A lucerna többéves kultúra, ami kedvez a károsítók felszaporodásának, és a védekezési döntéseknél is figyelembe kell venni azok kihatását a következő évekre is.
A vegyszeres védekezéseknél vegyük figyelembe, hogy a kezelt lucernát gyakran tejelő állatokkal etetjük fel, a szermaradékok pedig a tejben feldúsulhatnak. A lucerna kedvelt búvóhelye, illetve tápláléka apróvadnak, fészkelőhelye vagy táplálékforrása a beporzó rovarok – főleg vadméhek – jelentős részének, ezért a vegyszeres védekezések elvégzésekor gondoskodni kell ezek védelméről is. A házi méh is szívesen látogatja a lucernát, s bár a beporzásában nem túl nagy a szerepe, védelmük érdekében virágzás táján csak méhkímélő technológiával juttathatjuk ki az engedélyezett szereket.
A növényvédelmi technológiát befolyásolja a termesztés célja is. Magtermesztés esetén nagyobb gondot kell fordítani a vegyszeres gyomirtásra, a magkártevők ellen pedig csak ekkor kell védekezni.
A növényvédelemről szóló 1988. évi 2. törvényerejű rendelet és az ennek végrehajtására kiadott 5/1988. (IV. 26.) MÉM rendelet zárlati (karantén) károsítónak minősíti a lucerna korinebaktériumos hervadását és veszélyes károsítónak a hörcsögöt, a mezei pockot, a vírusvektor levéltetveket, a cserebogarakat, az arankafajokat, a mérgező gyomnövényeket és a szádorféléket. Ezek ellen kötelező védekezési intézkedéseket írhat elő a növényvédelmi hatóság, és a termelő nem mérlegelheti a védekezés gazdaságosságát.
A tábla kiválasztásával eldönthetjük a lucerna sorsát. Különösen fontos a térbeni és időbeni izoláció a már álló, illetve a két éven belül feltört lucernától. Az izolációs távolság legalább 1 km legyen. Ezzel megakadályozzuk, hogy a vincellérbogár már az első évben tömegesen fertőzze az új lucernát, ami az állomány kiritkulásával jár. Ugyanoda 5–6 évig ne kerüljön ismét lucerna, de ha arankafertőzést észleltünk, akkor 8–10 évig se.
Vetés előtt mérjük fel a talajlakó kártevők egyedsűrűségét. Ha a fertőzés indokolja, ellenük talajfertőtlenítést kell végezni. Ha a talajfertőtlenítés közvetlenül a vetés előtt történik, akkor diazinon és teflutrin hatóanyagú szerek engedélyezettek. Tavaszi telepítés esetén az előző év szeptemberében is elvégezhető a védekezés – amennyiben a talaj nem túl száraz és hideg –, és ilyenkor bármely talajfertőtlenítő szer alkalmazható.
Csak fémzárolt, virus-, aranka- és lucerna-magdarázs-mentes magot vessünk, amelyet nem sokkal a vetés előtt kaptán és benomil hatóanyagú szerek kombinációjával csávázzunk meg a csírakori betegségek (Fusarium, Rhizoctonia, Pythium fajok) ellen.
A telepítés előtt végzett agrotechnikai munkák képezik a lucerna gyommentesítésének preventív elemeit, de maximális kihasználásuk sem teszi feleslegessé a gyomirtó szerek alkalmazását.
A vetés előtt 4–5 nappal, március közepén juttathatjuk ki az EPTC és benefin hatóanyagú szereket, amelyeket azonnal be kell dolgozni 6–8 cm mélységig a talajba. A benefin hatóanyagú szerek akkor is alkalmazhatók, ha a lucernát borsó felülvetéssel telepítjük.
A lucernatáblát vetés után közvetlenül réseljük vagy árkoljuk körül a gyalogló kártevők (hamvas vincellérbogár, feketebarkó stb.) betelepedésének megakadályozására. Az árok vagy rés aljára metilparation hatóanyagú porozószert szórunk, majd a szert 8–10 naponként felfrissítjük, vagyis újra kijuttatjuk.
Vetés után és kelés előtt, március végén végezhetjük a preemergens gyomirtást klórtal-metil hatóanyagú készítménnyel. Ezzel a kezeléssel 2–3 hónapig a korai arankafertőzést is meg tudjuk akadályozni.
