Tokaj Hegyalja Bor?��?t Egyes?��?let
gyes?��?let
orvid?��?k
orászatok
endéglátás
ortúrák
orkóstolás
AVOP 3.1.2-05/1-2007-04-0001/0.5
Multimédiás marketingeszközök kivitelezése, Utazás 2008 kiállításon való részvétel
AVOP 3.1.2-05/1-2007-03-0008/0.5
Arculati marketinganyagok, promóciós poszterek kivitelezése
AVOP 3.1.2-05/1-2007-03-0009/0.5
Bõvített tartalmú honlap és borturisztikai prospektusok kivitelezése
AVOP 3.1.2-05/1-2007-03-0010/0.5
Médiatúrák szervezése Tokaj-hegyalján
AVOP 3.1.2-05/1-2007-03-0013/0.5
Információs táblarendszer kivitelezése
AVOP 3.1.2-05/1-2007-03-0014/0.5
Bortúra térképek kivitelezése, évjárat bemutató kóstoló lebonyolítása
A projektek az EU és a Magyar Köztársaság Kormánya támogatásával, a Nemzeti Fejlesztési Terv keretében valósultak meg.
Elhelyezked?��?s Története Sz?�l?�fajt?��?k Bortípusok Települések
Aba?��?jsz?��?nt?��?
Földrajzi fekvésének, elhelyezkedésének köszönhetĹen fontos szerepet töltött be a történelem során. Évszázadokon keresztül a Hernád-völgyi nemzetközi kereskedelmi útvonal egyik állomása, valamint Tokaj-Hegyalja nevezetes szĹlĹmĹąvelĹ és bortermelĹ vidékének része volt.
Abaújszántó már a XV. században mezĹvárosi rangot kapott. A településen termesztett boroknak fĹ felvásárlója Krakkó volt. Abaújszántó mindig is híres volt bortermelésérĹl és céhes iparáról. Lakosai jómódúak voltak, mely tükrözĹdik a FĹ utca lakóházainak megjelenésében is.
A város határában 1933-ban termálvízre bukkantak, amire fürdĹtelepet létesítettek.
Termálvizes fürdĹtelep
Legenda szerint Árpád serege itt tartotta els? pihen?jét a honfoglalás idején. A településrĹl az elsĹ írásos dokumentumokat az apátság XII. századból származó alapítólevelében találták. Református temploma 1625-ben épült.
A község fontos kereskedelmi utak keresztezésében található, melyek a háborúk idején a hadak útjaivá váltak, ezért a történelemben bekövetkezett háborúk mindegyikét megszenvedte. A település napjainkra Szerencs várossal gyakorlatilag egybeépült.
Millenáris emlékmĹ
PetĹfi szobor
Bodrogkereszt?��?r
Bodrogkeresztúr a Bodrog folyó jobb partján, a Zempléni hegységnek a déli részén fekszik
Az ásatásoknál feltárt leletek tanúsága szerint Bodrogkeresztúr már a történelmi ókorban is lakott település volt. A bronzkorban a község helyén öntĹmĹąhely mĹąködhetett. Bodrogkeresztúrról az elsĹ hiteles oklevél 1239-bĹl ered. Ebben említést történik egy várról, melyet valószínĹąleg a Tiszán átkelĹ tatárok 1241-ben teljesen elpusztítottak.
A településnek a XVI. században mezĹvárosi rangja volt, nyomdával, saját törvénykönyvvel, pallosjoggal rendelkezett. A megélhetés alapja a szĹlĹtermesztés és borkultúra, valamint a borkereskedelem volt.
Reb Steiner Saje Csodarabbi sírja
Máriássy-kúria (mĹąemlék)
Rákóczi-ház (mĹąemlék)
Római katolikus templom (mĹąemlék)
Zsidó temetĹ
ElsĹ említése Kysfalud néven 1220-ra tehetĹ. 1317-ben egyházi tulajdon volt, 1459-ben pedig már Tokajhoz tartozott.
