archive, EH 03 júliusi szám
Közgyûlési program
Udvarnoki Béla: A fiúság
A közgyûlési program
A kémeri baptista fiúk
"Mert én tudom az én gondolataimat, amelyeket én felõletek gondolok, azt mondja az Úr, békességnek és nem háborúságnak gondolata, hogy kívánatos véget adjak néktek." (Jer 29:11) "Békességet szerzett a keresztfán kiontott vére által." (Kolossé 1:20-21)
Isten tervszerûen vezeti az általa teremtett világot. Nem kapkod, hanem mindennek idõt ad. Békességet akar és békességet teremt - az Õ elgondolása szerint.
A sátán az embert Isten ellen uszítja és ellenségeskedést szerez. Így van ez az ember megteremtése óta. Félrevezet és megcsal.
Valahol azt olvastam, hogy a világ történelmének elmúlt 3100 évében csak 286 évben volt béke - ez a feljegyzett idõk 9 %-a. Ezalatt 8000 békeszerzõdés lett megkötve és megszegve.
Isten nélkül nincs békesség. A tapasztalat is azt mutatja, hogy sem Istennel, sem egymással nem sikerül békességben élni Nélküle.
Miként szerez Isten békességet az emberiséggel? Miként áll helyre Isten és ember között a kapcsolat amely az Édenkertben volt a bûnbeesés elõtt? Hol van az a hely, ahol elveszett békességünket megtaláljuk?
Istennek van egy terve, az üdv terv (Plan of Salvation), amely által az Istennel való békességünk megszerezhetõ.
Isten nem akarja, hogy "nem kívánatos végünk legyen" (Jer 29:11), sõt az Õ akarata az, hogy minden ember üdvözüljön (2Tim 2:4). Isten ma is ugyanaz, mint amilyennek az Ószövetségben megmutatta magát: szent, tiszta, tökéletes, bûnt megítélõ, megbüntetõ. Õ nem változik meg soha. A Vele való békességszerzés áldozattal, vérontással jár. (Vérontás nélkül nincsen bûnbocsánat. Zsid 9:22) Ezt az áldozatot azonban Õ maga hozta meg. A Zsid 9:12-ben az olvassuk, hogy Krisztus "az Õ tulajdon vére által ment be a szentélybe örök váltságot szerezve." Ezért írja Pál apostol Kolosséba: "Békességet szerzett a keresztfán kiontott vére által."
Számunkra ingyenes a váltság, a kegyelem, de Isten nagy árat fizetett azért, hogy megbékéltessen mindent magával.
A békességszerzés terve a megváltás terve. Azért, hogy békességünk legyen itt és az örökkévalóságban az Úr Jézus Krisztushoz kell jönnünk, az Õ keresztjéhez. Az Istennel való megbékélés csak így lehetséges, mert János 14:6-ban ezt olvassuk: "Senki sem mehet az Atyához, hanemha én általam."
Ma sokféleképpen szeretnének Isten elõtt érdemeket szerezni békességük érdekében, pedig a megbékélés titka nem abban van, hogy én mit teszek, hanem abban, hogy mit tett Isten.
Tévtanítások veszélyében
A kolossébeli gyülekezet (és a legtöbb gyülekezet) tévtanítások veszélyében élt.
A tévtanítóknak nem azzal van bajuk, hogy a keresztyének az Úr Jézus Krisztust mindenek felett valónak állítják (Kol 1:15-19), hanem hogy Õt tartják az egyetlen megoldásnak (Jn 14:6).
Az Ókorban az uralkodó irányzat, gondolkodásmód az volt, hogy a csillagok, égitestek befolyásolják a szellemi világot. Az okos ember mielõtt valamit tesz megnézi, hogyan állnak a csillagok. Vagyis: többre van szükség, mint az Úr Jézus Krisztusra, hogy megszabadulj a gonosztól- mondták.
A tévtanítók beszéltek a démonokról, azok erejérõl. Tanításaik szerint a levegõ telve van démoni lelkekkel; a természeti erõk, a szél, a víz, a vihar démoni erõk uralma alatt van és ezek az ember ellen törnek, Krisztus nem elégséges ezek legyõzéséhez.
