Krisztusban gyökerezve és ráépülve - madrid2011
A Szentatya levelének második mottója: „Krisztusban gyökerezve és ráépülve”. Te, hivatásodban hogyan érzed Krisztus jelenlétét?
Én most a Pesti Magyar Színiakadémián vagyok elsőéves. Most olvastam először a Szentatya levelét, és ez a mondat ragadott meg: „Nem a kívánságaim teljesítése számít, hanem az ő akarata. Így lesz igazi az élet”. Igazából tudtam, hogy ez egy olyan pálya, ahol ki kell állnom az értékeim mellett. Mindig imádkoztam az Úrhoz, hogy adjon rá alkalmat, hogy mikor tudom ezt kimondani illetve megmutatni a többieknek az osztályban vagy akár a tanáraimnak. Az egyik alkalommal az volt a feladat, hogy művészi beszédre el kellett hozni a kedvenc könyvünket, majd abból fel kellett olvasni egy vagy két oldalt. Én ezt elfelejtettem, de ugyanakkor tudtam, hogy van nálam egy könyv Chiara Lubic-tól, amiből minden reggel szoktam elmélkedni. Éreztem, hogy ebben az esetben az az Úr akarata, hogy ebből olvassak fel. Miután ezt megtettem, mindenki csodálkozott az elhangzottakon. Akkor tudták meg először, hogy nekem van valami közöm a hithez. Ezt követően pedig volt egy osztály buli, ahol előjött az a kérdés, hogy ki az, akinek volt már testi kapcsolata. Én elmondtam, hogy még szűz vagyok, és azt is miért, vagyis, hogy miként gondolkodok az életről, milyen értékrendem van. Fontosnak tartom azt, hogy a házasságra tisztán készüljünk fel. Ezen nagyon sokan megütköztek, voltak olyanok, akik erről még nem is hallottak, de összességében pozitív reakció volt tapasztalható. Így emiatt is azt érzem, hogy tisztelnek engem.
Amikor nem tudod, hogy haladj tovább az úton, miből merítesz erőt, mi ad neked gyökeret?
Leginkább az Istennel való kapcsolatom. Örülök, hogy annak ellenére, hogy nagyon sűrűk a napjaim, tudok időt szakítani a Vele való találkozásra. Emellett nagy kegyelem, hogy több közösségben is benne vagyok. Az egyik Kecskeméten a KLIKK (Kecskeméti Lelkes Ifjúsági Katolikus Közösség), aminek több plébánia ifjúsági csoportja is része, a városban. Sok közös programunk van, ahol nagyon jó megtapasztalni a közösségben való létet. Együtt imádkozunk, dicsőítünk, de akár lazább programokat is szervezünk. Például kirándulunk, vagy nyáron együtt táborozunk. Illetve tagja vagyok a Fokoláre Mozgalom Lelkiségnek, születésem óta. Szoktam hetente találkozni Fokoláron belüli fiatalokkal, akikkel szeretnénk együtt építeni az egységet. Ez is nagyon sok mindenben segít. Úgyhogy ha valami nem megy, vagy azt érzem, hogy valami baj van, akkor számíthatok rájuk is.
Nagyon sokszor felteszem magamnak azt a kérdést, hogy vajon ez-e Isten akarata az életemben, hogy nekem ezt kell-e tennem. Általában nem egyértelmű választ kapok, hanem mindig finoman adagolja, de most azt érzem, hogy jó úton haladok, hogy jó irányba megyek.
(Fekete Dániel, 19 éves, a Pesti Magyar Színiakadémia első éves növendéke)
https://madrid2011.blog.hu/api/trackback/id/tr962808977