Szervezetünk megfelelő működéséhez szükséges, hogy a sejtek összehangoltan működjenek. Ezt a sejtek közötti „hírközlés” biztosítja, amelynek egyik –de nem egyetlen-eleme a hormonok segítségével történő információátvitel.
A távoli sejtek a felszínükön vagy a belsejükben elhelyezkedő „antennákon”, ún. receptorokon keresztül fogják fel a hormonális üzeneteket. A válasz az adott sejt egyedi tulajdonságaitól függ, ami genetikailag meghatározott. Így lehet az, hogy ugyanaz a hormon, különböző sejtekre is tud hatást gyakorolni, sőt ez a hatás sejttípusonként eltérő lehet.
Az agyalapi mirigy választja el a prolactin-t (tejtermelésért felelős hormon), a növekedési hormont (GH), az ACTH-t (adrenocorticotrop hormon), ami a mellékvesekéreg hormon termelését szabályozza, a TSH-t, ami a pajzsmirigy működését irányítja, valamint az LH és FSH nevű hormonokat, amelyek a nemi mirigyek irányításáért felelősek.
Pajzsmirigy: a nyak alsó részén helyezkedik el, tiroxint és trijódtironint termel. Ez a két hormon az anyagcserénket befolyásolja. Szinte minden szervre hatással vannak. Részletesen az alul és túlműködést, a pajzsmirigybetegségekről szóló írásban már ismertettem.
A mellékvese velőállománya termeli az adrenalint, noradrenalint és a dopamint. Ezek a vegyületek különböző szervekben hatnak, a szervre jellemző módon. (Pl. Az adrenalin stressz hatására termelődik, a szívműködést gyorsítja, a bélizmokat ellazítja.)
A tobozmirigy az agy egyik apró része, és a sötétség hatására termeli a melatonin nevű hormont. Ez altató hatással bír.