~ Az emelet ~
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Vas. Okt. 09, 2011 12:02 am
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Szer. Okt. 05, 2011 6:14 am
☺A múltba ragadt boszinak, és a hős lovagomnak☺
Csak néztük egymást a tanárnővel, szegény Fred-emre nem is volt időm. Pedig most végre, csak vele lehetnék, erre Rose tanárnő, idejön és pattog, meg kutakodik. Nem igaz, hogy ezt az iskolában nem lehetett volna elintézni. Nem! Neki követnie kellett, és tönkre kellett tennie a randinkat, amit jesszusom, már olyan régóta terveztem. Így is pokoli bűntudatom van, azért, mert nem tudtam lejönni Fred-hez egyszer sem, erre még ez is! Hát az eszem megáll! És a tetejében, meg…Áh, elegem lett, egyszerűen felpattantam, és életem egyik legnagyobb hibáját követtem el, amikor a tanárnőre szegeztem a pálcám, már épp mondtam volna ki az átkot-okvetlen nem a halálos átkot, szimplán megakartam fagyasztani, de alig, hogy kimondtam az első betűt a pálcám eltűnt….A tanárnő kezében véltem felfedezni….Ezt követően, pedig lekötöztek. Visszahuppantam a babzsák fotelbe. Egy pillanatra kérdőn néztem a tanára, de nem kellett sok, hogy rájöjjek nonverbális bűbájt használ. Ha Ő így, Én is így. De legnagyobb sajnálatomra, nem akartam tönkre tenni a boltot az ordításommal, így…Így csak tűrtem.
Amikor fölém emelkedett, egy pillanatig visszatartottam a lélegzetem, majd megcsapott a teájának az illata. Borzalom, hogy még a nevem is egyedik a tanárnőjével….
-Még is, hogy képzeli??? Nem kötözhet ki!!! Azonnal engedjen el!!!-Sziszegtem egy hű Mardekároshoz méltó tekintet kíséretében. Jól tudtam, hogy tudja, mennyire nem viccelek, hisz…Félvér lévén tudja milyenek a Mardekárosok…Bemocskolta azt a mérhetetlen tökéletes vonalat, amit eddig fenntartottunk. Ő Lordsága és Piton professzor…Ők voltak a legjobb Mardekáros diákok!!! Erre ez a nőszemély…Borzalom!!!!! Fort bennem a szerintem jogos indulat, de még is mit tehetnék? Semmit…Semmit sem tehetek, egyenlőre….
-Még is miért? A fenébe is, nincs más akit idegesíthetne ezzel a maszlaggal? „magát érdekli” hát engem meg marhára zavar!!!! És Eresszen már el!!!-Igyekeztem kiszabadítani a csuklóim, de egyszerűen nem ment! Annyira erősek ezek a kötelek…Felnyögtem, amikor megéreztem, hogy kiserkent a vérem..Jesszusom…Komolyan gondolja? De ennyire????
A következő mondata viszont kiakasztott. Magát látja bennem? Ez abszurdum! Még hogy…Áhh, kezdem begurulni, de Fred-re tévedt a tekintetem, aki ugyan olyan megdöbbenve állt, mint Én, csak Én ültem. Felsóhajtottam, és vártam, hogy végre befejezze! Már menni akartam. Menni az Én Fred-em ölelő karjaiba! Egyszerűen már nem bírtam magammal. Ott akartam lenni…Mellette…
-Vázoljuk a szituációt. Maga…Magát látja bennem, és fél, hogy Fred tönkre tesz. Nagyjából erről van szó…-Felsóhajtottam, majd a szemébe néztem. –Csak hogy…Fred szeret, és mi van akkor, ha Én elakarom rontani az életem? És ha nekem ez pont jó így? Jól tudja, hogy a SZükég szobájában lefeküdtem Fred-del, azt is jól tudja-tekintve, hogy folyton utánam kutat, hogy Fred volt nekem az első. És nem bántam meg! Nem vagyok egy gyámoltalan kislány, akit pont meg kell védeni. Én döntöttem úgy, azon az estén, hogy lefekszem Fred-del, És nem kényszerített. Először nem akartam belemenni…De aztán gondolkoztam és a végén belementem. Fred nem erőltetett semmit! Én döntöttem úgy!- Néztem rá és remélem felfogta, hogy mit mondtam. Csak sajnos ezzel az volt a baj, hogy túl őszinte voltam, így elkaptam róla a tekintetem. Nagy levegőt vettem majd végre leszállt a fotelről, és Fred kiszabadított. Amint megvolt a nyakába borultam, és megcsókoltam.-Én is szeretlek. Köszönöm, Fred!- Suttogtam a fülébe a csók végén, majd felálltam, és Fred mellé álltam. Nem érdekel, hogy ki lát, és ki mit gondol, nekem szükségem volt arra, hogy végre ott legyek a számomra egyik legbiztonságosabb helyen!
