PandArte: Ha a kekszek beszélni tudnának…
Már az érkezésem sem volt szokványos, ugyanis ezúttal nem szóltam előre a tulajnak, kíváncsi voltam hogyan fogadnak, ha csak úgy betoppanok…nem kellene, hogy manapság ez furcsa legyen, de tényleg ritka az a hely, ahol ennyire barátságosan bánnak a vendégekkel, és tegyük hozzá, nem azért, hogy jó mélyen a pénztárcámba nyúljanak! A kis üzletet működtető házaspár férfi tagja, Oczella Péter, nagyon kedves volt, amíg én fotóztam a helyet, addig összeállított nekem egy igen gazdag kóstoló tálat és megkínált a legújabb teájukkal is. Ezen a tálon volt minden: isteni puha kókuszcsók, teljes kiőrlésű kekszek belga csoki cseppel és különböző aszalt gyümölcsökkel, olasz tradicionális cantuccini és biscotti, hazai manufaktúrák mennyei lekvárjaival töltött linzerek, csilis-csokis-tökmagos csoda és óriás macaron-ok! Nagyon jókor érkeztem, mert a sós karamellkrémeset épp aznap kezdték el árulni:) Tényleg valódi ízorgia volt, ami a természetes alapanyagoknak köszönhető, hiszen a hozzávalók valódi ízét érzed ki, nem csak az ahhoz hasonlót.
Péter sütik és kekszek iránti rajongása a gyerekkorára vezethető vissza, hiszen elmondása szerint a nagymamája zseniálisan sütött. Amikor azonban ezek elmaradtak, nagyon hiányoztak neki a jól megszokott ízek, ezért a feleségével együtt kitalálták, hogy létrehoznak egy olyan kekszmanufaktúrát, ahol ők maguk alakítanak majd mindent. Nagy bátorság volt ez akkor, hiszen az előző munkahelyet ott kellett hagyni, egy olyan dologért, ami úttörőnek számít hazánkban! Mivel túl sok ilyen hely a környező országokban sincs, nem tudtak honnan ötleteket meríteni, így nekik kellett kifejleszteni a tároló rendszerüket, és a sütési módszereiket is, mert mint kiderült, a kekszek különleges bánásmódot igényelnek:) Most már azt mondják megérte, sok visszatérő vendégük van, de azért az első pár hónap nagyon kemény időszak volt.
Nagyon tetszik, hogy házaspárként működtetik ez a kis helyet, öröm látni, hogy ilyen jól össze lehet gyúrni két kreatív energiát! A feladatok pontosan le vannak osztva: Éva összegyűjti, kitalálja a recepteket, megsüti a prototípusokat, a két cukrász pedig ezek alapján a kis műhelyben elkészíti a vendégeknek a finomságokat, amiket akár ott helyben is elfogyaszthatunk, haza is vihetünk, de szép díszdobozokban oda is ajándékozhatunk! Péter pedig, sok egyéb teendője mellett, kamatoztatja a vendéglátóiparban szerzett tudását és tartja a frontot a bázison.
Tényleg felemelő élmény volt ide betérni! Imádtam a frissen sült narancsos-mandulás keksz illatát, ami bejárta az egész helyiséget, a rengeteg finomságot, amiket kaptam, na és persze a vendégszeretet…köszönöm! Mindenkinek ajánlok minimum heti 10 dkg La Delizia kekszet, az én adagom már elfogyott, pedig higgyétek el, nem volt kevés! Jövő héten be is nézek hozzájuk, addig is itt van a facebook oldaluk, ahol minidig megtaláljátok róluk a legfrissebb információkat.
Bejegyezte: PandArte dátum: 12:18