Egy csöppnyi nyár – Egy átlaghorgász kalandjai
Mivel a széles vízen mindig úszott valami mocsok, így legtöbbször a vadregényesebb és nehezebben meghorgászható, keskeny részt vallattam. Azért akadt olyan alkalom, mikor ránéztem a szélesre is.Volt, hogy fogtam, de igazából nem ez volt a jellemző. Nem fogok hazudni. Ez a kis történet 3 horgászatomat foglalja magába. Olyan 30 halat fogtam, a legjobb napon 18-at, a másik kettőre nem emlékszem, mert lustaságom miatt nem vezettem a naplóm.
A szélesről
Az első horgászatom érdekesen kezdődött, valamiért már hajnal 3-kor nem tudtam aludni. Nem teketóriáztam sokat, kentem 2 szendvicset, és az egyik csatornán adásban levő „Magyarok az űrben” című kabaré közben elfogyasztottam a korai reggelim. Ezután fényképezőm és engedélyem beraktam a táskámba egy üveg ásványvíz, a csalik, a centi és az ércsipesz (horogszabadító) mellé. Remek érzés volt a hajnali, üdítően hűvös időben, egy szál rövid ujjúban és egy rövidnadrágban végigtekerni a városon. Nem élt a város, minden olyan magányosnak tűnt, illett hozzám…Sajnos nem vettem figyelembe azt, hogy a horgászat előtti nap volt egy frissítő eső, ami a már-már combig érő gaz és nád felületén is meglátszott. Sikerült a biciklizés után még jobban lehűtenem a lábam, de jól esett, nem igazán érdekelt. Ketten voltunk, csak a víz és én. A fentebb látható hal kapta el elsőként a már nagyon a szívemhez nőtt wobblert, majd pár perccel később újabb áldozata volt a vibráló műbogárnak.
Már épp a következő hajnali pecát tervezgettem, mivel kis idő alatt 2 szebb domit is eltudtam csípni ebben a korai időszakban, de ekkor apró pöcögtetős kapásnak vágtam be. Kisdomi, mostanában elég sokat fogok, nem mintha nem örülnék a szaporulatnak. Az apróságot sok társa követte, de mind különböző helyről érkezett, nem volt olyan eset, hogy kettőt fogtam volna egy területen. Közben az eső is eleredt, de nem volt ereje elvenni a kedvem a pecától, amúgy sem esett fél óránál tovább.
Mivel a keskeny részen sok kicsi domi volt, úgy döntöttem, hogy megnézem a jó pár száz méterrel fentebbi szakaszt, ugyanis érdekelt, hogy miként fest ott az imádott vizem, addig sem zargattam a kis domiifjoncokat.
A fenti részt néhány méterét valamennyire már ismertem, mivel egy korábbi kiruccanásomkor is fel-fel merészkedtem ide, és nem egy kisebb zúgót találtam. Visszagondolva jó lett volna a jéghideg vízben megnyugtatnom a csalán által szétcsípett lábaim, de inkább mentem tovább a már tényleg ismeretlen terület felé.
Az egyik minizúgó
Találtam is egy tátongó lyukat az ágak között, és mivel kíváncsi voltam beejtettem a műlóbogaramat a lyuk közepébe. Kicsit mozgattam, és ekkor a “mélyből” egy nagy domi feljött és szemügyre vette a wobblerem, majd flegmán tovaúszott.
Az a bizonyos lyuk
Na, de mentem feljebb, és egy híd fakorlátját láttam a vízben, ami a 2 évvel ezelőtti árvíz erejét szemléltette. Az első pecámon ennyi történt. Jött pár hal, láttam pár új helyet és a wobblerem ismét húzhatott pár vonalat a műanyag dobozban neki jutó cella falára. Aztán egy hét borongós, szeles, esős időjárás után, jöhetett a második felvonás. Ekkor nem keltem korán, dél körül,a legnagyobb melegben indultam. Biciklimet gyorsan leraktam a gazba, és kezdtem is a pergetést.
Itt kezdtem másodjára
Nem kellett sokat várnom az első kapásra. A fent látható bokor elé dobtam műcsalim, és már az első hajtókarfordulatkor odadurrantott a falánk ragadozó.