A pálcám kézhez kerülése után, elkaptam Rose pálcáját is. Megforgattam az ujjaim között. Egy kósza gondolat átsuhant az agyamon, hogy eltöröm…De az nem én lennék.
-Tudomásul vettem amit mondott.- Elé léptem és felé tartottam a pálcáját.- Csak hogy, azok nem a maga hibái lennének hanem az enyémek. Ha elkövetem őket, tanulok belőle. De nem szólhat bele az életembe! Aki beleszólat azaz apám. Másnak nem engedem.- Meg talán Fred, de tudja, hisz már mondtam neki. Hátrébb léptem, majd a tanárnőre néztem. –Büntessen meg, nem érdekel. Jogosan ocsúdtam fel. Tőlem aztán, az év végéig büntetésbe tehet. Nem érdekel. Csak maradjon ki az életemből!- Ezzel sarkon fordultam, megfogtam Fred kezét és rámosolyogtam. Eltettem a pálcám, majd kicsit megszorítottam a kezét, és elindultunk le…Pár lépcsőfokkal a tanárnő pedig utánunk. Nem is kell mondanom, hogy elég sokan odafigyeltek ránk, pláne, hogy Fred fogta a kezem. Igazából…Nem akartam, hogy a sok lány, aki csak miatta jár ide, megutálja Fred-et, amiért már foglalt. Így megpróbáltam elengedni a kezét, de felé fordultam.
-Ne haragudj a rumliért…És hogy zajongtunk…Jobb lesz ha elmegyek.- Mosolyogtam rá, amikor leértünk a lépőn megálltam majd a tanárnő felé fordultam. –Iskola elsőként, köteles vagyok, engedelmeskedni magának. Mi lesz a büntetésem?- Kérdeztem rá, és vártam az „ítéletet”.
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Hétf. Okt. 03, 2011 7:43 am
immár az érzelgős-visszaemlékezős szörnynek, és a megmentésre váró hölgyikének : D
Türelmesen meghallgattam a hosszú monológját. Az előző kijelentését, miszerint "fékeznem kéne a barátnőmet" figyelmen kívül hagytam, de azt már nem nézhettem szó nélkül.
- Ide figyeljen! Én megértem, hogy ha elhibázta az életét, de miért pont Rose-nak esik neki? És ha például... neki így jó? Sajnálom, hogy ilyen hosszú időt elrabolt saját magától, de meg kell mondanom, hogy itt nem eshet neki csak úgy akárkinek! Főleg nem a BARÁTNŐMNEK, akit SZERETEK!! - indulataimat lecsillapítva az én egyetlenemhez fordultam, majd eloldoztam a széktől. Egy Capitulatussal visszaszereztem a pálcáját. A tanár elég szúrósan nézett rám emiatt - főleg azért mert az Ő pálcája is repült, csak azt nem tudtam, és nem is akartam elkapni. Mielőtt szólhatott volna, megszólaltam.
