Válasz a miértekre - Felsofokon.hu a Szakmai Magazin
Főoldal » Válasz a miértekre
Ez a táv számomra egy nagy kihívás, egy álom, egy önismeret. Ez egy lelki teher ledobásának egyik nagy állomása. Ennek a lelki tehernek köszönhetően fejben nagyon erősen AKAROM a sikert, és a fejre van a legnagyobb szükség mind a 42 195 méteren. Ezek tehát a futásom nagy motivációi és céljai.
A blogom célja a következő: Egybegyúrni a saját magam által tanult és tapasztalt dolgokat, melyeket vegyítek profik által készített edzéstervekkel. Majd ezt az egészet végig edzve, saját gondolataimmal és érzéseimmel kiegészítve közzé tegyem, ezzel is személyesebbé téve az egész felkészülési folyamatot és az egész hosszútávfutást.
Saját magam és az ˝előképzettségem˝ megismerése miatt szeretném néhány mondatban összefoglalni, hogy honnan is kezdem a felkészülést. A hosszabb távok futásával sosem volt különösebb gondom. Éveken keresztül egy soproni 4,5 km-es erdős pálya adta nekem a futás élményét egy-egy körrel. Tavaly (2011) március környékén bővítettem ki az edzéstervemet 10km körüli távokra, hogy május elsején az Eisenstadt-Sopron közt zajló Európa futáson részt vegyek, mely egy 18-19 km-es futó esemény. Mondanom sem kell a fülledt melegben a hűs erdőhöz szokott futó szenved. Én sem voltam ezzel másképp, nagyjából 2 óra alatt sikerült teljesítenem a versenyt, kínok között. Ekkor éreztem, hogy ez nem csupán játék és mese, erre jövőre komolyan kell készülni. Nagyjából ez volt az első fordulópont…
Az első fordulópont óta komolyabban vettem az edzést, mint korábban. Év közben a kispályás foci és a sörkorcsolyázás mellett róttam a kilométereket, de messze volt a májusi cél. Október-november környékén elfogyott a lendület, októberben 25, a 11. hónapban 0 futott kilométer került az elektronikus naplómba, mely után elgondolkodtam, hogy ennek nem lesz jó vége.
Aztán jött a cégnél egy mentő ötlet: Fussuk körbe a Balatont! Nagy szervezésbe kezdtem/kezdtünk. Pénz, csapat összeszedése, nevezés, edzések újra kezdése stb… Amikor a cégnél minden zöld utat kapott kezdődhetett a totális felkészülés. Decemberben a szervezés és munka mellett már 22,5 km-t, januárban az enyhébb időnek köszönhetően 123 km-t teljesítettem. A február megviccelt így ekkor csak 67 km-rel növeltem az össztávomat. Márciusba a 4 fős csapatunkkal megkerültük a Balatont ezzel életre szóló élmény szerezve magunknak. Itt teljesítettem első félmaratonomat, mely csak fokozta a futás iránti elkötelezettségem.
Ezek után megfordult a fejemben egy maraton ötlete, de elhessegettem mondván ˝András nem gondolhatod komolyan egy félmaraton után!˝ Gondoltam, fokozatosan feljebb emelem a távot és majd meglátjuk. Ekkor – mivel véletlenek nincsenek – Sopronba visszatérve egy plakát ‘ütközött belém’ ˝3. Panorámaraton Sopron˝ itt rögtön ki is szúrtam magamnak a 28 km-es távot, mely egy ”2/3 maratonnak˝ felel meg. ˝Ez lesz a következő lépcső, ha ez jól sikerül, idén teljesítek egy maratont!”-gondoltam.
Megszenvedtem a távval, lévén a Soproni hegyekben köröztünk és legyőztünk közel 1500 m szintkülönbséget (három kilátó érintésével) a két körös futam alatt. A versenyen elért 3. helyezésem pedig megerősítette elhatározásom: KELL A MARATON, de még nem idén.
Ez után kezdtem el kutatni, olvasni, kitalálni milyen is legyen az edzéstervem, és majd egy hónap alatt meg is szültem az eredményt. Ezt a folyamatot is be fogom mutatni a blogomban.
Arról is lesz szó, hogy hat ez környezetemre, rám, a munkámra az életemre… Próbálok mindenre kitérni, mely érdekes lehet akár egy olvasónak is, hiszen jövő áprilisig van még idő, remélem elég is lesz…
« A világ egyik legnagyobb akváriuma