Bölcselkedésük lényege, hogy az egyszerû evangélium nem elégséges a megváltáshoz, a békességhez. Istennel való békességünk akkor lesz teljes, ha bizonyos napokat megtartunk (Kolossé 2:16), ha bizonyos ételektõl tartózkodunk (2:21) stb.
Voltak viszont olyanok is, akik az ellenkezõjét vallották: nem kell nagy dolgot csinálni ebbõl, könnyelmûen lehet venni a lelki és testi bûnöket (3:1-5), nem lényeges mit teszünk a testtel, az úgysem örökkévaló.
Pál levele a hamis, félrevezetõ tanok elfogadásától akarja a Szentlélek ereje által megõrizni olvasóit - és az egyetlen útra, az Úr Jézus Krisztusra terelni a figyelmüket.
Bölcs Salamon ezt mondja: "Nincs új a nap alatt." Ma is, az asztrológia, a horoszkóp, az emberi rendelések, napok betartása, ételektõl való tartózkodás kerül sokaknál Krisztus elé. És ezért nincs béke Isten és ember között. A gyermekeit megölõ asszony, vagy a szülõ-gyilkosok figyelmen kívül hagyják Istent. Az iskola, a szociális élet Isten nélkül mire képes? Egy dekadens, beteg társadalom kifejlõdését segíti elõ.
Tehát az Istennel való békesség terve a megváltás terve. Feltételezem, ma többségben olyanok vagyunk itt (olvasóink nagyobb része is hasonló lehet), akik az Úr Jézus Krisztust személyes Megváltójukként tisztelik. Megtérésükrõl való bizonyságtételük után felnõtt bemerítésben, keresztségben részesültek és gyülekezethez tartoznak. Olvassuk Isten igéjét, ismerjük abból Isten üdvtervét, imádkozunk, adakozunk, rendszeresen járunk és szolgálunk a gyülekezetekben és igyekszünk sok jót is tenni. Ez mind jó és szükséges, Isten akaratával egyezõ. Isten ezt mind megáldja.
Vigyük tehát tovább a megkezdett gondolatot, ezzel a kérdéssel: Van igazi békességed Istennel? Tudod, hogy meg vagy váltva a bûn átkától, büntetésétõl? Tudod-e, hogy ha egyszer újjászülettél üdvösséged biztosított, nem veszítheted el? Azok közzé tartozol, akikrõl Pál az alapigénkben ezt írta: "Titeket is, akik hajdan elidegenültek és ellenségek voltatok, gonosz cselekedetekben gyönyörködõ értelmetek miatt, most mégis megbékéltetett az Õ emberi testében a halál által, hogy mint szenteket, tisztákat, feddhetetleneket állasson titeket Õ maga elé" (Kol 1:21-22).
Megbékéltetett, az Õ terve szerint, most. Nem majd, valamikor, ha eltávozol e földi létbõl, hanem újjászületésed pillanatában. "Mert Õ békességet szerzett az Õ keresztjének vére által" Megbékélt veled és te Õvele, és így békességed van most és örökké. Meg vagy váltva az örökkévalóságra - most és örökre; nem majd, vagy majd akkor, ha földi sátorodat leteszed.
Mindezekbõl következik ez a fölismerés: Egyszer megváltva, egyszer újjászületve, örökre megváltva, örökre újjászületve, üdvösséged nem veszíted el.
Lehet, hogy ezzel sokan nem értenek egyet. Ezektõl azt kérem, hogy magyarázzák meg a következõ szavak értemét, mielõtt további részletekbe mennénk: örök (János 5:24), örökké, soha és senki (János 10:28-29)
Az ige alapján hiszem, hogy üdvösségem biztosított és nem veszíthetõ el. Nem azért mert én vagyok valaki, mert jónak tartom magam, vagy talán erõs vagyok a hitben (ha a magam erejére kellene támaszkodni elbuknék), de mert békességet nyertem Istennel az Õ Fiának kereszten kiontott vére által és ez a vér megmosott, ez betakar és nem folyik visszafelé.
Tehát, aki újjászületett, annak üdvössége el nem veszíthetõ, hanem örökre megmarad. Nem esik ki Isten kezébõl.
"Bizony, bizony mondom néktek, hogy aki az én beszédemet hallja és hisz annak aki engem elbocsátott, örök élete van és nem megy a kárhozatra, hanem általment a halálból az életre" (János 5:24).