- Nos, ha nem kíván tovább szónokolni, akkor talán ki is fáradhatna. Tudja, nem szeretem a boltomban a balhékat, mint például maguk bent az iskolában. - mondtam, de mivel láttam Rózy-n, hogy szólni kíván, megvártam, hogy Ő is végig mondja. Miután elmondta a magáét, a tanárnő is válaszolt. Immár békésebb hanglejtésben. Miután elintézték a párbeszédet, kézen fogtam Rose-t, majd elindultunk lefelé.
//szerintem ezt én nyertem. haha.//
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Hétf. Okt. 03, 2011 7:30 am
Vigyázzatok, most már bedurvultam! Rose-nak, és Frednek
Már nagyon nem volt hozzá türelmem, és elegem lett. VÉGLEG. Nem érdekelnek a következmények, és hogy mennyire fog ez után utálni, megvetni. Pálcámat elő nem véve, kimondtam a nonverbális bűbájt, ezzel egy időben pedig a kezemben érezhettem Rose pálcáját, és ehhez még hozzá a szék is lekötözte. Kénytelen lesz végighallgatni, mert azért jöttem ide hogy megóvjam egy nagy hibától. Ha annyira szereti őt Fred ahogy állítja, és nem csak kihasználja ahogy én gondolom, akkor meg fogja szabadítani őt, és felháborodott lesz hogy "mégis hogy merészelem ezt", és még sorolhatnám. Alig várom a reakcióját ennek a szegény flótásnak, de most nem figyelhetek rá, mert fontosabb dolgom van...Rose.
Szúrós tekintetemmel még mindig a szemébe néztem, amint a bábzsák oldalán próbáltam megtartani az egyensúlyomat. Azt akartam hogy rám figyeljen, és csak rám. Nem akarom hgy olyan butaságot kövessen el mint én.
-Rose, most végig fogsz hallgatni, akár tetszik neked, akár nem. És a "barátod" is meg fogja várni, különben itt a boltban olyan patáliát rendezek, ami nem fog jót tenni az üzletnek. De mielőtt bármelyikőtök felteszi a kérdést, igen. Ennyit képes vagyok bevállalni, mert ...fontos hogy mit kezdesz magaddal, legalábbis nekem, Rose. -őszintén ezt gondoltam. Olyan mintha saját magamat látnám, csak vörös hajjal, és újra 18 évesen. Fogalma sincs milyen szerencsés hogy még mindig tanul. -Bár, a tény az tény. Nem vagyok a közvetlen felvigyázód, de engem érdekel a tanári testületből legjobban a testi, és másmilyen épséged is. De...félre vagy informálva, kedvesen. Nem kutakodok a magánéletedben. Minden amit tudok, tőled tudom. -néztem rá még mindig, de már kevésbé szigorúan mert láttam rajta hogy feszülten próbál figyelni. Vagy legalább úgy tett, hogy minél hamarabb szabaduljon tőlem. Természetesen nem tudhatta miről beszélek, de ezt nem is szándékozom az orrára kötni.
-Rose, figyelj rám kérlek. Nem szeretném ha bármi bántódásod esne, és hidd el hogy cseppet sem érdekel hogy ez a vörös hajú bo...fiatalúr a barátod. Nem a név vagy a kinézet az amitől tartok. Lehet hogy szeret, de lehet hogy csak kihasznál, érted? Nem akarom hogy azt a hibát kövesd el, amit én annak idején. Szeretném ha neked...szép életed lenne, és nem azért óvlak mert egy magányos, és szeretethiányos vénség vagyok, bár fogadni mernék hogy ezt feltételezed rólam, vele együtt! -böktem a fejemmel Fred felé, aki értetlenül állt ott, és nem tudta mit tegyen. Nagyon reméltem hogy megvárja amíg befejezem.
