodálatosan abszurd, teljesen képtelen, félig vicces, félig komoly ötlet, ami igazán találóan jeleníti meg miről is szól a 60-as évekre jellemző Fluxus mozgalom, aminek jelentős képviselője volt maga Filliou is. A Fluxus hozzáállása egyébként a dadaizmus korai időszakához hasonlítható abban a tekintetben, hogy ezek az alkotók is egyfajta anti-művészetként határozták meg saját mozgalmukat. Művészetükre egyáltalán nem úgy tekintettek, mint valami égbekiáltó különlegességre. Számukra a művész pont ugyanolyan kivételes eleme a minket körülvevő világnak, mint bármi más. Kulcsfogalmaik pedig tulajdonképpen a humor, a kreativitás és a véletlenszerűség megfoghatatlansága. Ehhez igazodva, ez az egész világot átölelő, a művészetnek dedikált szülinapi buli sosem szólt másról, mint a szellemességről, a poénról, amellett, hogy persze ez egy tisztelgés is Robert Filliou előtt.
Hősünk 1987-es halála után több művész is rendszeresen megünnepelte a művészet születésnapját, többnyire postán, vagy faxon elküldött alkotásokkal. A zsúrt a világ számos pontján megülték, a meghívott művészeket pedig arra kérték, készítsenek ajándékot a művészetnek, hogy aztán azokat bárkivel megoszthassák.
Az esemény sosem volt egy szervezetten megszervezett rendezvény. A legkülönbözőbb társaságok ütötték össze saját bulijaikat amolyan, ahogy esik, úgy puffan alapon. Az egyetlen feltétele annak, hogy egy rendezvény ebbe a hálózatba belekapcsolódjon mindössze annyi volt, hogy az adott hepaj képes legyen ajándékok fogadására, illetve küldésére. 1994-től kezdve ez persze leginkább azt jelentette, hogy az internet segítségével az egész világhoz el kellett tudni juttatni a műveket.
Lényeg a lényeg, ez az össznépi marháskodás idén például egy egész napos rádióadásban is lecsapódik, melynek keretében a Fluxus művészethez hozzáállásban, illetve hangzásban (a Fluxus művészek eléggé elől jártak a zaj zene műfajában) közel álló kortárs elektronikus zenei művészek szórják szét zenéjüket az éterben. A Brüsszelből, Prágából, Moszkvából, Madridból és még számos európai nagyvárosból érkező jeleket egy bécsi és egy stockholmi állomás szórja majd szét, így egyszerre akár mind a két adást is hallgathatjuk, ha épp úgy tartja kedvünk.
A programról részletesebben itt lehet tájékozódni, illetve, az új évezred szókásait követve az esemény attend-képes is a last.fm-en. Lesz itt többek között hangszalag zene, buherált gitár, improvizatív kortárs, rádióra komponált képregény, hangakrobaták, össznépi közönség szerepeltetés és remélhetőleg senki nem felejti ki a humort sem a műsorából.
Egy kis érdekesség azoknak, akik belefülelnének ebbe a zenei kavalkádba, illetve egy kis emlékeztető azoknak, akik valamivel készülnek a művészet számára. Még van 5 napunk.
Elkészült Lou Rhodes harmadik nagylemeze →