Káros mindennapi szokásaink
A társas magány fogalma nem új keletű. Sajnos rengetegen szenvednek az említett jelenségtől, sokszor észre sem véve, hogy saját magukat kárhoztatják nap, mint nap a magányra, holott meglenne a módja annak is, hogy a szeretteikkel töltsenek el minőségi időt. Nem lehet ezt kellemes hallani, pedig még csak az elején járunk a gondolatmenetnek –ám pont ez a rossz érzés az ékes tanúbizonysága annak, hogy a feltételezés, miszerint senki mást nem okolhatunk az állapotunkért, csak saját magunkat, teljes mértékben igaz. Magunkat és a telefonunkat.
Igen, igen, tisztában vagyunk azzal, hogy manapság még a csapból is az elektronikus kütyüktől való függőség veszélyeinek a részletezése folyik, ám álljunk meg egy pillanatra, nézzünk mélyen magunkba, és válaszoljunk őszintén: napjában nagyjából mennyi időt töltünk a mobil képernyőjének a bámulásával? Amerikai kutatások kimutatták, hogy egy átlagos polgár körülbelül három órát használja a mobilját, de ennél persze jóval kirívóbb esetek is vannak. Három órát, kedves hölgyeim és uraim! Három órát, amelyet minőségi idő eltöltésével is elüthetnénk volna – az, hogy kinek mit jelent ez, teljes mértékben személyre szabott, hiszen vannak, akik szívesen múlatják az időt egy jó könyv társaságában, de olyan személyek is akadnak szép számmal, akik inkább a sportban találnak örömet.
Különösen nagy veszélyben vannak azok a családok, ahol úgy nő fel a gyerek, hogy ezt a rossz példát látja a szülőktől. Az ilyen srácok bizony a legtöbb esetben elhanyagoltnak érzik magukat, és mindenféle tevékenységgel igyekeznek felhívni magukra a facebook-ozó anyukájuk vagy apukájuk figyelmét – sokszor akár rosszalkodással is. Egyébként a pszichológusok azt is megállapították, hogy az a gyerek, aki túl sokat látja a szüleit arra a bizonyos monitorra bámulni, jóval engedetlenebb, mint azon társai, akik minőségi időt töltenek a felnőttekkel. Ha a szülő inkább az éppen aktuális kedvenc mobilját választja a gyereke helyet –még ha idézőjelben is- ne várja a későbbiekben sem, hogy a csemetéje példaképként nézzen fel rá.
Egy fájdalmasan remek példa erre: a vasárnapi ebédek az okostelefonok elterjedése előtt hangosak voltak a családtagok élménybeszámolóitól. Ezek a beszélgetések azonban nemcsak a történeket megosztására voltak alkalmasak, mivel a szülők sok esetben így adták át azt a tudást a gyerekeiknek, amelyekkel azok felvértezhették magukat a hétköznapok megpróbáltatásaival szemben. Mi a helyzet ma? Mindenki a mobiljába bámulva eszik, sokszor azt sem tudva, mi van a tányéron. Ebből sajnos a gyerek nem sok mindent fog megtanulni az éltről. Természetesen az igazsághoz az is hozzátartozik, hogy az okostelefonok igenis hasznosak, hiszen az élet számos szegmensét teszik könnyebbé. Mint általában minden területen, itt is az egészséges balansz a megoldás a mobilhasználat és az egyéb teendők elvégzése között, különösen, ha az a gyerekekkel töltött időt is magába foglalja.
A születési sorrend szerepe a gyermek személyiségére nézve