"És én örök életet adok nékik, és soha örökké el nem vesznek, és senki ki nem ragadhatja õket az én kezembõl. Az én Atyám, aki azokat adta nékem, nagyobb mindeneknél, és senki sem ragadhatja ki azokat az én kezembõl." (János 10:28-29).
De -mondja az ember okoskodva-, nekem szabad akaratom van és én kiveszem Isten kezébõl az én akaratomat, kezemet.
Ez azt jelentené, hogy az örök élet nem örök és hogy én erõsebb vagyok mint Isten.
A Gal 5:4-ben azt olvasom: "elszakadtatok Krisztustól, törvény által akartok megigazulni, a kegyelembõl kiestetek." Itt nem az újjászületett egyénekrõl van szó, hogy t.i. azok kiesnének a kegyelembõl, hanem azokról az újjászületés elõtt álló személyekrõl, akik nem tartják elégségesnek a Krisztus vére által való megbékélést (Zsid 10:2, 2Péter 2:21). Tanultam Marxizmust, Leninizmust, a Szovjetunió kommunista pártjának történetét, ismertem tanokat, de soha nem lettem e tanok követõje.
Szabadok vagyunk választani, azonban a választásunk következményeit is viselni fogjuk. A választás után vagy Isten akaratát cselekedjük, vagy egy másik hatalom alá vetjük magunkat.
Szabad-e az alkoholista, a nikotin és kábítószerek szenvedélyes használója, a szerencsejátékok, a testi bûnök rabja, szabad-e az, akinek a vagyon, a pénz az istene?
Akik pedig az Úr Jézus Krisztust tették úrrá életükben, akik újjászülettek, akik békességet nyertek az Õ keresztjének vére által, akik Isten akaratát kívánják cselekedni, ezek Isten szolgái.
Hogy üdvösséged van, hogy örökéleted biztosított, ezt tudnod kell. Nem azért van üdvösséged, mert jót cselekszel, erkölcsös életet élsz. A hívõ, Istennel megbékélt ember nem azért cselekszik jót, hogy üdvözüljön, hanem azért, mert már üdvözült, mert már békességet nyert.
Ahogy idõsebbek leszünk egyre többet gondolunk az örökkévalóságra, amikor szemtõl szembe látjuk majd az Üdvözítõnket, találkozunk azokkal, akik elõre mentek.
Isten biztonságba akar helyezni jövõnk felõl, el akarja venni a félelmet azzal, hogy békességet ad a Krisztus keresztjének vére által. Testvérem, hiszed-e, hogy ha az Úr most hazaszólítana, akkor az Örökkévalóságban ébredsz fel? Békességed van üdvösséged felõl, vagy félsz a földrõl való távozástól?
Isten ma újra felkínálja neked az Õ békességét. Azt a hitet kívánja adni, amit Pál apostolnak adott, aki boldogan vallotta: "Mert tudom kiben hittem és bizonyos vagyok benne, hogy Õ az én Nála letett kincsemet megtudja õrizni ama napra" (2Tim1:12).
Ha van itt közöttünk olyan (olvasóimat is beleértve), aki még nem élte át a megváltás által nyert békességet, az Úr Jézus nevében meghívom ahhoz a kereszthez, amelynek vére által megbékülhet Istennel, örök életet nyerhet. Az Úr Jézus Krisztus az egyedüli út Istenhez és egyedül Õ tud adni teljes békességet, megnyugvást a jövõd felõl.
"Békességet hagyok néktek, az én békességemet adom néktek, nem úgy adom néktek mint e világ adja. Ne nyugtalankodjék a ti szívetek se ne féljen!" (János 14:27).
Hunter Vadász János (Az igehirdetés a 2002-es detroiti közgyûlésen hangzott el.)
ÜDVTELI ÉRZET
Igája könnyû, nyugalmat ád,
Pásztorom nékem, hû õrizõm,
Istentõl küldött Üdvözítõm!