A lucerna 3–6 leveles, a gyomok 2–4 leveles korában, április közepén végezhetjük az első posztemergens gyomirtást. Az MCPB hatóanyagú szert a lucerna 3–4 leveles korában, a bentazon hatóanyagú szert 3–5, a piridat hatóanyagot 5–6, az imazetapir hatóanyagú készítményt pedig 4–6 leveles lucernában ajánlott alkalmazni. Ezek a hatóanyagok borsó felülvetésnél is használhatók, amennyiben a borsó fejlettsége megfelelő. A bentazon hatóanyagú szer árpa felülvetésnél is alkalmazható.
Mivel a fenti hatóanyagú szerek csak a kétszikű gyomok ellen hatásosak, ezért egyszikű gyomok jelentkezése esetén azok ellen fluazifop-P-butil, cikloxidim, quizalofop-etil és quizalofop-P-etil hatóanyagú szerek valamelyikével védekezhetünk. A védekezést elsősorban az egyszikű gyomok fejlettségéhez igazítjuk, mivel a fiatalabb gyomok érzékenyebbek. Általában az előbbi kétszikűirtó szerekkel közel azonos időben juttathatók ki, de azokkal nem kombinálható a kijuttatásuk.
Amikor a lucerna fűhálóval hálózhatóvá válik (kb. 20 cm magas), elkezdjük a kártevők egyedsűrűségének felmérését. Erős fertőzés esetén a kaszálást kissé előbb végezzük el, a lucernát igyekszünk minél előbb betakarítani a tábláról, és a felszabadult tarlót lepermetezzük a lombkártevők ellen az alábbi hatóanyagú szerek valamelyikével: metilparation, foszmetilán, heptenofosz, fentoát, fenitrotion, kinalfosz, metomil, endoszulfán, lambda-cihalotrin és fenvalerát. Bár a fenti hatóanyagok mind engedélyezettek, célszerű közülük a hosszabb hatású (élelmezés-egészségügyi várakozási idejű) szerek valamelyikét választani.
Ezt a kezelést kombinálhatjuk a levélragya elleni védekezéssel, vagyis a választott rovarölő szerhez az alábbi hatóanyagú fungicidek valamelyikét adjuk: kaptán, klortalonil és benomil.
A vegetációs időszakban, főleg annak első felében figyeljük, hogy nem jelenik-e meg az aranka. Lehetőleg minél előbb derítsük fel az arankás foltokat, mert azok gyorsan terjedhetnek és szaporodhatnak. Az arankás foltokat célszerű diquat-dibromid hatóanyagú szer permetlevével áztatásszerűen lepermetezni.
Az ősz folyamán, esetleg már a nyár vége felé, a rágcsálók (mezei pocok és hörcsög) tömegesen telepedhetnek be a lucernásba. Egyedszámukat folyamatosan figyelemmel kell kísérni, és ha eléri a kritikus értéket, endoszulfán, cink-foszfid, klórfacinon, alumínium-foszfid és kalcium-foszfid hatóanyagú szerek valamelyikével védekezzünk ellenük. Az endoszulfánt elsősorban akkor használjuk, ha van valamennyi zöld lucerna is a táblán, a klórfacinont pedig amikor nincs. Az alumínium-foszfid és kalcium-foszfid hatóanyagú szereket elsősorban a hörcsög ellen alkalmazhatjuk ugyanúgy, mint a kálium-nitrát + kén hatóanyagú hörcsögirtó patront.
A cink-foszfid hatóanyagú csalétket a lakott területeken kívül, főleg útszélek, árokpartok és egyéb bolygatatlan területek pocokmentesítésére használhatjuk.
A rágcsálók és az aranka az idősebb lucernában nagyobb kárt tudnak tenni, mint az új telepítésűben, ezért a védekezés is fontosabb ellenük, de a módja azonos és jórészt folyamatos, ezért itt nem ismételjük meg.
A vegyszeres gyomirtás lényegesen különbözik, tehát külön kell tárgyalni. Az alapkezelések két időszakban, ősszel és kora tavasszal történhetnek, és főleg magtermesztésnél nem hagyhatók el. Az egyenletesen, jól beállt másodéves lucernában még előfordulhat, hogy nem indokolt a vegyszeres gyomirtás, de a ritkuló vagy kiritkult 3. és 4. éves lucernában már szükséges az elvégzése.
