A kézfej vizsgálata történhet dedikált végtagi tekerccsel, de alkalmazhatunk flex tekercset, vagy fej tekercset is. A rendelkezésre álló tekercs határozza meg a beteg testhelyzetét. A legoptimálisabb, ha a beteg hanyatt fekszik. Amennyire a beteg teste lehetővé teszi, törekedni kell arra, hogy a vizsgált kézfej minél közelebb legyen a mágnes tengelyéhez – a beteget az ellenkező oldal irányába csúsztassuk el. Off-center vizsgálatra optimalizált dedikált végtagi tekercseknél ez nem szükséges. Amennyiben nincs kézfej vizsgálatra dedikált végtagi tekercs, úgy térd tekercset, vagy fej tekercset is alkalmazhatunk. Ez esetekben a beteg elhelyezkedhet hason, vagy háton, a keze a feje fölé emelt, lehetőség szerint kinyújtott. Mivel a pozíció kényelmetlen, hosszabb vizsgálat esetén mozgási műtermékekkel számolhatunk.
Legfontosabb szekvenciák a T1W, T2W és PDFS, valamint a STIR szekvenciák. Amennyire lehetőség van rá 3D mintavételezés is történjen gradiens echo szekvenciával.
A csukló vizsgálata során alapsíkjaink az axialis és a coronalis síkok, a sagittalis síkot kiegészítőleg alkalmazhatjuk. Szükség esetén kontrasztanyag adására is sor kerül – ezt követően T1W FS szekvenciákat készítünk több síkban.
Rutin vizsgálat során T1W, T2W és PDFS axialis, T2* és PDFS coronalis és T1W vagy PDFS sagittalis mérés javasolt
A kéztőcsontok eltérései közül a legfontosabb az os lunatum avascularis necrosisa (Kienbock betegség), mely a korai stádiumokban a hagyományos röntgenfelvételeken nem ábrázolódik, az MR vizsgálat korai kimutatásában a csontszcintigráfiánál is érzékenyebb. Ennek jele a korai stádiumban, a törésvonalnak megfelelően a T1W képeken alacsony, míg a T2W FS, PDFS felvételeken magas jelintenzitás (0 Stádium). A későbbi stádiumokban a teljes csont a T1W felvételeken alacsony, a PDFS felvételeken magas jelintenzitásúvá válik a csontban kialakuló vérzés és oedema miatt (I-II. Stádium). Ezt követően a lunatum alakváltozása, collapsusa is bekövetkezik (III. Stádium), majd a környezetben arthrosis jeleit is megfigyelhetjük (IV. Stádium).
A csuklóízületben a trianguláris fibrocartilaginosus complexum sérülésének legfontosabb szekvenciája a coronalis PDFS szekvencia. Ezzel a szekvenciával a felszaporodott folyadékgyülem, az alkotó csontok oedemája, valamint a discus állapota is megítélhető. A triangularis discus hivatott az ulnának megfelelően biztosítani a mozgások során az articulatio radiocarpea egyenletes ízfelszínét. A discus degeneratiója T1W és PDFS szekvenciákkal ábrázolódik a legjobban, inhomogenitása degeneratiot jelez, de a szakadások is jól azonosíthatóvá válnak.
A carpalis alagút szindróma során a canalis carpiban a flexor inak között futó nervus medianus oedemáját kell ábrázolnunk. Az oedemás ideg a PDFS, T2W FS és STIR felvételeken, axialis síkban ábrázolható a legjobban – magas jelintenzitásával kitűnik a környezetében futó inak közül.
96. ábra. Carpalis alagút szindróma. A nyíl, az oedemás n. medianust jelzi a T2WFS felvételen.