A Bodrog folyó partján húzódó település remek lehetĹséget kínál a vízi turizmust kedvelĹknek. A természetimádóknak a település határában húzódó Tokaj-Bodrogzug tájvédelmi körzet gazdag madár- és növényvilága kínál számos látnivalót.
Schell-kúria
A település nevét elĹször 1244-ben találjuk meg írásokban, amikor IV. Béla vallon (olasz) vincelléreket telepít a vidékre, hogy a tatárjárás során elpusztult szĹlĹültetvényeket újratelepítse. A XIII. században Ĺk építettek kĹtemplomot és kisebb erĹdítményt a védelmükre. A középkorban mezĹváros volt. A török hódoltság idején elpusztult, de újra felépült. Birtokosai közül érdemes megemlíteni a Perényieket és a Rákócziakat. A XIX. században a Lónyay család birtoka volt, Ĺk építették a kastélyt az 1860-as években.
Erd?�b?��?nye
Legrégebbi írásos említése 1404-bĹl származik. ElsĹ birtokosai a Berényiek voltak. 1486-ban a Lorántffyak és a Rákócziak kezébe került.
II. Rákóczi Ferenc adományaként a településnek több tulajdonosa is volt, végül az ErdĹdyek birtokába került. 1830 táján kezdett hozzá Szirmay Ödön a község határában lévĹ gyógyfürdĹ építéséhez. A környéken egy idĹben aranyat, kalcedont, kaolint, vas- és mészkövet bányásztak.
Tokaj-Hegyalja borászait és kereskedĹit egykor a település híres kádárai látták el mesteri hordóikkal. A település napjainkban újra a kádárok és fafaragók hagyományainak egyik legjelesebb ĹrzĹje.
ErdĹbénye nevéhez fĹązĹdik az aszúbor. Itt volt prédikátor a híres Szepsi Laczkó Máté, aki kidolgozta az aszúborkészítési technológiát. ElsĹként 1631-ben Lorántffy Zsuzsanna kapott a nemes italból, amelynek azóta világhírĹą lett a neve, és manapság már csak a "borok királya a királyok bora"-ként emlegetik.
GyógyfürdĹ
Erd?�horv?��?ti
A terület elsĹ birtokosai a Pálosok lehettek, aki állítólag 1353-ban kolostort építettek a községben. 1398-ban a település neve Horváti alakban fordul elĹ. A legenda szerint nevét IV. Bélától kapta, aki tatárjárás után összeszedve a megmaradt magyarokat, így szólt hozzájuk: „Ne legyetek széjjel, össze tartsatok! Gyertek le a völgybe, ezt az erdĹt vágjátok ki!” Innen a neve, hogy az erdĹt hord ki, és vágd ki! Nevét valójában a falu korabeli birtokosáról kaphatta. 1647-ben Lórántffy Zsuzsanna révén a Rákócziak birtokába került. A Rákóczi-szabadságharc bukását követĹen több nemesi család kezén a Waldbott család tulajdona lett.
A település a Tokaji-borvidék szerves része, itt húzódik a Tokaj vidéki világörökségi övezet északi határa is. A boráról ismert településnek különös hangulatot kölcsönöznek a falu közepén emelkedĹ domboldalon kiépült pincesorok. A települést három patak is keresztezi, tiszta vizében még ma is élnek pisztrángok. Bora, fekvése, természeti környezete mellett, ErdĹhorváti tiszta levegĹje, csendje, nyugalma miatt lehet népszerĹą a turisták körében.
Ispáni lakások
Régen két részbĹl állt, Alsó- és FelsĹ-Golopból. FelsĹ-Golop Abaúj vármegyéhez tartozott 1875-ig, amikor a Zemplénben fekvĹ Alsó-Goloppal egyesítették. Árpád-kori okiratok is említik, IV. Béla 1255-ben írt adománylevele szerint Mátyás szepesi préposttestvérének, Andrásnak adja, aki az elsĹ ismert Ĺse volt a Golopy családnak. 1258-ban Golop az Aba nemzetségbeli Debrei ág tulajdona.
