Staphylococcus aureus: tünetek, kezelés
Staphylococcal égőszerű bőr szindróma (ACS)
Staphylococcus bakterémia és endocarditis
- Endokarditisz
- Az osteomyelitis előfordulása
- Osteomyelitis gyermekeknél
- A gerinc csontritkulása felnőtteknél
A Staphylococcus aureus egy gram-pozitív gömb baktérium, amely a különböző betegségek széles skáláját okozza: az enyhe akne a bőrtől a legsúlyosabb staphylococcus szepszisig. Hordozói a lakosság közel 20% -át teszik ki, a felső légutak vagy a bőr nyálkahártyáján parazitálva.
A Staphylococcus aureus veszélye, hogy különböző toxinokat termel, amelyek kárt okoznak testünknek, például:
α-toxin bőr nekrózist (nekrózist) okoz,
Δ-toxin - megállítja a bélből származó víz felszívódását, amely "felelős" a hasmenés kialakulásához.
leucocidin - elpusztítja az immunsejtek membránjait,
enterotoxinok - ételmérgezést okoznak,
exfoliatív toxinok - égési bőr szindróma előfordulása,
A toxin-1 toxikus sokk szindróma kialakulásához vezet.
A Staphylococcus aureus egyik negatív tulajdonsága, hogy ellenáll a számos antibiotikummal, beleértve a penicillint. Ebből kifolyólag súlyos kórházi fertőzések keletkezik.
A Staphylococcus aureus-t diagnosztizálják a baktériumok vizsgálatához szükséges kenőcsök és kaparók.
Az Arany Streptococcus a következő felületes bőrbetegségeket okozhatja:
A tüszőgyulladás a mélyen fekvő rétegekre terjedő, kis erythemás csomókkal rendelkező hajhagymák a folliculitis.
Ha a szőrtüszőkön kívül a gyulladásos folyamatban részt vesznek a faggyúmirigyek és a mélyebb szövetek is, ez egy furuncle. A források kialakulásának kedvelt helye a test területei, ahol nagy a szennyezés és a maceráció (nyak, arc, hónalj, comb és fenék). A kezdeti szakaszban viszketés, enyhe fájdalom jellemzi, amelyet később mozgás közben intenzív fájdalom vált ki, duzzanatot és jelzett vörösséget. A visszanyerés a forralás megnyitása után történik.
A Carbuncle egy felületi staphylococcus fertőzés, amely vastag, nem elasztikus, rostos bőrfelületeken helyezkedik el (például a nyak felső vagy hátsó része). A bőr gyenge permeabilitása ezeken a területeken azt a tényt eredményezi, hogy a gyulladás széles körben terjed, ami egy sűrű és fájdalmas nagy konglomerátum kialakulásához vezet, amely sok gennyes sejtből áll. Ebben az esetben a bőrben bekövetkező helyi változások lázzal járnak, és az általános állapot romlik.
A staphylococcus impetigo kevésbé gyakori, mint a streptococcus, és általában hasonlít az egyikre. A staphylococcus impetigo esetében azonban több lokalizált felületi elem van, amelyeket szürke kéreg borít. A hőmérséklet emelkedése ritkán figyelhető meg.
A helyi felmelegítő kompressziókat, az antibiotikum-terápiát (dikloxacillin, kloxacillin) egy hétre írják elő, valamint olyan kenőcsöket, amelyek elősegítik a piszkos rúd gyors felszabadulását. Ha a forralás az aljzatok vagy az arc másik része területén van lokalizálva, akkor a gyógyszereket intravénásan injektáljuk. Bizonyos esetekben egy karbuncillal jelöltük a kórházi kezelést.
A staphylococcus ACS egy általánosított dermatitis, amelyet az exfoliatív sztaphylococcus toxin okoz. Leggyakrabban 5 év alatti betegek, valamint súlyos immunhiányos felnőttek. A betegség kialakulását a helyi bőrfertőzés megjelenése jellemzi, amelyhez általános gyengeség, rossz közérzet, láz áll, hasonlóan az ARVI-hez hasonlóan.
Ezután az ACS elfogadhatja az alábbi áramlási beállításokat:
A stafilokokkusz- skarlát - a törzs és a végtagok mindegyik részén scarlet-szerű kiütés figyelhető meg, később a hámlás fejlődik.