Szeretem mikor hamar megjön az első
Na, de történt egy kis baleset. Az egyik dobásom szarul sikerült, és a szúrós falat rátekeredett egy a túlparton vízbe lógó nádszálra. Tépkedtem, rángattam, de semmi. A horog nem akadt sehova, az csak úgy lógott lefelé, de sajnos a merítőmmel sem értem el sehogy. Kisebb gondolkodás után levettem a cipőm és a zoknim,majd egy kicsi szoktató lábfürdőztetés következett. Mikor már lábam megszokta az amúgy rohadt hidegnek bizonyuló vizet,elindultam befelé, azaz csak indultam volna, ha a bokáig érő iszapban nem ragad meg a lábam. Addig mentem be (jelen esetben combközépig) míg a merítőmmel el nem értem a csüngő drilinget. Kisebb szerencsétlenkedés árán kiszabadítottam kedvenc csalim, majd mondtam neki, hogy most már igazán hozhatna egy 50+-os domit.
Itt kényszerültem a lábáztatásra
Természetesen a wobblerem nem hallgatott a szavaimra, így csak kisebb halakat sikerült elejtenem.
Mint például ő…
…vagy ő
A kisebb domik persze most is sűrűn akasztották magukat horogra. Nagy domi ezen a napon sem akart meglátogatni.
Nem akadály a 3,7 centis csali
A nagy melegben újabb esélyt adtam a Tiny-nek is, de most sem tudtam még lekövetést sem elérni velük. Lehet máshol működik, de itt biztos, hogy nem.
Sok örömet szerzett már
Második próbálkozásomkor ennyi történt, ugye megmondtam az elején, hogy semmi újat nem fogok mutatni. A harmadik pergetés inkább biciklitúrának tekinthető. 2 haverral vágtam neki a patak gazos útjának. Ők nem horgásztak,csak amolyan kísérőként voltak velem. Láttam rajtuk, hogy unták a dolgot, halat is csak egyet sikerült fognom, így úgy döntöttem, hogy inkább nézzük meg az eddig általam nem felderített részeket.
Biciklire pattantunk és a töltésen a csalánerdőt kerülgetve indultunk felfedezőútra. Egyhamar elértünk a kicsi zúgóig, majd a lyukig is, de innentől fogva a patak zárkózott volt. Partját végig fák,bokrok szegélyezték. Sehol nem láttam még megnézhető helyet sem. 15 perc biciklizés után megérkeztünk. egy a patak vizéből feltöltött “fizetős” tóig,ahol senki nem próbált szerencsét. A tó mögött néhol volt pár lejárat a patakhoz. Le is mentem az egyikhez, és egy igen tetszetős rész tárult szemeim elé.
Még érintetlen
A hely szűz maradt, ugyanis botomat ekkor már összegumiztam. Mentünk tovább, és egy elég hosszú,horgászható szakaszt találtunk. Közelebbről nem néztem meg, így sajnos nem tudom, hogy mennyire sekély itt a víz. A patak leengedésekor fülembe jutott “parttakarítás miatt engedtük le” lehet, hogy igaz volt,mivel az összes fa és bokor le volt csupaszítva,a gaz leégetve és hasonlók.
Itt még nem látszik annyira a pusztítás
Több képet nem illesztek be, ugyanis ezt a részt egy bejegyzésben jobban szeretném majd bemutatni. Remélhetőleg lesz itt majd hal is, nem csak az újdonság varázsa.
ui.: Már tényleg próbálok eljutni távolabb is, hogy ne legyen egyhangú a blog. A következő posztban már remélhetőleg más hal is felüti fejét.. Szóbelire fel….
Címke: domolykó, patak, pergetés
← Sokat a kevésért
Bodrogi laposok →
17 thoughts on “Egy csöppnyi nyár”
Bogyó bácsi | 2012. június 4. hétfő 07:45
Véleményem szerint olyan horgászblogot írni, ami hosszútávon is érdekesnek bizonyul csak úgy lehet, ha a helyszínek, fogott halak, módszerek nagyfokú változatosságot mutatnak. Persze mindenkinek van tuti helye, ahol borítékolható a fogás, ez mégis a könnyű út. Sokkal nagyobb kihívást jelent minden alkalommal egy teljesen új, az előzőhöz nem kapcsolható történetet leközölni, hiszen mindig más vízen sikereket elérni jóval több energia befektetést kíván. Úgy olvasom, te is így látod a dolgokat… remélem hamarosan szerencséd lesz más vizeken is, hiszen olyan folyókkal a környékem, minta a Bodrog, vagy a Tisza, igazán szerencsésnek mondhatod magadat. És persze a Tisza tó sincs messze…
egyatlagoshorgasz | 2012. június 5. kedd 20:11
Teljesen egyetértek. Az elején nem hittem volna,hogy ennyire nehéz,változatos és érdekes cikkeket publikálni. Én próbálom úgy alakítani,hogy változatos legyen,de nem igazán ment eddig, de nyáron bepótolom ezt a hiányt. Van pár blog ahol néha csak képek,illetve néhány sor van mellékelve egy bejegyzéshez. Én nem akarom így csinálni. Sok kép, és megfelelő mennyiségű szöveg. Ez az én módszerem,bár kinek mi tetszik,és mire van ideje..
