Csupaszon - 2008 - Rossz emberek
Kezdőlap » 2008 » Rossz emberek
Amikor kicsi voltam, egy alkalommal az anyukámnak ki kellett vinnie a moziból, mert annyira sokkolt, hogy Hófehérke elfogadta a mérgezett almát. Később is halálra izgultam magam a legtöbb filmen, ahol gonosz emberek rosszakat tettek mások ellen. Anyukámmal megbeszéltük, hogy a történetekben szükség van ármányságra, különben unalmas lenne az egész. Ezen elgondolkodtam.
A hétköznapi életet is próbáljuk ezzel a szemlélettel elfogadni. Hiszen egy csomó olyan dolog történik az ember életében, amit a háta közepére sem kívánna. Nem az olyasmikre gondolok, mint a természet törvényei, például a rossz idő vagy éppen a halál. A természet az más, neki lehet. Hanem amikor egyik ember a másiknak igyekszik betenni, vagy átgázolni rajta sekélyes, buta érdekei végett, esetleg súlyos lelki defektusai okán. Talán észre sem veszi, mit művel. Mint a boszorkás mostoha a mesében.
Nem hiszem, hogy ezek nélkül az életünk eseménytelenül szürke lenne. Az én életem a munkám változatosságától, a szeretteimmel való kapcsolatomtól, a kikapcsolódás megannyi formájától legyen változatos és izgalmas. Az apró hétköznapi kihívások, sikerek és a saját butaságom miatti felsülések adják meg a sava-borsát, amit szeretet vesz körül. És ami legfontosabb: saját önnön lényem felfedezése, saját fejlődésem, gyarlóságaim fokozatos kinövése a legnagyobb kaland, amit életem során átélhetek.
Persze, lehetséges, nem mondom, hogy nem: talán mindehhez szükségünk van időnként mások rosszindulatára, agressziójára, igazságtalanságokra. Semmi nincs ok nélkül, a dolgok azért történnek, mert meg kell történniük, tehát feltételezem, az ilyen helyzetek is előbbre visznek. Feltéve persze, ha hagyjuk és nem reflexszerűen, megszokásból reagálunk az azonos helyzetekre.
Ehhez sok-sok önmagunkkal szembeni őszinteség, önszeretet, türelem szükséges. Nem könnyű saját gyengeségeinket kutatni. De ha megfigyeled magad, hogy egy-egy helyzet miért zavar, miért zaklat fel annyira, sok mindenre rájöhetsz. Az igazi okokra gondolok, nem arra, ami felszínesen szemlélve annak tűnhet. Mondjuk társad rendszeresen arrább pakolja a cuccaidat és ettől berágsz. Megkérdezi, miért zavar ez. Erre azt mondod, nem azért tetted oda, hogy ő elpakolja, ennyi. Pedig valójában nem ennyi. Mert mondjuk lehet, hogy azért zavar, mert ezt úgy dekódolod magadnak, mint a nemelfogadást. Hogy neked itt nincs helyed, vagy hogy amit te raksz le, az ott úgy nem jó. Ezer oka lehet, ezt neked kell tudnod. Más nem is fejtheti meg helyetted, mert rólad van szó. Ebben áll a nagy kaland, amit fentebb említettem.
Azt a szemléletet sem tudom figyelmen kívül hagyni, hogy nincsen jó meg rossz, csak fejlődési fokozatok. Ha innen nézem, egészen más távlatokba kerül a téma! Szegény „rossz emberek”, még nagyon sok időbe telik nekik, mire elég tudatosak lesznek magukra. Addig pedig nem lesznek túl közkedveltek. De ez az ő nagy kalandjuk, nekünk pedig éppen elég a magunkéval foglalkoznunk.
Egy lámától azt olvastam, hogy ha valaki lassan cammog a belső sávban, az talán felbosszant téged pár percre. Neki viszont napi huszonnégy órát kell eltöltenie önmagával. Micsoda nézőpont!