Ha Önnek nem fontos a törzskönyv, ...
... az még nem jelent semmi rosszat. Attól Ön még szeretheti a kutyát ugyanúgy, mintha törzskönyves lenne, nem igaz? A törzskönyvön nem is az múlik, hogy mennyire lesz szeretni való a kiskutya... Hanem valami egészen más... Mégpedig az, hogy ha Ön - tegyük fel - egy golden retrievert szeretne a kisgyerekek mellé, mert ez egy híresen gyerekszerető, kedves és szelíd fajta, akkor ugye jogosan lenne felháborodva, ha kiderülne, hogy a kutyus egyáltalán nem kedves, hanem egyenesen kiszámíthatatlan és harapós.
Tudta Ön, hogy az utóbbi időben egyre több az öröklötten viselkedészavaros goldi. Bizony kellett már azért elaltatni goldit, mert rendszeresen megharapta a család tagjait. De ugyanígy említhetném a spánielt is, mely bár a standard szerint nyugodt és megbízható fajta, igen gyakori köztük az ideggyenge, harapós egyed. (Persze ez nem ritkán pusztán nevelés kérdése, de sajnos igen sok esteben öröklött.) Ám ez csak - bár igen lényeges - az egyik szempont. A másik: a pénztárcakérdés.
Ha elolvassa a történeteinket, nem egy olyat talál, ahol a betegséget hordozó vagy már betegen vett kiskutyákra a gazdi pikk-pakk több százezret költött, csak hogy megmentse a kiskutya életét. Sok esetben a kutya szaporítója tudja, hogy kutyái betegségeket örökítenek, mégis fedezteti őket, így ontva el nyomorult, beteg (ámde olcsó...) kiskutyákkal a "piacot". A gazdi pedig vagy reklamál és szerencsésnek mondhatja magát, ha a szaporító visszaveszi a kicsit (a kiskutya már kevésbé szerencsés, mert ugyan milyen sors vár rá ilyen kezek között...), vagy a szívére hallgat és pénzt nem kímélve rohan orvostól orvosig, hátha meg tudják menteni a kis beteget. Aztán vagy sikerül, vagy nem. Lehet, hogy meggyógyul, de lehet, hogy évekig szenved, mire feladja a küzdelemet. A gazdi, aki már midenét odaadná, csakhogy megmentse őt, tehetetlenül nézi végig kutyája kínhalálát. Hány, de hány ilyen történet van már.
Ha Önnek nem fontos a törzskönyv, az nem baj. De ha Ön szaporítótól vesz kiskutyát, mert az olcsón adja, az bizony már baj. Nem csak Önnek, aki felkészülhet a sok extra kiadásra, de a kutyának is, akinek a szaporítója tudja, mindig talál elég "balekot" ahhoz, hogy szépen megéljen belőlük. Ha Önnek nem fontos a törzskönyv, ha Önnek csak a kutya a fontos önmagáért, azért mert KUTYA, azért mert szereti a kutyákat és boldog, ha egy szőrös kis micsoda ugrándozza körül amikor hazaérkezik, ha tudja, kutya nélkül lehet élni, de nem érdemes, akkor Ön...:
...válasszon egy gazdira váró kutyát a sok-sok ezer közül. Aki nem vágyik másra, minthogy legyen végre egy szerető kéz, mely néha megsimogatja, legyen egy kis fészek, ami csak az övé, és hogy kicsinyke élete minden szeretetét a gazdára pazarolhassa. Ha Önnek nem fontos a törzskönyv, akkor tudjuk, Önnek a kutya a fontos. Ne asszisztáljon kutyák százezreinek kizsákmányolásához, ne Önből gazdagodjanak a szaporítók! Hogy miképpen lesz annyi gazdikereső kutya a menhelyeken? Kérjük, menjen el egy menhelyre és onnan válasszon kutyát! Ám, ha mégis amellett dönt, hogy szaporítótól vesz kutyát, aki nem tud felmutatni szűrési eredményeket a feltehetően beltenyésztett kutyáiról, akkor nem árt, ha tisztában van azzal, mire számíthat a jövőben. (Ha másért nem, hát azért, tudja: belefér-e még a családi költségvetésbe például az epilepsziás kutya havi kezelése...)
Ó, a keverékek...
Ön a keverékeket szereti? Nos, Ön jól választott!
