Az indiánok eredete - Boldognapot.hu
Írta/Szerkesztette:	Száraz György Posted on május 13, 2010 augusztus 3, 2016 In Ezotéria, Határtudomány, Igaz Történetek, Kincsek, Korszakváltás, Lélek, Metafizika, Mitológia, Régészet, Spiritualitás, Szellemtudomány, Tudomány, Vallás 0
Amíg az angol nyelvben az „indian” szó egyszerre jelenthet indiait és indiánt, addig a magyar nyelv megkülönbözteti e két népcsoportot. De nevezik az amerikai bennszülötteket amerindeknek, amerikai indiánoknak, vörös indiánoknak és Első Nemzeteknek is. Ez utóbbi a területfoglalásukra utal, vagyis arra, hogy az európaiak előtt már sok-sok ezer évvel ők vették birtokba azt a kontinenst, amit mi Amerikának nevezünk. De mikor és hogyan kerültek az indiánok Amerikába?
A hivatalos álláspont szerint az újvilági bevándorlás az amerikai és az eurázsiai földeket összekötő Bering-szoros helyén valaha megtalálható földhídon keresztül történhetett. E természetes migráció (vándorlás) okai a klimatikus viszonyokkal magyarázva tűnik a legkézenfekvőbbnek. E vándorolások időbeli elhelyezése megint csak bizonytalan: történhetett több tízezer évvel ezelőtt, de a régészeti leletek tanúbizonysága szerint legkésőbb i.e. 10.000 környékén „kellett” bekövetkeznie. Megjegyzem, erről egy hasonló című mozifilm is megjelent nemrégiben. Azután máig tisztázatlan okok miatt a paleoamerikaik gyorsan szétrajzottak a számukra új földrészen és több mint száz nemzetre, etnikumra és kultúrára szakadtak szét. Természetszerűleg ennyi idő alatt ennyiféle ennyire különböző népcsoport és kultúra kialakulása eléggé megkérdőjelezhető és természetellenes, hacsak valamilyen külső erő be nem avatkozott az evolúciójukba. De vessünk egy pillantást a bennszülöttek fejletlenségére, hogy teljesebb képet kapjunk róluk! Arról, hogy mennyire primitívek és elmaradottak voltak „eredetileg”, majd utána azt is megvizsgáljuk, hogy egyetlen pálcasuhintással több megatörzs szellemi elitje megvilágosodott és kozmikus tudatosságra szert téve, a mai tudományunkat meghazudtoló összefüggésekre jöttek rá, metropoliszokat kezdtek építeni a trópusi őserdők közepén, úthálózatokon közlekedtek, szemmel nem látható csillagokat jegyeztek fel, precízen mérték az időt, a Föld és a bolygók mozgását, illetőleg bonyolult szerkezetű nyelveket fejlesztettek ki. Kissé nagy a szakadék a két embertípus, a paleoamerikai ősember és a mitologikus-spirituális indiánkultúrák tagjai között, nemde?
A bennszülöttek életmódja sokszínűséget mutatott Kolumbusz idején: vadászó-gyűjtögető, földművelő-mezőgazdasági, ugyanakkor a monumentális és mesteri architektúra (építészet) egyaránt jellemezte őket. Hozzáteszem, kronológiailag előbb volt a fejlett, úgynevezett „magaskultúra” és csak jóval ezután a primitívebb indiánkultúra. Tehát egy fordított irányú evolúció zajlott le, vagyis devolúció!
Ma csak a régi spirituális világok leszármazottaival találkozhatunk. A legnagyobb populációk Bolíviában, Kolumbiában, Peruban, Mexikóban, Guatemalában, Ecuadorban és Paraguayban találhatók.
Ha találós kérdésként feltennék nekünk, hogy hányféle nyelven beszéltek az indiánok, illetve a bennszülöttek Amerikában, akkor szerintem csak nagyon kevesen találnák ki, hogy több mint ezer nyelvet különböztettek meg. S még mielőtt kisebb dialektusokra gondolnánk csupán, megemlítem, hogy a kecsua, a maja, a guaraní és a nahuatl nyelveket több millióan tudhatták magukénak.
A mitológia és a legendák, melyek az időtlenségből származnak és éppen ezért könnyedén ívelnek át évezredeket, hűen tükrözik származásuk hasonló gyökereit. Azonban az indián törzsfőnök és a varázsló az eredettan kérdésére nem lefelé, a föld felé, hanem az ég felé mutat.
