wryan: Végtelen lobogás - Napvilág Íróklub
Szerző: wryanFeltöltés dátuma: 2009-05-17
Végtelen lobogás
A szeretet tüze örökkön lobog,
ha kitárod érte szíved és karod,
nyílj meg felé, és lágyan átölel,
fázós lelkedbe életet lehel.
Ha áthatott a dús lélek-meleg,
ontsd szerteszét Te is szereteted,
ne félj, nem veszted, újralétesül,
csak áraszd, sugározd méretlenül!
Időpont: 2009-09-25 05:32:55
Egyszerűen, gyönyörű!...
Olyan , mint a fáklyaláng, lobog minden szava!...
Gratulálok, kedves Ria.
Időpont: 2009-06-02 21:40:25
Igazad van, mindenkit nem lehet egyformán szeretni, a szeretetnek fokozatai vannak, ám akkor is szeretet az. Úgy gondolom, ha képesek vagyunk az nem viszont utálni, aki utál, hanem kicsit érteni őt, már egy lépést tettünk a jó irányba.
Örülök, hogy tetszett versem, és köszönöm hozzászólásod!
Időpont: 2009-06-02 21:35:45
Köszönöm kedves szavaitokat Rozália és Era!
Időpont: 2009-06-02 21:34:30
Kedves Kata, Toni!
Köszönöm hozzászólásaitokat! :)
Időpont: 2009-05-20 12:37:57
Szép gongolatok, bár az ember nem képes indenkit egyformán szeretni. Én igyekszem bárkivel jó viszonyt tartani, pedig megérzem, hogy mindig akad egy-két ember, aki kimondottan utál. De szerencsére többen szerettek mindig, mint akik nem. :)))
Így nem bánkódok ezen sem. :-)
Időpont: 2009-05-18 22:17:38
Csodálatos gondolatok. Remélem sokan olvassák, és megfogadják szavaid. Szeretettel Era
Időpont: 2009-05-18 10:12:45
A szeretet lángja annál jobban lobog, minél többet agunk belőle. Nagyon jó vers.
Időpont: 2009-05-17 18:05:53
Szép versedben nagyon jól megfogalmaztad, hogy a szeretet nem fogy azzal, ha másokat szeretünk, ha szerteszórjuk, hanem egyre több lesz, s legtöbbször megsoksorozva kapjuk vissza.