Tanfolyamos tanulmányaimat nemrég sikeresen zártam. :) Részben a sulis teendők, részben magánéleti problémák miatt is hanyagoltam az utóbbi időben a blogot (elég siralmas, hogy idén még csak 5 albumajánló született, és lassan eltelik egy fél év...), amit sajnálok is, mert igazából a zene az egyik olyan dolog az életemben, ami állandó, és ami képes még a legsz*rabb időszakaimban is némi erőt önteni belém... :) Nem ígérek semmit, de igyekszem most már gyakrabban jelentkezni, és monitorra vetni gondolataimat egy-egy album kapcsán, remélve, hogy nektek is fog tetszeni. :))
Jó, túlzás lenne azt állítanom, hogy zenét se nagyon hallgattam az utóbbi időben, mert azért mindig akadt egy-két album, ami terítéken volt nálam. :) Úgyhogy most még egy ideig biztosan lesz miről írjak.
Kezdem is a sort a finn folk metal zenekar, a Korpiklaani tavaly megjelent, kilencedik stúdiókorongjával, a Noita-val. :) A Korpiklaani gyökerei 1993-ra nyúlnak vissza. Az énekes, Jonne Järvelä alapította (Maaren Aikio-val karöltve), Shamaani Duo néven - és kezdetben még semmi közük nem volt a metálhoz, "egyszerű" folk zenét játszottak. '96-ban adták ki első és egyben utolsó lemezüket, "Hunka Lunka" címmel. Ezután Maaren kivált a formációból, Jonne pedig még ebben az évben "Shaman" néven új zenekart alapított, mely a Shamaani Duo folk-zeneiségén alapult, a korábbi tiszta éneket viszont egyre inkább felváltotta az agresszívebb vokál. Demójuk "Ođđa máilbmi" címmel jelent meg - később ez a szám felkerült a Shaman első nagylemezére, a '99-ben megjelent "Idja"-ra is. 2002-ben kiadtak még egy lemezt Shaman néven (Shamániac), majd 2003-ban - már egy szinte teljesen új felállásban - debütáltak Korpiklaani néven (ami egyébként "erdei törzset" jelent magyarul), a "Spirit of the Forest" albumukkal. Ekkor kezdett kialakulni igazán az a fajta stílus, ami ma is jellemzi a zenekart: a szintetizátort lecserélték hagyományos népi hangszerekre, számi nyelv helyett angolul és finnül írták a dalaikat. A dalszövegek középpontjába pedig gyakran az alkohol és a bulizás került (emiatt is szokták mulatós metálnak nevezni a Korpiklaani zenéjét...).
Bár a csapat neve már nagyon régóta ismerős számomra, valahogy nem éreztem eddig késztetést rá, hogy jobban megismerkedjek a zenéjükkel: nyilván én is ismerem tőlük a "Vodka" c. szerzeményüket (ami talán az egyik legismertebb dal tőlük), de nem gyakorolt rám akkora hatást, hogy ettől úgy érezzem, feltétlen hallgatnom kell Korpiklaani-t. Egészen mostanáig. :) Egy folk metal zenével foglalkozó facebook-oldal posztolta ki tőlük az Ämmänhauta c. dalukat nemrég. Egyből megszerettem. *-* Aztán elkezdtem hallgatni a Noita albumot, amin ez a dal megjelent. Nos, mit is mondjak: nem csalódtam... :)
Sami Perttula (harmonika)
A finn "Noita" szó egyébként az angol "witch", azaz "boszorkány" szó megfelelője, viszont jelentésben kicsit eltér attól, inkább "sámánt", "boszorkánydoktort" jelent. A zenekar basszusgitárosa, Jarkko Aaltonen így nyilatkozott erről: „A „Noita” hagyományos finn jelentése eltér attól, amivel az emberek manapság társítják. A „Noita” olyan személy, aki széleskörű ismeretekkel rendelkezik a természetről, megérti azt, és akinek gyakran paranormális vagy egyéb természetellenes képességeket tulajdonítottak. (...) A „Noita” olyasvalaki, akihez segítségért fordulsz. A finn „Noita”-nak gyógyító ereje volt, pont mint észak-amerikai párjának. A társadalomban nagyon tiszteletreméltó helyet foglaltak el. A későbbiekben változtatta a kereszténység negatívra a szó jelentését, mivel ezekre az emberekre az egyház riválisként tekintett. Még Finnországban is boszorkányüldözés kerekedett belőle (= noitavaino) néha-néha. Na de a legtöbb ember aki Google Translate-et vagy hasonlót használ, a „boszorkány” jelentést fogja megtalálni és valószínűleg rosszul fogja értelmezni, mivel valószínűleg sokan a fekete mágiával, ördögi jelekkel és hasonlókkal társítják majd, mikor a helyes fordítása talán vajákos vagy sámán lenne.” (forrás: Kronosmortus.com, ahol további érdekességeket is találtok a lemezzel kapcsolatban.)
