Mi is egy gettó valójában? 1.rész/2 – Dzsihádfigyelő
By dzsihadfigyelo on 2011/04/01 No Comment
Mi is egy gettó valójában?
Dániában és máshol is számos vita alakult ki az úgynevezett ‘gettósodott területekről’, ahol az elhatalmasodott bűnözés, a munkanélküliség és a hatóságok semmibe vétele jelentős kihívásokat teremt. Sajnos, egyelőre úgy tűnik nem értjük a probléma igazi természetét. Ez a tanulmány bemutat néhány alternatív véleményt e probléma jellegéről.
Dániában a kormány, a baloldali ellenzéki pártokhoz hasonlóan, ambiciózus terveket indítványoztak a ‘gettó probléma’ kezelésére. Ezek a javaslatok sok adófizető pénzét igyekeznek elkölteni számos kezdeményezésre, beleértve a ‘romos’ lakótömbök lebontását, feltételezve ezzel más problémák kiküszöbölését.
Még a szocialisták is észreveszik, hogy létezik ez a komoly probléma és, hogy fent kell tartatni a jogot és rendet. Henrik Dam Kristensen a Dán Szociáldemokraták szóvivője október 13-án a következőket mondta, reagálva a rendőri vezetéstől jövő bírálatokra:
Ki kell mondanunk, hogy egy olyan helyzethez érkeztünk, amiben a rendőrség nem tud járőröket biztosítani bizonyos gettó kerületekben, nem tudom megérteni, hogy a rendőrségi vezetés nem látja, hogy ez alapvetően egy komoly baj.
A dán tervek még mindig vitatottak, de alapvetően valami hiányzik: Nincsen egy szilárd megértés arról, hogy mitől is lesz egy gettó gettó. Ennek az a vonatkozása, hogy a gyökér problémát összekeverjük a származtatott problémával, és egy olyan kísértést jelent a politikusoknak, hogy a drága kezdeményezésekre összpontosítsanak, mintsem felismernék a legjobban működőket.
Egy történelmi szempont
A gettó szó eredete igen messze áll a ttól amit ma értünk alatta. A Wikipedián a következő a definíció található:
A gettó szó eredetileg Velencében volt használatos azoknak a területeknek a leírására melyeken a zsidók kényszerültek élni. Most a túlzsúfolt városrészekre használjuk a szót, amik sokszor összefüggésbe hozhatóak egy bizonyos etnikummal vagy fajjal – többnyire szociális, jogi, vagy gazdasági nyomásra.
Vegyük észre a „nyomás” általános kifejezését. Erre később visszatérünk. Az alternatív magyarázat később jön:
A gettó szó magyarázatának még mindig van egy hasonló jelentése, de egy szélesebb körű társadalmi réteg helyzetéről van szó, mint amilyenek a szegénységgel súlytott városrészeken élők.
Hagyományosan a gettók Európában zsidók által lakott városrészek voltak, számos okból kifolyólag. Az egyik az volt, hogy elkülönítsék őket a környező keresztény lakosságtól, a másik, hogy olyan védett – gyakran körbefalazott – területtel lássák el őket, ami véd a zavargásoktól. Németországban egy különösen csúnya változatot pedig a nemzetiszocialista rezsim vezetett be.Olyan gettókat ahol a zsidók addig kényszerültek élni ,amíg Lengyelországi koncentrációs táborokba nem szállították őket.
Nem a mai modern gettó
Ma ezek a ‘kemény’ gettók nem léteznek, és talán ésszerű lenne elhagyni a kifejezést, mintsem adni neki egy új jelentést. Zavaros módon használjuk olyan problémákra amik nem eléggé világosak, mint például a feljebb említett ‘nyomás’ a Wikipédiáról.
Ez az állítólagos ‘nyomás’ a zavar oka. Minden emberi lény különböző nyomástól szenvedhet, barátoktól, családtól, kollégáktól, politikai és vallási hatóságoktól, nem utolsó sorban a létszükségletek alapvető tényétől, valamint egyéb dolgok szükségletétől amik egy jelentőségteljes élethez elengedhetetlenek. Bár azok az emberek, akik ‘gettókban’ élnek általában alacsonyabb iskolázottsággal és keresettel rendelkeznek, ez nem jelenti azt, hogy nincs szabad választásuk azzal kapcsolatban, hogy hol éljenek. A „nyomás” elvonatkoztat attól, hogy mi is egy modern, mai gettó igazából.
A szegénységgel súlytott terület fogalma pedig egy újabb helytelen elnevezés. Mindig is voltak a városainkban negyedek, ahol a kevésbé tehetősek éltek, jóval a jóléti államok előtt is. A városok dolgozó rétegeinek negyedeiben kisebb, olcsóbb lakások voltak, kevesebb park és kert, egyszerűbb boltok, bárok, stb.. Kevésbé vonzó területek bizonyára, de még így is olyan helyek ahol a kevésbé tehetős emberek normális életet tudtak élni.
