Ide juttathat bennünket a megosztottság | Reggeli Újság
Szükségesnek tartom néhány gondolat közlését „a menetrend szerinti” reagálással kapcsolatban, ami a Reggeli Újság csütörtöki számában látott napvilágot Kovács Zoltán korábbi polgármester aláírásával.
A panaszos éppen annak a politikai alakulatnak a vezetőjéhez folyamodik bajában, amelyet még parlamenti képviselőként néhány élharcos magyarral karöltve kezdett el bomlasztani öszvéri elszántsággal. Azokért izgul és hirdet velük sorsközösséget a rá jellemző képmutatással és álnoksággal, akiket és akiknek kollégáit a továbbiakban úgy rágalmazza, mintha tanulta volna valahol.
Az RMDSZ továbbra is elítéli a magyar közösségen belüli intrikát, a feljelentősdit, de ez az eset nem egy erkölcsi ügy, túl konkrét, számokról szól, ezért könyörtelenül követni kell az ilyenkor szokásos eljárást. Az ügy konkrétumaival – napvilágra kerülésétől az adósság kifizetésén át a számvevőszéki megállapítás eredményéig –már sokszor foglalkoztunk, azok világosak lehetnek mindenkinek, akik nyomon követték az akár a megyei sajtóban is megjelent részleteket. A bírósági eljárások végkimenetele gyakran többesélyes, de felelősségünkből eredendően ezzel számolnia kell minden polgármesternek kinevezésétől élete végéig.
Főgondnok úr téved, amikor azt írja, hogy a polgármester hibáztatja őt ebben az ügyben, az ártatlanság vélelme mindenkinek kijár. Az embert mindenkor a viselkedése és tettei minősítik. Például a panaszkodó annak idején nem „lemondott”, hanem menesztették funkciójából, hiszen függetlennek jelöltette magát annak a szervezetnek ellenében, melyet addig képviselt. Neveket is említ, olyanokét, akiket megpróbáltak besározni, ám az ő ügye egyáltalán nem keverendő össze azokéval. Az ő rossz szokásairól (finoman szólva) ítéletet mondtak az érmihályfalvi szavazók az előző választásokon.
Egy zsoltárt első sorból éneklő, magát hívőnek valló ember is lehet, tettei által, istentelen. A közösségük megosztásán ügyködő magyarok egy szép napon maguk is védelem, társak nélkül maradhatnak, kiszolgáltatva a nyájon kívüliség viszontagságainak. Kovács Zoltán irománya szerint is annyi mindenki volt már. Az RMDSZ-ben is legalább annyira volt kint, mint bent. Még csak önmagával nem jött szembe az utcán. Vagy talán erre is képes?