PuPu BLOGJA: RÉGI SZILVESZTEREK
Bejegyezte: PuPu dátum: 19:50
A szilveszter alkalmas a visszatekintésre, a nosztalgiázásra is.
A legemlékezetesebb, csodálatos hangulatban töltött szilveszteri programban még nagyon fiatalon az Express szervezésében Varsóban lehetett részem: a moszkvai Kultúra és Tudomány Palotájának hasonmása hatalmas épületében, rengeteg résztvevővel, teljes nemzetközi közegben. Éjfélkor minden asztalnál a csoportok a saját himnuszukat énekelték, mégsem bántó hangzavar, hanem fantasztikus, emelkedett hangulatú egyveleg lett belőle. Teljesen természetes volt, hogy bőrszíntől, nemzetiségtől függetlenül mindnyájan testvéreknek tekintettük és öleltük meg egymást, ki-ki a saját nyelvén boldog új évet kívánva a többieknek. Sosem fogom elfelejteni, nagyon jó felidézni, pláne ebben a mai, gyűlölködő, kirekesztő szellemiségű világban.
Aztán nem hangulatrontásnak szánom, de nekem már évtizedek óta a szilveszter kora reggel a temetőben kezdődik: 1981. december 31-én hajnali 6 óra tájban halt meg kórházban az édesanyám. Azóta az év utolsó napja és a vidámság számomra nem járnak együtt.
Azt sem tudom elfelejteni, mikor aznap éjjel álomba sírtam magam, majd nem sokra rá, éjfélkor a petárdák és a dudák iszonyú zaja ébresztett fel. Pokoli volt.
A december 31. ennyire ambivalens érzéseket kavar fel bennem.
Mindnyájatoknak egy boldogabb 2018-at, és főleg jó egészséget kívánok!
2017. december 30. 20:40
Meg kell jegyeznem erről az esetről, hogy sajnos ebben az esetben is földhöz ragadt materialista vagyok, bár erre az esetre is vonatkozik a tőlem, ha nekem nem :)))
Azaz a téli napforduló - alias az új évkezdete- ezen a féltekén, ebben az éveben is december 21-én volt - ha véletlenül most éppen 22-én akkor elnézést a csillagászoktól :)- vagyis már 9 napja egy új ciklus kezdődött. Aztán hogy a katolikus egyház egykori feje mit gondolt, vagy mit nem, nem nagyon érdekli sem a Napot, sem a Földet, ők csak járják az útjukat rendületlenül :)
Azaz, ez az eset is egy azok közül,melyre vonatkozik az aranyszabály:
Ha meg akarod változtatni a világot, először neked kell megváltoznod! :)
A ciklus ezen a bolygón napfordulótól napfordulóig tart, a karácsony sem nem a szeretet, hanem a fény, az élet ünnepe..
A szeretet ünnepe minden nap, amit megélünk, aztán hogy így gondoljuk-e vagy nem, az már csak tőlünk függ.
Pupu, nem tudom, hogy jobban fáj, vagy inkább vigasz, Szabó Lőrinc azt íratta a felesége sírjára: Köszönöm, hogy engedted, hogy szeresselek.
2017. december 31. 0:31
Enged el az anyukádat, nem kívánja ő,hogy ennyi évig gyászold. A temető rendben van de utána gondolj arra ő már rég boldog....te is legyél az! BUÉK!
2017. december 31. 6:53
Igazad van a szeretet mindennapos "ünnep" kell hogy legyen!
Szabó Lőrinc pedig egy nagyon bölcs ember volt! BUÉK!
2017. december 31. 6:56
De jó hogy vagy PUPU.
Köszönjük hogy irsz és megosztod velünk a gondolataidat.
Amit irtál a szilveszterről azokat én is éppen ugy átéltem. Mintha én is irhattam volna
2017. december 31. 12:02
Természetesen nem "azóta gyászolom", hanem élem a normális életemet, de a dec. 31. minden évben ennek a napja.
2017. december 31. 15:14
Fusd át a "Semmiért Egészen" című versét!
Biztos, hogy a "bölcs" a legmegfelelőbb jelző?!
Ne tévesszen meg, hogy hajlamosak vagyunk ekkép érezni...
2018. január 1. 3:01
Kovács Jóska savanyú Jóska lett volna?Én nagyon bírtam a hírolvasók között,egyesek szerint gyomrával voltak problémák,és ezért látszott mindíg rosszkedvűnek.
Szerepelt az egyik szilveszteri kabaréban is,akkor ,mikor a tv bemondókat szerepeltették!
Viszont volt egy debütálása mesemondóként,amin aztán jót derültem,(röhögtem),és aminek évtizedekkel később,már jóval KJ sajnálatos halála derült fény a hátterére.
Jóskánk végigmondta a híreket,majd kis szünet után az esti mese szignálja után ismét őt mutatta a képernyő,ahol köszöntötte a gyerekeket,majd belekezdett a mesébe:
"Szervusztok ,gyerekek!Én a tyúkanyó vagyok,és itt ülök a tojásaimon"
Eddig tartott a mese kezdete,majd ugrálni kezdett a kép,és pár villanás után eltűnt a kép,és csak a sustorgás hallatszott!Nekem egyből a félreértelmező szótáram nyílott ki,és jót röhögtem az egészen,azaz,:itt ülök a tojásaimon.
Aztán lassan visszajött a kép,de sok értelme nem volt.hát én is mentem a dolgomra,röhögve a,szerintem,csak általam vélt sztorin röhögcsélve.Volt feleségem még akkor sem értette,hogy min nevetek,mikor elmagyaráztam neki.
Aztán feledésbe merült az egész,eszembe sem jutott az egész pár évvel ezelőttig,amikor is az egyik tv adásban előkerült a szó,a régi,népszerű bemondókról,és egy-egy derűs epizódról velük kapcsolatban.
Ebben a műsorban mesélte az egykori műsorszerkesztő,hogy "akkor" ,azt hiszem, a meseolvasó
Takács Mari hiányzott,és a mesét is KJ.-nak kellett beolvasni,ami azokkal az ominózus szavakkal kezdődött!Amint KJ. beolvasta ezeket a szavakat olyan fergeteges röhögés söpört végig a stábon,sőt,az egész részlegen,hogy le kellett az egész adást keverni,és legalább húsz percig senki nem volt képes a műsor folytatására!Ezért volt a sistergő képernyő!
Ekkor értettem meg az egész műsorszünet lényegét,és emlékeztem vissza erre a "mesére""
2018. január 4. 19:06
Bocsi mindenkitől! Varga Józsefről van szó!
2018. január 5. 15:27