Most már aztán csak azért is!
Posted 2020. január 5. 8.00
Akkor még egyszer és utoljára: boldog újévet kívánunk minden kedves olvasónk számára! Meglehetősen tartalmas videojátékos esztendőt hagytunk a hátunk mögött, de ha minden igaz, 2020 még annál is kevésbé lesz unalmas. Most, hogy felkerültek az új naptárak a falra (mert hogy már mindenki szerzett magának, ugye?), ideje szembenézni az előttünk álló több mint 360 nappal és előre tisztázni néhány dolgot. Itt jön be a képbe a heti kérdésünk:
Ti milyen videojátékos fogadalmakat tettetek vagy tesztek 2020-ra?
Persze, nem mindenki szokott előre ígérgetni, de a mi hobbinkban / szakmánkban ez nem ritka. Valószínűleg azért, mert videojátékokkal foglalkozni kifejezetten idő- és pénzigényes tud lenni, ezért nem árt, ha valaki előre eltökéli magát, mielőtt belevág. Lehet ez azzal kapcsolatos, hogy milyen hardverfejlesztéseket fogunk véghez vinni, vagy azzal, hogy mi mindent fogunk végigjátszani. De olyan is van, aki azt fogadja meg, hogy nem fog több leértékelt játékot venni, amíg kéttucatnyi befejezetlen végigjátszás vár rá a konzoljain. Hmm, furcsán specifikus példa ez, ötletem sincs, hogy miről juthatott eszembe!
Nagy Péter (hírszerkesztő, tesztelő, aki most már inkább nem fogadkozik)
Korábban rendszeresen megfogadtam valamit újévkor, de idén azt hiszem, hogy inkább nem erőltetem a dolgot. Tavaly például megígértem, hogy végigszenvedem az Assassin’s Creed Odyssey-t, de mivel ennek az ötletnek már a gondolatától is rosszul voltam, inkább úgy döntöttem, hogy nem kínzom magamat. Rájöttem, hogy felesleges lelkiismeret-furdalással büntetnem magamat - ha valamihez nincs kedvem és nem kell a munkához, nem fogom erőltetni. Decemberben például nagyon lelkesen estem neki Breath of the Wildnak, de aztán kb. 30 óra után meguntam, és inkább megcsináltam a Sekiro második végigjátszását, aztán nekiestem a Trails of Cold Steel III-nak (amire undorítóan ráfüggtem).
A munkával kapcsolatban viszont megfogadtam valamit (ami ugyebár a mi esetünkben a videojátékos kategóriába esik), de csak magamban, mert most már nem vagyok hajlandó hangosan ígérgetni csak azért, hogy aztán csalódást okozzak. Szóval ezt megtartom magamnak és egyszerűen csak belevágok.
Én minden évben megfogadok valamit videojátékos fronton – de ezek általában nehezen számon kérhető dolgok szoktak lenni (igyekszem többet játszani, kevesebbet játszani, és így tovább). Most viszont úgy döntöttem, hogy egészen konkrétan három fogadalmat is teszek, aztán jövőre – ha esetleg úgy alakul – kiderül majd, hogy mennyire tudtam magamat tartani a dologhoz.
2020 a retróról fog szólni!
Bár van egy rakás új játék, ami érdekel (ezekről majd értekezem lejjebb) elhatároztam, hogy újra átverekszem magamat egykori kedvenceimen. Öt címet szedtem össze, ezek mindegyike vagy olyan, hogy ezerszer a végére értem, vagy olyan, amelyekbe belekezdtem ugyan, de soha nem jutottam a végéig.
Half-Life 1 & 2, plusz a kiegészítők
Thief (a teljes trilógia - a borzalmas reboot nem)
Gothic (a teljes trilógia - a Forsaken Gods kieg és az Arcania nem)
De azért az újdonságok sem fognak kimaradni!
