Dolores Redondo: A csontok öröksége - Navarra-trilógia 2.
Elkezdődik ​​Johana Márquez mostohaapjának bírósági tárgyalása. A pert figyelemmel kíséri a várandós Amaia Salazar felügyelőnő, aki egy évvel azelőtt felderítette az úgynevezett „basajaun-bűntetteket”, amelyek félelemben tartották a Baztán völgyét. Amaia bizonyítékokat gyűjtött Jasón Medina ellen is, aki a „basajaun” modus operandiját utánozva megerőszakolta és megölte Johanát, a felesége kamaszkorú lányát. A bíró hirtelen bejelenti az ügy lezárását, ugyanis a vádlott öngyilkosságot követett el. Az általános felháborodás közepette Amaiát hívja a rendőrség, ugyanis a vádlott a felügyelőnőnek címzett búcsúüzenetet hagy, amelyben mindössze egyetlen szó szerepel: „Tarttalo”. Ez indítja el a második kötet izgalmas és érdekfeszítő cselekményeit egészen a végkifejletig.
Az első rész, A láthatatlan őrző elolvasása után éreztem, hogy muszáj folytatnom a trilógiát, mert van benne spiritusz és lehetőség. Szerencsére most sem kellett csalódnom a megérzésemben.
A Baztan-völgyben játszódó krimi-trilógia második része ismét élvezetes olvasmányt nyújtott, sőt azt kell mondanom, hogy még az első résznél is kiforrottabb és a következetes történetvezetésnek, valamint a érdekes misztikus elemekkel átszőtt történetnek köszönhetően a skandináv krimik mellett trónkövetelő lehet a krimi kategóriában.
Egy év telt el az első rész történései óta, ahol a Basajaun szedte áldozatait, azonban a gyönyörű spanyol vidék és az ott élő emberek továbbra sem lehetnek nyugodtak, hiszen a környéket újabb gyilkosságok és rejtélyek tartják rettegésben. A szálak a múltba nyúlnak vissza és a felügyelőnő sem lehet nyugodt, hiszen a gyilkosok neki üzennek és ezáltal a misztikus "Tarttalo" nyomába kell erednie, hogy kiderüljenek az összefüggések és a csontok rejtélye a helyére kerüljön.
Szerettem ahogy a nyomozást szakszerűen és logikusan építi fel az írónő, illetve azt is csodálom, ahogy a ősi baszk mitológiát és hagyományokat beépíti egy 21. századi cselekménybe. Teszi mindezt olyan könnyedén, hogy szinte elmosódottnak érezzük a határokat a miszticizmus és a valóság között.
Most sem egyszerű krimire kell gondolnunk, mert véleményem szerint sokkal inkább a thriller elemeit hordozza magában, mivel a lélektani vonalra nagy hangsúlyt fektetett az írónő, mely kedvez azoknak, akik kicsit tartanak a durva thrillertől, vagy éppen a horrortól.
Dolores Redondo továbbra is remekül fokozza a feszültséget az első laptól az utolsóig, mindvégig úgy éreztem olvasás közben, hogy a hideg futkos a hátamon. Nagyon örültem annak, hogy a stílus is sokkal csiszoltabbá vált, amitől igazán kellemes volt olvasni és könnyen bele lehetett mélyülni a Pireneusok rejtélyes világába.
Amaia Salazar felügyelőnő karaktere igazán nőies, hiszen anya lett, de mindamellett a munkában továbbra is nagyon kemény. Egy nagyon összetett jellemábrázolást figyelhetünk meg. A kemény zsaru külső alatt igazi küzdelmet folytat önmagával, a körülményekkel és emellett ízig-vérig 21. századi dolgozó anyaként a család és munkahely egyensúlyának megteremtésével is megvívja a csatáját.
Amaia életútjáról ismét sok információt kapunk, ezt mindenképpen pozitívumként értékelem, hiszen nagyon közel érezhetjük magunkhoz azáltal, hogy egyre több és több információhoz jutunk úgy értjük meg egyre jobban azt is ahogy a munkájához, családjához és a völgyhöz viszonyul. Egy magas értelmi és érzelmi intelligenciával bíró jellemábrázolást figyelhetünk meg, egy olyan karaktert, aki logikusan gondolkodik, amellett fogékony a természetfelettire, amely szintén az összetett jellemábrázolást erősíti végig a regény során.
Számomra az egyik legkedvesebb női karaktert testesíti meg Amaia, hiszen nagyon nehéz olyan karakter megalkotni és átadni a regény lapjain, aki minden szempontból érdekes tud maradni az olvasó számára.
A család nőtagjai szintén sok töprengésre adtak okot. Szeretném kiemelni Amaia anyját Rosariót, aki döbbenetes és hátborzongatóan félelmetes, a jelleme és a mozgatórugója igazi kriminalisztikai és pszichológiai talány, mondhatni csemege a téma kedvelőinek. Szerettem volna még többet olvasni Rosarióról, mert nagyon érdekes és megfoghatatlan személyiség.
James, Amaia férje volt számomra az egyetlen olyan szereplő, akit nem találtam érdekesnek, sőt néhol picit idegesített is, mivel enyhén nőies jellemvonásokat tanúsít. Annak ellenére, hogy ez a jellemábrázolás vélhetően Amaia jellemét volt hívatott felerősíteni számomra mégis picit hiányérzetet hagyott maga után. Remélem a harmadik és egyben befejező részben tartogat még meglepetést James és teret enged majd neki az írónő.
A nyomozás menete és a gonosz kilétének titokban tartása nagyon jól sikerült. Szerencsére sötét karakterről nagyon kevés információt csepegtet az írónő, így mindvégig izgulhattunk és a nyomozás élvezetessé vált ezáltal. Találgathattunk egészen addig, míg hirtelen ismét jön egy információ, ami más útra terel minket. Zseniális feszültségfokozás!
A leírások továbbra is szemléletesek voltak, ami az atmoszféra szempontjából mindenképpen fontos tényező volt, hiszen ezáltal mi magunk is éreztük a nyirkosságot és a hideget, egy picit ott lehettünk a Baztánban.
Továbbra is bántották a szememet a könyvben fellelhető helyesírási hibák, de ettől függetlenül a cselekmény és a stílus miatt kedvenc krimi trilógiaként gondolok a sorozatra.
Véleményem szerint így kell egy igazi izgalmas thrillert megírni. Nagyon szerettem a kialakított kapcsolati hálót múlt és jelen, miszticizmus és valóság között. Tudni kell olyan nyitott kérdéseket hagyni, amelyek arra ösztökélnek minden olvasót, hogy minél hamarabb olvashassa a következő részt és ezáltal választ kapjon az feldobott és levegőben hagyott kérdésekre, melyek időközben megmozgatták a fantáziánkat.
A könyvért köszönet a Trivium Kiadónak
Megjelenés: 2015 (Eredeti megjelenés éve: 2013)
Oldal: 452
ISBN: 9789639367555
krimi misztikus spanyol thriller
Címkék: krimi misztikus spanyol thriller