Az egyévesnél idősebb lucernában kora tavasszal, a sarjadás megindulása előtt az alábbi hatóanyagú szerek valamelyikével végezhetjük a gyomirtást: cianazin, imazetapir, metribuzin, diuron, linuron, TCA és pendimetalin. A szélesebb hatásspektrum érdekében a hatóanyagokat gyakran kombinációban alkalmazzuk. Ilyen kombinációs lehetőségek: diuron + linuron, diuron + linuron + TCA, imazetapir + pendimetalin. A metribuzin, diuron, linuron és TCA hatóanyagú szereket késő ősszel is ki lehet juttatni.
Ha valamilyen ok miatt elmaradt a fakadás előtti gyomirtás, akkor a lucerna 5–10 cm-es fejlettségénél bentazon hatóanyagú szerrel irthatjuk az egyéves kétszikű gyomokat. A lósóska tőlevélrózsás állapotában védekezhetünk ellene azulam hatóanyagú szerekkel. A kezelést célszerű foltkezelés formájában végezni.
Május elejétől fűhálózással folyamatosan figyelemmel kísérjük a lombkártevők alakulását, és szükség esetén az új vetésű lucerna védelménél leírtak szerint védekezünk ellenük. Ezt a védekezést célszerű itt is összekapcsolni a levélragya elleni védekezéssel, különösen, ha magot akarunk fogni a második növedékből.
Ha a gyomosság megkívánja, az első kaszálás után, a sarjadás előtt imazetapir hatóanyagú szerrel védekezhetünk az egyéves gyomok ellen.
Egyszikű gyomok jelentkezése esetén az új telepítésű lucernánál leírt hatóanyagokkal és módon lehet ellenük védekezni.
Magfogás esetén a magkártevők ellen is védekezni kell 2 vagy 3 alkalommal. Száraz tavasz és nyárelő esetén elhagyható a zöldbimbós állapotban való védekezés, mert ilyenkor nem fenyeget a lucernabimbó-gubacsszúnyog kártétele. Csapadékos tavasz és nyárelő esetén, különösen, ha az előző évben is észleltük a fertőzést, védekezni kell ellene az alábbi hatóanyagú szerek valamelyikével: foszfamidon, metidation, foszalon, tiociklám, dioxakarb, endoszulfán, fenitrotion, fenvalerát, alfametrin, metomil, kinalfosz, fentoát, heptenofosz, lambda-cihalotrin, deltametrin, metilparation és foszmetilán.
A többi magkártevő ellen lilabimbós és zöldcsigás állapotban védekezünk, a méhkímélő technológiával kijuttatható hatóanyagú szerek valamelyikével.
Ezek: endoszulfán, fenvalerát, deltametrin, alfametrin, lambda-cihalotrin, foszalon, tiociklám és dioxakarb. Lilabimbós állapotban a szintetikus piretroid csoporthoz tartozók valamelyike, zöldcsigás korban pedig az endoszulfán hatóanyagú szerek valamelyike a leginkább ajánlható. Ebben az esetben, hogy a szerrotáció követelményének eleget tegyünk, a tarlópermetezésre a szervesfoszforsav-származékokhoz tartozó hatóanyagok közül válasszunk!
A magkártevők elleni védekezést kombinálni kell a levélragya elleni védekezéssel, vagyis az inszekticidekhez kaptán, klórtalonil vagy benomil hatóanyagú szert teszünk.
A betakarítás előtt lombtalanítást végzünk diquat-dibromid vagy glufozinát-ammónium hatóanyagú szerrel. Az első hatóanyaggal kb. 7 nappal, a másodikkal pedig 14 nappal a tervezett betakarítás előtt permetezzünk. Ezzel leszárítjuk nemcsak a zöld gyomokat, hanem az előtörő fiatal sarjthajtásokat is. Cséplés után a magot a lucerna-magdarázs ellen szénkéreggel vagy magnézium-foszfiddal gázosítani kell.
Az új telepítésű és az álló lucerna védelme
A maglucerna védelme
* Lósóska