Crosby J. Fanny (HH 521)
Végre itt a nyár! Elég sokáig vártunk rá. Itt a nagytavak vidékén tavasz is alig volt, s aztán - június közepén egyszerrecsak teljes erejével megérkezett. Mostmár szeretnénk, ha a táborozásaink idejére is megmaradna. Tábornyitó, ifjúsági és gyermektáborozás és azután a közgyûlés - mozgalmas másfél hét lesz ez gyülekezeteink testvérisége számára. De ennél is többre van szükségünk. A jó idõn, a változatos- mozgalmas programokon kívül az Úr áldására. Ezért imádkoztunk - és a gyermektáborozás idején legyen mindennapi imatémánk is ez.
Alig várom a közgyûlést - mondja az egyik testvér, a másik pedig arról panaszkodik, hogy túl sokat tárgyalunk. Az idén különösen is gondoltunk arra, hogy ne legyen Ahosszú@ a közgyûlés hivatalos része. Nem is lesz egy perccel sem hosszabb, mint amennyire szükség van. Az Úr elvárja tõlünk, hogy a ránk bízott feladatokat végezzük el - legjobb tudásunk szerint, elvárja tõlünk, hogy a missziónkat komolyan vegyük. A jelenlévõk majd segíteni fognak ebben, akik pedig nem tudnak eljönni a közgyûlésre, imádságaikkal állhatnak mellettünk.
Remélem, hogy lesznek olyanok, akikkel személyesen is szót válthatok majd lapunkról. Szeretném hallani véleményüket, tanácsaikat. A programban sorra kerül majd ezúttal is a szerkesztõ, meg a lapkezelõ beszámolójára. Ebbõl részleteket is közlünk majd a következõ számban.
Az idén is megújíthatjuk az Evangéliumi Hírnök Baráti Köri tagságunkat. Természetesen postán is csatlakozni lehet ehhez a körhöz, támogatásunkat nem csak személyesen lehet átadni. Jó tudni azt, hogy vannak, akik olyan fontosnak, vagy hasznosnak találják a lap munkáját, hogy az elõfizetésen túl, külön áldozat hozatalára is készek érte. Amíg ilyenek vannak szövetségünk gyülekezeti tagjai között, addig van értelme a lap kiadásának.
A kilencvenötödik évfolyamában járó lap iránti érdeklõdés nem csökken, de nem is nagyon fokozódik itt a környékünkön. Az óhazába küldött lapok száma az elmúlt félévben emelkedett. Köszönet illeti azt a néhány testvért, akik a postaköltséget is vállalják azért, hogy folyamatosan küldhessük a megemelt példányszámú lapot.
Evangéliumi Hírnök - CD lemezen. 1997. szeptembere óta folyamatosan olvasható lapunk az Interneten is. Nem kevés munkával jár ez, de úgy találjuk, hogy nem hiábavaló ez a változat sem. Ma már a legtöbb újság ugyanezt teszi. Talán mi egy kicsit másokat is megelõztünk. De könnyen lemaradhatunk, ha nem tartunk lépést a technológiai változásokkal. Mindenesetre a Internetes változat lehetõséget ad arra, hogy CD lemezre tegyük a meglévõ anyagot, s így is hozzáférhetõvé tegyük azok számára, akik a komputer használatban járatosak. A közgyûlésre elkészítem az Evangéliumi Hírnök elmúlt 6 évének teljes anyagát, s abból ajándékba adunk egy egy példányt a Baráti Kör tagjainak, valamint az új elõfizetõknek. Egy rövid idõre így postán is fölajánlom olvasóinknak: az év hátralevõ idejében az új elõfizetõknek - amennyiben ezt igénylik -, küldünk ebbõl az Internetes CD-bõl -, ajándékba. Persze meg lehet vásárolni is, ha valaki azt szeretné - postaköltséggel együtt húsz dollárért. Mások számára is vásárolhatunk belõle, amíg a készlet tart.
A FIÚSÁG
Isten családja (66kk.o.) (3. rész)
A KÉMERI BAPTISTA FIÚK MÁSOK VOLTAK...
A Szilágy-megyei Kémeren egy kilenc gyermekes zsidó családban megint gyermeket vártak. Az eddigi szülések probléma mentesek voltak. Viszont ebben az esetben nem ment egyszerûen a dolog annyira, hogy mikor a kisfiú már majdnem teljesen világra jött a bába odasúgta a férjnek: "Nem biztos, hogy a felesége megmarad!" Erre a kétségbeesett apa térdre borult s így imádkozott: "Istenem! Ha megtartod a feleségemet, akkor ezt a fiút rabbinak neveljük."
