Mi minden 4. – Külső - Díszduda
A malacorrú Passat + Youngtimer-kvíz
2015-08-27 Klausjürgen miminden
A Passat egy szép autó. Hülye becenevével ellentétben a Malacorrúnak mint típusnak szerintem nagyon jó a kiállása (tutira sokkal jobb, mint kissé baltával faragott elődjének vagy a semmitmondóvá szürkült utódjainak). Meg aztán a mi példányunk különösen méltósággal viseli 23 esztendejét. Na, azért annyira nem, hogy ne akadna rajta finomítani való.
A fényezésre természetesen kiemelt figyelmet kell fordítani, ha díszautónak szeretnénk bevetni. De hiába csábít a tény, hogy egy autót újrafényezni milyen olcsó és pláne egyszerű mulatság, én nem dőlök be a kísértésnek, nem szeretném „jaj csak nehogy valami hozzáérjen” rettegésben töltetni a további boldog kilométer-százezreket. A szerencsére csak felszíni, ellenben rengeteg karcot viszont kijavítom, majd a teljes kasztnit átpolíroz(tat)om. Csillogni fog, mint a tücsökvalaga.
A lökhárítókkal és a többi külső műanyagcuccal (díszlécek, kilincsek, esővízgyűjtő tálca) nincs mit tenni, fakulnak. Rendszeresen átfújom, néha átkenem őket lökhárítóápolóval (némelyik műszerfalápoló is tökéletesen bevált), így újra és újra az eredeti feketeségükben ragyognak. Hihetetlen sokat dob az autón.
A felnik jelentik Passatunk külcsínének achillessarkát: amilyen szép a kasztni, olyan kopottak, sőt (borzalom!) még rozsdásak is a keréktárcsák. Teljes csiszolás, ápolás, újrafestés vár rájuk.
Az emblémákat is ideje helyreállítani. Az első, a malacorrot jelentő, mini-légbeömlős darab még csak látványosan megkopott. A hátsó azonban (az eredeti elkallódása óta) egy nem teljesen méretpontos pótdarab, aminek ráadásul hiányoznak a rögzítőtüskéi, de ez tiszta mázli, mert a beakasztásukra szolgáló lyukakon így bevezethettem egy horgászdamilt, amit piros szigszalaggal a csomagtartófedél belső merevítéseihez applikálva létrehoztam a valaha létezett legművészibb farembléma-rögzítést.
Az autó hátulja csálén mutat: mindössze annyiról van szó, hogy a jobb hátsó lámpablokk csomagtartóval együtt nyíló fele egykét fokkal elfordult, de mivel az egész farrész párhuzamos és merőleges egyenesekből állna, ennyi is elég hozzá, hogy girbegurbának hasson. A kiegyenesítéshez nanáhogy bütykölni kell, puszta kézzel nem akad helyre.
A hátsó rendszámtábla (mint annyi régi autón) apránként felismerhetetlenné, de legalábbis vállalhatlanul rondává porlik. Úgy tudom, nem eshetek neki saját magam újrafesteni, így valószínűleg befáradok egy okmányirodába, és kicseréltetem, de azért a feltételeknek még utána kell néznem.
A rádióantennát kicserélem, mielőtt még több darabba hajlana/repedne, mint most. Pláne mielőtt egy erősebb széllökés végképp megszüntetné a kelleténél már így is lazább kapcsolatot a kasztni és a jeles fémpálca közt, szemközt kapván a közlekedés valamely őszintén meglepett résztvevőjét.
Erős optikai tuning gyanánt azt tervezem, felszerelem a Passatot azzal a műanyag oldalburkolattal és hátsó légterelővel, ami a GT változatoknak annyira bivalyul jól áll, nomeg narancsról (gyári) fehérre cserélem a két első és talán a két oldalsó indexbúrát. Alapvetően nem vagyok híve egy autó fölösleges habosításának, de ezeket az elemeket annyira eltalálták, hogy már érdemes belevágni. Persze hogy mennyire tudnak majd érvényesülni a vonóhorog mellett (amit megtartok, ha használom, ha nem), azt még valami photoshop-bűvészkedés keretében előbb ki kell tapasztalnom.
Most pedig eljött az ideje, hogy az eddigi posztokban összeötletelt javításokat, fejlesztéseket sorba rakva kilogikázzam, mit mi után, mivel egyszerre és mennyiért érdemes végrehajtani – hogy még szeptemberben végre nekiálljak a következetes végrehajtásnak. Mivel a pontos időbeli ütemezésen áll vagy bukik az egész projekt, erre nagylelkűen két hetet adok magamnak, így jövő csütörtökön egy egész más posztot olvashattok.
https://diszduda.blog.hu/api/trackback/id/tr117739668