A nyelvi nehézségek ellenére a művésznek rajzoló technikusként sikerült elhelyezkedni egy helyi hajógyárban, amely a később kialakuló tengeri témához a végső indítékot is szolgáltatta, valamint rengeteg megfigyelésre nyújtott lehetőséget.
„Munka közben alkotni nem minden esetben sikerült, így inkább ötletgyűjtéssel telt az idő.” Hét esztendő alatt sikerült teljesen elsajátítani a nyelvet és másodállásként pedagógusi munkát is vállalni egy helyi gimnáziumban. A pedagógusi pálya azért volt nagyon fontos számára, mert beláttatta vele, hogy „... a gyerekek néha jobban értenek egy kép elemzéséhez, mint a kritikusok.”
Svédországban a fő vizuális élményt a környező halászfalvak kikötői jelentették, kifejezetten Malmö környéke. Ásvány György életének legnagyobb élménye mindig is a tenger volt. Már 4-5 éves korában is a tengert és a hajókat rajzolta. A cél azóta sem veszett el, mert ugyan nem lett hajóskapitány, mégis megadatottak számára azok az eszközök, amelyekkel tengeri látomásait vászonra festhette.
„Valóságos színkavalkád jelent meg a szemem előtt a hajók oldalán, ahogy a festett felületeket a rozsda vöröse hatotta át. Ehhez a vizuális élményhez adódott még a hely szelleme is, amely azokban az években megőrzött még valamit a XIX. század romantikájából.”