Az első könyvemből idézném magamat:
„A múlt után vessünk egy pillantást a jelen emberiségre! Sokfélék vagyunk. Nem Atlantisz volt az egyetlen élővilág bolygónk közelmúltjában. Sok más faj is megfordult itt, melyek mind üzeneteket hagytak az utókor számára. Mi több, ma is élnek itt más bolygók népei: az indiánok, a japánok, az afrikaiak, az arabok, a kínaiak, a svédek – mind más faj. Lehet, hogy hihetetlen, de ők – legalábbis az őseik – nem emberek voltak. Persze mára elfeledték a múltjukat, elemberesedtek, de például az indiánok régi mondáik, legendáik, eredetmítoszaik szerint aranygömbökön érkeztek és tűzzel szálltak alá az égből. Az indiánok a Fleath bolygórendszerből, egy hármas bolygóról érkeztek. Próbálj hozzászokni, hogy nem minden emberi külsejű lény ember, mert a lelkek hovatartozásuk szerint máshonnan származnak.”
„Érdemes megfigyelni, hogy a világ egymástól távol eső civilizációiban találkozhatunk rejtélyes tűzgömbökkel: Egyiptomban, a busmanoknál, az indiánoknál, sőt, az indiai kultúrkörben szintén. E szerkezet valami gömbszerű forma, ami szupergyors, általában csóvát húz maga után vagy fényjelenség kíséri. Érdekes, hogy a történelmi emlékek tanúsága szerint már évezredekkel ezelőtt tapasztaltak a földlakók furcsa repülő szerkezeteket. Ezek a tulajdonképpen űrhajóknak nevezhető masinák egy rendkívül fejlett technikai apparátusra utalnak, melyekkel az istenek közlekedtek. A meglévő Biblia is őriz emléket egy ilyen különös hajóról, Noé bárkájáról.”
(Száraz György: A fejlődő lélek útja – Ezo-tér Kiadó 2007.)
Az indiánoknak egyébiránt hihetetlenül gazdag és változatos a vízözönről szóló mondakörük. A bárka és a piramis hagyománya megtalálható a maja, a guarani, a pueblai, a mesikai indiánok, az Antillák és a Karib-tenger lakói, valamint a mizték, zapoték, tlascala, chiapana, patagon tradíciókban is, hogy csak néhányat említsek a teljesség igénye nélkül.
A világ – itt korszakot és nem az univerzum megalkotását értik alatta! – teremtéséről és a későbbi vízözönről, illetve tűzözönről szinte minden indián kultúrában találkozunk. Az indiánoknál is mindent a kozmosz erői és istenei uralnak és irányítanak. Akár Dél, akár Közép-, akár Észak-Amerika tőkultúráinak emlékeit és maradványait fogjuk vallatóra, lépten-nyomon ugyanazokba a tényekbe, összefüggésekbe és megfeleltetésekbe (analógiákba) ütközünk. Például: napimádók voltak, vallásuk abból az időből ered, amikor még az istenek a földön jártak, illetve a Földre érkeztek, olyan szentélyeket és templomokat emeltek a Napnak, amelyeket a vízáradat megkímélt, vagy ahová legelőször sütött le a Nap.
De másik területről vett példákkal is szolgálhatok. Az észak-amerikai nomád indiánok – sziúk, algolkinok, knisztinók, kolosok, irokézek, delavárok stb. – hagyományában is kohéziós erőkre bukkanunk: vízáradat, amely a bűnöket elmossa és új életfeltételeket teremt, bárka, amelyen megmenekülnek az élőlények, majd állatok kiküldése, telepítése, végül az új emberiség és újfajta fejlődési szakasz elindítása.
Mára persze csak mesévé szelídültek a szóképek, amelyek isteni küldöttekről, tanítókról és lelkekről szólnak szimbolikus nyelven:
Állítólag a fecske ellopta a tüzet a Napból és farktollain tartva lehozta a földre és átadta az embereknek.
Az amerikai indiánok mitológiájában a pulyka segített a világ megteremtésében és a pulyka tanította meg a gabonatermesztésre és a gonosz szellemek elűzésére az embert.
Az északnyugati partvidék indián törzseinél dívik a totemhit, ahol a nemzetség tagjai egy bizonyos mitikus-mágikus állatőstől származtatják magukat. Gyakran találkozhatunk a védőszellemek tiszteletével is.
Az indiánok szerint a Harkály szabadította ki a föld mélyéből az embereket és a vadászat, a földművelés és a zene tudományával ajándékozta meg őket.
