Móriczot általában később szereti meg a felnőtt olvasó, Szabó Magdát nagyon hamar, gyermekként; minden művét egész életében nagy olvasói érdeklődés, szeretet övezte, viszont nincs komoly elemzés, tanulmány, értékelés a munkásságáról. A Születésnapról is hiába keresnénk tudományos elemzést, csak az olvasók, bloggerek véleményét lehet megtalálni. Különös, hogy az irodalomtörténészek nálunk nem nagyon szeretik a népszerű írókat, valami gyanakvás veszi körbe őket. Szabó Magda műveit nem könnyű értékelni, nem ponyvaregények, nem is a magas irodalomhoz tartoznak, a kettő között helyezhetők el. Megítélésével kapcsolatban bajban vannak az irodalomtörténészek azért is, mert hosszú életet élt, sok évtizeden át volt aktív. Költőként kezdte, tíz év távollét után regényekkel tért vissza – mondta Szilágyi Zsófia.
Műveiről nem lehet az élete nélkül beszélni, mert saját sorsát írta meg, minden művében az életével dolgozott. Szórakozott a kritikusokkal, megvezette őket a Für Elise-ben is, ahol új életrajzot talált ki magának. Korábban is sok életrajzi adatot a regényeiből tudtunk meg, itt felbukkan Cili, a trianoni árva, akit a szülei örökbe fogadtak. Cili valójában fikció, a barátnőjéből gyúrta össze, érdekes a szőke-barna lány ellentét, sokan elhittük ezt a mesét. Egy beszélgetésen, amikor a kritikusok Cili tényszerűségéről vitatkoztak, a kilencvenéves írónő a hátsó sorban felállt és egy régi fényképet lobogtatott. Majd egy interjúban elismerte, hogy fikció volt – hallhattuk az érdekességeket.
Mondják meg Zsófikának, Tündér Lala, Bárány Boldizsár – ezekre a kötetekre jellemző az anyamítosz. Szabó Magda azt mondta, az anyja meséiből írta könyveit, és a háttérben ott van Jablonczay Lenke, aki nem tudta kiteljesíteni önmagát. Több olyan jelentős magyar szerző írt ifjúsági irodalmat, akiknek nem voltak saját gyermekei – magyarázta az előadó –, Szabó Magdánál ez a vállalt gyermektelenség szembenállás volt a hatalommal.
Különös többnézőpontúság jellemző Szabó Magda műveire, az író szabadon váltogatja, hogy mikor melyik szereplőjének a fejével gondolkodik, így írásából kicsendül akár a szülő, a nagyszülő vagy a gyerek szempontja. Mindezt osztályfőnökként persze nem tehette meg. Az is tény, hogy az ifjúsági regények általában megrendelésre születtek nála is. Janikovszky Éva kérte például, hogy a felszabadulás utáni iskolát mutassa be – mondta az irodalomtörténész. – A Vörös tinta című filmforgatókönyvet 1959-ben írta, Kádár Mária alakjában saját drámáját dolgozta fel, szerelmi story is helyet kap a történetben. Az írás jelzi, hogy jól ismerte a tantestületet, ugyanakkor tartalmaz olyan „korabeli” kijelentéseket, mint például: az iskola nem hazudik. A szövegből nem lett regény, sosem jelent meg.
„Szabó Magda egész életében a nagy titkok asszonya volt, nagy titkokat tartalmaz máig az élete, életműve. 2007-es halála után, de még a legutóbbi években is új írások bukkantak fel a hagyatékából, illetve máig nem készült tudományos, elemző feldolgozás róla. Szabó Magdát ezért nemcsak olvasni, hanem kutatni is érdemes (lenne).”