martilein blogja: március 2012
Szombaton megérkezett hozzánk Dorka, a 8 hetes magyar vizsla kislány. Nagyon édes, játékos kutyus. Egyelőre nehezen viseli, hogy nincs állandó játszótársa. Nyolcan voltak testvérek, így szerintem soha nem unatkozott. Legszívesebben ma otthon maradtam volna inkább vele játszani :-))
Próbálok lépést tartani a többiekkel a közös varrást illetően. A katedrált megmutatom, ez már vagy két hete elkészült. Nagyon tetszik ez a technika, szerettem varrni.
Az iránytűt is megvarrtam, de újravarrom, mert a lehető legegyszerűbbet választottam. Ráadásul a közepe sem lett az igazi. Azért majd elrakom, pót-blokknak jó lesz. A crazy blokk félig készen a varrógépemen várja , hogy befejezzem, a vadlibák pedig még nem szálltak ide hozzám :-)
Holnap elutazunk pár napra, a hosszú hétvégét kihasználva egy kis welness-hétvégére, természetesen a kézzel varrnivalókat már gyűjtögetem magamnak egy dobozban :-)
Történt ugyanis, hogy pár héttel ezelőtt a 14 éves kutyusunk elpusztult. Nagyon öreg volt szegény, az utolsó hetekben már nagyon gyenge, elig evett, már várható volt, hogy nem éri meg a tavaszt. Már akkor elhatároztuk, hogy ha elpusztul, a következő kutyusunk egy magyar vizsla lesz. Én már régóta szerettem volna ilyen kutyust, vadász lányaként felnőve mindig vizslák vettek körül, nagyon szeretem őket.
Egyik ismerősöm ajánlotta, hogy nézzem meg a győri menhelyen, hátha lesz fajtatiszta vizsla. Gondoltam , ennek kicsi az esélye, de azért nézegettem sűrűn a honlapjukat. Hát egyszer csak felkerült egy frissen talált egy év körüli kutya, szegény csontsovány állapotban. Rögtön elmentem megnézni, hát szerelem volt első látásra, ahogy a szemeivel nézett rám a rács mögül .... Gondoltam azért a fiúkkal is meg kell beszélni, így mondtam a gondozóknak, hogy másnap jövök vissza a papírokat elintézni, mert szinte biztos, hogy kell a kutyus. Alig bírtam ki, hogy másnap legyen, kora délután mentünk is a fiúkkal, hogy megnézzük Hannát, de sajnos eléggé érdekes modorban közölték velem, hogy már lefoglalták a kutyát.
Hát így történt, hogy péntek délután többször is elpityeredtem, ha a kutyára gondoltam , hazamentem, kezembe akadt ez a szép lila anyag és nekiálltam varrni. Eddigis tudtam, de most már biztos vagyok benne, hogy a varrás nagyon jó terápia :-))