PETRA, ATESZ és SZABI: 2010
Idén is körbejártuk a családot,vagy ők jártak körbe minket..Volt aki jött,és volt ahová mentünk. Ajándékhullás,evészet,öröm rogyásig.A gyerekek telítődtek is az új játékokkal,élményekkel annyira,hogy ma már javarészt csak bámultak ki a fejükből,vagy rosszabb esetben veszekedtek.Na jó,azért játszottak is..A papáéktól kis vonatot kapott Atesz,ami igen csak célba talált nála.Épp ilyenre vágyott. :)Petra pedig keresztszemes holmikat,meg könyveket.Nagy örömömre a kevés képpel rendelkező,ifjúsági regény jellegű dolgoknak is nekifog.Leül és olvas! Tartsa meg a jó szokását!Kérdez,ha ismeretlen szóhoz ér,és bejelöli ,hogy hol tart.Érti az összefüggéseket,bár egyszerre azért csak kisebb szeleteket harap.Én imádtam olvasni,remélem ő is így lesz ezzel.Sok céltudatosan választott játék akadt a repertoárban.Ami nagyon jó,az pl. az,hogy Szabi a Mini Lük készlet Bambino,kicsinek szánt változatával simán elboldogul.Gyorsan megértette a játék lényegét,és rakja,magyarázza.Szóval mozgalmas,de klassz napok állnak mögöttünk,ráadásul még +"hosszú" a szünet,próbáljuk kiélvezni!
Elkezdődött az idei vizsgaidőszak is,sőt lassan vége is lesz számomra.Már csak egy vizsga maradt hátra.Eléggé bele is pörögtem a dologba.Néhány hajnalig húzott tanulás,dolgozat elég volt ahhoz,hogy enyhén szólva "dühöngő őrült" legyek.Ráadásul jön a Karácsony is,ami ugye bőven igényel készülődést,járkálást.A srácoknak meg remek vevőik vannak,azonnal rezonálnak a feszült hangulatra.Ez egy ördögi kör aztán.Így esnek meg olyan esetek,hogy Petra épp akkor kívánja a horgolt nyakláncára fűzetni a világ legkisebb lyukú gyöngyét,amikor alig látok a fáradságtól.A 4. próbálkozás után persze már nyüszítek,és fohászkodom.Aztán amikor a lehetetlent megvalósítva befűzöm,és átadom a gyermeknek a terméket(nem kis büszkeséggel)nos akkor kiveri az egészet a kezemből úgy,hogy az berepül a komód alá.Ott persze nem látom,hiába kúszok a földön,és húzok el bútorokat,verem össze különböző testrészeimet.A gyermek meg mit is tehetne mást,mint ordít.Szóval akadnak kihívások.Ez az utolsó félévem itt,bár nem adtam le szakdolgozatot,és nem is államvizsgázom Januárban. Majd Júniusban.Aztán még ott van egy nyelvvizsga is pluszban..Szerdán volt az utolsó,évfolyam szintű találkozó egy vizsga kapcsán.Páran a szívemhez nőttek furcsa,hogy talán sosem találkozunk többé.Az eredmények meg..nos..rég alábbhagyott a "vér profiság" nem vagyok már penge..Mégis,azt hiszem 3 gyerek és munka mellett igazán elégedett lehetek.Érzem is,IGEN megcsinálom!gyógypedagógia szak (MA, levelező, 2009) (BGGYK) Kurzuscím Időpont Teljesítés Rehabilitáció az egészségügyben 2010-12-15 3 (Közepes) Rendszerszemléletű terápiák 2010-12-20 3 (Közepes) Szakmai szolgáltatási rendszerek a gyógypedagógiában 5 (Jeles) Szakszolgálati munka 2010-12-17 5 (Jeles)
Atika első tejfoga mozog! Atya ég! Csak nézek,mint Rozi a moziban.Már ő is?Olyan,mintha tegnap nőttek volna ki az első tejfogai.Akárcsak tegnap lett volna,amikor ráesett egy lábas szélére,amivel játszott,és letört az egyik felső metszőből egy kis darab.Emlékszem mennyire bántott a dolog.Sőt,arra is emlékszem,amikor Petrának kezdtek mozogni a tejfogai.Akkor is úgy rácsodálkoztam,holott tudtam,hogy itt van már az ideje.Láttam én,hogy Atinak is jön már hátul a kis maradandó fogacska,de..Persze fontos állomás ez.Az iskolaérettség egyik "kritériuma" a fogváltás megkezdése.A kéztő elcsontosodásának folyamata is összefügg a maradandó csontfogak megjelenésével.Ennek érettsége fontos jelző.Hol is tart a csontfejlődés? Hát így..A kisgyerekből gyorsan nagy gyerek válik..(Megjegyzem a mai mérés szerint Szabi elhagyta a 16 kg-t!!! Nagy gyerek..ő is..)