A XIII. század végén, Kolop néven szerepel, és Abaújvár tartozéka. Az 1332-1337 közötti években összeírt pápai tizedszedĹ lajstrom említi már a település Mindenszentek tiszteletére épített templomát. A török pusztítás idején a rablóhad teljesen kifosztotta, és porrá égette Golopot. Azok a kevesek, akik túlélték a rablást, fosztogatást, adót fizettek a megszállóknak.
A XVIII. században a Vay, Vécsey családok uralták, de az Ibrányiak és a Reviczkyek is birtokosai voltak. A kiegyezés után a falu igen lassan fejlĹdött. 1909-ben ért ide a vasútvonal, bekapcsolva a települést az ország vérkeringésébe.
Golop a Tokaj-hegyaljai borvidék egyik települése, a Golopon szüretelt borok a tokaji borok becsével és értékével bírtak.
Régi és Új Vay-kastély
Hercegk?��?t
Eredetileg Rákóczi-birtok volt, a kuruc harcok során elnéptelenedett falu csak jóval a szatmári béke után települt újra be. 1750-ben Trautsohn herceg Németországból, a Fekete-erdĹ környékérĹl német telepeseket hozatott család birtokára. A település eredetileg az Ĺ nevét viselte, Trauczonfalvának (németül: Trautsondorf) hívták. A telepesek fĹként szĹlĹgazdálkodással foglalkoztak. 1904-ben magyarosították a településnevet Hercegkútra, de a község mind a mai napig Ĺrzi a sváb hagyományokat.
Az egyedi hangulatú a falu mindkét oldalán pincesor található. A borospincék labirintusa mellett a település másik büszkesége a különlegesen érlelt, svábszalonna.
A község határában található a "Pogánykút" forrása, amely a Rákóczi turistaút hangulatos táborozóhelye.
Világörökségi pincesorok
Gombos-hegyi Kálvária
Pogánykút (kirándulóhely)
Götz János szobrászmĹvész mellszobra
PihenĹpark szabadtéri színpaddal
Legyesb?��?nye
A középkorban az Abák nemzetség birtokához tartozott. A települést elĹször az 1330-as pápai lajstromban említik.
1567-ben a törökök Legyesbényét teljesen elpusztították, életben maradt lakosait elhurcolták. Rákóczi Zsigmond a szerencsi várkapitánynak, Békési Jánosnak adományozta, aki az elnéptelenedett falut újra telepesekkel népesítette be. A XVII. században a Rákócziak birtoka, ám a törökök újból elpusztították.
1711-ben a többi Rákóczi-birtokkal együtt a települést is elkobozták, az elnéptelenedett falu a kincstár tulajdona lett. A XVIII. században újra benépesült.
Római katolikus „Jézus szent szíve” templom
Millenniumi emlékmĹą
M?��?d
A település az oklevelek tanúsága szerint már a XIII. században létezett, s a legrégebbi oklevelekben is már, mint mezárost említik.
II. Rákóczi Ferenc 1700-ban vásárolta meg a községet. Maga a fejedelem is gyakran megfordult Mádon, különösen szüret idején. Mád ekkor már híres bortermelĹ helynek számított. A Napóleon elleni háborúk idején a tokaj-hegyaljai hadak Mádnál gyülekeztek.
A település barokk stílusú zsinagógáját 1795-ben építették. A mádi zsinagógához hasonló stílusú csak egy van még Európában. Az átépítése során a barokk és copf építészeti stílus keveredése jött létre, ettĹl vált egyedivé és Magyarország egyik legszebb zsinagógájává.