A modern, mai gettókat nem lehet definiálni a szigorúan etnikai terület fogalmával, vagy a kissebb átlagkeresettel. A bűnözés általában magasabb egy gettó területén, de a bűnözésnél fontosabb a terület törvényeinek fenntartásához való hozzáállás: Azok az emberek akik maguk nem bűnözők, semmit nem tesznek a bűnözés megállítására. Továbbá, rendőrök, tűzoltók, mentősök, egyenruhás katonák és a hatóságok más képviselőit gyakran éri inzultus miközben munkájukat végzik ezeken a területeken. Úgy gondolom, hogy a legszámottevőbb probléma a mai, modern gettókban a terület törvényeinek fenntartása.
Miért nem élnek a muzulmánok másokkal együtt?
A mai, modern gettók általában muszlim többség által uralt területek, és ennek okaival jobb tisztában lennünk. (Köszönet Nicolai Sennelsnek a következők összegyűjtéséért):
Az emberek szeretnek a saját rokonságukkal maradni. Azokkal, akik ugyanazt a nyelvet beszélik, ugyanazt az ételt kedvelik, hasonlóan néznek ki valamint ugyanazzal a kultúrával és vallással rendelkeznek.
Gazdasági okok. A muzulmán menekültek, bevándorlók és leszármazottjaik kevésbé jómódúak, mint mások. Ez pedig a képzettség, a nyelvismeret hiányából adódik valamint a kisebb érdeklődésből az üzleti karrier iránt, valamint a kulturális akadályokból a munkaerő piac tekintetében.
Vallás és rasszizmus. Az Iszlám egyszerűen megtiltja a muszlimoknak, hogy nem muszlimokkal barátkozzanak, ahogy ezt a Korán 5:51példázza: Ó, ti akik hisztek! Ne fogadjátok a zsidókat és keresztényeket barátaitoknak, ők egymás barátai. Vagy ahogy azt a mai, modern iszlamista Reecep Tayyip Erdogan fejezi ki: az asszimiláció az emberiség elleni bűn.
Társadalmi nyomás. A muszlim kultúra hihetetlen vallási és társadalmi nyomást gyakorol azon tagjaira, akik próbálják elhagyni azt, és felvenni a befogadó ország életstílusát. Ennek szélsőséges megnyilvánulása a nagyszámú fenyegetés és inzultus olyan muszlimokkal szemben akik áttértek egy másik vallásra. Az alapvető nyugati értékek elfogadását – mint a nők egyenjogúsága, a szólásszabadság, a demokrácia, és a szabad vallásgyakorlás – gyakran hitelhagyásnak tekintik az iszlám körökben. Nagy árat kell fizetni ezekért mind társadalmi és gazdasági jólét tekintetében, mind a személyi biztonság szempontjából.
„No-go zónák” Franciaországban és másutt
Franciaország, ami főleg a Maghreb országokból való betelepülést szenvedte meg, 751 területet jelölt meg mint gettót, vagy hogy éljünk a hivatalos, szépített verzióval, “érzékeny városzrészt” (Zones Urbaines Sensibles). Ezen területek többsége olyan állami lakótelepekből áll, amelyek eredeti célja a szegényebb rétegek életkörülményeinek javítása volt. Most azonban súlyos problémát jelentenek a bűnüldözésnek, és egy látszólag soha véget nem érő „lefolyócsatornát” képeznek a jóléti rendszeren.
Daniel Pipes „A 751 no-go zóna Franciaországban” című cikkében felteszi a frappáns kérdést:
És rögtön választ is ad rá:
Azok a területek Franciaországban, amiket az állam nem irányít.
Vagy, amint azt a pakisztáni születésű rochesteri püspök Michael Nazir-Ali határozza meg:
Az egyik eredménye az [iszlám szélsőségességnek] a fiatalok további elidegenítése attól a nemzettől, amiben felnőttek, és a már amúgy elszeparált közösségek „No-go” területekké formálása, ahol a hűség ehhez az ideológiához az elfogadottság jelévé vált. A más faji vagy vallási hovatartozású emberek nehézkesnek találhatják az itt élést vagy munkavállalást a velük szemben tanúsított ellenséges magatartás miatt.
