Álom vagy valóság? :: Laller
Lusták vagyunk. Anthony Robbins szerint "Az emberek nem lusták. Egyszerűen nincs olyan céljuk, ami motiválná őket.". Hiányzik belőlünk az ambíció. Ha azok a fickók vagyunk, akik életükben egy fűszálat sem tettek keresztbe, akkor bizony lusták vagyunk. Nincs ezen mit szépíteni. Mint Nick Hornby hőse az "Egy fiúról" című könyvében, aki kipiheni a semmittevést (filmen Hugh Grant prezentálja testhez állóan ezt az életérzést). Nincs törekvés bennünk, mert igazán célunk sincs, ezáltal tennivalónk sincs. Azonban vannak időszaki lustálkodók, akik épp kipihennek egy nagyobb fáradalmat. Ők előbb-utóbb visszatérnek majd az aktívak közé. Megfigyelések szerint inkább előbb, mint utóbb, mert nem tudnak tétlenül üldögélni.
Irreálisak az elvárásaink. Tudjuk hova vezet, amivel ma foglalkozunk? Melyik falnak támasztottuk a létránkat? Mi van a fal mögött? Nehogy akkor szembesüljünk a szomorú igazsággal, amikor felmásztunk a tetejére. Naivitás milliomos bevételeket várni egy recepciós állástól. Legyenek elvárásaink, de a realitástól se szakadjunk el. Őrület hosszú ideig ugyanazzal a tevékenységgel foglalkozni, és reménykedni, hogy egyszer majd más eredményre vezet. Fogadjuk el, hogy a legtöbb sikeres ember nem napi 8 órában vált sikeressé. Amikor letelt a munkaideje, tovább dolgozott, mást csinált, képezte magát. A Beatrice klasszikusa szerint "8 óra munka, 8 óra pihenés, 8 óra szórakozás". Kissé aktualizálva, 8 óra munka, 8 óra pihenés, 8 óra önmegvalósítás.