Isten országa más | A Biblia Szól
Isten országa más
Címkék: élet, növekedés
2014 október 12. vasárnap 18:00
Luk 13-ban Jézus az Isten országáról beszél. Ez olyasvalami, ami bennünk, hívőkben van. Isten országa jelen van ebben a világban, de nem olyan ország, aminek határai vannak, nem szervezet, aminek felépítése vagy pénze van, hanem ez igazán a szívünkben van. Ez Isten uralma, növekszik és él és tart valahova. Igazából mi nem hisszük, hogy létezik keresztény ország vagy akár keresztény cég. Hanem mi úgy hisszük, hogy keresztények vannak mindenfelé, és képviselnek valamit, bennünk ott van Isten országa.
Amikor Jézus Isten országáról beszél, akkor erről az országról beszél, ami jelenleg rejtett dolog bennünk, az életünkben. Nem nyilvánvaló dolog. Egy nap nyilvánvaló lesz. Amikor Dán 2:44 Isten felemel egy másik királyságot, ami örökkévaló lesz, az ez a királyság, Jézusnak az uralma. Ez az, ami a szívünkben ott van, de még nem nyilvánvaló. Jézus mond itt két-három dolgot erről a királyságról, hogy milyen ez.
Luk 13:18-21 Jézus pedig azt mondta: Mihez hasonló az Isten országa, és mihez hasonlítsam? Hasonló a mustármaghoz, amelyet elővett az ember, és elvetette a kertjében. Az pedig felnevelkedett, fává lett, és az égi madarak fészket raktak az ágain. Majd így folytatta: Mihez hasonlítsam az Isten országát? Hasonló a kovászhoz, amelyet vett az asszony, és belekeverte három mérce lisztbe, mígnem az egész megkelt.
Isten országának, Isten munkájának három olyan jellemzőjéről beszél, amit könnyen elmulasztunk, amit könnyen nem veszünk észre, amit könnyen elnézünk, rosszul számolunk.
1) Az első a méretről szól. Mustármag. Igen pici mag. Jelentéktelennek tűnően pici dolog. Úgy tűnik, hogy nagyon jelentéktelen. Amikor Krisztusnak a munkája elkezdődött az életemben, akkor az nagyon picinek tűnt, nagyon jelentéktelennek tűnt. Szinte erőtlen, értéktelennek. „Ez nem fog semmit elérni! Ez sehova nem fog menni, nyilvánvalóan. Ez túl pici!” Így lehetünk mi is, amikor ránézünk a szívünkben a döntésre.
Ha nemrég hoztál döntést Jézus mellett, akkor könnyen mondhatod: „Valós ez egyáltalán? Túl pici ez az életemben. Nem hiszem, hogy ez tart valahova.” Jézus viszont itt azt mondja, hogy elnézzük, elhibázzuk a dolgot. Mert nem azt kéne néznünk, hogy pici vagy sem, hanem azt, hogy élő-e. Isten országának nem az a nagy különlegessége, hogy mekkora, hanem az, hogy élő.
Ugyanígy van egy gyülekezettel. Egy gyülekezet lehet néhány tíz, néhány száz, vagy több ezer fős… A kérdés nem ez. Hanem a kérdés az, hogy Isten országa a szívünkben, ez élő dolog. Mennyi időm van közösségben lenni valakivel? Lehet, hogy nagyon kevés, de ha élő, akkor az drága dolog az életemben. Viszont könnyen elnézhetem. Azt mondhatom: „Ez nem ért semmit, értéktelen volt. Mert túl rövid volt.” A kérdés azonban az: Élő volt-e? Istentől volt-e? Ez az Ő munkája-e? Ha igen, akkor ez növekvő dolog, mert élő. Ez az, ami számít.
Ne ijedj meg azon, hogy Istennek a munkája kicsinek tűnik. Ne veszítsd el a reményt azért, mert esetleg hallod az üzenetet, vagy olvasod az Igét, vagy imádkozol, és kicsinek tűnik a válasz, vagy az Ige, amit kapsz, vagy a bátorítás, amit hallasz. Azt mondod: Csak ennyit hallottam. Nem ez a kérdés, hogy mekkora, hanem az, hogy élő-e. Mert ha élő, akkor növekszik az életünkben, és ez az, ami az igazán nagy kérdés.