A patakon is azért kerestem fel újabb helyeket,hogy ne lehessen azt mondani,hogy egy helyen amit már jól ismersz, ott könnyű halat fogni.Mondjuk itt amúgy sem egyszerű. A pár darab domiért 4-5 órákat szoktam pergetni,és még így is keveset tudok róluk.
Igen, jó lenne már más vízen is szerencsét próbálni,mint például Csobaji holtágak,Tisza,Bodrog,Hernád,Sajó.. stb. Bevallom kissé lusta vagyok. Nem igazán tudom magam rávenni arra, hogy vonattal,busszal menjek horgászni. Anyám meg ritkán visz le ,Apámnak meg kocsi sincs,de az éven ez is változik remélhetőleg,és a jogsim is meglesz. Szóval jók a kilátások a távolabbi pecákhoz.
Szerencsére vasárnap megyünk Tiszalúcra keszegezni az élőre. Állítólag nagyon sok keszeget lehet fogni most, és a nagyok is kapnak. Azért nem csak keszegezni fogok, megpróbálok pár csukát és balint is becsapni. Remélem sikerülni fog.
Bogyó bácsi | 2012. június 6. szerda 07:28
Teljesen egyet értek. Ha az elején nem is sikerül változatossá tenni az írásokat, mindenképpen törekedni kell rá és idővel kialakul majd. A történeteiddel meg semmi gond nincs, úgy jó, ahogy csinálod. :o)
Én 33 éves fejjel hozzád hasonló módon tömegközlekedéssel járok horgászni az esetek 80%-ában. Van, hogy 80 km-t is buszozok egy kalandért. Le kell győzni a lustaságot!
Földi | 2012. június 4. hétfő 08:45
Csatlakozom az előttem szólóhoz. Szerencsés helyzetben vagy abból a szempontból, hogy 10-20kmes körzetedben gyönyörű vizeket tudsz meghorgászni. Én a helyedben a Miskolc környéki vizeket is meglátogatnám, úgy mint a Hejő, Hernád, Sajó, Szinva, amik szerintem tömegközlekedve is jól megközelíthetők. De ahogy múltkor kocsikáztunk arra kicsit, gyönyörű holtágak is vannak felétek. Nekem minimum 30kmt kell utaznom mire értelmes vizet látok..
Egyébként én örülök, hogy írsz a patakról, rengeteg felfedezetlen szakasza van még szerintem, nagyon vadregényes és nem egy egyszerű víz. Legutóbb nagyrészt a látott halakat sikerült megfognom a “széles” vízen, elég erős szélben, nem volt egyszerű menet. A keskenyebb részeken nem láttam sosem halmozgást, így kicsit nehezebb ott a dolog legyezve.
Szerinted sügért nem lehetne találni a patakban? UL gumizva érdekelne a dolog.
egyatlagoshorgasz | 2012. június 5. kedd 20:29
Igen szerencsésnek mondhatom magam, de még jobban az lehetnék, ha lenne kocsink. 😀 Na, de amúgy tényleg legalább 5-6 holtág van felénk, meg rengeteg víz. Miskolcon gondolkoztam én is, de hát egyedül nem akarok nekivágni a full ismeretlennek.
A patak amúgy nem tudom mennyire nehéz, mert nem tudom mihez viszonyítani,de,ha te azt mondom,hogy nem egyszerű víz akkor az úgy is van. Látott halra én is dobáltam már elég sokat, de engem le se szartak, viszont jó pár domit fogtam már beesőre. Szerencsére már megvannak azok a helyek ahol mindig tudok fogni,így már szinte kizárt a betli esélye. Viszont erősen gondolkozok,hogy a napokban megnézem az új felfedezett szakaszt is.
Sügért eddig egyet fogtam a patakban. A zsilip alatti részen bumble buggal. Ez is benne lesz majd a peca.hu-ra írt pályázati cikkemben,ha megjelenik még az éven…
Próbáltam kis gumikkal,twisterekkel a nagy vizet és a keskenyet is,de nem fogtam,de biztos,hogy van benne sügér,mert a múltkor is lekövette egy kisebb a wobblerem. Sügért inkább ott foghatsz ahol én fogtam a csukákat, tudod lent a picsába. Hallottam,hogy ott fogtak halszelettel szépeket,de én még nem próbáltam kis gumikkal.