A mama megmaradt. A fiút pedig elemista korától tizennégy éves koráig hûségesen beiratták a zsidó hittanra. Ennélfogva jól megismerte az Ószövetséget; a zsidó történelmet, a prófétákat és a próféciákat. Közben az állami elemibe is járt. Ott viszont vallása/faja miatt legtöbb osztálytársa kicsúfolta, kövekkel dobálta, lenézte, vagy elverte. Csak néhány fiú volt az osztályában, aki nem bánt rosszúl vele. Sõt kedvesek voltak hozzá, eljátszottak vele, s meg is hívták a gyülekezetükbe. Kiderült, hogy ezek a helybeli baptista szülõk gyermekei voltak. A baptista fiúk mások voltak!
Három újonnan megtért fiatal merítkezett be itt köztünk ma. Bizonyos vagyok benne, hogy mindegyikük mögött állnak olyanok, akik elõsegítették, hogy megtéréshez jussanak és Jézus példájára alámerítkezzenek. Szülõk, nagyszülõk, testvérek, a gyülekezet, s kit tudja, hogy kik még. A kis kémeri zsidó fiú számára baptista osztálytársai voltak az elsõ útkészítõk. Gyermekek is lehetnek bizonyságtevõ lélekmentõk!
A fiatalok a bemerítés elõtt. (További képek a chicagoiak web oldalán)
Amint a fiú nagyobbacska lett, egyre jobban érdekelte, hogy miért mások a baptisták? Ezért úgy 12-13 éves kora körül elkezdett velük gyülekezetbe járni s nagyon jól érezte magát. De amikor szülei megtudták, hogy mit csinál, akkor megtiltották neki, hogy mégegyszer is elmenjen közéjük. Õ szót fogadott s attól fogva csak a gyülekezet elõtt sétált fel s alá, hogy legalább a kiszûrõdõ ének dallamok és szövegek által nyerjen áldást.
Majd mire 14 éves lett, a szülõknek el kellett dönteni, hogy rabbivá válása érdekében tovább taníttatják, vagy valamilyen szakmában tanoncnak szánják. Mindkét esetben valamilyen nagyvárosba kellett küldeni fiukat mert helyben egyikre sem volt megoldás. Legnagyobb bánatukra iskolára nem tellett a nagy családnak; mire elküldték Budapestre szakmát tanulni.
Igenám, de abban az idõben akkora volt a munkanélküliség, hogy szegény egyik helyrõl a másikra járt, s mégsem kapott állást. Pedig akármit elfogadott volna. Végül, sok keresgélés után talált egy kis nyomdát, ahol gépszedõ inasnak felvették. Kitünt, hogy ez a nyomda a Budapest, Wesselényi utcai Baptista imaház nyomdája volt. S fõnöke a zsidó-hivõ Welker bácsi lett, aki arról is gondoskodott, hogy új tanonca az imaház lakóházának egy kis padlásszobájában kapjon szállást. (Nem csodálatos?) Ettõl kezdve a 14 éves zsidó fiú baptista nyomdában dolgozott, a baptista imaház épületében lakott, s vasárnapi szórakozását a baptista imaházban találta meg.
Nagyon megszerette a munkáját. Sõt, mivel a nyomdában az egész Bibliát és a legjobb teológiai könyveket kellett szednie, jó kiképzést, illetve ismeretet szerzett úgy a Bibliában, mint a teológiai felfogásokban és tanításokban. Munka után meg kijárt a friss levegõre, hogy megvédje magát az ólommérgezéstõl. Sokat járt az Almássy térre. Ott meg találkozott egy 18-20 éves erdélyi baptista fiatalemberrel, aki nagy Bibliával a hóna alatt járt ki a térre missziózni. Neki is beszélt Jézusról. Gábor János volt a neve és a József utcai imaházba tartozott. Õ is más volt, mint a többi fiatal a téren. (Tizenévesek is lehetnek hatásos lélekmentõk!)