Ismételten csak hangsúlyozom: korábban én nem ismertem a Korpiklaani zenéjét, nekem ez tőlük a legelső "próbálkozásom", szóval hasonlítási alapom nincs. Azt viszont még így is bátran ki merem jelenteni, hogy engem ez az album teljesen meggyőzött, és nem ez lesz az utolsó Korpiklaani-albumom. :)
Az "Ämmänhauta" után nagy elvárásokkal veselkedtem neki a lemeznek, aztán lett is nem kevés kedvencem róla. Ami leginkább, az pl. a "Kylästä keväinen kehto". Az égvilágon egy szót sem értek finnül, szóval tényleg csak az énekre, a szavak csengésére, a dallamra, a zene technikásságára, és magára az összhangra tudok hagyatkozni. Egyszóval: a fülemre, és az érzésekre, amit a zene kelt bennem. Na ez a dal pl. nagyon megtetszett, a refrénje annyira fülbemászó, hogy nem bírom ki dúdolgatás nélkül, ha meghallom. :) No meg eleve már ez, hogy ennyiféle hangszert használnak, és hogy a metált ilyen hibátlanul tudják egyensúlyban tartani a folkkal... Ezzel engem meg lehet venni kilóra. :) A "Luontoni"-val szintén így vagyok. A refrén erős, és a kiállások is remekül sikerültek.
A "Jouni Jouni" is kedvenc lett - bár ez nem teljesen a Korpiklaani saját szerzeménye: a dal alapját a Tommy James & The Shondells 1968-as dala, a "Mony Mony" szolgáltatta (amit egyébként Billy Idol is feldolgozott). Tény, hogy olyannyira át lett írva ez a szám, hogy ha úgy vesszük, mégiscsak egy teljesen új dalt kreált a Korpiklaani belőle. :) És nekem ez frankón sokkal jobban is tetszik, mint a "Mony Mony". :))
A kedvencek táborát erősíti a "Pilli on pajusta tehty" is - a hangszerhasználat csillagos ötös. :) Már a verse előtti intro-részben felcsendülő dallamot is imádtam, és végig olyan profin adják az ívet a hallgatónak, hogy ezt komolyan tanítani kéne. Ez is egy olyan dal, amit a Korpiklaani kapcsán mindenképpen emlegetni fogok pozitív példaként. :)
Megemlítendő még a "Lempo" is. A dal elején hallható harmonikaszólót egyszerűen imádtam. ^^ Maga a dal viszont annyira nem lett favoritom.
...és sajnos akadt olyan track is a lemezen, amit fájdalom, de tovább kellett léptetnem kb. minden alkalommal, olyannyira nem jött be... :/ Ez pedig nem más, mint a "Minä Näin Vedessä Neidon". Túl vontatott, túl fals a dallam, egyszerűen nem tetszik... Kár érte. :(
Összegezve viszont nagyon is rendben van ez a lemez, és még ha nem is a teljes albumhoz, de a fent említett 5-6 dalhoz gyakran vissza fogok térni, ez fix. :)) Közülük igazából bármelyiket kiemelhetném most, de talán ami szerintem a legeslegjobban sikerült mind közül, az a:
http://zenefuleimnek.blog.hu/api/trackback/id/tr978700296
Slepy 2016.05.16. 21:01:52
Nagyon jó album. Érdekes hogy nálam meg pont a Minä Näin Vedessä Neidon az egyik húzó nóta az Ammänhautával egyetembe. 9/10