Tosca színeváltozása - a zene mindenkié
Harminc éves a mostani rendezés, nem egy nagy dobás, de vállalható, nincs benne semmi idiótaság, pedig lehetne. A ma divatos rendezői önmegvalósítás elvihetné a sztorit Rómából a mai sarkvidékre, aholis Scarpia egy kövér jegesmedve, egyedül ural egy hatalmas jégtáblát és csak az sodródhat vele, aki kedves hozzá. Cavaradossi rokonszenves fóka, a rozmárok elől menekülő lazacfiút elbújtatja a jégtábla félreeső zugában, ezért büntetésből a jegesmedve meg akarja enni Toscát, a fókalányt, aki egy jégcsappal leszúrja Scarpiát, majd szégyenében a jeges vízbe veti magát.
Ez a Tosca még nem ilyen, de mutatott érdekességeket.
Kesselyák Gergely vezényelt, ami azért különleges, mert az előzőleg látott Toscát épp ő rendezte. - és az egy nagyon jól kitalált, korszerű előadás volt.
Fekete Attila korrekt módon végigcsinálta a szerepét, akinek nincs a fülében és a szívében a kép- és a levélária a nagy sztárokkal, mint mondjuk Jonas Kaufmann, annak biztosan nem volt hiányérzete. Kesselyák a levéláriát megtapsolni sem engedte.
Fokanov Anatolijt egész teret uraló, zengő baritonját ebben az évadban ma hallhattuk utoljára. Sajnos. :-(
Haramza László hosszú ideje állandó Spoletta és egyre jobb. Sok énekelni valója nincs, de a játéka egyre bátrabb.
Örültem, hogy ismét láthattam és hallhattam Cseh Antalt, aki a Kesselyák rendezésben Scarpia is volt, itt csak Angelotti rövid szerepe jutott neki.
Hábetler András a játékával életre keltette a sekrestyést, eddig ezt a szereplőt szinte észre sem vettem.
A csúcs azonban a címszereplőt alakító Boross Csilla volt.
Nem emlékszem, mikor hallottam ilyen gyönyörű hangot ebben a Puccini operában, arra pedig végképp nem, hogy találkoztam volna vele bármelyik hazai színpadon. Elnézve a weboldalát, főleg külföldön szerepel és milyen nívós helyeken! Ő is olyan világjáró művészünk, mint Ulbrich Andrea vagy Budai Lívia, akik élvonalbeli színpadokon öregbítik a magyar zenei élet hírnevét - és itthon nem nagyon hallani a sikereikről.
Boross Csilla Toscája is új: hisztérikusan féltékeny, abajgós tyúkból válik öntudatos, kemény nővé, aki a halálba küld egy rettegett figurát és a holtteste fölött még gúnyolódik is: ettől reszketett egész Róma?
https://zene.blog.hu/api/trackback/id/tr5713675880