-Remélem megérted, Rose. Jobb lenne nekem is, ha csak távolról kéne figyeljelek, és nem beleavatkozni, de amikor azon az estén együtt voltatok odabent, éreztem hogy ez hatalmas hiba lesz, nem csak neked, de nekem is hogy nem mentem be utánad. Szeretném ha megértenéd...magamat látom benned, és nem szeretném ha olyan szarvashibát követnél el amit én már megtettem. Kérlek..haragudhatsz rám, és megvethetsz amiért próbálok vigyázni rád, de ezzel nem fogsz leállítani. Akármit vágsz a fejemhez, és akármivel fenyegetőzöl...én fogok kikerülni győztesen. Tudom hogy megérted majd. -éreztem hogy könny gyűlik a szemembe, de visszatartottam, és újra szúrósan néztem rá, hogy felfogja nem viccelek. Megrohantak az emlékek, ahogy az életemet dobtam el magamtól abban a pillanatban ahogy Őt megismertem, és megbántam hogy megtörtént. De nem mutathatom magam gyengének, főleg hogy a java még most jön.
-Vissza fogod venni a hangnemedet, és nem fogok erős büntetést kiszabni. De ha ezt így fogod fojtatni, nagyon megkeserülöd. -még mindig a puffra támaszkodtam, és nem szúrósan, hanem ridegen néztem immár. Belefáradtam a magyarázkodásba. Okos lány ő, megérti..ha akarja.
//hát ebben van egy pár infó a kariról, amit szándékosan nem írtam bele az ET-be..utólag is bocsánat. Rose, szerintem ezt nyertem XD //
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Hétf. Okt. 03, 2011 4:24 am
Vörös hercegemnek és a Magánéletsértőnek!
-Az egy dolog, hogy a felvigyázóim! De marhára nincs közük, illetve MAGÁNAK NINCS KÖZE az ÉN MAGÁNÉLETEMHEZ! Álljon már meg a menet! Mit képzel magáról? Tanár-tanár, nekem édes mindegy. De maga még csak nem is Házvezetőnk! Tudja kivel szórakozzon! Ne kutakodjon a magánéletemben, különben Én is kutakodok benne, és nem mondhatja rá, hogy igazságtalan. Ha maga megteszi, Én is megteszem. Elhihet, pont maga lesz az utolsó, akitől megijedek!- Sziszegtem, illetve az elejét kicsit hangosabban közöltem, és teljesen dühösen. De jogosan vagyok dühös! Semmi köze ahhoz, hogy mi van az életemmel és kivel mit csinálok! A Fred-del folytatott viszonyomhoz meg pláne nincs köze! Még is hova gondolja magát! Piton Professzornak, még csak-csak, tekintve, hogy már 7 kerek éve a nevelőm, de akkor is. Még neki sincs joga-nem mintha valaha felmerült volna a kutakodás bármi jele- belelesni és kioktatni a magánéletemről! ÉS arról, hogy kivel folytatok viszonyt!
-Megbánni, ugyan kérem ne röhögtessen! Közös bennünk, ne sértsen vérig! Soha nem akarnék magára hasonlítani. Nem szégyeníteném meg magam ennyire!- Mondtam ki undorodva a szavakat egymás után. Nem méltón viselkedek az iskola első diákjához képest? Megeshet, de most ennél fontosabb, hogy valaki a becsületembe gázolt, és ezt nem hagyhatom!
-Köteles vagyok az iskolában vagy külön órán. De iskolán kívül, akár itt hagyhatnám a francba is! – Pech,l de ha elmennék Fred-et is magára kellene hagyjam, és azt nem szeretném!- Ohh vagy úgy…-Néztem rá, és ugyan olyan villogó zöld szemekkel meredtem rá.- Magát nem csak az zavarja, hogy nekem sikeresebb az életem mint magának, hanem az is, hogy egy Weasley-vel járok. Jól sejtem?- Kérdeztem, de kár volt kimondanom, meg is bántam, tekintve, hogy Fred épp akkor ért fel, és ha pechem van, hallotta a rá vonatkozó részt….
