Jogászszemmel: Búcsú 2017-től és a jogállamtól - Vasárnapi hírek
Jogászszemmel: Búcsú 2017-től és a jogállamtól
Szerző: Sándor Zsuzsa | Megjelent a 2018. január 06.-i lapszámban
„Csak alkotmányos állam tud fellépni a szegénység, a korrupció és a hatalmi arrogancia ellen.”
(Majtényi László)
Lehetetlen feladatra vállalkoztam, amikor sorra akartam venni minden olyan jogi lépést, amely az elmúlt évben a jogállam fokozatos leépítését eredményezte. Arra ugyanis nem kaptam felhatalmazást, hogy teleírjam az újság minden oldalát.
Kezdjük talán Kövér Lászlónak, az Országgyűlés elnökének akcióival. Önmagát múlta felül 2017-ben. Ennyi büntetést eddig még nem szabott ki „nem engedélyezett” tiltakozás miatt az ellenzéki képviselőkkel szemben.
Emellett már májusig mintegy 60 újságírót tiltott ki az ország házából. Mindezt úgy, hogy éppen jogerős lett a strasbourgi bíróság ítélete, amely megállapította, hogy korábbi ilyen döntéseivel megsértette a véleménynyilvánítás szabadságát.
Az Országgyűlés rendszeresen, következetesen és szándékosan sértette meg az EU-s és a nemzetközi jogot, emiatt számos kötelezettségszegési, illetve bírósági eljárás is indult az ország ellen. A felsőoktatási törvény módosításával a CEU-t, a civiltörvénnyel a civil szervezeteket igyekeznek tönkretenni. A közoktatási törvénnyel tartóssá tették a cigányok szegregálását, a menekültek bezárásával pedig az Emberi Jogok Európai Egyezményét sértették meg. Az új egyházjogi törvény jogsértései miatt tavaly az államnak 3 millió eurót kellett kifizetnie a Magyarországi Evangéliumi Testvérközösségnek. Emellett bukták a kvótapert, ami persze nem bukták a kvótapert, ami persze nem arról szól, amit a kormány állít. Nem befogadni kell 1294 menedékkérőt, csupán elbírálni a kérelmüket. Az év végén feltették a koronát az eddigiekre: egy jogilag értelmezhetetlen és értelmetlen kormánypárti határozatot hoztak az uniós kvótatervek, de legfőképpen Soros ellen.
Az is igazi jogállami megoldás, amikor két magáncég vitáját a parlament törvénymódosítással kívánja megoldani. Ilyen nekibuzdulást eredményezett a Heineken és a Csíki Sör háborúskodása, amiért is megszületett a Heineken logója, a vörös csillag kereskedelmi használatának betiltásáról szóló törvénytervezet, közismert nevén a lex-Heineken. Időközben a két cég kibékült, és bár az uniós jogi akadályok elhárultak, a tervezetből valahogy máig nem lett törvény.
Tavaly is több ízben remekelt a Nemzeti Választási Bizottság. Az egyik zseniális indokolásuk ahhoz a népszavazási kezdeményezéshez fűződik, amely megakadályozná, hogy ugyanaz a személy harmadszor is miniszterelnök lehessen. A Momentum által feltett kérdésben – igen precízen – a kormány tagjainak jogállásáról szóló törvény módosítása szerepelt. Ez persze nem volt akadálya annak, hogy a választási bizottság – némi csúsztatással – azzal utasítsa el a kezdeményezést, hogy az az Alaptörvénybe ütközik. Pedig nem.
Ezt az alpári trükköt a bíróságokkal szemben is bevetették. Mivel nem sikerült létrehozniuk a Fidesz „különbíróságát” a közigazgatási ügyek elbírálására, mert attól még a saját Alkotmánybíróságuk is besokallt, egy igazságügy-miniszteri rendelettel szabályozták, hogy a bírói állásra pályázók közül biztosan több pontot érjen el az, aki korábban a közigazgatásban (értsd: minisztériumban, állami hivatalban) dolgozott, mint egy, évek óta a bíróságon képzett titkár.
Nem a jogsértések felsorolásának, csak az oldalnak értem a végére. Nem fér már ide a Hagyó-, a Czeglédy-, a Sukoró-ügy, egyes városokból a civilek „kitiltása”, a politikusok bírák elleni kirohanásai, a közpénzjelleg elvesztése… „Tovább is van, mondjam még?”
Következő: Nagy N. Péter: Szegények, hátra!
Előző: Heti abszurd: Sárga csekk