2) Mihez hasonlítsam Isten országát? „Kovászhoz” – ezt mondja. Beleteszi, és aztán az egészet áthatja, az egész tésztát áthatja. Az egészhez eljut, mindenhova elhat. Nem kérdés, hogy ez megtörténik. Hagysz neki időt, akkor csak nekiáll kelni, és megy tovább és megy tovább és tovább. Ez így működik. Ilyen Isten országa a mi életünkben. A világban igazán ilyen Isten országa. Van egy folyamat. Van egy haladás.
Azt hiszem, ezért van sokszor, hogy elbátortalanodunk. Mert ránézek egy bizonyos pontra, és aztán azt mondom: „Hát még nem kelt meg az egész. Már eltelt olyan sok év, amióta Jézussal járok, és még mindig nem hatotta át az egész életemet!” Isten azt feleli: „Rendben, ez az Én munkám. Mersz-e bízni Bennem? Ez folyamat. Nem az a kérdés, hogy felmérd, hogy hol tart most, hanem az, hogy haladj Velem, tarts Velem valahova.”
Isten országa növekvő dolog. Ilyen módon drága, hogy növekszik. Nem úgy, hogy méricskéljük minden pillanatban. Ismered azt, amikor megszületik a gyerek, akkor mit csinál az ember lánya? Kezdi méricskélni. Méri a súlyát, méri mennyit evett… aztán megint megméri… A gyerek már azt hiszi, hogy az a mérleg az ő kis helye, annyit van rajta. 🙂 A gyermek növekszik, ahogy kell neki, de az nem lineáris. Vannak közben stagnálások, esetleg visszaesések. Minden ilyen ponton hívni kéne az orvost? 🙂 Sokan így gondolják.
Lehetek én is így. Ránézek a hívő életemre, és azt mondom: „Isten ország? Ah, nem ott tart, ahol kéne!” Honnan tudod? Mit szólsz inkább ehhez? Járjunk bizalomban, és merjük azt mondani: „Uram, szeretnék előrébb lenni! Adnál nekem növekedést, kérlek? Kérlek, add, hogy az a kovász hasson tovább és tovább, hogy nagyobb legyen az életemben! Én erre vágyom.”
Nem aggódom rajta, nem nézegetem, hogy történik-e valami. Mintha elvetném a magot, és kiásnám mindig: „Történt valami? Semmi! Jól van, visszateszem.” Aztán megint… Nem fog jót tenni az ügynek. 🙂 Isten országa növekvő, de ne aggódjunk ezen a pillanaton, hanem keressük az Urat. „Uram, adj növekedést nekem!”
3) Van még egy. Az nem ennyire direkt, de az is fontos. A következő versekben valaki megkérdezi Tőle: Uram, ugye kevesen üdvözülnek? Jézus azt feleli: „Nem ez a szám a kérdés. Hanem az a kérdés, hogy igyekezzetek bemenni.”
Nem a szám a kérdés, hanem az, hogy minek van itt az ideje, mire van itt a lehetőség most. Minek van itt az ideje? Minek van itt a helye? Mert megeshet, hogy a rossz dolgokkal foglalom el magam. Jézus azt mondja Isten országáról: ez olyan dolog, ami ma nyitva van, egy lehetőség, amiben járhatunk, amiben előre mehetünk. Arra int minket, hogy menjünk és menjünk és menjünk…
Ha nem ismered Jézust, akkor Zsolt 118:24 ma van az üdvösség napja. Ez az a nap, amit az Úr szerzett. Ennek van itt az ideje. Ha hívő vagy, akkor keresni az Urat – ennek van itt az ideje. Mert elhibázom, elrontom. Nem a megfelelő dologra nézek. Számolgatok. Megvizsgálom, vajon ki hívő. Én akarnám eldönteni, hogy ki megy a mennybe, és ki nem? Vagy elrontom, vagy nézem a hagyományomat.
Mint ugyanebben a fejezetben az asszony, aki tizennyolc éve beteg, és Jézus meggyógyította szombatnapon. A farizeusok a zsinagóga vezetői ki voltak akadva ezen. Azt mondták: „Nem érted? Szombat van! Ilyenkor nem gyógyítunk.” Jézus azt feleli: „Rosszul nézitek a dolgot. Nézzetek arra, hogy minek van itt az ideje.” Most nyitva van az ajtó. Isten vár minket. Ő szeret minket. Ez lehetőség megragadni Őt, keresni Őt, Vele járni.
Milyen Isten országa? Élő, növekvő és nyitott. Ez a mai nap. Járjunk ebben a személyes életünkben. Járjunk ebben gyülekezetként. A hazánknak, Európának és az egész világnak arra van szüksége, hogy mi így járjunk, így éljünk, így lássunk, így gondolkodjunk és így szolgáljunk. Ámen.