Elfintorodtam a tanárnő mondatára, majd Fred-re néztem. –Ne haragudj, hogy rumlit csináltam. Valaki- Jelentőség teljesen néztem a tanárnőre- Kutakodik a magánéletemben, és ezt nem vagyok hajlandó eltűrni. Ohh várj, nem csak az enyémben. Mivel Te is beletartozol a dologba, valamilyen szinten nálad is kutakodik. Ha mást nem, a velem való kapcsolatod biztos. És jól látszik, hogy mennyire szúrja ez a tanárnő szemét.- Néztem Fred-re, majd rámosolyogtam, és vissza a tanárnőre. –Csak nem tudja, hogy bennem emberére akadt!- Néztem Rose-ra, majd hátradőltem a babzsák fotelben, és keresztbe fontam a lábaim. Ohh nem, a háború még csak most kezdődik. És vagy így, vagy úgy, de Én kerül ki győztesen.
Megfogom bánni, lehet. Elveszítem az iskola első pozíciómat? Lehet! De akkor sem vagyok hajlandó tűrni, és engedni, hogy valaki a magánéletemben kutasson!
//Ha így haladunk év végéig büntiben leszek, de megéri!!!! xD *-*//
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Vas. Okt. 02, 2011 8:53 am
A kis lázadónak, és a döbbent vörösnek
Kezd elfogyni a türelmem. Ezen sajnos még a teám sem segített. Ha így folytatja, elő kell huzakodni a másik énemmel, amit igazán nem szeretnék hogy lássanak. Nem, még nem fogom hagyni, uralkodnom kell magamon...
-Na ide figyelj, Rose. Mivel a kastélyban laksz, és itt töltöd az év három negyed részét, azt hiszem kijelenthetem hogy a tanáraid a felvigyázóid! Nem sértek én semmilyen jogokat, nagyon tévedsz. -igyekeztem hűvösen beszélni, de belül forrt bennem a méreg és a düh. Kedvem lett volna jól felképelni ezt a kis fruskát, de hova tenném a jó modort, és az etikettet.
- Parádés lenne ha én lennék az édesanyád, sőt az édesapád helyzete, még szórakoztatóbb lenne, de sok közös van bennünk. Még ha ilyeneket is vágsz a fejemhez, ezt csak a pillanat mondatja veled, később megbánod. De akkor már késő lesz! -itt az eddig kicsit mosolyra húzott szám, most mogorván csíkra húzódott, és mély zöld szemem, csak úgy szórta a szikrákat. Nagyon remélem hogy kicsit visszavesz ebből a modorból, mert különben, tényleg olyat kell tennem, amit...nem is olyan biztos hogy meg fogok bánni.
-Lehet hogy nem érdekel téged az én véleményem, de köteles vagy meghallgatni, mivel idősebb, bölcsebb vagyok nálad. - a tekintetemet ha lehet, még szigorúbb módba váltottam. El sem hiszem hogy hatalmi játszmát kezdtem játszani egy diákkal. Nem tudom ki fog nyerni, de aki veszt, az nagyot bukik. Mint tekintélyileg, mint érzelmileg és önbecsülésileg is. De nem szóltam tüzetesen vissza a "képe" megszólításra. Nem tenne jót, még mindig ha elveszteném a tűrőképességemet vele szemben.
Éppen próbáltam volna válaszolni, amikor felrobogtak az öreg falépcsőn, és egy vörös hajkoronás fiatalember jelent meg a tetején, akiben szinte azonnal felismertem Weasley-t. Amint a közelünkbe ért, a falra célozta tekintetét, és sütött az arcáról a döbbentség. Még egy kis erőlködés sem volt szándékában, hogy elrejtse érzelmeit. És a kérdése. Nem is vártam mást. Egy egyszerű, ámbár lényegre törő és meglehetősen ostoba kérdés. De mi tagadás, kérdésre minden esetben válaszolni kell. Még ha nem is válasszal, de kérdésre kérdés minimum jár.
-Jó napot Mr. Weasley.- magamra erőltettem egy gyenge mosolyt.- Látom meglepődött, bár nem tudom hogy az én jelenlétem, vagy a falról lecsurgó tea borította-e ki ennyire? Kérem fékezze a "barátnőjét" , mert nem lesz jó vége a dolgoknak, azt garantálom. - mondtam még mindig hihetetlenül hűvösen, és kortyoltam egyet a teámból ismét és felnéztem rájuk. Ám a mosolyom már eltűnt. Pillanatnyi varázs volt, ami tovaszállt. Rideg arcomon érzelemnek nyoma sem volt már, de az agyam az eközben is zakatolt, és a következő lépésen gondolkodott.