Kecskés Viktor | 2012. június 4. hétfő 09:21
Nem szabad elkeseredni.
Egy oka van annak, hogy nem jönnek a nagyok az pedig az apróbbak aktivitása. Nincs ideje a megfontolt nagyoknak nézegetni a csalit, mert az aprók egyből leverik.
Esetleg a csali méretével lehet kísérletezni nappal. Sötétedés után felszíni csalival lehet azért szebbeket is megcsípni 😉
egyatlagoshorgasz | 2012. június 5. kedd 20:35
Köszi a tanácsokat. Fogok venni pár combosabb wobblert is, és majd megpróbálom sötétedésben is. Eddig mindig hazamentem világosban,mert este megb@sz a rendőr ,mivel elég hiányos a biciklim felszereltsége.. 😀
Amúgy nemrég vettem egy Microbait Wasp-et. Láttam,hogy Te eredményesen használod őket. A kérdésem az lenne,hogy hányas zsinór és kapocs szükséges ezekhez az apróságokhoz?
victor07 | 2012. június 6. szerda 20:49
4-es maximum 6-os Nanofil.
egyatlagoshorgasz | 2012. június 7. csütörtök 15:48
Köszi. Akkor tennem kell egy kisebb beruházást megint.
Kecskés Viktor | 2012. június 8. péntek 11:19
A vékony zsinórnál nagyon kell figyelni a bedobásra és fontos a jó orsó!
Csobaji | 2012. június 5. kedd 11:05
Grat a sok domihoz, a nagyobbak meg idővel úgyis beesnek! Lehet tudni melyik patak ez?Unokatestvérem nagyon szeretne pár domolykót fogni:)
Üdv Csobaji
egyatlagoshorgasz | 2012. június 5. kedd 20:38
Helló. Üdv a blogomon.
Köszi a gratot. Ha dobsz egy e-mailt akkor megírom,hogy melyik patak ez.Ha csobaji vagy akkor nincs túl messze tőled. 🙂
Csobaji | 2012. június 5. kedd 21:09
Az túlzás, hogy csobaji vagyok de szoktam arra horgászni:), a mail címem: markusmilan@gmail.com
spinfanatic | 2012. június 6. szerda 20:35
Véleményem szerint nagyon jóra sikerült a cikked. Jók a képek, a halak, és az írás is. Egy cikk érdekessége, sikere nem a fogott halak méretétől függ. Hál istennek 🙂
Az utóbbi időben én is többre értékelem a hasonló vizekből, hasonló körülmények között fogott, hasonló halacskákat. Nagyobb élvezet ilyen vízből kivarázsolni ezeket a kisebb halakat, mint az átlag vizekből a több kilós halakat.
Továbbra is írj ilyen cikkeket, és fogj ilyen halakat. Hidd el, sokan csak álmodnak erről.
egyatlagoshorgasz | 2012. június 7. csütörtök 15:59
Köszi szépen. Ez egyébként olyan “muszájcikk” volt,mivel már nagyon rég nem írtam semmit. E cikk helyére egy balinos,csukás pecát akartam,de hát nem így hozta a sors.
Én is úgy vagyok az egésszel,hogy nem a halak mérete számít,hanem az,hogy hol fogjuk őket.
A jövőben próbálok majd olyan cikkeket írni,ahol továbbra is a természetes vizek lesznek a középpontban,de lesznek kockatavas pontyozások is. Kell a változatosság,meg jó néha dögleni a horgászfotelbe. 🙂
Hapci | 2012. június 13. szerda 08:44
Csak horgássz, Ádám!
Nem a blogért horgászol, hanem azért, mert kedved van. Ha állandóan domolykózni van kedved, nincs azzal semmi baj.
Én pl. vagy 10 évig kizárólag nádban pontyoztam, és többnyire baromi jól éreztem magam. Mostanában meg szinte kizárólag a Dunára járok süllőre pergetni és többnyire nem fogok semmit. 🙂
egyatlagoshorgasz | 2012. június 15. péntek 18:21
Horgászok én,illetve csak horgásznék,mert megint leengedték csutkára a patakot… Indok az esős idő…
Úgyhogy a Bodrogon keszegeztem egyet,meg egy tavon pontyoztam. Kicsit változatosabbá tettem a horgászataim.