Blogolj - Szegedollé, karácsonyi különkiadás, 5.rész (vége)
December 22. Reggel 10.00 Fáradtan és álmosan léptem ki a kolesz szobámból és nagyot ásítva zártam be magam után az ajtót. Igaz, már tíz óra volt, mégis úgy éreztem, mintha legalább reggel hat lett volna. Igaz, konkrétan akkor is felkeltem, mivel Naugh ígéretéhez híven bejött elköszönni, adott egy búcsúcsókot, suttogott valamit a fülembe, amire bevallom, nem igazán emlékszem, mert még eléggé félálomban voltam. Erre nem vagyok büszke, de reggel az volt az els ő dolgom, hogy sietve í rtam neki egy gyors ü zenetet. A l á nyok nagyj á b ó l egy ó r á ja j ö ttek be hozzám és köszöntek el, majd indultak ahhoz a vonathoz, amihez én is szerettem volna, csak nagyon giga mega bénán lekéstem. Tipikus. A kijárathoz érve beköszöntem a portás úrnak, Béla bácsinak, kellemes ünnepeket kívántam, majd kiléptem az épületb ő l. Lef é keztem a b ő r ö nd ö met é s ny ú jt ó ztam egy hatalmasat, hozz á ill ő en ny ö sz ö r ö gve is egy hatalmasat. - H á t ez rendk í v ü l eleg á ns volt - jegyezte meg valaki mell ő lem, mire ijedtemben egy kiss é megugrottam. - J ó é g! - Ennyire nem mondhattam meglep ő t - r á ncolta a homlokát Dodi értetlenül. - Nem az a lényeg, hogy mit, hanem hogy hogyan - forgattam a szemem, kezemet a mellkasomra szorítva. - Ne haragudj. Nem állt szándékomban a frászt hozni rád - szabadkozott huncut mosollyal arcán. - Persze, ezt majd pont elhiszem. Valószín ű leg órák óta itt bujkálsz rám várva - ragadtam meg a b ő r ö nd ö m fogantyúját. - Aljas rágalom! - Csak nem utazni készülsz? - pillantottam a sporttáskára a vállán. - Nem, dehogy. csak sétáltatom a táskám - vonta meg a vállát hanyagul, amin persze a szememet forgattam. - Ja, én is a b ő r ö nd ö m. J ó t tesz nekik a friss leveg ő meg a napf é ny. Gyorsabban n ő nek - b ó logattam hevesen, Dodi pedig felnevetett. - Kár, hogy nem süt a nap - jegyezte meg az égre pillantva. A felh ő k ezt a kijelentését végszónak tekinthették, mert a következ ő pillanatban elkezdett esni a hó. - A hó kifejezetten jót tesz nekik - eresztettem el a b ő r ö nd ö m é s kezeimet a magasba ny ú jtva é lveztem a hóesést. - Akkor utaztassuk a ...