//szerintem ez egyre jobb lesz *-*//
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Vas. Okt. 02, 2011 7:17 am
Ismét a szépségnek és a szörnynek
Furcsa hangokat hallottam az emeletről. Kiabálást, csörömpölést. Szerencsére ez a vendégeknek elkerülte a figyelmét, annyira belebújtak az áruinkba.
Gondoltam felmegyek, megnézem hogy mi történt. Ahogy felérek, látom a dühös Rose-t és a csöppet sem más hangulatban lévő tanárt - TANÁR? ide soha sem jár TANÁR!.
- Merlin gatyája! Mi a csoda történik itt? - kérdeztem kis felháborodással a hangomban.
Ahogy jobban végignéztem a helyiségben, láttam, hogy a falról folyik a tea. Egy pálca intéssel eltakarítottam.
Vártam a válaszokat, közben pedig a törött teáscsészét is eltettem az útból.
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Vas. Okt. 02, 2011 7:03 am
☺Idegesítő tanárnőnek és a lent dolgozó Fred-nek ♥ ☺
-Mit képzel magáról! Ez személyi jogokat sért! Az ÉN magánéletem csak RÁM és arra tartozik, akit bele veszek. Hát megbocsájtson, de magának vajnyi kevés köze van ahhoz, hogy mi van velem! Nem az anyám-kész szerencse! Nem az apám-érdekes is lenne! De még csak a rokonságunkban sem áll, hogy beleüsse a dolgát olyanba, ami nem magára tartozik!- Nem érdekelt, hogy a tanárom. Most pechére, olyan mélységbe kutatott, amit senkinek nem engedek. Főleg nem egy kotnyeles tanárnak! Hát azért tudja már hova tenni magát. Marhára nem érdekel, milyen büntetést szab ki rám, de ezt nem tűröm. Nem tudom, neki hogy esne, ha Én kutakodnék ennyire a magánéletében. Jaj, nem is. Neki nincs olyanja! Gúnyos mosoly terült szét az arcomon, amint ez a gondolat átfutott rajta.
-Tudja mit, nem érdekel a véleménye. Nincs magának semmi köze ahhoz, hogy kivel vagyok és kivel nem!- Néztem rá undorodva, és már forrt bennem az a bizonyos vulkán. Annyira, felhúzott, még is kinek képzeli magát? Senki! Neki nincs köze hozzám, és ezt igazán megtanulhatta volna. Ha diákoknál kutakodik, nagyon hamar közellenséggé válhat.-Szabjon ki rám, amit akar. Csak menjen már el innen, és hagyjon végre békén! Eltalálta nagyon nem tud érdekelni a dolog. De mivel úgy sejtem, addig nem húz el, amíg nem mondja el mit akar, hajrá haladjon vele, mert kezd nagyon idegesíteni a képe!- Oké elértem azt a mélységet, amit egy tanárnál nem lenne szabad. Lehet majd egyszer bocsánatot kell tőle kérnem, de az nem most lesz! És egyáltalán, nem akkor, amikor a szerelmi életemben vájkál. Sőt semmiben ne vájkáljon, ami az Én magánéletemhez tartozik.
Nemes egyszerűséggel megfogtam a teát és kiöntöttem a csészét meg a falhoz vágtam, ami szép darabokban hullott a földre. Teázni akar, hát tudja mikor! Majd pont vele. Nem ettem meszet, hogy neki álljak bájcsevegni. Inkább mondja el mit akar, és hagyjon végre békén. Lepillantottam a földszintre, és akaratlanul is mosoly kúszott az arcomra, amikor megláttam Fred mosolygós arcát. Pech nem felém mosolygott, de azért még is csak Fred mosolya! Nagy levegőt vettem, majd unottan fordultam vissza a tanárnő felé.
