A szólásszabadság korlátai | hírek | Jogi Fórum ﻿
2009.05. 4. Jogi Fórum / EKINT
A közhatalom-gyakorlóknak és a véleményformálóknak egyértelműen el kell ítélniük minden gyűlölködő beszédet. - Az EKINT álláspontja a szólásszabadság aktuális korlátozási kísérleteiről.
Az Eötvös Károly Intézet meggyőződése, hogy a közhatalom-gyakorlóknak és a véleményformálóknak egyértelműen el kell ítélniük minden olyan gyűlölködő beszédet, amely - akárcsak közvetett módon is - kétségbe vonja azt, hogy a lakosság valamely csoportjához, egyes kisebbségekhez tartozók egyenlő méltóságú tagjai a társadalomnak, és kisebbségi hovatartozásukra való tekintet nélkül, illetve azzal együtt egyformán fontosak a Magyar Köztársaság számára. (Az EKINT téziseiben a társadalom által kirekesztett csoportokról általában van szó, nem kifejezetten a romákról. Azonban mindannyian tudjuk: ma Magyarországon a kirekesztés és az előítélet leginkább a romákat sújtja. Az Intézet álláspontja szerint bármely kirekesztett társadalmi csoporttal szembeni előítéletre is alkalmazhatóak a tézisekben megfogalmazottak.)
A gyűlöletbeszéd legsúlyosabb formája az a szólás, amely nagy nyilvánosság előtt nem a hallgatóság értelmére, tudatára, hanem az érzelmekre, indulatokra, ösztönökre hat, és alkalmas arra, hogy egy társadalmi csoport ellen gyűlöletet szítson, amely szélsőséges, erőszakos cselekedetekbe is átcsaphat. Az ilyen uszítást a Magyar Köztársaság jogrendszere régóta bűntettként üldözi, és ennek így is kell maradnia. E tekintetben az állami szervek teendője elsősorban az, hogy az uszítókkal szemben következetesen alkalmazzák is a jogszabályok által lehetővé tett büntetőjogi szankciót - véli az EKINT.
A közösség elleni olyan gyűlölködő beszédet, amely nem hív fel gyűlöletre és ellenséges tettekre, ezzel szemben a hatályos jogrendszer nem tiltja, és ennek is így kell maradnia. Az Intézet álláspontja szarint a gyűlölködő beszéddel szemben nem jogi tiltással és büntetéssel, hanem elsősorban társadalompolitikai eszközökkel kell fellépni. A hosszú távú és összetett társadalompolitikai fellépést nem lehet gyors, olcsó és látványos szólásszabadság-korlátozó törvénymódosítással vagy az alkotmány szövegének farigcsálása útján megspórolni.
Az EKINT meggyőződése, hogy a szabad szólás lehetőségének korlátozása alkalmatlan a társadalmi problémák megoldására, sőt az ilyen korlátozás sokkal nagyobb kárt okozna, mint amekkora hátránnyal jár az, hogy a kirekesztő nézetek is elhangozhatnak. Ezért - álláspontjuk szerint - a megoldást nem a jogkorlátozásban, hanem a kirekesztő nézeteknek - mind az állam, mind a véleményformálók általi - szilárd erkölcsi elítélésében, valamint a kisebbségek minél jobb megismerésében szükséges megtalálni, amiért az államnak is tennie kell.
A tézisek szerzői Miklósi Zoltán, Navratil Szonja, Simon Éva (TASZ), Somody Bernadette és Szabó Máté Dániel.
1. A szólásszabadság a legitim, demokratikus hatalomgyakorlás alapfeltétele.
2. A gyűlölködő beszéd üldözése, a szólásszabadság korlátozása akadályozza a demokratikus meggyőződés terjedését, sikerét.
3. A szólásszabadság nem korlátozható pusztán a beszéd tartalma alapján, hanem kizárólag akkor, ha következményei egyértelmű és közvetlen veszéllyel fenyegetnek.
4. A szólásszabadságot nem a jogszabályok hozzák létre. A jog a szólásszabadság elismerése mellett garanciákkal teszi kikényszeríthetővé a szabad szólás lehetőségét.
5. Az alkotmány módosításával a gyűlölködő beszéd tilalmának alkotmányellenessége csak látszólag oldható fel.
6. A jog a szólásszabadságot, az emberek méltóságát és egyenlőségét egymásra tekintettel védi, de ebből nem következik az, hogy a méltóság és az egyenlőség erősebb védelmére a szólásszabadság korlátozása a megfelelő megoldás.
7. A gyűlölködő beszéd ott alakul ki, ahol alacsony a társadalom toleranciaszintje. Jogi úton történő korlátozása nem növeli a toleranciát, csak láthatatlanná teszi a kisebbségek elleni gyűlölet megnyilvánulásait.
8. A gyűlöletbeszéd megfékezésére nem új jogi ti­lalmakat kell alkotni, hanem a meglévőket kell alkalmazni, és a Legfelsőbb Bíróságnak biz­tosítania kell e jogalkalmazás egységességét.
9. A gyűlölet visszaszorítása és a tolerancia növelése társadalompolitikai eszközökkel valósítható meg.
10. A közhatalom gyakorlóinak és a közvélemény formálóinak fel kell lépniük a társadalomban megjelenő gyűlölet és gyűlölködő beszéd ellen.