Óbudai Kaszások - Történelmi címvédés!
2018. június 09. , 14:00 ND. forduló Óbudai Mini Kupa
Történelmi címvédés!
Újlaki Farkasok _ Békási Gazellák
Vezette: Osztovits Pál, Kovács Gedeon, Korpás Máté
Újlaki Farkasok 26 12 3 29 14 84
Békási Gazellák 10 24 4 15 24 77
Dupláztak a Farkasok!
Két mérkőzésnyi pihenőt követően elérkezett az évad utolsó csatája, az Óbudai Mini Kupa döntője. Ellenfelünk a bombaerős Gazellák csapata volt, soraikban hat Kaszás Girls lány, mindegyikük kemény ellenfél, különösen az egész mezőny legjobb adottságaival rendelkező Czirkos Panka. Kiélezett és szoros csatát vártam a meccstől, tudtam, hogy a lányokon kívül magunkat is le kell győzni ahhoz, hogy újra bajnokok lehessünk. Megcseréltük az ötösök közti sorrendet, mert a lányok ellen így jöttek ki jobban a támadó-védő párok. Iszonyatos lendülettel és akarattal kezdtük meccset. Sebességünkre és élességünkre nem volt válasza a lányoknak, Ambrus, Miló és Dani kosaraival 9:0-ra vezettünk alig két perc elteltével. Időt is kért Bence bácsi. A folytatásban is egyértelmű fölényben játszottunk, labdaszerzésekkel és eredményes támadásokkal operáltunk. Öt perc körül, 15:6-nál jött az első holtpont a játékunkban, ekkor időt is kértem, hogy tudjunk pihenni. Ezt követően tudtuk folytatni a hengert, 11:4-re hoztuk a fennmaradó három percet, a pontszerzőinkhez Orosz Marci is csatlakozott. 26:10 ide az első nyolc perc után, csak dicsérni tudtam, így kell elkezdeni egy döntőt! A lányok csak 10 fővel tudtak kiállni, jóval nagyobb terhelés volt rajtuk, így kicsit változtattak a védekezési stratégiájukon. A konzervatívabb felfogásukkal igencsak meggyűlt a bajunk, ráadásul az elhibázott támadásainkat villámgyors kontrákkal jutalmazták. Nagyon nehezen találtuk az utat a gyűrűhöz, Milus két kosara mellett Bence néha már extra dobásaival próbáltunk lépést tartani, de a különbség egyre csak csökkent elsősorban a 14-es Gazella lány ellenállhatatlan játékának. A félidőre 4 pontra olvadt az előnyünk (38:34). Volt ok az aggoldalomra.
A büntetőzés nem sikerült jól, sok elrontott dobás mellett három pontot tudtunk csak begyűjteni. Szép volt Miló, Apor és Dávid! A lányok négy pontot szereztek, így további egy ponttal csökkent a két csapat közti különbség. A harmadik negyedben a célunk ismét a minél nagyobb előny építése volt. Tudtuk, hogy enélkül nem lesz esélyünk győzni. Fel volt adva, hiszen a lányok követték a második negyedre „kitalált” védekezésüket, így nagyon nehéz volt gyors kosarat szerezni. Ráadásul a 15-ös lány is megérkezett a meccsbe és megkezdte a pontgyártást. Mindezek ellenére egy hihetelenül erős negyedet hoztunk össze. Minden pályára lépő játékosunk a lelkét kitette a csapatért. Alig volt elhibázott támadásunk, egy-egyezésekből, befutásokból és gyorsindításokból is rendre eredményesek tudtunk lenni. Büntetőt nem hibáztunk. Még az első negyedbeli 26 pontunkat is sikerült felülmúlni, végül 29-nél álltunk meg. 70:53 a harmadik negyed végén. A negyedik negyedre megbeszéltük, hogy muszáj változtatni a támadásaink stílusán. Türelmesebben, a védőket jobban megmozgatva kell próbálkoznunk, és fontos, hogy be is találjunk, mert ha hibázunk, rögtön büntetni fognak. Nagyon nehéz ezt ilyen fiatalon megérteni, de összességében jól ráéreztünk. Milus és Bence mellé Joni is be tudott szállni a pontgyártásba, így minden egyes Gazella próbálkozást vissza tudtunk verni. Hét percig tartottuk az előnyt, az utolsó hatvan másodpercre 84:65-ös állással. A Gazellák még tartogattak egy igeny komoly rohamot, mi pedig már teljesen elfáradtunk fejben, így nem tudtuk ezt jól lereagálni. 12 ponttal jöttek közelebb, ami nagyon izgalmas végjátékot eredményezett, de végül megtartottuk a vezetést és győztünk. Másodszor is bajnokok lettünk, ahogy amerikában mondják: „BACK TO BACK”! :) Apró érdekesség, hogy a tavalyi fináléhoz hasonlóan idén is 84 pontot dobtunk.