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Vas. Szept. 25, 2011 7:06 am
A kis szemtelennek, és az odalent robotoló lovagnak...
Én nem akartam hogy ennyire elfajuljanak a dolgok. De hogy meri megütni velem ezt a hangnemet??!! A tanára vagyok! Tisztelnie kell, és ha így nem megy, akkor én is elkezdem ezt a fajta beszédstílust. És garantálom neki, hogy a történetből én fogok kikerülni győztesen! Hátra dőlt azon a széknek nevezett valamin, én viszont felálltam az enyémből, és megtámaszkodtam a két szélén, közelebb hajoltam hozzá, és fenyegetően suttogtam neki, hogy felfogja végre, nem vagyok a puszipajtársa.
-Na idefigyelj, kedvesem! Először is, velem így nem fogsz beszélni! Másodszor...semmi közöd nincs NEKED hozzá, hogy miért érdekel engem a te magánéleted. - de mivel ezzel a hangnemmel nem megyek sokra, fogtam magam, megigazítottam a fekete taláromat, és visszaültem a székembe. Vettem egy szép, mély levegőt, majd folytattam.
-Szóval, jól sejtettem. Lehet hogy a "barátod" - gúnyosan ejtettem ki a barát szót, tekintve hogy szerintem csak kihasználja Rose-t, Fred - de az ilyen dolgaitokat, ne a kastélyban intézzétek el. Súlyos szabályokat szegtetek meg, de ezt gondolom tudtad, amint belekezdtetek a dologba. És ne is haragudj, Rose Mary, de nekem ez a megfogalmazás, cseppet nyers. De tőled, lehet hogy ez a megszokott, nem tudom. Azért nagyon örülök, hogy nem kellett Veritas-szérumot használnom. Én magam sem szeretem ezt a főzetes hacacárét, az őszinteség, az őszinteség. Gondolom tudod, hogy mire számíthatsz nagyjából büntetésként, ugyebár? De azért azt hiszem az is érdekelne, hogy miért érdekel ennyire túlzottan a te kis románcod a Weasley fiúval. Ha gondolod elmondhatom, de ha nem, az sem gond. Fogadok hogy szeretnél tőlem minél hamarabb megszabadulni, hogy visszamehess enyelegni az új lovagoddal. -itt akaratlanul is felnevettem, belenéztem a szemébe, majd a válaszára várva, varázsoltam két csésze teát, és odaadtam neki az egyiket.
-Nyugodj meg, nincs benne semmi. Egyszerű, rózsatea. Ez a kedvencem. -ezzel befejezve, kortyoltam egyet a finoman gőzölgő, rózsaszínes italból, ami kellemesen ellazított. Nem tudom mit fog reagálni erre, de ha még egyszer így ki fog törni, nem csak egy egyszerű büntetést fog kapni, még pontlevonást is rá fogok aggatni, nem megfelelő hangnemért.
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Vas. Szept. 25, 2011 6:20 am
☺Minden lében kanálnak és az ideiglenesen kiesett, Drágámnak! ☺
Amikor leültünk, már tudtam, illetve sejtettem, hogy miről van szó. De ezt a saját fülemmel kellett hallanom ahhoz, hogy meg is bizonyosodjak róla. Nem telt bele sok idő, és már is megkaptam a választ a sejtéseimre. Annyira sejtettem, hogy azaz este, hiába volt tökéletes még is lesznek következményei. Fred nevére azonban felkaptam a fejem. Kezdett nagyon-nagyon elegem lenni a tanártől. Még is, milyen jogon, jön Ő ahhoz, hogy pálcát törjön felettem, amiért Fred-del voltam együtt? Már nem azért, de nagyon nincs semmi köze hozzám! Oké, az már más, hogy megszegtük a suli szabályát, és hogy ez nagy dolgokat von maga után, de még is, hogy jön pont Ő ahhoz, hogy kérdőre merjen vonni. Félre a finomkodással, ha Ő így, én is így!