Újabb fellépésre került ma sor.Petrám színjátszó foglalkozásokra jár az idén. Ma előadtak egy kis darabot,a település sok más kis színjátszó csoportjával egyetemben.Nagyon bátran,büszkén mondta a csajszi a szövegét.Adtak rá egy kis fehér, prémes mellényt.Annyira jól állt neki,nem győztem csodálni benne.Ügyesek,szépek voltak!Olyan jó látni őket,ahogy még minden feszélyezettség nélkül kiállnak szerepelni.
Karácsony közeledtével idén is koncertet adtak a gyermekeink.Különlegessége a dolognak az,hogy idén már a nagyobbik unokaöcsém is szerepelt az elsősök között.Idén kevésbé hatódtam meg,mint tavaly.Ennek több oka is lehetett.Nem tudtam úgy belefeledkezni az előadásba,mert Apa dolgozott,így a két fiú ott nyüzsgött mellettem,velem.Szabi az összes trükköt bevetette,ami csak a tarsolyában volt.Pisilnie kellett,épp ezért hangosan skandálta,hogy WC-be akar pisilni.Aztán..ledobálta az összes sálat,sapkát,és lefeküdt hasra a földre.Amikor megpróbáltam őt,és a holmit összeszedni úgy bevertem a fejem az előttünk lévő padsorba,hogy csak úgy kongott.A körülöttünk ülők alig bírták nevetés nélkül.Atika unalmában felhúzta a feje tetejéig a kardigánját,és úgy bohóckodott.Na,ekkor el is öntötte valami lila köd az agyam,és lerántottam mérgemben a cipzárat. Pechemre a cipzár megcsípte az ajkát,ami vérezni kezdett.A gyermek pedig ordítani.Engem meg mardosott az önvád,miközben próbáltam a kisebbik fiamat is kordában tartani.Ezek a jelenetek a rémálmaim közé tartoznak.Valahogy világ életemben neccesnek éreztem,ha egy rendezvényen a kisgyerek ordítani kezd.Nem arról van szó,tudom én,hogy ez a világ legtermészetesebb dolgainak egyike.Unja,nem érdekli,sír..Mégis..olyan kellemetlen.Sajnos nem tudtam megoldani,így vinnem kellett mindkettőt.Tudom,sejtem,hogy a legtöbb ember megérti ezt a jelenséget.Ennek ellenére zavar..na.Azért nem volt vészes,csak kicsit. :)Petrusék édesek,szépek voltak.Kontyba fogtuk a haját,és néhány tincset be is sütöttem neki.Méretéből kifolyólag az első sorban állt,így bőven gyönyörködhettünk benne.Az előadás végeztével be is söpört pár bókot innen-onnan.Nekem meg dagadt a mellem a büszkeségtől.Készítettem videót is róla,aminek minősége kicsit rezegős.Szabi épp ebben a periódusban rugdosta ütemesen az előző padsor hátát,meg az én kezemet a géppel.A TV nézési szokásainkat mutatja,hogy a koncerten tudtam meg,a Megasztár üdvöskéje is ebbe az iskolába jár..Mi tagadás,nem semmi szólót énekelt!A hangversenyen adományok is gyűltek a devecseri iskola megsegítésére.Ott volt az igazgatónő is az iskolából.Szép volt,"megható" volt.
Furcsa dolog ez!Annyira előttem van még az az időszak,amikor Petrát vártuk.Az ultrahangok izgalma,a rácsodálkozás élménye,az első magzatmozgások,az a hajnal,amikor kicsit korábban elindult hozzánk.Akkoriban mindig úgy gondoltam csak rá,mint egy kisbabára.Elképzeltem milyen lesz amikor megszületik.Milyen lesz szopiztatni,fürdetni.Persze utóbb tudom,hogy ezeket a dolgokat nem tudjuk előre elképzelni.Aztán ahogy megszületett egyre többször képzeltem el,hogy milyen lesz majd,amikor ovis lesz..stb..Furcsa ez..Ma már 8 éves,nagylány.Az idő mondhatni szempillantás alatt elszaladt.Ma már sokszor arra gondolok,hogy milyen lesz majd,amikor szerelmes lesz,vagy amikor majd középiskolába megy..Persze ez még odébb van,de nem rég még az általános iskolára is így gondoltunk.Ma még nagyfejű kutyusra vágyik a szülinapján,és naiv örömmel várja a Mikulást. Olyan jó ez így!Olyan kis tiszta,kedves,lelkes kislány.NAGYON SZERETJÜK!BOLDOG SZÜLINAPOT PETRA!
Még jó,hogy készülgettünk!Idén bizony hamar megrendezték az iskolában a vásárt!Ma volt ugyanis.Idén el tudtam menni,és ennek nagyon örülök!Hamar elkeltek a portékáink,Petra és Atesz nagyon boldog volt.Vettek ezt-azt a frissen keresett kis pénzükből.Egyik kislány pont olyan oroszlánt árult,ami Ateszkánk kedvenc barátja.Petra egyből lecsapott rá,félre is rakatta.Meg van a boldogság,hogy most már egyforma oroszlánt birtokolnak a srácok.Atesz olyan nagyfiúnak tűnt ott a vásáron.Erre épp a sógornőm világított rá,és én is így láttam.Nem lógott ki az elsős-másodikos csapatból.Hiába,nem is olyan soká már ő is ide fog tartozni.A hóemberkéinknek pedig nagy sikere volt,a tanárnénik is vásároltak párat belőlük.Már úgy keresték,hogy a P. Petra anyukája készítette hóember..
