Öntsd ki a szíved! – Prófétai Napló
Szellemi fejlődés, 3.
“Öntsd ki szívedet, mint a vizet, az Úr színe előtt!” (Jeremiás siralmai 2:19)
Volt bennem egy kép, hogy valakinek van egy nagy flakon vize, amit őrizgetett, amit összegyűjtött. Nem kis tartály, hanem egy nagy tartály volt ez. És fogta magát, és egyszerűen kiöntötte a földre, az Úr elé. Kiöntötte, mert mást már nem tudott tenni vele. Az, hogy “öntsd ki a szíved az Úr előtt”, az azt jelenti, hogy már nem vagy képes másra. Nem tudod magadban tartani sem, de nem tudod feldolgozni sem, hogy mit kezdj azzal a sok kéréssel, panasszal, fájdalommal, akár reménységgel, bizalommal, bizakodással, hittel, mindennel, ami öszegyűlt már a szívedben, nem tudsz már mit kezdeni. De valamit kezdened kell vele, mert felrobbansz.
És ilyenkor egy dolgot tudsz csinálni: odamész az Úr elé, és kiöntöd.
Kiöntöd, mint a vizet. Egyszerűen. Gondold azt, hogy a benned levő dolgok, imádságok, gondolatok, fájdalmak, örömök, érzelmek, bizakodások, ezeknek az összessége olyan, mint egy nagyobb mennyiségű víz, amit a szíved mint egy tartály őrizgetett eddig. És semmi mást nem csinálsz vele, csak megnyitod a palackot, és öntöd, és öntöd, és öntöd, és öntöd. És teljesen kiüríted a szíved palackját. És meg fogsz könnyebbülni. Nemcsak ez a cél, hogy megkönnyebbülj, hanem az, hogy mindezek az Úr elé kerüljenek.
Pál apostol azt írja a Filippibeliekhez írt levelében (4:6-9), hogy hálaadással tárjátok fel a kéréseiteket Istennek, vagy másik fordítás szerint úgy írja, hogy “ismeretessétek a kéréseiteket” Istennel. Ez tehát azt jelenti, hogy a kéréseinket nem azzal a céllal mondjuk el, hogy megfelelő megfogalmazással majd meggyőzzük Istent, hanem egyszerűen odatesszük, elétárjuk, ismertetjük ezeket – és rábízzuk, hogy mit kezd vele.
Neki fontosak a kéréseink, meghallgat minket, és az Ő jó, kedves és tökéletes akarata szerint megadja a kéréseinket, mert Jézus azért jött, hogy életünk legyen és bővölködjünk (János 10:10), és Isten már megadott nekünk mindent, ami az élethez és az istenfélelemhez való (2Péter 1:3). Mindent. Nem csak néhány szigorúan vett dolgot, ami a létszükséglethez kell, hanem mindent.
Úgyhogy öntsd ki a szívedet az Úr elé! Ne tarts vissza egy cseppet sem, hanem öntsd ki az utolsó cseppig.
És amikor kiürült a szívedből mindez, és megkönnyebbülsz, és veszel egy nagy levegőt, akkor ez azt a célt fogja szolgálni, azért van így ez az egész, hogy olyankor tiszta levegőt, friss levegőt vehessen a szíved, fellélegezhessen egy nagyot, és AKKOR lesz lehetőséged és képességed arra, hogy új módon lásd meg a dolgokat. Hogy akkor az Úr válaszként máris új gondolatokat tudjon adni neked.
Pál apostol azt írja, amikor a Filippibelieket biztatta arra, hogy a kéréseiket tárják fel Isten előtt, azt írja folytatásként, hogy “és az Isten békessége … meg fogja őrizni szíveiteket és gondolataitokat a Krisztus Jézusban.” Vagyis a szíved megnyugszik, ami eddig tartogatta a kéréseket, a gondolataid is megnyugszanak, mert BEKÖLTÖZIK Isten békessége, és ez a békesség, ami minden értelmet meghalad, amiről nem lehet felfogni, hogy miért van és miért ilyen, de mégis létezik, ez egy olyan hatalommal rendelkezik, hogy őrizni fogja a szíveiteket, ez a békesség. Vagyis, ezután nem lesz zaklatott a szívetek. Ezt mondja Pál nekünk.
És utána azt mondja, hogy amik csak igazak, amik jók, kedvesek, ha van valami dicséretes, ha van valami erény, ezeken gondolkodjatok. Perze, hiszen ilyenek az új gondolatok, amik Isten Szelleme által ilyenkor megjelennek bennünk. Tehát nekünk itt csak arra kell odafigyelni, hogy általában minden, ami igaz és jó dolog, azokon gondolkodjunk – és azt mondja, hogy “a békesség Istene veletek lesz”. Tehát folyamatosan garantálja, másodszor is azt mondja, hogy békességgel jön Isten, és békességgel marad velünk Isten, tehát a mi oldalunkon van Isten, és meg fogjuk tapasztalni Őt a békesség Isteneként. Amúgy sem hagy el bennünket, de ekkor látni és tapasztalni fogjuk ezt az oldalát, hogy Ő a békesség Istene, Ő a mi Istenünk, Ő velünk van.