Több évszázados szĹlĹmĹąvelĹ és bortermelĹ hagyományai tették Mádot a hegyaljai bortermelés egyik fellegvárává. A település fĹutcáján álló házak a felvidéki népi építészet stílusát Ĺrzik. A kĹbĹl épített boltíves kapui szinte változatlan formában láthatók ma is. Az egykori gazdagságot Ĺrizték meg a lakóházai, kúriái, melyek alatt kiterjedt pincerendszerek húzódnak.
Zsinagóga (Europa Nostra-díj)
Malonyay ház
Mez?�zombor
A település nevét Lehel vezér fiának, Zumbó vezérnek a nevébĹl származtatják. Hajdan várkastélya is volt Zumbor néven. 1665-ben I. Lipót városi címet adományozott neki és kiváltságokkal ajándékozta meg. A XVIII-XIX. században számos birtokosa volt, többek között az Orczy, Vay és Andrássy családok.
MezĹzombor határában, egy szĹlĹskertekkel övezett völgyben fekszik az üdülĹteleppé alakított Bor-tó, amely a horgászok és fürdĹzĹk számára egyaránt kínál kikapcsolódást.
A 37-es fĹút mellett egy másik mezĹzombori nevezetesség is található: a mĹąemlék jellegĹą, klasszicista stílusban épült Sárga Borház, amely egykor a Lónyay nemesi család présháza volt. Ma az épületben a borvidék egyik legkedveltebb étterme mĹąködik.
Monok egyike a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei kisfalvaknak, mely tagja a Szerencsi Kistérségi Társulásnak valamint a Tokaj-Hegyaljai bovidéknek is. A '80-as és '90-es években vált híressé kĹmĹąves mestereirĹl, akik remek kézügyességgel tudták faragni a térségben is fellelhetĹ "tufa" köveket. A település fĹutcáján haladva sok-a monoki mesterek által készített-jellegzetes tornácos házat láthatunk, de mindezek mellet a modern építészet elemei is feltĹnnek
Bizonytalan, hogy a település honfoglalás kori alapítású vagy csak a tatárjárás után hozták létre. Legkorábban, 1392-ben említik, de a 13. század végén már biztosan létezett, birtokosai, a Monakyak fontos nemesi családnak számítottak.
A település elnevezése a szerzetest jelentĹ szláv monoh szóból ered. A törökök felégették a falut, 1567-ben pusztaként esik róla említés. A század vége, a következĹ század eleje felé újra benépesült, az 1570-es években épülhetett a reneszánsz stílusú kiskastély. Miután a település házasság révén az Andrássy család tulajdonába került, a család felújíttatta a kiskastélyt és építtettek egy nagyobbat is. A barokk palotát kés?bb klasszicista stílusban átalakították.
Kossuth Lajos szülĹháza
Andrássy-kastély és kápolna
Monoky-kastély
A települést elsĹször 1239-ben Lyska néven IV. Béla egyik említi egyik levelében. A tatárjárást követĹen olasz (vallon) szĹlĹsgazdákat telepített a környékre.
1320-ban Károly Róbert szabad piactartási jogot adományozott Olaszliszkának. Ebben az évben épült Nagyboldogasszony tiszteletére szentelt temploma is. 1461-ban Mátyás király városi rangra emelte. 1606. június 23-án a Bocskai-féle felkelést lezáró bécsi béke alapján Bocskai István fejedelem uralma alá került a város. Olaszliszkán 1848. október 4-én átvonult a szabadságharc zempléni önkéntes zászlóalja, amelyhez a helyiek közül sokan csatlakoztak.
KĹhíd
R?��?tka
A község a világörökség részét képezĹ Tokaji Történelmi Borvidék egyik német nemzetiségi települése. Rathka néven elĹször, mint a Kállay család birtokát említik a XV. századi oklevelek. A község a regéci uradalom részeként ekkor már a Rákóczi család birtoka, 1697-tĹl teljesen lakatlan. Az eredetileg magyar lakta települést Trautsohn herceg 1750-ben népesítette be újból a FeketeerdĹ vidékrĹl érkezett telepesekkel. A falu a mai napig Ĺrzi nemzetiségi hagyományait.