Nem akármilyen csatát tartogatott a döntő, nagy gratuláció mindkét csapatnak. Szeretném meglengetni a kalapom a lányok előtt, 10 emberrel, ráadásul két kis törpikével nagyon komoly teljesítményt nyújtottak. Czirkos Panka produkciójára nehéz szavakat találni, 41 pontot szerzett. De nem szabad, hogy ez elhalványítsa a csapattársai érdemeit, hiszen mindannyian kiadtak magukból mindent. Az őket felkészítő edzőknek szintén jár az elismerés. A mi csapatunkról is csak a legjobbakat tudom írni. Úgy gondolom, hogy az öt fiú, akiket az első meccs után számonkértem, csattanós választ adtak az őket ért kritkára. Vezérként kosárlabdáztak, mindent megtettek a csapatért. Igazi sportemberhez méltó magatartás. Büszke vagyok rátok! Ambrus a meccs közben 13/13 büntető, ami ezen a szinten parádés, de Miló, Dani, Bence és Milus is legalább ilyen jól teljesítettek. A többiekről is csak a legjobbakat tudom elmondani. Elfogadták, hogy támadásban nem feltétlenül övék most a főszerep, kőkemény védekezéssel, jó átadásokkal és egy-egy szemfüles kosárral segítették a csapatot. Ne higgye azt senki, hogy nélkülük győzni tudtunk volna. Végül szeretném kimelni Gerdát és Csikós Milánt, akik a kötelező keretszűkítés okán nem léphettek pályára, pedig nekik is helyük lett volna ott. Köszönöm nekik, hogy végig a csapattal voltak és segítettek, amiben csak tudtak.
Újabb bajnoki cím, duplázás, ráadásul az ÓMK közel másfél évtizedes történelme során az első címvédés. Az elmúlt két szezon során 40 bajnoki mérkőzés, 39 győzelem és 1 vereség. Ez a jéghegy csúcsa. A víz alatt pedig a rengeteg munka, a mérgelődés, a fegyelmezés, a dicséret, az öröm, az odaadás. A szeleburdiság, a piszkálódás, a barátkozás, a pacsizások. A sírás és a nevetés. Az eggyé formálódó közösség, az áldozathozás a családok részéről. A sok pozitív visszajelzés és a meg nem szűnő támogatás. Ezernyi tényezőt lehetne felsorolni, ami ilyen sikeressé tett bennünket egy olyan mezőnyben, ahol az elmúlt időszakban gyerekek százai fordultak meg, az edzők sokaságáról nem is beszélve. A Farkasok csapata öt évvel ezelőtt szinte a semmiből épült újjá, lépésről lépésre fejlődve vált az Óbudai Mini Kupa mezőnyének egyik minta csapatává. A szezon elején bátran lehetett volna arra fogadni, hogy sikerül a címvédés. Taivainen Bence fájó búcsúja azonban kissé újrarajzolta az erőviszonyokat. Nélküle végigvinni mindezt már komoly kihívás volt. Bence ott volt velünk a döntő alatt, köszönjük ezt neki! Neki is megérdemelten járt az aranyérem.
A 2017/2018-as szezon bajnok csapatának névsora: Csikós Milán, Csizmadia Márton, Demeter-Nyitrai Dávid, Domonkos Kristóf, Eperjesi Ádám, Fülöp Vince, Halász Jonatán, Horváth Bence, Hrubi Dániel, Jánosi Gergő, Kadenszki Gerda, Kukla Dalma, Mayer Jázmin, Orosházi Milán, Orosz Márton, Rejtő Apor, Sárváry Dániel, Sebesvári Bendegúz, Seres Milán, Szeberényi Benjamin, Takács Ábel, Tóth Ambrus, Ujhelyi Domonkos, Végh Ádám, Wéber István, Yuan Zi Han és a már említett Taivainen Bence. 27 szuper gyerkőc, akikre méltán lehetnek büszkék a családjaik. Gratulálok mindenkinek!
Szeretném megköszönni a szülők egész éves támogatását és a munkám segítését. Gyakorlatilag minden mindig úgy volt, ahogy szerettem volna. Ilyen háttér mellett nagyon könnyű dolgozni. Bízom benne, hogy az eredménnyel sokak elégedettek. Mindig nagyon sokan voltunk a Farkasoknál, de mégis mindig egy irányba tartottunk és ez csak és kizárólag a szülők érdeme. Hálás köszönet érte.
