Zalai Horgászvizek
Zalaegerszeg környékén található horgászvizek
Zalaegerszeg mellett, a várostól északi irányban található a környék legnagyobb mesterséges tava, a két kisebb patak felduzzasztásából keletkezett, mintegy 31 hektáros Gébárti-tó. Az eléggé gyenge víz-utánpótlás miatt a mélység, vele együtt a terület nagysága is ingadozik az idõjárástól, a csapadék mennyiségétõl függõen.
A víz halállománya változatos, élnek benne pontyok, amúrok, különféle keszegek (bodorka, vörösszárnyú, dévér, karikakeszeg), compók, ezüstkárászok és egyéb apróhalak (naphal, sügér, szélhajtó küsz és néha törpeharcsa). A többszöri telepítésnek köszönhetõen szép a compó és balin állomány. Elvétve akad néhány garda is. A ragadozó halak közül szép számban található süllõ, csuka (ebbõl rekordlistás példány is került már horogra), harcsa (az eddig kifogott legnagyobb ismert példánya közel 70 kg-os volt), szépen fejlõdik a néhány éve felfrissített balin (ragadozó õn) állomány is.
Az y alakú tó több irányból is megközelíthetõ, a horgászokon kívül kirándulók is gyakran felkeresik. A középsõ részén camping, strand is találhatól, de a szomszédságában lévõ termálfürdõ és az aquapark vendégei is könnyen átlátogathatnak.
A tó medre eléggé változatos, mindkét ág felsõ vége a sekélyebb, arrafelé akadós is. De elõfordulnak bentmaradt bokormaradékok elõbbre is, ezért a helyismerettel nem rendelkezõ horgászok hamar megszabadulhatnak néhány horogtól. A régrõl bentmaradt akadókat kiegészítik a néhány évvel ezelõtti aszályos idõszak "hagyatékai", ugyanis a visszahúzódott víz mentén hamar kinõttek a bokrok, majd a vízszint visszaállása után víz alá kerültek. A gát elõtti részen 6-8 métert is elérhet a vízmélység, de hátrébb fokozatosan csökken. Több helyen vannak olyan mederalakulások, fõképpen a régi patakmeder, amelyek -haltartás szempontjából- nem elhanyagolhatók, esetleg helybeli horgászoktól érdemes érdeklõdni ezekrõl.
A helyi horgászrend eltér az országostól, ezért a horgászat megkezdése elõtt érdemes errõl alaposan tájékozódni!
Nyugat-Magyarországon, Vas megyében, az Õrségben Szalafõ határában ered. Igazi magyar folyó, hiszen eredetétõl a torkolatáig sehol sem lépi át az országhatárt. A 126 km hosszúságú, 6 m³/s átlagos vízhozamú folyó elsõ szakasza keleti irányú. A felsõbb folyásánál inkább patak jellegû, de a betorkolló vizeknek köszönhetõen egyre növekszik. Zalaegerszegnél északkelet felé fordul, majd Türje környékén ismét irányt változtat délnek. Végül a Balatonba ömlik, melyet a Kis-Balatonon keresztül a Keszthelyi-öbölnél ér el. Medre nagyon változatos képet mutat, s bár szabályozása miatt több helyen inkább csatornára emlékeztet, vannak igazi vadregényes részei is. Halfaunája nagyon változatos, halbõsége szakaszonként és idõszakonként erõsen változó. Egyik jellemzõ hala a domolykó, sõt a felsõbb szakaszokon a néhány évvel ezelõtti telepítéseknek köszönhetõen meghonosodott a pisztráng is. Egyre lejjebb haladva, ahogy a beletorkolló patakok hatására növekszik a vízhozama és a meder szélessége, fokozatosan jelennek meg a folyóvízekre jellemzõ fõbb halak. Vörösszárnyú keszeg, bodorka, karikakeszeg, dévér, helyenként compó, ezüst- és elvétve aranykárász, ponty (amit rendszeresen telepítenek is), a ragadozók közül elsõsorban csuka, de az alsóbb szakaszokon süllõ, balin, harcsa és néha az angolna is megjelenik. A felsoroltakon kívül a szokásos apró halak, mint a szélhajtó küsz, naphal, sügér, helyenként elvétve törpeharcsa, durbincs, fenékjáró küllõ is elõfordul. A víminõség javulását bizonyítja, hogy az alsóbb részeken, fõleg Zalaapáti környékétõl egyre nagyobb számban jelenik meg újra a folyami rák, ami azonban már védett, ezért nem tartható meg!
Területi engedélyt a Zalaapáti után betorkolló Bárándi-patakig lehet rá váltani, utána már a Kis-Balatonra érvényes jegyekkel horgászható.