My relationship with books blog: Karina Halle: Egy lépéssel közelebb
" - Nem bánok semmit!"
A lány azt hiszi, a fickó csak egy öntelt szépfiú. A fickó úgy gondolja, a lány maga a megtestesült prüdéria. De most olyan ajánlatot készül tenni neki, amire biztosan nem fog nemet mondani. Nicola Price-nak mindene megvolt: remek karrier, tökéletes barát, elképesztő cipőgyűjtemény és egy szuper lakás San Francisco legjobb környékén. De amikor váratlanul teherbe esik, és az a mocsok fiúja otthagyja őt a slamasztikában egyedül, Nicola tökéletes élete egyszeriben felfordul, és úgy is marad.
A sorozat első része néhány oldal után egyből elnyerte a tetszésemet, emiatt nagyon kíváncsi voltam, hogy vajon a többi rész milyen lesz. A másodikkal nem lőttem mellé, hiszen egy érzéki, komoly kötettel volt dolgom. Bár azért kicsit féltem, hogy túl nagyok az elvárásaim és nem fogja megugrani Lindenék történetének a szintjét, hát tévedtem. Nagyon is.
S hogy miért tévedtem? Nemcsak egy fokkal jobb volt az első résznél, hanem új kapukat, új helyzeteket és új problémákat nyitott meg. Már nem egy ígéret áll a kötet középpontjában, hanem maga az élet és a döntések, s ezeknek a következménye. Egy fokkal komolyabb, na jó teljesen más mint Lindenék sztorija, valahogy kézzel foghatóbb, szívhez szólóbb és könnyebb belerázkódni a cselekménybe. Az írónő most sem hazudtolta meg önmagát, hiszen elég érdekesen indít ahhoz, hogy felkeltse az olvasók figyelmét. Egy új, pajkosabb oldalát mutatja meg, s ezáltal a regény is komolyabb. Egy csipet erotika, egy nagy adag múltbeli döntés és a helyzet valósága, ami mindent felkavar és elsöpör. Az Egy lépéssel közelebb a fülszöveggel ellentétben egy szívét tépő szerelem története, ahol nem lehet sem hibázni, sem pedig tévedni. Ahol a tévedés és a titkok romba dönthetnek mindent, amit addig az írónő felépített. A két karakter sem egyszerű eset, ahogy maga a cselekmény sem az. Adott Bram, Linden bátyja, akit beskatulyáztak, s mint tudjuk nehéz kitörni belőle, majd ott van az egyedülálló édesanya, akinek a feje felett összecsapnak a hullámok. Érzéki, érzelem dús és szívszorító történet két szív találkozásáról, ahol a tét nemcsak a másik boldogsága, hanem a gátlások és falak ledöntése is. Az írónő Nicola személyében testesíti meg az erős anyai szerepet a megbántott lélek szerepével.
Bram személyében pedig a szexéhes szívtipró verseng a meg nem értett lélek harcaival. Sokkal több van a felszín alatt, sokkal több minden rejlik a mélyben. Maga a szöveg kicsit vulgáris, néhol szórakoztató, de nagyon is olvasmányos és akik szeretik az egyenes beszédet, a kicsit lassabb cselekményt, azoknak kész főnyeremény ez a második kötet. Karina Halle egy új oldalát mutatja meg, ahol a gyengédséget vegyíti a rossz döntésekkel és a szív lélekőrlő küzdelmeivel.
Nemcsak egy anya története ez, hanem a gyerekéi, akire úgy vigyázunk, mint a szemünk fényére. Ha szereted a romantikát, a testi vágyakozást és ha a háttér tartalmaktól sem riadsz meg, akkor egész biztos vagyok benne, hogy értékeket fogsz találni a McGregor testvérek történeteiben. Ami pedig a cselekményt illeti, igaz hogy az eleje lassan indul be, kicsit nógatni kell, akárcsak Nicolát, de aztán ahogy beindul nem hagy nyugvást.
Egyik inger ér a másik után és egyik fordulat jön a következő után. Maga az élet kerül terítékre szépen tálalva egy kis bonyodalommal megfűszerezve. A karakterek is erősek, ugyanakkor tudják mit akarnak és ezt nem félnek kimutatni. Határozottak, merészek és őrült kombinációt nyújtanak együtt. Nicola kiegészíti Bramet és Bram kiegészíti Nicolát.
Mint a mágnes két pólusa, vonzzák egymást, még akkor is ha fájdalmak és könnyek járnak vele. Bram már az első pillanattól kezdve szimpatikus volt, láttam benne fantáziát, amit az írónő teljesen ki is használ. Nemcsak kénye-kedve szerint alakítja, formálja, de a kellő helyeken feladja neki a leckét. Nicolában meg pont az tetszett, hogy határozott, konkrét elképzelései vannak és saját maga elé helyezi a kislányát, aki egy tünemény és imádtam a közös részeket vele.
Bram és Nicola az Egy lépéssel közelebb kötetben tarolnak és mindenkit magukkal rántanak. Kő-kövön nem marad szárazon, minden egyes lépés előrébb visz a regény csomópontja felé, ahol akár meg is akadhatna a kötet, de az írónő egy zseniális fordulattal újra egyenesbe hozza a hibákat és értelmet ad bizonyos részeknek. Maga a regény hol vicces, hol nagyon komoly, s hol érzéki, érzelmek csatája. A skót szál csak még inkább hozzáad a történethez. Szexiséggel és kuriózummal látja el azt. Ezen felül megtanít arra is, hogy semmi sincs ingyen, mindenért meg kell harcolni, ha nem fizetni kell érte akkor saját magaddal és a büszkeségeddel állsz harcban. A kötet maga az élet sötét oldala tele napos részekkel, de csak az utolsó fejezet után láthatjuk meg, hogy elvonulnak e a felhők, s kisüt e a nap. Már amikor azt hinné az ember, hogy mindent tudunk, akkor kiborítja az írónő a bilit és a képünkbe tolja a múltat és választás elé állítja a karaktereit. Nemcsak felpezsdíti az oldalakat, de cselekvésre is készteti azt. Fájdalmas pillanatok, napvilágra kerülő titkok és a szív harca veszi kezdetét. A tét nem más mint a boldogság.
"Emlékszel arra, amit a büszkeséggel kapcsolatban mondtam, meg hogy nagyon önfejű vagyok? Na most Bram sokkal durvábban beletaposott a lelkembe annál, mint sejthetné."
" - Tudod, ha mi egy pár volnánk - mondja, és a karját felrakja a háttámlára, közvetlenül a vállam mögé -, akkor ez a pamlag tökéletes volna nekünk. Soha nem kelnénk fel. Kénytelenek volnánk itt ücsörögni egymás társaságában az idők végezetéig."
"Az a helyzet, kibaszottul kellemetlen nagy helyzet, hogy kezdek belezúgni. Ez persze nem szerelem, tudom, hogy nem az. Nem csavarta el a fejemet, nem orozta el a szívemet."
" - Bevallom neked, Linden bátyja lett volna az utolsó ember, akiről azt feltételeztem volna, hogy aranyból van a szíve. Ne ítélj első látásra! Persze, ha valaki, akkor te tisztában vagy ezzel."
Bejegyezte: My relationship with books dátum: 21:03