Egy edzésfüggő vallomásai: Néha muszáj lassítani - SHAPE
Egy edzésfüggő vallomásai: Néha muszáj lassítani
2017. március 20. #utazás#Instagram#Életmód#pihenés#insta#Regenerálódás#egy edzésfüggő vallomásai#viri the trainaholic
Mindenkinek, aki azt mondja, hogy "nincs ideje edzeni", meg kellene ismernie Virit. Az egy dolog, hogy egy zenei cégcsoportot vezet, feleség, két kutya és egy cica gazdája, de mellette még arra is van ideje, hogy annyit eddzen, mint egy élsportoló. Hogyan csinálja? Erről ír nekünk minden héten. Hidd el, nagyon motiváló!
Olvasd el ezt is! Olvasd el ezt is! Egy edzésfüggő vallomásai: 11 dolog, amit a sportnak köszönhetek Jelenleg szabadságon vagyok. De vagyok én valaha valóban szabadságon? Ki tudunk kapcsolni ebben a felgyorsult világban? Egyáltalán, ki akarunk kapcsolni?Mennyire vártam ezt az utazást! Gyakorlatilag fél éve nem volt szabad hétvégém. A férjemmel is alig tudtunk minőségi időt együtt tölteni. Úgy kellett már ez a szabadság, mint egy falat kenyér (és aki low-carb diétán van, pontosan tudja, mennyire kell néha egy falat kenyér!).
Olvasd el ezt is! Olvasd el ezt is! Egy edzésfüggő vallomásai: Ha nekem megy, neked is megy! De - annak ellenére, hogy imádok világot látni, és mennyei boldogság kipucolni a fejemet, magamba szívni minden újat - mégsem tudom és tulajdonképpen nem is akarom megnyomni az OFF gombot. Nyilván nem ugyanazon a fordulatszámon pörgök, mint otthon, de azt se várom el magamtól, hogy teljesen lemondjak a dolgokról, amelyek az életem központjában állnak.Épp ezért én igenis dolgozom, amikor szabadságon vagyok. Minden emailt átnézek, az új zenéket és demókat meghallgatom, a legfontosabb ügyeket elintézem, a többi sürgőset pedig átadom a kollégáknak (itt is hálámat küldöm nekik!). És közben nyugodt vagyok, mert így a távolból is átlátom a dolgokat, és tudom, hogy nélkülem is minden csordogál a maga medrében.Na de a sport, az már eggyel nehezebb kérdés. Mert valóban függő vagyok, ahogy az a címből is kiderül hétről hétre. Minden egyes utazásunk előtt hosszasan készítem fel magam fejben, hogy igen, kevesebbet fogok mozogni a vakáció alatt. Hisz a szabadság arra van, hogy kicsit mást csináljak, mint a hétköznapokban. És ésszel felfogom, hogy az erőnlétem és az izmaim semmit se változnak, ha pár napig "lustulok", de a szívem képtelen elengedni a mozgást. Ha lemondanék róla teljesen, az kicsit olyan lenne, mintha nem léphetnék kapcsolatba a szeretteimmel, amíg távol vagyok.
Épp ezért én igenis sportolok, amikor szabadságon vagyok. De azért próbálom nem túlzásba vinni. Egyrészt azért, mert szegény uramat nem akarom az őrületbe kergetni - például azzal, hogy éhen hal a szentem, mert a reggeli futásom miatt nem tud időben táplálékhoz jutni, vagy azzal, hogy az edzőcuccaim miatt nem férünk be egy bőröndbe. Másrészt azért, mert valóban szüksége van a szervezetemnek egy kis szünetre. Egész évben a maxon járatom, és ilyenkor van csak esélye arra, hogy pihenjen, hogy aztán a visszatérés után akár még jobb formában lehessen. Bevallom - és nem vagyok rá büszke -, hogy a szabadságom előtt 16 napot edzettem (napi legalább két órát) egyhuzamban, pihenés nélkül. A vakáción viszont ráléptem a fékre, és ugyan 15-20 kilométert mindig sétálunk, futni is voltam párszor, és még néhány edzés is becsúszott a hotelben, úgy érzem, sikerült visszavennem. Aktívan pihenek és ez rendben van. Így vagyok kiegyensúlyozott. Nem akarom olyanra kényszeríteni magam, ami boldogtalanná tesz. Nyughatatlan vagyok? Minden bizonnyal. Kontroll freak? Meglehetősen. Edzésfüggő? Egyértelműen. Ez vagyok én. És jobb híján elfogadom magam ilyennek.Ha dolgoztok a héten, akkor jó munkát, ha pedig szabin vagytok, akkor jó pihenést kívánok! Mit eszik egy személyi edző reggelire?