-Először is, nem tudom maga még is mit képzel magáról! Hogy jön ahhoz, hogy kérdőre vonjon? Még is mit képzel magáról?- Érdeklődtem kissé feldúltabban, mint eredetileg gondoltam, de nem érdekelt. Nagy nehezen vettem egy jó mély levegőt és lenyugodtam.
-Jól látta, Fred Weasley bejött hozzám a kastélyba, mert a Barátom! Tudja, amikor egy hétig otthon voltam, egyik nap bementem a boltjukba, és ott összeismerkedtünk, és még az nap este összejöttünk. Utána sajnos, nem tudunk találkozni, míg meg nem épült a bolt. De az sem volt megoldás, tekintve, hogy a bolt is olyan időben zár, amikor nekem már a kastélyon belül kel lennem. Így, karácsony előtt eljött hozzám.- Nagy levegőt vettem, és a tanárnőre néztem. –Nem hiszem, hogy részleteznem kellene, hogy mi történt ott bent…Maga is jól tudja. De mivel a főzethez nem fűlik a fogam, lefeküdtünk.- Ezzel befejeztem a mondandóm, majd hátra dőltem és vártam, hogy reagáljon.
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~ Vas. Szept. 25, 2011 5:30 am
Rose-nak...(Frednek is azért!) mert a tanárnő most bedurvul!
Mellényúltam. De hát annyi kabát volt ott! Miután kicserélte a kardigánt a saját kabátjára, de amikor a jegyéről kezdett el beszélni, azt hittem ott változtatom át valamivé, ami okosabb. Nem érek erre rá, hiszen ettől a helytől még a hideg is futkos a hátamon. Nem érek rá bájcsevelyegni, dolgom van a kastélyban. Kezdem megbánni hogy egyáltalán lejöttem ide, de amikor belekezdett a lényegbe, amiből már én is kiindulhatok, engedélyeztem magamnak egy sóhajt, és elindultam felfelé.
~Most aztán mindenre fényt derítek. Ki fogom nyomozni, mit csináltatok kislány, és abban nem lesz köszönet!~futott át a gondolat bennem mikor a fa lépcsőre léptem, és megtettem a felfelé vezető utat. Kiválasztott egy kicsit kevésbé zsúfolt helyet ahol talált két babzsákfotelt. Na én erre tuti nem ülök le! Fogtam magam, és a babzsákfotelből, csináltam egy széket, majd helyet foglaltam, és belekezdtem.
-Nos Rose, igazad van, nem a jegyedről van szó. Rólad és...-tartottam egy kis hatásszünetet. Nem tudtam elhinni hogy Rose, egy nála idősebb pasival lenne. Remélem tévedek. - Fred Weasley-ről. Tudom hogy karácsonyi szünet előtt bent járt a kastélyban, és hogy együtt voltatok. A Szükség szobájában. Láttam ahogy bementél, és ahogy odabent várt téged, de amikor bezárult az ajtó, onnantól elvesztettem a fonalat. Biztonságból odakint maradtam estére, de te nem jöttél ki, csak másnap reggel. Rose! El kell mondanod, MIT, HOGY, és mégis MIÉRT csináltatok odabent. Rá fogok jönni ha hazudni próbálsz nekem, és súlyosabb lesz a büntetésed, és ha megpróbálsz nekem hazudni, ennek dacára is, bájitalhoz kell fordulnom segítségért. Remélem, azért ennyire nem kell drasztikus cselekedetre vetemednem. A büntetésedért pedig Én magam fogok kezeskedni. Szóval..hogy is volt? - viszonoztam végül Rose szemkontaktusát, de úgy, hogy érezze a komoly szándékot. Majd vártam a válaszát, remélve hogy tényleg nem fog nekem hazudni, mert nem szeretem ezt a következetes tanár szerepet játszani, de itt, komoly a tét.
Tárgy: ~ Az emelet ~ Hétf. Aug. 29, 2011 3:44 am
Tárgy: Re: ~ Az emelet ~