2011.01.31. 09:35
Szeged - A Szegedi Tudományegyetem Fogorvostudományi Karának életéről Tóth Gábor beszélt a delmagyar.hu-nak. Gábor fogorvosnak tanul.
Elég messze lakom innen, Salgótarjánból jöttem és őszintén megmondom, először nem is a Szegedi Tudományegyetem Fogorvostudományi Kara volt az elsődlegesen megjelölt továbbtanulási hely, ahova szerettem volna járni. Ennek ellenére egyáltalán nem bántam meg azt, hogy végül felvettek és ide jöttem és eszem ágában sincs átjelentkezni máshova, hiszen Szegeden igazán nagyon jó és pezsgő diákélet van, a város gyönyörű szép és telis tele van kikapcsolódási és szórakozási lehetőségekkel, még akkor is, ha a órák vagy a vizsgák között csak rövid ideig van lehetőségem lazítani.
Elég hamar nagyon szoros közösségek alakulnak ki a diákok között, a hallgatók ismerik egymást és nem fordulhat elő olyan, hogy valaki, aki hozzám hasonlóan vadidegenként érkezik ebbe a városba, senkit ne ismerne meg és ne szerezne nagyon rövid idő alatt rengeteg új barátot. Annak lehetősége pedig, hogy újabb és újabb ismeretségeket és barátságokat lehessen kötni, egyfolytában fennáll.
Tóth Gábor: A sanghaji rangsor szerint a Szegedi Tudományegyetem a legjobbak között van.
A sanghaji rangsor szerint a Szegedi Tudományegyetem a legjobbak között van, és úgy tudom, sokkal magasabb színvonalon folyik itt a képzés, mint a Semmelweis Orvostudományi Egyetem hasonló fakultásán. Ez újabb érv Szeged mellett. Az oktatás színvonala szintén rendkívül magas és az itteni fogorvosképzésen belül rengeteg a gyakorlat. Harmadévtől nagyon sok a szakmai tárgyunk, a negyed- és ötödév pedig gyakorlatilag teljes egészében klinikai képzést jelent, azaz a betegeken folytatjuk a tapasztalatszerzést, nem pedig bábukon. Ennek révén már az egyetemi éveink alatt olyan közelségbe kerülünk a magával a szakmával, hogy innen kikerülve nemcsak igazán képzett szakemberek leszünk, hanem bármilyen, váratlanul adódó helyzetben is könnyen feltaláljuk majd magunkat.
A Szegedi Tudományegyetem Gyógyszerésztudományi Karának életéről a gyógyszerésznek tanuló Kovács Péter beszélt a delmagyar.hu-nak. Tovább olvasom