Lassan a zsidó fiú 16 éves lett s a gépszedés általi igeismeret és az igehirdetések eljuttatták arra a pontra, hogy nem bírta tovább a bizonytalanságot. Ezért egy szombat este elhatározta, hogy addig nem fekszik le, amíg meg nem gyõzõdik arról, hogy Jézus valóban a zsidók megigért Messiása, vagy nem. Elõvette hát az addigra már megvásárolt teljes Bibliáját s egyik Ószövetség-i Igét a másik után hasonlította össze az Újszövetség-i eseményekkel. Mire rájött, hogy Jézus kétség nélkül a megigért Messiás. Mert amikor az Ószövetség arról szólt, hogy a Messiás Betlehemben fog születni, Egyiptomba fog menekülni, Názáretinek fogják hívni, keresztre fogják feszíteni, de harmadnapra fel fog támadni, stb... akkor ezek az Újszövetségben pontosan így be is következtek. Ennélfogva hajnalban -térdein imádkozva- szívébe hívta a Megváltót. Aztán másnap a Wesselényi utcai imaházban elmonda a lelkésznek és a diakónusoknak, hogy mi történt vele s kérte a felvételét, majd alámerítkezett és taggá lett.
Sõt azonnal lélekmentõvé is vált, mert attól fogva nem csak azért járt ki az Almássy térre, hogy a friss levegõn legyen, hanem azért is, hogy összeszedje az ottlévõ gyerkekeket s elvive õket a német ajkú Wesselényi utcai imaházba, ahol magyar vasárnapi iskolát tartott számukra. Õbelõle is egy tizenéves lélekmenõ lett!
Közben a gyülekezet vezetõi hamarosan észrevették, hogy fiatal testvérüket Isten a igehirdetés ajándékával is megáldotta. Mire - szükség esetén - helyben s késõbb Tótfalus-i missziójukban rendszeresen alkalmazták.
1930-ban megnõsült. A gyülekezetben talált feleséget. Másfél év múlva megszületett elsõ és egyetlen gyermekük. Ez a gyermek én voltam.
Két éves koromban Sashalomra költöztünk, ahol apukám a Rákosszentmihály-i gyülekezet társ-igehirdetõje lett. 1944-ben meg --származása miatt-- a Holocaust-ba hurcolták. Ott is bizonyságtevõ életet élt. Hazatérve azonnal megint prédikált, majd idõvel a budapesti kommunista vallásos üldözések miatt Veresegyházára járt. Végül 1956-ban B velünk együtt - az USA-ba menekült, ahol Garfield, N.J.,-ben, majd 10 évig New York városában végezte az ottani magyar Baptista Gyülekezet lelkipásztori szolgálatát. Nyugdíjas korában Palm Bay, Floridában élt és szolgált, amig tudott. De -akár szolgált, akár nem- magatartásával egész haláláig áldást osztott. Így hallgatta meg Isten édesapja imáját, amikor - bár nem zsidó rabbit B de igehirdetõt készített fiából, mégha nem is telt az iskolára.
Apukám azért kezdett érdeklõdni az Úr Jézus iránt, mert a kémeri hivõ fiúk mások voltak mint a világiak, akik ütötték-verték s üldözték.
Kedves új alámerítkezettek és Kedves Gyülekezet! Jézus mondta: "Úgy ragyogjon a ti világosságotok az emberek elõtt, hogy lássák jó cselekedeteket, és dicsõítsék a ti mennyei Atyátokat!" Azaz, hogy az elveszettek megkívánják általatok Jézus befogadását és követését. (Máté 5:16.)
Felmerül bennem a kérdés: Vajon az én és a Te életed ragyog-e oly láthatóan, hogy körülöttünk élõ embertársaink dicsõítik érte a mi drága mennyei Atyánkat és keresik a Krisztushoz vezetõ utat? Vajon más vagyok és Te is más vagy-e, mint a többiek? Ha igen, akkor dicsõítsük érte Istent. Ha még nem, akkor pedig mostantól fogva - legyetek bár 8-10, 11-18, vagy 19-100 évesek - "Szánjátok oda a ti testeiteket Istennek..." (Róma 12:1), hogy a Szent Lélek uralkodhasson bennetek és másokká alakíthasson, mint amilyenek a világiak! Majd elsõsorban életetekkel, aztán szóval is tegyetek bizonyságot Jézusról. Mentsétek az elveszetteket!
Mátrai Mihályné (Ez a bizonyságtétel Chicagoban hangzott el, 2003. május 25-én.)
PANTA ISTVÁN
BANÁS LAJOSNÉ
A közgyûlés programja