A XX. század költői – kis versolvasás – (Petőfi Sándor – Békássy Ferenc – Orbán Ottó)
​​​​​​​Itt nem lehetsz szabad. Míg Orbán Ottó költői „seggen csúsztak", önhittek voltak-lettek, vagy mániákusak, vagy irodalmi sztárok, rosszabb esetben népvezérek, Békássy már benne áll a tragédiában, tud róla, sejti, hogy hova fog ez vezetni, de még nem kiábrándult. Orbán Ottó a kiábrándultságon is túl van. – Weiner Sennyey Tibor vasárnapi levele.
Nem lehet tovább keresni azt, aki nekem egy rossz csókkal üzent. Mihályi Rozáliával nem beszélhetek, Mihályi Rozáliát nem vallathatom ki. Csak egyet tehetek, Mihályi Rozáliából megcsinálom az élet és csók múzsáját. Eléggé nem ismertem s eléggé belerondított az életembe. Különben is, ki tudja meddig kellene kereskednem, amíg megtalálnám azt, aki a szerelemről szomorú üzenetet küldött Kun Marcella által s az én férfiúi állatiasságom jutalmául? Nagyon szép koszorút vittem ki másnap, ragyogó délelőttön, a temetőbe, Mihályi Rozália sírjára. S akkor olvastam: Itt nyugszik Mihályi Rozália, élt huszonhat évet, béke poraira.
Ady - Adyról
Debreceni félig jogász, félig újságíró, kissé csokoniaskodó életemből sikerült kiszabadulnom, s 1900 január elsején Nagyváradon kezdtem dolgozni egyik napilap szerkesztőségében és már véglegesen és hivatásosan hírlapíróként. Nemsokára a Nagyváradi Napló szerkesztője lettem, sokat írtam, de kevés verset, dacból, öntemetésből, mert hát költőnek lenni hóbortos és komikus dolog.
Ki volt Wertheimstein Rózsika?
"A címben megnevezett hölgy Nagyvárad szépe volt, míg egy szép napon oda nem érkezett Európa egyik leg­gaz­da­gabb embere, az ifjú Charles Rothschild, hogy meg­kér­je a ke­zét és azután magával vigye angliai kastélyába." – Sárközi Mátyás tárcája ízelítőnek legújabb lapszámunk második oldaláról.