Egy gettó fémjele az etnikai vagy vallási rasszizmus, ami ezért taszítóvá teszi az ország lakosai számára, veszélyessé a hatóságok számára, és mégis meglepő módon vonzóvá a bevándorlóknak, főleg muzulmánoknak. Más etnikumú vagy vallású emberek zaklatásával létrehoznak egy területet – és egy hierarchiát – amit az általános törvényektől eltérő módon irányítnak. A rendőrség még a leg alapvetőbb munkavégzés közben is problémákkal szembesül ezeken a területeken:
A probléma már jó pár éve nyilvános vita tárgyát képezti. Például a francia miniszterelnök, Nicholas Sárközy 2007-es kampányában ígéretett arra, hogy felszámolja az ilyen gettókat és, hogy visszaállítja a Francia Köztársaság tekintélyét. Paul Belien a Brussels Journal-tól 2008-as cikkében értékelte az eredményeket: „Érzékeny városrészek (Zones Urbaines Sensibles), Franciaország egy narkó-állammá lett?”
Májusban a francia szavazók megválasztották Sárközyt, mert ő ígéretet tett a jogrend visszaállítására Franciaország 751 no-go zónájában. Mandátuma első néhány hónapjában túl elfoglalt volt más feladatokkal, mint például atomerőművek eladásával Líbiának, vagy a válásával.
Egy-két új ügyet leszámítva, amik Sárközyt zavarták, a helyzet változatlan a 2010-es év végére. A zavargások és ’carbecue’-k (véletlenszerűen kiválasztott autók felgyújtása) hozzátaroznak ezekhez a városrészekhez, mint ahogy a drog ügyletek és az erőszakos bűncselekmények is. És ahogy Paul Belien hozzáteszi, ezek még csak egy kis mozgást sem idéznek elő a médiában:
Embereket kirabolhatnak, vagy akár megölhetnek a ZUS-okban (Zones Urbaines Sensibles), de a média inkább nem ír róla.
Mikor mégis, akkor a jól ismert mentegetőzések már kéznél is vannak:
Mikor nagyméretű zavargások törnek ki, és rendőröket, tűzoltókat támadnak meg, a bűnözők viselkedése megbocsájtható a szegénységükre és a helyi franciák rasszizmusára való tekintettel.
Mivel a bevándorlók is, amint megkapják az állampolgárságot, ugyanazokkal a jogokkal rendelkeznek, mint a tőzsgyökeres lakosság, ez a magyarázat nem igazán állja meg a helyét, hacsak nem bűnbakokat próbálunk keresni. A szegénység valóban probléma a gettó területeken, de ez nem újdonság, így volt egy évszázaddal ezelőtt, két évszázaddal ezelőtt, és korábban:
Szorgalmas, fegyelmezett emberek piacképes készségekkel több pénzt keresnek és jobb életet tudnak élni. A politikai körülmények sokat változtak az idők során, de az alapvető feltételek nem. Hacsak nem egy politikai csoporthoz tartozol, ami épp ezt a helyzetet használja ki.
A baloldal kudarca
A baloldali politikusok rutinosan készen állnak mentegetőzni a bevándorlók rossz magatartásáért. De az idők változnak. Bár régóta az elnyomott kisebbség „védelmezőinek” látják magukat a gonosz rasszistákkal szemben, mostanra kezdik elárulva érezni magukat azon személyek által akiket védtek. Ra Ranunkel azon kevesek közé tartozik, akik felszólaltak. Fyens Stiftstidende (Islam in Europe) alapán:
Mindig azt mondtam, hogy büszke vagyok rá, hogy Vollmose-ban élek. Kezdek egy kicsit elfáradni benne. Egyre több és több szomszédom keres meg azzal, hogy megtámadták, kirabolták, vagy hogy leégették az autóját. És mind azt kérdezi: „Ra, nem tudnál tenni valamit?” Be kell vallanom, tehetetlennek érzem magam.
Ra Ranunkel azt mondja, hogy van egy Szomáliaiakból álló banda, akik célzottan dánokat támadnak meg. És elsősorban a palesztinok azok, akik felgyújtják a dánok autóit és irányítják Bøgetorvet (Beech Square).
Ezek az észrevételek felkeltették a helyi hírcsatorna műsorvezetőjének érdeklődését is (TV2), aki meghívta őt, hogy adjon interjút az egyik legnagyobb dániai gettóban( Vollsmose). A beszélgetést palesztinok zavarták meg köveket dobálva, és azt kiabálva: „Mocskos Dánok!”
Ra Ranunkelt a kijelentései után felelősségre vonta szélsőbaloldali pártja, az Enhedslisten, majd kötelezték az Együttműködési Tanács elnöki posztjának lemondására, és azóta a fejlemények következményeként betegszabadságon van. Ez természetesen egy figyelmeztetés azoknak, akik hajlamosak lehetnek a személyes tapasztalataikat megosztani a növekvő etnikai megosztottságról a gettósodott területeken.
gettó, Iszlám, iszlamizáció, párhuzamos társadalmak
Mi is egy gettó valójában? 1.rész/2 added by dzsihadfigyelo on 2011/04/01