Nem csak azért, mert ők különlegesek, egyediek, utánozhatatlanok és megismételhetetlenek, de azért is, mert a genetikájuk miatt betegségekre sokkal kevésbé hajlamosak. Persze őket is kell ugyanúgy óvni és védeni, legfeljebb nem kapnak el olyan hamar betegségeket és kisebb eséllyel lesznek öröklötten betegek. Ez szinte ugyanígy van annál a tenyésztőnél is, aki nagyon odafigyel kutyái egészségére és betegeket, tenyésztésre alkalmatlanokat nem szaporít tovább.
Ha Ön menhelyről fogad örökbe kutyát, akkor két életet ment meg: azt, amelyiket hazaviszi és így új életet kezdhet, és azt, amelyiket az ő helyére be tudnak fogadni, így az őt leadni szándékozó nem fogja már elaltatni vagy szélnek ereszteni.
Aki szívesen olvasgat happy endes történeteket, annak javasoljuk az alábbi fórumot:
Second Hund (http://netboard.hu/viewtopic.php?topic=10853)
Ha menhelyi kutya örökbefogadásához kér tanácsot, vagy keres egy bizonyos típust, akkor írjon nekünk a khfc00@vipmail.hu címre, szívesen segítünk megtalálni álmai kutyáját!
Ha örökbefogadott kutyájával kapcsolatban merültek fel kérdések, akkor is megpróbálunk segíteni, amiben csak tudunk, írjon bátran!
Egy rövidke fohász a menhelyi keverékektől:
Bár fajtám nem, a szívem tiszta. Add nekem a hitem vissza!
"Fajtatiszta kutyámat elajándékoznám!" Sokszor lehet találkozni hirdetésekkel, ahol egy-egy fajta felnőtt, vagy kölyök egyedeit ingyen szeretnék elajándékozni... Persze ennek mindenki megörül, és azonnal telefonál, de gondoljunk egy kicsit bele...
Akkor miért is akarnak egy fajtatiszta kutyától ingyen megszabadulni?
- főleg akkor, ha az illető szaporító, és a nyakán maradt egy-két kölyök, és nem akarja sokáig tartani, mert akkor etetni, meg oltatni kellene, és idősebb kölyköket, ha nem kiváló minőségűek, nehezebb eladni.
- ha az a fajtatiszta mégsem annyira fajtatiszta, mert egy 7-8 hetes gombócon nem látszik annyira, de egy nagyobbon már jobban, hogy keverék...,
- ha kamionra termelte, és nem vette át a kereskedő, és már jön a következő (sokszor több, 6-8) alom is, és kell a hely.
- ha beteg, és kezeltetni kellene, ami ugye pénzbe kerül,
- és van olyan, aki megvett egy fajtatisztát, általában szaporítónál, rájön, hogy a kiskutya beteg/keverék/pénzbe kerül vagy idegrendszere nincs rendben, és szabadulni akar tőle, - botcsinálta van egy szukánk, csináljunk kölyköket típusú gazda, aki ugyan nem rossz szándékú, de tevékenységével óriási károkat okoz mind az adott fajtának, mind a magyarországi kutyatársadalomnak.
- a szaporítók szoktak megszabadulni akár ingyen is a már nem használható kutyáktól, akiket zsinórban ellettek, és már nem képesek szülni, vagy betegek... Vagy ha nem is betegek, ők az egész életüket egy kis kennelben élték le, tehát egyáltalán nem biztos, hogy a viselkedésük megfelelő lenne egy olyan gazdinak, aki családi kutyát szeretne. Sokszor keverékek, idegrendszerük nem megfelelő, félősek vagy agresszívek.
Most gondoljuk végig, hogy tényleg ingyen van-e az a kutya,
- aki beteg, rengeteget költünk utána állatorvosra,
- aki keverék, ennyi erővel a menhelyről is hozhatnánk kutyát, sőt, akkor tudnánk, hogy a kutyán segítünk, nem a kutyagyároson!
- akinek a viselkedésével gond van, tehát lehet, hogy mindenkit megharap, vagy szétszedi a házat-udvart, vagy félős és félelmében harapja meg a gyerekünket, vagy szökős és állandóan kerítést kell gyártanunk, és állatorvoshoz rohangálni a megvert, megmérgezett vagy elütött, esetleg összemart kutyánkkal.
A fajtamentők többnyire magánemberek összefogásával alakult szerény létszámú társaságok, akik saját pénzüket és idejüket fordítják munka mellett a mentésre. A kutyákat általában rossz körülmények közül, betegen és sérülten fogadják be, orvossal kikezeltetik, oltatják, ivartalaníttatják őket. Így néha a költségek egy részét elkérik az örökbefogadótól, de ha mégsem, akkor is illendő áldozatos munkájukat némileg honorálni a költségeik egy részének fedezésével.