A jó tanár nemcsak pedagógus! - Pompás Napok
Van aki sosem szűnik meg pedagógusnak lenni. Geráné Onódy Tünde, 42 évnyi tanítói munka után, a népmeséket választotta hivatásának. Oktatóként, foglalkozásvezetőként alkotó-fejlesztő meseterapeutaként erősíti, színesíti mostantól a Pompás Napok csapatát.
Fotó: Peer Réka (Jobbról-balra: Geráné Onódy Tünde, Gombás Kati, Kormos Rebeka, Tóth Dorottya, Nagy Anna, Dr. Deák-Zsótér Boglárka, Náfrádi Anikó)
Tünde gondolatai minden gyerekekkel foglalkozó felnőtthöz szólnak, foglalkozzatok akár a tipegőkkel, akár a fiatal felnőttekkel, hisz mindannyian oktattok, neveltek, példát mutattok, helytálltok és kitartóan jelen vagytok gyermekink életében.
Fogadjátok szeretettel az évindító gondolatokat!
Földből magba,
magból szárba,
szárból virágba,
virágból kalászba,
kalászból kenyérbe,
kenyérből testembe,
testemből lelkembe,
lelkemből lelkedbe.
Kedves Pedagógus Kollégáim!
Ez a mondóka a mi pedagógiai munkánk legszemléletesebb kifejezője. Mi elvetjük a magot, gondozzuk, vigyázzuk a növényt, termésével testet, lelket táplálunk. A folyamat minden mozzanatában csodás érzéseket élünk át. A kis emberpalánták fejecskéjébe beleültetjük az ismereteket a tanév során, és a sok-sok gyakorlás, finomítás év végére tudássá nevelődik. A gyermekek testben és lélekben egyaránt gazdagodva gyűjtik be a nyári nap sugarait, hogy a következő szeptemberben újra megismétlődhessen mindez.
Új kenyér, új tanév.
Ahhoz azonban, hogy minőségi kenyerünk legyen még több tevékenység és gondoskodás szükséges. Nézzünk rá a következő gondoltra, amit Vaskor Grétának köszönhetünk, aki nem ismeretlen a Blogszerdák olvasói számára!
Hogy új kenyér legyen,
addig hosszú az út:
Kell a mag emlékezete,
a föld ereje, gazdagsága,
a nap fénye, tüze,
a szél lendülete,
az eső táplálása,
a hold álma.
Kell a madarak, a méhek, dongók, darazsak
a virágok kéksége.
Kell a liszt fehérsége,
a kovász alkímiája,
az erős,
a mindent átformáló kéz
És kell a kemence tüze.
Kell a természet, kell az ember.
Kell a víz és kell a hő.
Kell a föld és kell a levegő.
Kell a férfi és kell a nő.
Ha mindez megvan, mitől is félhetnénk?
Az előzetes tudásra, a mag emlékezetére építünk. Ám, sok múlik azon, milyen gazdag földbe kerül a mag, hogyan tudja befogadni a gyermek az ismeretet, mennyire engedik képességei, körülményei mélyre kerülni a magot. S itt jövünk mi! Mert mi vagyunk a tápláló napfény és eső, a simogató szél és a varázslatos hold. A madarak, méhek, dongók dala is belőlünk szól. Mi színezzük gyönyörű kékre a búzavirágot s hófehérre a lisztet, amikor sok érdekességet, csodát, játékos könnyedséget, tiszta lelkületet viszünk óráinkba. Szeretetünk, szakértelmünk és felkészültségünk lesz a kovász, ami nagyra növeszti az átadott ismereteket, s mindegyik cipócskán/gyermeken erős kézzel formálunk még kinek-kinek szükséglete szerint. S az utolsó mozzanat a kemence tüze, a tudás próbája. Kenyerünk nem lehet sem sületlen, sem égett. Legyen ropogós, piros cipónk!
Legyen új kenyér, legyen új élet, legyen szép, új tanév!
A fenti sorokhoz illeszkedik még egy mese is, amelyet Boldizsát Ildikótól volt szerencsénk hallani, élőszóban a mesemondás hagyományainak megfelelően. A varázsmagok című indiai mese megszólítja a felnőttet, de a kisiskolás korosztálytól már a gyerekekkel is megoszthatjátok. Izgalmas beszélgetéseket eredményezhet ez a történet.
Korábbi a témához kapcsolódó cikkünk:
Tanévkezdés, kicsit másként!
A forrás benned van!
Óvónők a nemzeti nevelésért eddig és ezután is!
Ajánljuk figyelmetekbe e-book formátumú módszertani füzeteinket, amelyekben kidolgozott mesefeldolgozásokat, mesegyűjteményeket találtok.
Az Oktatási Hivatal által akkreditált módszertani képzéseink részleteit a Képzések és előadások című rovatban olvashatjátok
https://pompasnapok.blog.hu/api/trackback/id/tr815033276