Istenem! Bocsásd meg, ha közömbös vagyok mások felé! Nem erre rendeltél engem, hanem tevékeny szeretetre. Így szeretnék élni! Ámen
Istenem! Engedd, hogy az élet apró dolgaiban felfedezzem Nagyságod csodáit! Ámen
Köszönöm Uram a szent nyugtalanságot, melyet adtál a lelkembe! Ámen
Mennyei Atyám! Van mit tanulnom a mások terhének hordozásában. Ennek az az oka, hogy sokszor csak magamra figyelek, csak az számít, ami nekem jó és kényelmes. Pedig Te nem ezt várod tőlem, hanem a szeretetteljes önzetlenséget, áldozathozatalt magamat nem nézve, hanem a másik javát munkálva tevékenykedni. Segíts így, ilyen lelkülettel élnem és szolgálnom! Ámen
URam! Add, hogy szereteted tanúja lehessek a világban, s add, hogy jóságodról soha meg ne feledkezzem! Ámen
Uram! Adj nekem bölcs szívet, hogy Hozzád forduljak mindenkor. Segíts meg kételyeim között, s irgalmad palástjával takard meg nyugtalankodó lelkemet! Ámen
Uram! ... ÁmenUram! Boldogságom forrása Te vagy, senki más. Hálát adok érte, hogy ismerhetlek, hogy szerethetlek, Hozzád tartozhatom. Ámen
Uram, ismered önérzeteskedéseimet.
Uram, látod rátartiságomat.
Uram, Te ismersz engem.
Hevesen, hamis tűzzel is
de sokszor lelkesedem!
Hangosan, magamat bizonygatva,
péteri, kakasszó előtti indulattal
óh, hányszor tagadlak meg Téged.…
De köszönöm, hogy újra és újra
megszólal a kakas!
Köszönöm, hogy még belém hasít a fájdalom:
tagadásom felismerése.
hogy önnön szenvedélyem szégyenével
eléd járulhatok
– valójában Te keresel meg engem …
és megmosol, megszentelsz, megigazítasz
áldott-nélkülözhetetlen
jelenléteddel.