Egy antiszemita emlékiratai · Gregor von Rezzori · Könyv · Moly
Egy ​antiszemita emlékiratai 8 csillagozás
Egy zsidógyűlölő férfi számot vet az életével. Felrémlenek a régmúlt képei, melyek nem hagyják nyugodni: antiszemita neveltetése a Monarchia területén; fiatal kereskedőévei egy bukaresti zsidó boltosnő szeretőjeként; szerelme Minkával az Anschluss idején Bécsben; és utolsó napjai Rómában, ahol felidézi élete zsákutcáit és melléfogásait, zátonyra futott házasságát, hogy végre megbékéljen vagy leszámoljon az általa hol gyűlölt, hol istenített zsidókkal.
Eredeti cím: Denkwürdigkeiten eines Antisemiten
20. század antiszemitizmus magyar nyelvű német szerző
A következő kiadói sorozatban jelent meg: Arany Közép-Európa
382 oldal · ISBN: 9789637424229 · Fordította: Szijj Ferenc
286 oldal · ISBN: 9633791987 · Fordította: Szijj Ferenc
sztalker 2010. július 26., 15:51
Gregor von Rezzori: Egy antiszemita emlékiratai
elég magas fordulatszámon indul, a nyelvezete már már követhetetlenül szellemes, az angol azt hiszem erre mondja hogy szofisztikus, pörgős. aztán vagy visszavett a tempóból, vagy én vettem a fel a tempót, de most nagyon élvezetes és tömény lett. nagyon átjön a monarchikus fíling, fülledt áporodott levegője, a kül. nemzetiségű emberek kaotikus egyvelege. nem tudom ebből mennyi a saját anyag, mert rengeteg szeterotípia köszön vissza, végülis az egész történet ilyen közhelyekre épül, de olyan szellemes kreativitással vannak összerakva ami ritka. épp arra épít, hogy tudja mi van az olvasó fejében, mi az amire elég csak egy fél mondattal utalni, de aztán hogy lehet mégis ezekből a panelekből szó szerint meglepő és mulatságos poénokat felépíteni és a legjobb ritmusérzékkel időzítve elsütni. egy alapvetően más nézőpontból, osztrák szemmel nézhetjük a mi kis keleteurópai homokozónkat és meglepő mennyire más, mint amit mi már megszoktunk. a zsidókkal kapcsolatban pedig olyan békebeli nyíltsággal fogalmaz meg teljesen szubjektív gondolatokat, ahogyan az ma már, a mi politikailag korrekt évszázadunkban már jobbára kimondhatatlanok. ettől méginkább felszabadító erejű olvasmány. szóval összetett és színes, senkit sem kímél, önmagával az élen, ettől pedig szerethetővé válik. igazi meglepetés.az első fejezet vége egy kis szomorúsággal töltött el. olyan volt mintha valaki önmagával játszott volna egy bonyolult sakkpartit, aztán mint aki jólvégezte dolgát az összes bábut lesöpörte a tábláról. de a második fejezet minden bánatomért kárpótlást hozott. amikor már azt hittem nem lehet fokozni a hangulatot, rezzori rátett még egy pár jókora lapáttal. a hamisítatlan osztrák humor csak úgy dől belőle (már ha van ilyen) remekbeszabott freudista elemzések, kíméletlen őszinteséggel, de a legváratlanabb pillanatokban elöntik az érzelmek és olyan meghatóan szép hasonlatokkal lep meg, hogy az ember sírni szeretne a gyönyörűségtől. ha hasonlatot akarnék keresni a kiváltott reakciókra Jim Carrey-t idézném fel a Maszkból, mikor jellegzetes gumiarcát végletesen elhúzva annyit mond: Eldurrrranok! mellesleg e kedves kis antiszemitának egy zsidó fiú az egyetlen barátja kamaszkorában (első fej.) és egy zsidó özvegyasszony a szeretője a másodikban.igazi férfikönyv (ezért gondolom a lányok be fognak rágni rám) amennyiben két fő témája a szex és a filozófia, arisztokratikusan ordenáré stílusban. ha nem lennék annyira europér azt írnám, hogy a második fejezet kifejezetten pinaszagú, de szerencsére én ilyet nem szoktam se mondani se leírni (sőt gondolni sem). a harmadik fejezet megint más, de színvonalában még mindíg a maximális értéken van. mottó: Bukarest, Bukarest te csodás!tegnap szó szerint többször is eldobtam az agyvelőmet. a kertben olvastam és a röhögéstől majdnem lefordultam a napozóágyról. utoljára hrabal poénjain tudtam ekkorákat mulatni. lenyűgöz az író szabadsága, ahogy például főhősét (önmagát) a legkissebb alkotói szégyenérzet nélkül duplikálja és egy soronkövetkező fejezetben Bukarest után Bécsben is végigélteti önmagával ugyanazt a korszakot (harmincas évek eleje). persze a modernizmusban (neoavantgard?) nem ő az egyetlen aki főhősét nem szabványszerűen használja, van pl. több halhatatlan, történelmi korszakokon átívelő életű alak, legkedvesebb magyar filmem főhősei is ilyenek (nárcisz és psziché), szóval egy két oldal után tudomásul vettem és onnantól, mivel ráadásul remek volt a sztori, nem is zavart. ami mélymagyar lelkemet kissé felkavarta, hogy úgy ír végig a monarchiáról, mintha mi magyarok nem is léteztünk volna benne. ez persze nagyon üdítő tud lenni, mivel épp emiatt tudunk/tudok távolságban maradni, de persze egy kicsit sértve érzem magam ;-) újabb alcímeim: A monarchia romjai lólépésben, ill. A political incorrect apoteózisa
ja és az osztrák-német rivalizálásról ilyen lényeglátóan gúnyos, kinn is vagyok benn is vagyok elemzést még nem olvastam, igazi flash volt!rezzorinak vérfagyasztóan jó humora van. gyilkos és öngyilkos egyszerre, olyan fekete, mint az indiánok haja ami már inkább kék (lásd gojko mitics). de az övé talán inkább bíborba hajlik. a vértől. a vége persze szomorú, a szerző megöregszik, a világ egyre furcsul és távolodik, de ilyen sztori vége(keleteurópa alkonya) nem is lehet vidám egy osztrák identitású ember számára (attól függetlenül hogy Rezzorinak hívják). ha a sarumat nem is veszem le előtte mint Mózes az égő csipkebokor előtt, a kalapomat mindenesetre vadul meglengetem: ez telitalálat volt herr rezzori! és persze ne feledkezzünk meg a nagyszerű fordítóról is, aki nem ússza meg hogy ne kapjon tőlem egy emilt.
ervinke73 2015. november 22., 11:21
Véletlen elém sodorta könyv, támasztottam elvárásokat meg nem is, tetszett is meg nem is, inkább lett kötetlen történelmi lecke, mint lélekbúvárkodás.
Viharsarok 2014. december 8., 22:48
Nem, az angol erre azt mondja, hogy underrated. Zseniális regény.
Oramac 2010. szeptember 24., 15:01
Ha jó hírneved odavan, utána már kedved szerint élhetsz
Hannah Arendt: Eichmann Jeruzsálemben · Összehasonlítás
Hanni Münzer: Az örökség 88% · Összehasonlítás
Artur Dinter: A vérrontó bűn · Összehasonlítás