Mi köze az araboknak a gumicukorhoz? | DubaiProgramok.com
Az egészségtelen ételek listáján szinte kivétel nélkül megtalálható a gumicukor. Haribo vagy más termék, teljesen mindegy, az adalékanyagok egész biztosan nem az jólétünket szolgálják. De mit is eszünk? És hogyan járultak hozzá az arabok a mai ember Haribójához?
Először is nézzük az összetevőket!
A gumicukorban van cukor – igazán nem meglepő. Ezen kívül glükózszirup, zselésítő anyag, ízesítő és színezék.
Zselésítésre eredetileg gumiarábikumot (E414) használtak, illetve használnak is a mai napig. A gumiarábikum vagy más néven arabmézga bizonyos akácfajok váladéka, ami 95% poliszacharid, fő alkotóelemei a D-galaktóz és L-arabinóz. Érdekesség, hogy már az ókori egyiptomiak is ismerték a gumiarábikumot, csak ők ragasztószerként a múmiapólyák összetartására továbbá papiruszok kötőanyagául használták. Afrika őslakói hagyományosan kunyhóik tetejét teszik víztaszítóvá gumiarábikum-bevonattal, gyógyszerként alkalmazzák, de főznek is vele.
A 15. században fedezték fel ismét európai hajósok a gumiarábikumot, és megindult behozatala kontinensünkre. Az arabicum, arab jelzők nem a származási helyre utaltak, hanem arra, hogy Európába leginkább arábiai kikötőkből (például Áden, Suakin) szállították a nyersmézgát. Eleinte leginkább orvosságként ismerték. Az újkorban a nyomda-, a papír- és a textiliparban, a cigarettagyártásban ragasztószerként, gyufafej, pirotechnikai anyagok, festékek, cipőkenőcsök, tinta kötő-, illetve sűrítőanyagaként, valamint a gyógyszeriparban emulziókhoz alkalmazták és alkalmazzák. A 20. század első harmadában a fényképészetben általános volt a guminyomat, azaz egyfajta bikromát eljárás, amely gumiarábikumos oldattal kezelt fotopapírokon lehetővé tette a művészi igényű szépiafelvételek kidolgozását. A postai bélyegek ragasztandó oldalát gyakran szintén gumiarábikummal vonják be. Az élelmiszeriparban szirupok, gumi- és pillecukrok adalékanyaga, illetve fontos filmbevonatképző (E-száma E-414).
forrás: wikipedia, martos blog