Evés közben jön-megy az étvágy: Nagyikám hagymasalátája
Dancs Annamari főzni is tud!
Erdei gyümölcskehely
Leveles tésztába csomagolt tavaszi csirkerúd párol...
Tavaszi csibetál
Ízes mákos tészta almával
Csokiba forgatott banános tallér
Ropogós szezámmagos virsli
Tenkei gombaleves tejfölös fokhagymával
Főétel - hússal
Végre! Profiteroles...
Fondanttal bárminémű kapcsolatban lévő tortáim
Nagyikám hagymasalátája
Ananászos alagút
Published : 21:44
Vannak ízek, illatok, melyek örök életünkre egy bizonyos emléket ébresztenek fel bennünk. Szerencsés gyermek voltam, két otthonom volt, a második a nagyszüleimnél, mamánál és papónál, az Érmelléken. Azt hiszem, egész életemre meghatározó élmények értek ott. Többek között, meg vagyok győződve róla, hogy ezért gyengém a régiek konyhájának felfedezése is.
A nagymamám igazi falusi asszony volt, aki egy héten csak kétszer főzött húst, kisvasárnap = csütörtökön, és Vasárnap. Mégis, azt kell mondanom, hogy sokkal változatosabb konyhát vitt, mint mi, modern háziasszonyok. Tőle tanultam nyögvenyelőst, rongyosbélest, lepcsánkát készíteni. Olyan finom tarhonyát, amilyet ő készített sosem ettem, és szárazpaszuly levesének sincs párja azóta.
Tőle tanultam az alábbi receptet is, amely mind a mai napig nagy kedvenc itthon, ma már a gyerekeim kedvelt reggelije. Megesik, hogy egy-egy hosszabb nap után vacsorára készül, de sosem reklamáltak még érte. Édesanyám tojást üt hozzá, én ettől tartózkodom, bár a gyerekek úgy is szívesen fogyasszák.
Őszinte szívvel ajánlom mindenkinek, csak egyszer próbálja ki! Aki elvből nem öltöget nyelvet a hagymára, annak valószínűleg tetszeni fog.
Vegyünk pár hagymát. Fejenként kb. 2-3 nagyobb darabra lesz szükség, mivel ez sütés közben jelentősen összeesik majd. Vágjuk fel egész karikákra (a hagymát ne vágjuk kettőbe). Hevítsünk olajat - én zsírt használok, esküszöm más az íze… a forró olajba dobjuk bele a hagymát, majd anélkül, hogy megsóznánk, lassú-közepes tűzön pároljuk, süssük. Nem szabad lefedni! A sótól összeesik, csak akkor ízesítsük, ha már elkészült. Nem szabad erős tűznél készíteni, mert könnyen odaég. Amikor már puha, és a színe is szép aranyszínű lesz, szedjük ki a zsiradékból. Azon forrón, pirítósra kenve, teával kínáljuk.
A tojásos változatban, a megpuhult hagymára üssünk tetszés szerinti számú tojást, ekkor ízesítsük sóval is. Így kétség kívül laktatóbb, és finom is, én mégis a tojásnélküliségre szavazok :-)
Sok sikert, és jó étvágyat kívánok!