Szent István és Boldog Gizella dombormĹąve
S?��?rospatak
Már Anonymus írásában is szerepel a Bodrog két partján elterülĹ település, mely szerint Árpád vezér adományozta Ketel vitéznek, aki helyben földvárat építtetett. Az Árpád-házi királyok szívesen tartózkodtak a várban, mely egyben a királyi erdĹbirtok központja is volt. 1201-ben Imre királytól városi kiváltságokat kapott.
A középkorban a Lengyelország felé tartó kereskedelmi útvonalak fontos állomása volt. Sárospatakon született Szent Erzsébet, II. Endre király lánya. A városnak Zsigmond király szabad királyi városi rangot adott. 1460-ban Mátyás király vásártartási joggal ruházta fel.
A legendás Sárospataki Református Kollégiumot 1531-ben alapították, ami korának egyik legjelentĹsebb magyarországi oktatási intézménye volt. Sokan a "Bodrog-parti Athén"-nak is nevezték. 1650-tĹl egy ideig itt tanított a felvilágosult gondolkodásáról híres Comenius is. Az Ĺ nevét viseli a város másik jelentĹs intézménye, a tanítóképzĹ fĹiskola.
A város végardói részén található termálfürdĹje, amelynek vize kiválóan alkalmas mozgásszervi betegségek kezelésére.
A környék népszerĹą kirándulóhelye a hajdani malomkĹbánya helyén kialakult Megyer-hegyi tengerszem, amely geológiai és kultúrtörténeti bemutatóhely is.
Rozsgonyi-vár
Római Katolikus Egyházi GyĹąjtemény
Megyer-hegyi tengerszem (volt malomkĹ bánya)
S?��?toralja?��?jhely
A települést elĹször 1256-ban IV. Béla okiratában említik. Ekkortájt telepedett le „barátszeren”, a város legrégibb részén a pálos rend. 1261-ben kapott Újhely városi kiváltságokat V. István királytól. Védelmére a Várhegyen kĹvár épült, mely a XVI. századig állt fenn. I. Lajos király 1351-ben a Koriatovics Tódor hercegnek adományozta, aki rutén telepesekkel népesítette be. A XIII-XIV. század folyamán végig királyi birtok volt.
1533-ban a Perényieknek sikerült irányításuk alá vonni a területet. Protestánsok lévén, a katolikus intézmények helyett protestáns iskolát alapítottak Patakon és Újhelyen is. A XVII. századtól Sátoraljaújhely a Rákóczi-család birtokába került. A XVIII. század közepétĹl Zemplén vármegye székhelye lett.
Az Oroszország, Lengyelország és Erdély felé vezetĹ kereskedelmi útvonalak találkozásánál volt a híres hegyaljai borok kereskedelmi központja. A legenda szerint 1630-ban itt készítette az Oremus dĹlĹben termett szĹlĹbĹl az elsĹ aszúbort Sepsi Lackó Máté práter.
Magyar Kálvária EmlékmĹą
Zsidó temetĹą
Korabeli feljegyzések szerint Szegi már az 1200-as években lakott terület volt. A falu határában lévĹ Várhegyen hajdanán a Szeghy család vára állott, mely az idĹk során teljesen elpusztult. 1469-ben Mátyás király a települést Tokaj irányítása alá vonja.
A Rákóczi-szabadságharc idején a falu teljesen elpusztult. Az elnéptelenedett területet ekkor nevezték el Szegi-pusztának. A terület a császárhoz hĹą fĹnemesek birtokába került. ElĹször Zerdahelyi László, majd Perényi Péter, Serédi Gáspár, végül Szapolyai János lett az újraépülĹ falu ura. 1606-ban már községként említik. Ez idĹ tájt keletkezhetett pecsétje, melynek tanúsága szerint már városi rangra emelkedett.