Én 2020-at nem várom annyira, mint néhány kollégám – valószínűleg annak köszönhetően, hogy egyre kevesebb időm van új játékokra –, így nehéz volt, de azért sikerült itt is összekanalazni öt olyan játékot, amelyeket mindenféleképpen megveszek és végig is szeretnék játszani (ha pedig tesztelni kellene őket, az külön öröm volna). Lássuk csak:
Dungeon & Dragons Dark Alliance
Benke Attila (hírszerkesztő, aki nem fogadkozik, hanem törekszik)
Rájöttem az évek során, hogy újévi fogadalmat tenni tényleg teljesen értelmetlen, mert úgyis jön valami, ami elcsábít, kétségbe ejt, és megszegem a fogadalmam. Persze minden évben bűvöletébe kerít engem is az "új év, új kezdet" varázsa, és ha úgy is indulok neki az évnek, hogy "new year, same shit", mindig átgondolom, mit szeretnék csinálni, min szeretnék változtatni. Úgyhogy ha fogadalmakat nem is teszek, de fő céljaim vannak, amelyek felé törekszem egy évben. És ezeket általában sikeresen el is érem. Úgyhogy fogadalmak helyett én törekedni szoktam.
Ez videojátékos fronton is érvényes. Mióta a 2010-es években játszottam olyan gyöngyszemekkel, mint a Braid, a Limbo, a Hotline Miami, a Torment, a The Age of Decadence vagy a Disco Elysium, egyre erősebb bennem a törekvés, hogy minden korábbinál több figyelmet szenteljek a független fejlesztőknek. Mert a függetlenek között is sok az alibiző és a sematikus alkotás, azonban még mindig ebben a rétegben kap hatalmas szerepet a kreativitás. Az ünnepek alatt ígéretemhez híven igen sok időt töltöttem el párommal együtt a Subnauticával, ami remek példa arra, hogy nem feltétlenül kellenek világmegváltó ötletek egy kiváló játékhoz, elég az, ha egy rendelkezésünkre álló műfaj (túlélőjátékok) jegyeit kreatív módon használjuk fel, illetve merészen elhagyunk bizonyos, berögzült sémákat.
Szóval a célom az, hogy még több ilyen és a felsoroltakhoz hasonló, általában nem túl nagy és sok reflektorfényt kapó játékra odafigyeljek 2020-ban. Ez nem jelenti azt, hogy mondjuk a Cyberpunk 2077-re, az Elden Ringre, a The Last of Us Part 2-ra, a Ghost of Tsushimára, a Nioh 2-re vagy a Doom Eternalra ne csorogna a nyálam, ám visszagondolva a 2010-es években túl sok időt pocsékoltam olyan szórakoztató, de sematikus játékokra, mint az Assassin’s Creedek vagy a Falloutok, és sok remek indie-játék elkerülte a figyelmem. Vagy mondjuk a "legendás nehézség" miatt olyanoktól is sokáig ódzkodtam, mint a Dark Souls-ok (aztán megtanultam szeretni a szenvedést). Amit bántam utólag. Persze jobb későn, mint soha. Ugyanakkor igyekezni fogok, hogy ne essek át a ló túlsó oldalára sem, mert nem szeretnék sznob lenni. Mondjuk nagy segítségemre lesz az a hozzáállásom, hogy a nagy durranások helyett az utóbbi 4–5 évben sokkal jobban kedveltem a csendes remekműveket, amelyek lassan szívódnak fel, és akkor olyan nagyot ütnek, hogy azonnal újra akarom játszani őket. A Souls-játékok esetében ehhez pluszban hozzájön az, hogy nekem olyan játékokra van szükségem, amelyek egyrészt nem kínoznak meg felesleges töltelékküldetésekkel, másrészt azonban sokáig el lehet velük szöszmötölni, és valódi kihívást nyújtanak. Na, valami ilyesmi élményre vagy élményekre várok 2020-ban!
Nem szoktam nagyon erőltetni az újévi fogadalmakat, most azonban két dolgot is előjegyeztem magamnak. Az egyik sokak számára ismerős lesz: amelyik címbe belekezdek, azt szeretném végig is vinni. 2019-ban halomban álltak az olyan játékok, melyekbe hosszabb-rövidebb ideig belekaptam, de csak kevésnek jutottam a végére, ezen szeretnék változtatni idén. A másik pedig durván egybecseng Attila "törekvésével": igyekszem nagyobb figyelmet fordítani a függetlenekre. Az utóbbi években eléggé elkerülték a figyelmemet ezek a címek, de köszönhetően többek között az Epic Games Store ingyenes játékainak, már most egy rakás érdekes indie cucc ott pihen a gépemen, a Peti által összeszedett videojátékos gyöngyszemek lista pedig a 2020-as felhozatal több tagjához is alaposan meghozta a kedvemet. Most már nincs más hátra, mint betartani a fogadalmakat! Ilyen egyszerű ez.
Mi megtettük(?) fogadalmainkat, most ti jöttök!