Magyar Kaland: Fenékpuszta - Valcum Castrum romok
Ha még nem olvastad volna a kastélyról szóló bejegyzést, akkor itt KLIKK IDE és elolvashatod.
Szóval a bekötő úton eljutottunk egészen a kastélyig.
Félúton ez a tábla mutatja, hogy a kastélyon kívül milyen romok találhatóak itt. Sajna sok rajta az irka firka, így a kép sem a legjobb :(
A IV. században épült római erődítményből ma a kapu, a háromhajós bazilika és az állami raktár maradványainak felfalazott építményei látszanak. A római korban a provinciát átszelő, az adriai Aquileiaból Aquincumba (Óbuda) és a Sopianae (Pécs) irányából Savaria (Szombathely) felé haladó utak a fenékpusztai átkelőnél keresztezték egymást. A IV. században épült fel a fenékpusztai erőd. 433-tól a hunok fennhatósága alá került a Dunántúl, majd a keleti gótok lettek e terület urai. Thiudimer nevű királyuk a fenékpusztai erődöt választotta székhelyéül. Később a Dunántúl az avar birodalom része lett. Az avarok segédnépként keresztény vallású lakosságot telepítettek a környékre, akiknek sajátos anyagműveltségét Keszthely-kultúrának nevezi a régészeti kutatás. Ellentétben a többi pannóniai erőddel, a fenékpusztai a népvándorlás korában is használatban volt. Feltehetően a honfoglaló magyarok pusztították el.
Ha a kastélytól a jobb kéz irányába indulunk el, akkor találjuk meg az első romot.
A romokat elnézve ez a raktárépület romjai lehetnek.
Kicsit távolabb megtaláltuk a másik romot is. Ez lehet a háromhajós bazilika romja.
Ez kisebbnek tűnik, mint a másik.
Jól megnéztük.... minden irányból.
Miután a kellő mennyiségű képet beszereztem, elindultunk visszafelé... még egyszer elmentünk a másik rom mellett.
Visszaértünk a kastélyhoz, és onnan elindultunk a másik irányba. A kis-kastélyka mellett tovább haladva ez a kitaposott út vitt előre. Reméltem, hogy így eljutunk a másik romig.
És így is lett. Egy kis gyaloglás után fel is tűntek a romok.
Aquincumot az anyaországgal, Itáliával összekötő legrövidebb út a mai Székesfehérvár, Veszprém, Tapolca érintésével jutott el Keszthelyig, ahol Fenékpusztánál kelt át az út a mainál nagyobb Balaton vizén. A fontos út biztosítására veteránokat, kiszolgált katonákat telepítettek Keszthely területére. Valószínű, hogy a népességnövekedés kapcsolatban állt a terület legnagyobb objektumának, a római erődnek a megépítésével. A helyén már korábban is állt egy település. A fenékpusztai erőd lakói nem menekültek el, életük az V. század derekáig zavartalan volt, bár a vidék 433-tól a hun birodalomhoz tartozott. Attila halála után (456) germán törzsek uralma alá került a régió.
Ezek pedig a kapu maradványai.
Az erőd épületei nagyrészt még mindig a föld alatt vannak, maradványaiközül csak három látható: a déli kapu, az egykori bazilika és egy raktárépület. A Festetics major épületeit 1820 körül emelték klasszicista stílusban. Különösen híressé vált a Festeticsek fenéki ménese. Az Újmajorban született Petőfi Sándor felesége Szendrey Júlia 1828-ban, kinek apja ez idő tájt a Festetics uradalom tiszttartója volt. Szülőházára 1909-ben került emléktábla.
Eltávolodva, a másik irányból nézve.
Ha a főútról közelítettük volna meg, és nem kerülőben, akkor ilyennek láttuk volna meg először.
De mi ez esetben a romok megtekintése után így távoztunk, és már mentünk is vissza a kocsihoz, hogy folytathassuk utunk hazafelé.
Érdekesek a romok. Bár valóban nem sok áll ki a fűből, és ha az egy kicsit is nagyobb a fú a kelleténél, akkor lehet, hogy nem is látni semmit, max. a kapukat. De reménykedjünk, hogy a jövőben is legalább annyira karban tartják, hogy szabadon bármikor tetszés szerint megtekinthető legyen.
Én örülök, hogy szakítottunk rá időt, és meg tudtuk nézni a fenékpusztai látnivalókat.