Napjainkban a 338 lakosú községben található Közép-Európa legnagyobb pincéje.
Szegilong Tokaj-hegyalján a Zempléni hegység lábainál a Bodrog folyó partján elterülĹ parányi település, mely már a középkorban is lakott volt. Az évszázadok alatt túlélte a török hódoltságot és a XVIII. századi nagy tĹązvészt.
Lakossága évszázadokon keresztül szĹlĹtermesztéssel és kĹporbányászással foglalkozott. Az itt élĹk számára a szĹlĹtermesztés ma is legfĹbb jövedelemforrás. A község a történelem sodrásában mindig megĹrizte önállóságát.
Az I. és II. világháború áldozatainak állított emlékmĹąvek
Szerencs plébániatemplomának elsĹ említése 1217-bĹl való. Az 1490-ben már mezĹváros, a Rákóczi család birtoka volt, 1507-tĹl pedig Szapolyai János volt a helység ura.
1583-ban Rákóczi Zsigmond zálogba kapta Rudolf császártól Szerencs várát és a nemesi birtokot, majd 1603-ban a végleges adománylevelet is megkapta. 1605. április 17-20. között itt tartották azt az országgyĹąlést, amin Bocskai Istvánt Magyarország fejedelmévé választották. Ezt követĹen 1606. március 9-én Bocskai szabad királyi városi rangot adott Szerencsnek. A Rákócziak közül a szerencsi vár utolsó ura II. Rákóczi Ferenc volt. A XVI. századból származó erĹdítmény ma is a város nevezetessége.
A XVIII. században a település, fejlĹdésnek indult, de a XIX. században ez a folyamat megtorpant. 1876-ban Szerencs elveszítette városi rangját is. Az ipartelepítés korszaka azonban újra fellendítette a környéket. 1889-ben felépült a Szerencsi cukorgyár, amely az akkori Európa legnagyobb cukorgyára volt. 1923-ban megépült a cukorgyártásra támaszkodó csokoládégyár is.
A terület már a honfoglalás korában is lakott volt. A birtokot Árpád ajándékozta Turcol vezérnek lovasversenyben aratott gyĹzelméért. A legenda szerint nevét is a hĹs bajvívó után kapta. 1894-ben tárták fel a vezér állítólagos sírját. Könyves Kálmán az 1110-ben itt tartott országgyĹąlésen mondta ki híres törvényét. Tarcalról indult el Rákóczi-szabadságharc elĹzményeként kitört felkelés.
A XVIII. század végén pusztító filoxéra-vész a helyi bortermelést is visszavetette. A II. világháborút követĹen Tarcalon alakították meg a Tokaj-hegyaljai Állami Gazdaságot és a Tarcali Kutató Állomást, mely ezáltal a környék borászati központja lett.
T?��?llya
A település nevét a feltételezések szerint azoktól a francia nyelvĹą bevándorlóktól kapta, akiket a tatárjárás után telepítettek a környékre. A francia „taille" jelentése vágás, irtás, amely feltehetĹleg a szĹlĹtelepítés elĹtti a domboldal bozótosának kiirtására utalt.
Tállya a XV. században már városi rangban volt.
IV. Pius pápa 1563-ban a tridenti zsinat idején megkóstolta a tállyai bort, és ezt a kijelentést tette: „Summum Pontificem talia vina decent!”, azaz: „Ĺszentségének ilyen (tállyai) bor dukál.”
A középkorban vára is állt a szĹlĹhegyen, de a XVI. században már romokban hevert. Lorántffy Zsuzsanna utasítására ekkor a kövek nagy részét építkezésekhez használták fel. A XVII. században a várost is kĹfallal vették körbe. A XVII-XVIII. században hosszú ideig a Rákócziak birtoka volt, majd a szabadságharc leverését követĹen Tállya is a Trautsohnoké, 1808-tól a Bretzenheim család, majd a Sóhalmi család birtoka lett. A szájhagyomány szerint 1802-ben itt keresztelték meg Kossuth Lajost.