Észak-Amerika egyik legelterjedtebb legendabéli motívuma a Búvár-madár, ami lemerült a tengerbe és iszapot hoz fel. Voltaképpen így keletkezett a Föld, amelyet egy óriásteknős tart a hátán.
Az irokéz mítoszokban egy bölcs Varjú szállt alá a Nap birodalmából, aki elhozta a kukoricát az embereknek.
A maja mitológiában négy óriás jaguáristennel találkozunk, akik az égboltot tartják. Hitük szerint a Tollaskígyó nevű istenség teremtette a világot, benne minden növénnyel és állattal, végül kukoricaliszt-tésztából formálta meg a maják őseit.
Az azték Kutya-isten képes újra teremteni az egyszer már elpusztult emberiséget.
Ezek csupán illusztrációk arra, hogy milyen eredetmondákkal és spirituális tartalmakkal találkozunk az amerikai kontinens őslakóinak emlékeiben. Ugyanakkor, aki metafizikai tartalmakat, ontológiai értelmet keres ezen jelképrendszerek és nyelvek mögött, az meg fog lepődni, mert kiderül számára, hogy amit eddig mesének hitt, annak komoly valóságalapja van.
1.) Az esőtánc egy olyan rituális tánc, melyet eső előidézésére és a bőséges termés biztosítására mutatnak be. Ezt a fajta természetmágiát Egyiptomtól kezdve az indián kultúrákig mindenhol megtaláljuk. Az USA délkeleti részén élő cseroki indiánok esőtáncának rendeltetése a közvetlen eső kiváltásán kívül a gonosz szellemek elűzése is volt. A mítosz úgy szól, hogy a zuhogó eső cseppjeiben valójában a régmúlt idők törzsfőnökei is alászállnak és megküzdenek a gonosz démonokkal egy különleges árnyékvilágban, amely a mi valóságunk és a szellemvilág között húzódik, vagyis amit az ezotéria asztráltérnek nevez. Így az esőtánc szertartás valóban olyan segélykérés, mely mágikus gyakorlatot feltételez. Ehhez különleges kellékeket: felszentelt színes tollakat és kristályokat alkalmaznak, melyek a víz-eső princípiumával állnak analógiás kapcsolatban. Magát az esőtánc-tradíciót titkosan, apáról-fiúra szállva adják tovább.
2.) A nagy földrajzi felfedezések és a hódítók-gyarmatosítók tudtukon kívül, akaratlanul is meglehetősen komoly hatásokat gyakoroltak az amerikai bennszülöttek életére. A XV. században az indián népesség száma 7-10 millió körül lehetett. Az indiánok javarésze hegyekben és esőerdőkben élt. Elég, ha az Andok-hegységre vagy Brazília esőerdőire gondolunk.
Majd az európaiak feltűnésével az indiánok számára szokatlan betegségek is felütötték a fejüket, amelyek megtizedelték a lakosságot. Pontosabban alig száz év leforgása alatt 90%-ukat valósággal kiirtották az indiánok számára furcsa és végzetesnek bizonyuló vírusok és baktériumok.
3.) Az etnobotanika tudománya arról szól és azt kutatja, hogy az egyes növények alkotórészeit miként lehet betegségek és különféle rendellenességek gyógyítására felhasználni. Az etnobotanika ősképének tulajdonképpen az indián törzsek medicináját, a varázslói tudományt tekinthetjük. Az indián sámánok pókcsípéstől kezdve a kígyóharapásig minden sérülést, illetve szinte minden betegséget tudnak gyógyítani.
Ez ihlette meg a gyógyszerfejlesztőket, s napjainkra már külön iparággá nőtte ki magát az orvoslás eme ágazata. Az Amerikai Nemzeti Rák Intézet által felfedezett daganatellenes gyógyszerek hatóanyai olyan növényekből származik, amelyek 70%-a kizárólagosan esőerdőkben él.
4.) Az egykoron fejlett magaskultúrák és civilizációk eltűntek. Ennek közvetlen okai között említhetjük a környezetszennyezést is. A trópusi esőerdők szolgáltatták a színhelyet az inka, a maja vagy éppen az azték civilizáció kibontakozásának. Az elmúlt száz évben azonban olyan mértékű volt és jelenleg is olyan ütemben zajlik az esőerdők kiirtása, a talaj pusztulása, a vizek szennyezése és a klimatikus viszonyok romlása, hogy egyre inkább beszűkül az élettér. Ez elsősorban (egyelőre) nem a városlakókat, hanem a kizárólag természetben élő, a természettel kölcsönös egymásrautaltságban vegetáló indián bennszülötteket érinti.