Remélem, hogy még mindenki bírja az olvasást. Most jönnek a záró gondolataim, amit már hagyományként azoknak a csapattagoknak szánok, akiktől a szezon végével elbúcsúzunk. Várja őket a gyermek korosztály, új körülmények és új kihívások. Jöjjenek tehát a ballagóink, névsor szerint:
Horváth Bence (csatlakozott: 2017. szeptember) egy évet töltött el Farkasként. Az élő példája annak, amikor a kemény munka meghozza gyümölcsét. Az első pillanattól kezdve nagyon figyelt és nagyon akart tanulni. Folyamatosan lépett előre, plusz mérkőzések után már plusz edzésekre is lehetőséget kapott. Minden ilyennel élni tudott, a szezon végére a korosztály elitjébe verekedte be magát a klubon belül. Az elődöntőben 20 pontos karrierrcsúccsal segítette a csapatot, de egész évben az egyik legmegbízhatóbb, legegyenletesebben teljesítő csapattagunk volt. Egyszeres ÓMK bajnok.
Orosházi Miló (cs: 2016. szeptember) a tavalyi szezonban robbant be a Farkasok közé. Reménységként lehetőséget kapott már az első szezonjában, a másodikban pedig a Kaszás Minik egyik alapembere volt. Edzésről szinte sosem hiányzott, meccsről meg pláne nem. Sosem akartam elhinni, amikor azt hallottam, hogy az edzéseken kívül gondok vannak vele. Neki úgy látszik a kosárlabda adta meg a tökéletes közeget, itt tudott kiteljesedni mentálisan és fizikálisan is. Példás csapattag és vezér volt. Kétszeres ÓMK bajnok.
Orosz Marci (cs: 2015. szeptember) a legtapasztaltabb csapattagjaink egyike volt az idén. Másodikban állt közénk, megélt sok kemény edzést és nagy csatát. Lelkesédésével mindig kiemelkedett, de ha arról volt szó, a bohóckodást sem vetette meg soha. J A kezdettől fogva fontos volt neki a csapat, kitartásának köszönhetően idén a Tornyok csapatban plusz versenyzési lehetőséghez juthatott. ÓMK bronzérmes és kétszeres ÓMK bajnokként búcsúzunk tőle.
Sárváry Dani (cs: 2015. szeptember) három szép szezont hagy maga mögött. Másodikos kora óta számíthatott rá a csapat, ő aztán sosem kímélte magát, ha edzésről vagy meccsről volt szó. A fájdalom számára szinte ismeretlen fogalom. Tavaly ő is Reménységként versenyezhetett a Farkasok csatái mellett. Ebben a szezonban ő is a Kaszás Minik alapembere volt, fürgeségével és szívósságával minden fronton a csapatai hasznára volt. Nagyon fontos volt neki is a csapat, részese volt a legnagyobb sikereinknek. ÓMK bronzérmes és kétszeres ÓMK bajnok.
Seres Milus (cs: 2015. szeptember) harmadikosként döntött úgy, hogy Farkas lesz. Megérte rá várni, az első pillattól látszott, hogy jó esze van a játékhoz, átlátja a pályát és remek érzéke van a befejezésekhez is. Edzéseken nagyon szorgalmas. Már a tavalyi döntőben a csapat egyik nyerőembere volt, a szezon során Reménységként is kipróbálhatta magát. Idén a Kaszás Minik között egyetlen csapattagként egy mérkőzéről sem hiányzott, Farkas meccsekről is csak egyszer maradt távol. A korábban megemlített fiúkhoz hasonlóan ő is vezér volt, szintén ÓMK bronzérmes és kétszeres ÓMK bajnok.
Tóth Ambrus (cs: 2015. április) a legrégebbi csapattagunk, akitől búcsúzunk. Gyakorlatilag az ÓMK történelmének élő lexikona, mindent tudott a minket körülvevő helyzetről, esélyekről, eredményekről. Küzdeni akarása és szenvedélye a játék iránt mindig is kiemelkedő volt, ezért ért meglepetésként, mikor a tavalyi Reménység év és bajnoki cím után, már Kaszás Mini játékosként szeptemberben a befejezésen gondolkodott. Az idei döntő legeredményesebb Farkasa volt, ezzel remélem bebizonyította önmagának is, hogy bármit el lehet érni, ha kitartó az ember. Ő is ÓMK bronzérmes és kétszeres ÓMK bajnok.
Amint látható, 6 különleges fiútól búcsúzunk. Hiányozni fognak mindannyian. Sok sikert kívánok nektek az élet minden területén. Remélem, hogy mindig jó érzéssel gondoltok majd vissza a Farkas éveitekre, a csapatra, az edzések, versenyekre és meccsekre!
A többiek között már ott bújnak az új reménységek, vezérek és érdekesebbnél érdekesebb karakterek. A nyári szünet után kezdődik egy újabb kaland, megannyi érdekes és értékes pillanattal. Addig is jó pihenést mindenkinek! Köszönöm, Farkasok!
Tóth Ambrus Gergely 27
Sárváry Dániel István 14
Orosházi Milán 13
Horváth Attila Bence 12
Halász Jonatán 4
Orosz Márton 2
Rejtő Apor András 1
Demeter-Nyitrai Dávid 1
Fülöp Vince 0
Csizmadia Márton 0
Az utolsó másodpercek és ünneplés videója: https://youtu.be/mpGjcA8FCW8