Római katolikus templom, Evangélikus templom, Református templom
Nevét elĹször 1067-ben említik, ekkor már szĹlĹtermesztĹ vidék volt. A város neve a feltételezések szerint a szláv "sztokaj", azaz folyó összefolyás szóra utal. Ezt támasztja alá, hogy a város a Tisza és a Bodrog összefolyásánál helyezkedik el. Anonymus feljegyzése szerint a földet Árpád ajándékozta Tarcal vezérének.
A település elsĹ hiteles említése 1074-bĹl származik, amikor Géza herceg a Salamonnal vívott csata után a tokaji várba menekült, és itt kelt át a Tiszán. Magát a települést 1353-ban említik elĹször Tokaj néven. ElsĹ vára egy földvár volt, amely a tatárjárás során elpusztult. A XIV. századra már kĹvár állt a településen, mely a diósgyĹri uradalom része volt.
1450 után Tokaj a Hunyadiaké, majd a Szapolyaiaké volt. Szapolyai János egy idĹre elveszítette a birtokot, de fia, János Zsigmond idejében már ismét a családé volt, így királyi uradalommá vált. A borvidék bevételének köszönhetĹen Tokaj mezĹvárossá fejlĹdött, népessége növekedett. A várat 1705-ben II. Rákóczi Ferenc ismeretlen okból leromboltatta. A szatmári békét követĹen, mint elkobzott Rákóczi-birtok a kincstárra szállt. 1860-ban a község megváltotta magát. A kiegyezés utáni békés évtizedekben Tokaj fejlĹdött, polgárosodott, a XIX. század végétĹl a hegyaljai borászat központjává vált. Városi rangját 1986-ban kapta vissza.
Régészeti leletek alapján már az Ĺskorban is lakott terület volt. Nevét elĹször TolcsvatĹ formában említik az okiratok. A XIV- XVIII. században számtalan neves magyar történelmi család birtokában volt. 1659-ben épült a Dessewffy család barokk stílusú kastélya. Az 1700-as évek második felében került Tolcsva a gróf Szirmay és utána a báró Waldbott Frigyes családok tulajdonába. A Waldbott kastély ma is áll, melyben a község általános iskolája mĹąködik.
A görögök megjelenése Tolcsván 1711 után figyelhetĹ meg, akik az ún. Tokaji Compania kereskedĹ társaság tagjaiként fontos szerepet játszottak a Hegyalja borkereskedelmében és a vidék külföldi árukkal történĹ ellátásában. A XVII. században a Rákócziak reneszánsz stílusú kastélyt, az 1800-as években pedig a Szirmay család eklektikus stílusú kastélyt építettek a településen.
V?��?mos?��?jfalu
A település már az Árpád-korban lakott volt. Újfalu község elsĹ említése az 1332. évi pápai tizedjegyzékekben maradt fenn. Vámosújfalu néven Zsigmond király 1419. ápr. 12-én kelt oklevelében található.
A számos legenda valóságalapja csupán annyi, hogy a falu vámhely volt. Nagyon valószínĹą azonban, hogy elĹbb volt Újfalu, mint vámhely. Az újfalu elnevezés pedig onnan származik, hogy a Bodrog folyó sorozatos árvizei miatt a falu lakossága eredeti lakhelyétĹl északabbra, az országúthoz közelebb költözött, vagyis új helyre.
Az I. világháború hĹsi halottainak állított emlékmĹą
XIX. századi kĹhíd
Tel:(+36) 30 456 1556
E-mai:tokaji-borut@tokaji-borut.hu
L?��?togat?��?k: 597303
powered by Routers ©2008
Elhelyezked?��?s
Sz?�l?�fajt?��?k
Bor?��?szati keres?�
Furmint útvonal
H?��?rslevel?��? ?��?tvonal
Sárgamuskotály útvonal
Zéta útvonal
Id?�j?��?r?��?s