Amikor Isten az Ő békességével velünk van, akkor először is megnyugtatja a lelkünket, a szívünket, a gondolatainkat. De nagyon fontos, hogy Ő fizikailag és a környezetünkben, körülményeinkben is békességet akar adni nekünk. Ezért azt akarja, hogy végigmenjünk ezen a folyamaton, amiben a szívünkben, és a gondolatainkban, az elménkben és a lelkünkben békességben vagyunk, RÁHANGOLÓDUNK az Ő JÓ GONDOLATAIRA, az igaz és jó gondolatokra, és továbbvezet bennünket az Ő békességében, hogy a békessége meg is nyilvánuljon az életünkben.
Nem véletlen, hogy azt mondja másik helyen a Szentírás, hogy Isten királysága igazság, békesség, és Szent Szellemben való öröm. Isten nagyon könnyen helyreállítja és megerősíti az igazságot a szívünkben, hiszen kegyelemből igazultunk meg, és meg tudunk maradni ebben az állapotban, hogyha a zaklató gondolatainkat a kéréseinkkel együtt kiöntjük az Úr elé.
Nagyon jó és fontos dolog, hogy hálaadással tegyünk mindezt. Nem azért, mert egy elvárást teljesítünk ezzel, hanem mert közelebb tudunk lépni a célhoz ezáltal. Ezzel tudjuk biztosítani, hogy nem lázadással tárjuk fel a kéréseinket. Nem Istent vádolva tárjuk fel a kéréseinket. Hanem hálaadással, tudva, hogy Ő gondoskodik rólunk.
És amikor mindezt megtesszük, hálásan kiöntjük a szívünket Isten elé, akkor meg fogjuk tapasztalni, hogy jön Isten békessége a szívünkbe és a gondolatainkba, igaz és jó gondolatokkal, ezekre figyelünk, és tapasztalni fogjuk, hogy Isten jön a békességével, és már nemcsak bennünk hoz békességet, hanem a környezetünkben is.
Ezt tehát egy fontos folyamat. Ezt lehet, hogy gyakorolni kell. Ezt lehet, hogy meg kell tanulnunk. Lehet, hogy függetlenül attól, hogy mennyi ideje vagyunk hívők, mennyi ideje ismerjük Istent, mert az emberi természetünk sok harcon megy keresztül, ezért újra és újra szükségünk van arra, hogy különböző oldalakról megformáljon bennünket Isten. És amikor megformál, akkor átformál, előkészít bennünket arra, hogy egyre könnyebben alkalmassá váljunk összhangban lenni az Ő akaratával, ami nemcsak az elvárásainak a teljesítését jelenti, hanem mindazoknak a JÓ dolgoknak a megtapasztalását, amit elkészített nekünk Isten.
Azt is jelenti, hogy egyre könnyebben tudunk hinni, hittel lenni azok iránt a dolgok iránt, amiket Isten megígért nekünk. Ábrahám áldását ígérte nekünk. Ábrahám pedig a HIT atyja volt. Át akar formálni bennünket Isten arra, hogy HINNI TUDJUNK mindenben, amivel Isten Ábrahámot is megáldotta.
De ahhoz, hogy könnyen tudjunk összhangba kerülni, ahhoz még a személyiségünkön is kell hogy formáljon. Ez nem a mi teljesítményünk lesz. Hanem Isten egy nagyon jó módszert kínált föl nekünk: öntsük ki a szívünket az Úr elé. Tárjuk fel a kéréseinket. Csak úgy, borítsuk ki. És vegyünk egy nagy levegőt. Borítsuk ki az utolsó cseppig, és engedjük, hogy Isten békessége elvégezze a dolgát, és meglássuk az Úr keze munkáját az életünkben, ahogy ALKALMASSÁ VÁLUNK VELE ÖSSZHANGBA KERÜLNI, Isten békessége által.
Öntsd ki a szívedet az Úr elé – kezdd el még most!
2019. július 3. Országh Györgyszellemi fejlődés, Tanításokbékesség, Isten békessége, megváltoztat mindent, szívünk és gondolataink, szellemi fejlődés
Előző bejegyzés MEGGYÓGYÍTOM A BÁNKÓDÁST, ÉS MEGGYÓGYÍTOM A MEGTÖRT SZÍVEKET
Következő bejegyzés Prófétai Áhítat, 2019. július 4.