Megérkezett világlátott csajunk!Amikor elindultak nem bömböltem..Bezzeg most!Amikor elköszönt az egyik kislánytól,és összeölelkeztek..Meg amikor Gabi nénitől búcsúzott el.Most is könnybe lábad a szemem.Ati..rohant az emberek,meg a bőröndök között,és kiabált,hogy PETRA!!Úgy ugrott a nyakába,hogy épp csak fel nem lökte.Melyik anya szeme maradna szárazon?Petrus tele volt élményekkel,és beszélt,és beszélt.Hozott ajándékokat,lelkes volt...Kiderült,hogy interjú is készült,csak vele.Az egyik finn lapban jelent meg a képe,és a cikk.Hozta is az újságot.Petra P. 8 éves..No persze,egy kukkot sem értünk belőle,ezt tudtuk csak kisilabizálni.Csinálok majd egy kis összefoglalót,mert készített jó kis képeket is.Örülök,hogy részese lehetett ennek az élménynek,új barátokra tehetett szert,és csomó új ismerettel,érzéssel gazdagodott.Büszke vagyok rá,hogy így,egyedül el mert menni!Olyan jó,hogy itthon van!! Esténként hiányoztunk neki,sírt is egy kicsit.Talán ezért is kaptuk azt ajándékul,ami az első képen látható.Nem kell mondanom,hogy ezen is bömböltem egy sort!
Ezekkel készülök a vásárra!Remélem lesz!
Itt:http://www.dgy.hu/aktualis/1
A helyzet épp azt hozta,hogy múlt hét szerda óta itthon parkolunk.Ati kezdett el köhögni,de valami brutális módon.Ehhez kapcsolódott Szabi,aki túl akart tenni a bátyján.Sikerült neki.Csiga verzióba ment át,és bőséges váladékot termelt,plusz köhögött ezerrel.Lázuk ugyan nem volt,de vittem őket a dokihoz.Ati addigra jobban volt,gyakorlatilag szétbontotta a várót.Cirka 2 órát vártunk ott,így nem is csoda,hogy türelmét vesztette.Szabi antibiotikumra ítéltetett.Orrát szívjuk,gyógyszerezzük.Egy-egy ugri-bugri után hosszasan, ugatva köhög.A képzésemet igen csak hanyagolom idén.Mennék én,de olyan rosszul szervezik.Egy héttel korábban tudjuk meg,hogy menni kell.stb..Tegnap mégis neki indultam,amit persze hosszas szervezés előzött meg.Tudom,szörnyen hangzik,hogy beteg gyerek mellől,de azért nem olyan vészes a helyzet.Szerveztem segítséget a fiúk felvigyázására,és elindultam Pestre.Az M0 totál be volt állva,nem lehetett felhajtani rá.visszafordultam,és megálltam az ALDI előtt,hogy apától kérjek instrukciókat.A GPS nála volt,miért is ne..Ő pedig dolgozott.Végül el is indultam volna a városon át,de a kocsi meg sem kettyent.Az akkumulátor szenved egy ideje,megérett a cserére.Apa küldött is telefonon segítséget,de én megkértem egy kedves úriembert,hogy toljon be.Be is tudtam ugrasztani a kocsit,ami eddig nekem sosem sikerült.A srác meg ordított utánam,hogy DEFEKTES A BAL HÁTSÓ IS!A lehúzott ablakon át jól hallottam rémisztő szavait.Más se kell egy mazsolának.Mérlegeltem,hogy amennyiben megállok a kúton,hogy a gumival foglalkozzam,úgy ismét lefullad a kocsi,ha leállítom.Nézegettem,hogy húz-e valamerre.Suliba menet végleg lefújva.Végül pöfögtem egy bő fél órát a következő áruház,LIDL előtt,mire jött a segítség.A kocsit nem mertem leállítani,de a gumiról diagnosztizáltam,hogy csak lapos,és nem lyukas.Nos,ennyit a sikereimről.Itthon nyomattam így Atikának egy kevéske iskola előkészítést.Kezdem megismertetni a furulyával.Rájöttem,hogy butaság lenne kiaknázatlanul hagyni,hogy én is jól tudok rajta játszani.Nosza,megtanítom előre.Nem tudom,hogy énekes osztályba kerül -e,de az ujjacskái is ügyesednek a hangszer által.Ma pedig leesett az első hó,amit a két fiú,és Lilike nagyon élvezett.A családunkban leginkább elhangzó mondat mostanság az,hogy HIÁNYZIK PETRA!Atika teljesen elveszett,de nyitott Szabi felé is.Néha kicsit erősen lép ugyan fel,de sokkal több testi kontaktust,ölelést,puszit váltott vele az elmúlt két napban.Hiába,a lányok szervezik a férfiakat,tartást adnak nekik,még akkor is,ha kicsik!Petra pedig nagyon hiányzik!