Megjegyzések, nevek, firkák, utcanevek, térképrészletek, rajzok és persze a mindezeket összekötő történetek – így áll össze egy rekonstruált történelem Zoltán Gábor esszéregényében. Azonban a kötet említett összetevőin túl a legfontosabb mégis a megfelelő nézőpont megválasztása és a szomszéd szerep perspektívája. „Éldegélünk, egy-egy óvatlan pillanatra szabadnak érezzük magunkat, azt hisszük, megválaszthatjuk, kikre figyelünk oda, és kiknek adunk a szavára, kiket szeretünk, miközben közvetlen közelről figyel halálos ellenségünk: a szomszéd” […]
Levegős versek, avagy a kapkodó tüdőkről
2020.06.07 - tiszatáj
FEKETE VINCE: SZÁRNYVONAL
Ha a keresztény kultúra világképét tanulmányozzuk, arra a megállapításra jutunk, hogy noha egy hármas felosztású kozmoszképpel van dolgunk, amelyben Földünk mintegy köztes, átmeneti térként tételeződik, a kétpólusú ellentétekben való gondolkozás mégis áthatja ezt a világmodellt is. A közmegegyezés szerint a „lenti”, ha úgy tetszik, „földi alatti” szférával társítjuk-azonosítjuk az „alantast” mint olyat, így értéktanilag értelemszerűen annak bináris párja, vagyis a „fenti” rendelkezik a „mennyei” minőséggel… – HAJNAL ZSOLT KRITIKÁJA
Címke: Fekete Vince, Hajnal Zsolt, irodalom, kritika, Szárnyvonal
Nyilvános agónia
2020.06.03 - tiszatáj
GONDOLATOK PEER KRISZTIÁN 42 CÍMŰ VERSESKÖTETÉRŐL
Peer Krisztián 15 éves költészeti csendet – hisz előző kötete, a Hoztam valakit magammal 2002-ben jelent meg a Palatinusnál – megtörve jelentette meg 42 című verseskötetét. A kötet megírását inspiráló tragédia – Peer kedvesének korai halála –, annak körülményei és az arra való reflexiók adják a verseskötet alapvető magvát… – TAKÁTS MÁRK DÁVID KRITIKÁJA
Címke: 42, irodalom, kritika, Peer Krisztián, Takáts Márk Dávid
Címke: irodalom, Katona Andrea, kritika, Plüss Műhely, Révész Emese, Simi és a rendetlen betűk
Szekunder trauma
A tudósítást befolyásoló tényezőkről és az elbeszélés nehézségeiről egyáltalán nem esik szó, pedig az nem feltétlenül csak a traumát közvetlenül átélt személy szempontjából lehet érdekes. Az elbeszélő akadályait jelző metagesztusok azok, amik igazán közel vihetnének bennünket mások tragédiáihoz és ahhoz a legbelső érzéshez, ami kollektív traumáinkat katalizálja… – LUKÁCS BARBARA KRITIKÁJA
Címke: ajánló, Éjszakai földet érés, irodalom, Izsó Zita, kritika, Lukács Barbara, Tiszatáj à la carte