Onkoplasztika | Onkoplasztika
"Az emlőrák a nők leggyakoribb rosszindulatú daganata. Kezelése a korszerű onkológia egyik sikertörténete, ami az elmúlt évtizedek emlő tudatosságának, a lakossági mammográfiás szűrőprogramnak, a széles gyógyszeres, célzott biológiai terápiás lehetőségeket eredményező molekuláris és genetikai ismeretek elképesztő bővülésének, a sugárterápiás technikák ugrásszerű fejlődésének és az evidenciákon alapuló onkoterápiás alkalmazásoknak köszönhető. Az emlődaganatok molekulár-genetikai analízise alapján a protokolláris kezelések egyénre szabottá válása a küszöbön áll.
A fenti folyamatokkal párhuzamosan az emlő hagyományos szerveltávolító illetve tumor kimetsző általános sebészi ellátását, az emlő anatómia-, onkológia precíz ismeretén és az emlő esztétikai egységén alapuló, szofisztikált, az onkológiai radikalitást a plasztikai rekonstrukcióval szerves egységben értelmező onkoplasztikus emlősebészet váltotta fel, ami már ma képes a beteg nő számára az "egyénre szabott" sebészi ellátást biztosítani."
Az új emlősebészet a hagyományostól teljesen eltérő elméleti felkészültséget, megközelítést és sebészi technikát kíván meg. Daganatos emlőt csak specializált, komprehenzív centrumokban, megfelelő gyakorlattal rendelkező onkológiai és plasztikai sebészeknek javasolt operálni, társszakmákkal való együttműködés keretében.
Az új szemlélet széles körű elterjedése az emlősebészet evolúcióját eredményezte, az onkoplasztikus sebészet kialakulását.
Az onkoplasztikus emlősebészet céljai
- a rosszindulatú daganatot megfelelő onkológiai radikalitással eltávolítsa,
- emlőmegtaró műtét esetén a keletkezett szövethiányt korrigálja,
- teljes emlőeltávolítás esetén azonnali vagy halasztott rekonstrukcióval a lehető legjobb esztétikai eredményt érje el,
- az ellenoldali emlőt szimmetrizálja
Az alkalmazott technikák alkalmasak, hogy nagyban javítsák a páciens életminőségét, anélkül, hogy a daganat kezelését, prognózisát, kiújulását vagy utánkövetését befolyásolnák.
Az onkoplasztikus emlősebészeti technikákról általában
A sebészi technikák a mell pontos szerkezetének, felépítésének, vérellátásának és speciális plasztikai sebészeti módszerek ismeretén alapulnak, és számos országban kizárólag bizonyos szakvizsgával rendelkező sebészek végezhetik. Az onkoplasztikus emlősebészet alapja, hogy az emlősebész a daganat teljes eltávolítását követően a létrejött sebüreget a környező tejmirigyállománnyal tölti ki és áthelyezi az emlőbimbót a bimbóudvarral együtt. Ez főként olyan egyéneknél alkalmazható, akik mellei alkalmasak felvarrásra vagy redukcióra (kisebbítésre).
Nemzetközi szinten az onkológiai emlősebészet minimál követelményeit, szakképzési rendszerét az Európai Masztológiai Társaság (European Society of Mastology, EUSOMA) az ún. Firenzei Nyilatkozatban határozta meg 2013-ban.
Ki alkalmas onkoplasztikus beavatkozásra?
A kérdés bizonyos mértékig megtévesztő, hiszen onkoplasztikus sebész által végzett beavatkozás során minden páciensnél érvényesül a sebészi onkológia és a plasztikai és rekonstrukciós sebészeti technikák integrálása.
A legtöbb emlőmegtartó műtétre alkalmasnak tartott páciensnek kedvező a daganat-mellméret aránya, és alkalmasak a széles helyi kimetszésre, minek során a daganatot körülbelül 1 cm-es biztonsági sávval távolítják el a környező mellszövetből.
Noha az esetek egy részében újbóli kimetszésre lehet szükség a mikroszkopikusan daganatmentes sebészi szélek elérése érdekében (legalább 1 mm), az optimális esztétikai eredménynek hosszabb távon elérhetőnek kell lennie emlő sugárterápiát követően is. Ezzel szemben a masztektómia egyértelműen indikált néhány betegnél a daganat mérete és / vagy helye, a multifokalitás vagy a beteg választása alapján.
E két szélsőség között igen sok szempont alapján mérlegel a szakorvos. Egyes esetekben fennáll annak veszélye, hogy a daganatot az esztétikai eredmény romlása nélkül nem lehet megfelelő módon eltávolítani. Az optimális esztétikai eredmény elérése fokozatosan nehezebbé válik az eltávolított mellszövetek arányának növekedésével.
Az onkoplasztikus eljárások lehetővé teszik a szövetek szélesebb kimetszését, növelik a daganatmentes sebészi szélek elérésének esélyét, de nem az esztétikai eredmény rovására.
A rekonstrukciós módszer megválasztása
Annak meghatározása érdekében, hogy mely rekonstrukciós módszer a legmegfelelőbb az adott egyén számára, szükséges figyelembe venni a várható daganatkimetszés méretét és helyét, valamint a teljes emlő és az eltávolított szövetek térfogatainak arányát.
Az onkoplasztikus műtét technikája
Az onkoplasztikus műtét a mell részleges rekonstrukciója során magában foglalja mind a térfogatpótlást, mind a térfogat-áthelyezést. Az előbbi olyan szövet alkalmazását jelenti, ami nem az emlőből származik, segítségével a sebészeti kimetszés miatt kialakult deficit pótolható. Ezzel szemben az utóbbi technikák (térfogat-áthelyezés) átrendezik a fennmaradó mellszövetet, miközben az emlő újraformálódik. A térfogat-áthelyezés az emlő részleges rekonstrukciójának legegyszerűbb módja, és nem ritkán előnyösebb, mint a térfogatpótló technikák, amelyek kiterjedtebb műtétek, szöveti lebenyek képzésével. Ezeket a lebenyeket később nem lehet felhasználni a teljes emlő rekonstrukciójához, ha a páciensnél lokális kiújulás lép fel, és masztektómia szükséges.
Térfogat-áthelyezéses technikák
Számos, eltérő bonyolultságú technika áll rendelkezésre térfogat-áthelyezésre. Mindnek célja, hogy a fennmaradó emlőszövet felhasználásával kitöltse a tumor kimetszéséből származó hiányt. Az olyan reszekciók, amelyek az emlő térfogat > 10-20% -ának elvesztéséhez vezetnek, valószínűleg jelentős esztétikai károkat okoznak, és a hosszabb távon elfogadható eredmény eléréséhez valamilyen „kitöltést” igényelnek. Az áthelyezéses technikák átalakítják az emlőt a meglévő parenchyma és a bőr előretolásával, forgatásával vagy áthelyezésével, aminek eredményeként az emlő térfogat csökken.