Dúlákról – Eszterdúla
A dúla kifejezést ma azokra a segítőkre használják, akik tapasztalataikkal és tudásukkal, mély empátiával és elfogadással kísérik végig az anyukákat és párjukat a családdá válás folyamatában. A dúla úgy tekint a szülésre, mint kulcsfontosságú életeseményre, amely örökre megmarad a nő emlékezetében. A dúla nem helyettesít sem orvost, sem bábát, sem a szülésznő jelenlétét – akik egészségügyi szempontból figyelik a várandósság és szülés történéseit -, nem helyettesíti az apa támogatását sem, inkább kiegészíti azt. Nem diagnosztizál, nem vizsgál, nem szól bele az egészségügyi döntésekbe, de segít értelmezni az egészségügyi személyzet magyarázatát azok előnyeiről, hátrányairól és kockázatairól. Fizikai és érzelmi támaszt nyújt ítélkezés, feltételek és elvárások nélkül a várandósság alatt és a vajúdás óráiban is. Soha nem hoz döntést a szülők helyett, de segít meglátni a lehetőségeket, hogy felkészülten, naprakész és hiteles információk birtokában hozhassák meg a döntéseiket.
A felkészülés során kialakult bizalmi kapcsolat segít a dúlának megteremteni az anya körül az érzelmi biztonságot, ami nagyban hozzájárul a folyamat megfelelő alakulásához. Masszázzsal, borogatással, illóolajkeverékekkel és egyéb vajúdást segítő eszközökkel és testhelyzetek ajánlásával igyekszünk biztosítani a szülő nő kényelmét. A dúla nemcsak az anya, de az apa jóllétéről is gondoskodik, hogy ő is megtalálja a helyét és pont annyira legyen jelen, amennyire szeretne, úgy tudja támogatni az anyát, hogy az mindkettőjüknek megfelelő legyen.
A dúla, a gyermek születése utáni első órákban segít a szoptatás megkezdésében, a baba ellátásában, és az új család összehangolódásában, majd később a gyermekágy idején is hasznos információkkal és gyakorlati tanácsokkal tudja megkönnyíteni ezt az új helyzetet és segít feldolgozni a családdá válás új élményeit is.
Kutatási eredmények a dúlai támogatás jótékony hatásairól 11 véletlenszerű vizsgálat metaanalízise alapján a következők:
„…a dúla jelenléte az összes császármetszés arányát nagyjából 45 százalékkal, a vajúdás hosszát 25 százalékkal, az oxytocin használatát 50 százalékkal, a fájdalomcsillapító gyógyszereket 31 százalékkal, a fogók szükségességét 34 százalékkal és az epidurális érzéstelenítés iránti kérelmeket 10-60 százalékkal csökkenti.”
(The Doula Book, 2002)