Ferencz Zoltán: Talány
Főoldal Ferencz Zoltán: Talány
111111, anci-ani, Anika87, baloghzsuzsanna, CD57.sz, Cila03, ditte142, Eci, elena15, Gloren, Golo, gypodor, hara.mya, JohanAlexander, John-Bordas, kicsikincsem, marcsa, Motta, orok.szerelem55, Pesterzsebet, Tamandy, tomorg, uzelmanjanos956, Zsuzsa0302, 1 láthatatlan tagunk
Rosszkor voltam jó helyen
Szeretettel próbálok meg végignézni a tájon,
kietlen, szemetes, bokros és egy tüskés vadon.
Ahányszor újra megteszem, elszorul a szívem,
hogy mivé lett az a hely, ahová születtem.
Magamba fordulok, útvesztők között keresgélek,
nem adom fel, bár sokat már magamtól sem kérek.
Emberek tekintetében elmerengek és találok
hétköznapok elfásult magányát, bizonytalanságot.
Otthon, édes otthon, amitől vagyok, aki vagyok,
eltévedt lélek, nem értem, miért és mi után kutatok.
Kegyes az élet hozzám, elvesz, de helyette mást kapok,
cserébe bizonytalan lettem, kiutat belőle mégsem találok.
Nem adom fel, bár nem tudom, hogy mit keressek,
életek milliói hordanak sokkal nagyobb keresztet.
Más élet, talán egy számomra idegen helyen megélem,
megtalálom végre az utat magamhoz, amiről letértem.
Sepsiszentgyörgy, 2016. március 4.
ferzoltan(szerző)2019. november 15. 17:49
@Mehdi: Alaikum Salam!
Egy számomra vélt nehéz időszak szülöttje volt a vers, pillanatnyi kitörés az állapotból... Keresem az utam, miérteket már nem keresek... Az élet fékezett, hagytam magam ütközni... Most igyekszek a társadalom által okozott rendetlenségben megtalálni az elveszett tükrömet...
Mehdi2019. november 15. 17:35
Gyerünk, ne add fel, s ne csak fél gőzzel, hanem teljes bedobással:
- Nem adom fel, bár nem tudom, hogy mit keresek...
Ne várj, magadat ne fékezd!
Radmila 24
1111112019. november 12. 08:28
Nagyon szép ''útkeresés'' kedves Zoltán, szívesen olvastam. Piroska
baloghzsuzsanna2019. november 12. 05:43
Csodálatos! Vittem a kedvenceim közé! Szeretettel és nagy szívvel gratulálok! Zsuzsa
kicsikincsem2019. november 11. 17:26
uzelmanjanos9562019. november 11. 11:05
Szép emlékező versedhez szívvel gratulálok:János
CD57.sz2019. november 11. 08:26
A legnehezebb feladat az életünkben önmagunk megismerése, megtalálni az utunkat. Van akinek egy egész élet is kevés ehhez.
Cila032019. november 10. 13:57
Az otthonod iránti szeretetet már több versedből is kiolvastam, ez a mostani sem kevésbé remek.
Lehet, hogy már meg is találtad a visszautat?
A nagykorúság 18. szívének rajzolása most nekem jutott.
Kár, hogy még mindig csak egy szívet lehet adományozni remekművedért :)))
jocker2019. november 10. 13:18
Remek az emlékezésed és még szívbemarkoló is. Könnyű volt befogadni, mert szinte mindannyiunknak vannak hasonló élményei...
Pazarságodhoz, remekedhez, elismeréssel, tisztelettel: gratulálok!
ditte1422019. november 10. 12:57
Kedves Zoli, őszinte, elgondolkodtató versed tartalma.
Én is egy idegen helyen találtam rá igazán önmagamra,
amit a munkahely hozott magával, s az ottani családias, segítőkész légkör, és a jó szomszédok!
Remélem Veled is megtörténik.
Még egyszer mondom nagyon jó vers.
Gloren2019. november 10. 12:38
Szépséges emlékező soraidnál Szívet💗 hagyok Szeretettel: Tünde
JohanAlexander2019. november 10. 09:21
Zoltán, emlékezésedhez,
orok.szerelem552019. november 10. 09:18
,,Más élet, talán egy számomra idegen helyen megélem,
megtalálom végre az utat magamhoz, amiről letértem.''
Hiszem, hogy igen kedves Zoltán!
Remekül megírt versed szeretettel olvastam!
Tamandy2019. november 10. 07:26
A 14. szívet hagyom. Remélem megtaláltad már a helyed ott ahol vagy. Szeretettel, Andi.
Tamandy2019. november 10. 07:24
gypodor2019. november 10. 06:03
''Más élet, talán egy számomra idegen helyen megélem,
Az otthon sziluettje belénk égett. Oda minden út -lélekben is- visszavezet.
Nagyon szép és jó vers
donmaci2019. november 10. 05:58
Zsuzsa03022019. november 9. 23:52
Csodaszép, őszinte versed szívvel, szeretettel olvastam! Kellemes estét kívánok: Zsuzsa
anci-ani2019. november 9. 23:28
''Nem adom fel, bár nem tudom, hogy mit keressek,
életek milliói hordanak sokkal nagyobb keresztet.''...
Helyes, így kell tenni, soha nem feladni,
az élet mindig mindenért kárpótol!
Szép megható emlékező versedhez szívvel, szeretettel gratulálok:
John-Bordas2019. november 9. 23:20
Versedet érdeklődéssel olvastam,igen a keresés korába '' öregedtel''számot vetünk mit és miért,hogyan tovább és egyáltalán,a 9 zivvel olvastam jól megírt versedet,ölel János
Anika872019. november 9. 20:22
Drága Zoltán,van miért itt lenned,az út előtted és kívánok minden jót,amit te szeretnél magadnak és persze kívánok még nagyon sok szép verset tőled magunknak,akik olvassák!Nagyon szép lett ismételten ez a vers is!🙏😘
marcsa2019. november 9. 20:07
Érdekes, az alcím is elgondolkodtató. Én a múltvan keresem magam, de mindig előre nézek. Nem jó megrekedni ''amitől vagyok, aki vagyok''. Kiutat nem kell találni, egyszerűen élni kell az életet, múltból táplálni és menni előre. Kevenceim közé került.
Pesterzsebet2019. november 9. 19:53
Kedves Zoltán! Nagyon reálisan gondolkoztál, amikor ezt a verset megírtad. Sajnos, ez a mai magyar valóság. Szép versedet szívvel olvastam. Gina
elena152019. november 9. 19:05
Drága Zoltán
Aki igazán szereti a hazáját és őrzi emlékét az nem feledi el könnyen.
Motta2019. november 9. 18:51
hara.mya2019. november 9. 18:31
jo uton vagy te, kedves zoltan... mindannyian ezzel a ki vagyok, hol vagyok, mit erek, mit adok - mind ezzel vagyunk elfoglalva. tul nagy a kereszt, amit a vallunkra tettek azok, akik erre iteltek mindannyiunkat.
szep versedert szivemet hagyom
Eci2019. november 9. 18:29
Kedves Zoltán! Nagyszerű alkotás! Remélem azóta megtaláltad! 😉♥️ Szívvel, szeretettel Edit