A nagy és lángoló buborékok megjelenése, amelynek alja megnyitása után lila árnyalatot kap, ami égő megjelenést biztosít a bőrnek. Ha ugyanakkor megdörzsöljük a bőr viszonylag egészséges területét, akkor az epidermisz ráncosodása és hámlása következik be (Nikolsky pozitív tünete).
Staphylococcus ACS-ben a kórokozó izolálódik az orrnyálkahártyából vagy a bőr felszínéről. Helyileg és antibakteriális gyógyszerek segítségével kezelik, amelyekre a Staphylococcus aureus érzékeny.
A TSS egy másik betegség, amelyet a Staphylococcus aureus toxinjai okoznak. A TSS-et a hőmérséklet emelkedése, a bőrvörösödés, mint a leégés és az azt követő desquamáció jelenti, valamint a vérnyomás éles csökkenése. A betegség súlyos eseteit hányás, hányinger, hasmenés, vese- és májelégtelenség, izomfájdalom, DIC és dezorientáció kísérik.
Leggyakrabban a CTC a menstruációs nőknél fordul elő, akik intravaginális hiperabszorbens tamponokat használnak. Ebben az esetben a betegség a menstruáció első napjaiban kezdődik a kórokozónak a hüvelyből történő felszabadulásával és a vérben való hiányával.
A kezelés összetett, gyakran újraélesztés. Az antisztaphylococcus antitestek bevezetése, a staphylococcus klaszterek elvezetése, az antibiotikum terápia és a tamponok menstruáció alkalmával való kizárása látható.
A Staphylococcus aureus által okozott baktériumok forrása szinte minden fertőzés helyszíne lehet: furuncle, carbuncle, tályog, osteomyelitis , ízületi gyulladás, fertőzött intravénás katéter, dializált sunt, nem-steril addiktív tű stb.
A bakterémiában a kórokozók belépnek a véráramba, és eloszlanak az egész testben, végül DIC-t (disszeminált intravaszkuláris koagulációt) okozva, amely klinikailag hasonlít a meningococcémiára. A magas láz, a vaszkuláris összeomlás és a tachycardia miatt a halál egy nap alatt előfordulhat.
A bakterémia következtében a Staphylococcus aureus további elterjedése a szervezetben történik, és a vesékben, szívizomban, csontokban, lépben, agyban, tüdőben és más szervekben metasztatikus tályogok képződnek.
A betegség kialakulását a szívelégződés, a magas láz, a vérnyomás, a progresszív anaemia és a szeptikus természetű extracardiacis szövődmények hátterében megjelenő szívelégtelenség jelei jellemzik. A staphylococcus endokarditist rendszerint a szívizomban lévő tályogok képződése és a megfelelő nyílás tartománya jellemzi, ahol az egyik szívszelep található.
Az endokarditis szívhibákhoz és szívelégtelenség jeleihez vezethet.
A bakterémiát vagy az endokarditist diagnosztizálják a Staphylococcus aureus héj komponenseivel szembeni ellenanyagok kimutatása alapján háromszoros vérkultúrával (antibiotikum kezelés esetén a tenyészetek száma több lehet). A bőrt és a vizeletet tartalmazó pustulumok tartalma bakteriológiai vizsgálatnak van kitéve.
Egy antibiotikum intravénás beadása, amelyre a Staphylococcus aureus érzékeny. Leggyakrabban a nafcillin, az oxacillin, a gentamicin, a meticillin, a cefalotin, a cefazolin, a doxacillin, a vankomicin (a penicillin allergiában). A nem komplikált bakterémia 2 héten belül, endokarditisz esetén pedig 4-6 hétig végezhető.
Az osteomyelitis a csontszövet púpos károsodása, amelyet a legtöbb esetben a Staphylococcus aureus okoz. A gyerekek többnyire szenvednek e betegségtől, bár felnőtteknél gyakran fordul elő, például a gerinc osteomyelitis. Az áramlás természetéből adódóan a staphylococcus osteomyelitis akut és krónikus formái különböztethetők meg.
Hogyan történik az osteomyelitis
A Staphylococcus aureus, amely a bőr vagy a belső szervek fertőzését okozza, mélyen terjed, és eléri a csontvelő és a csontvelő üregét a csont epiphysisének közelében. Ekkor egy piszkos fókusz alakul ki, ami a periosteumot a csonttól való leváláshoz vezet, és szubperiostealis tályog képződik, amely lebontja és megfertőzi a környező szöveteket. Ha ez a tályog megszakad az ízületi üregben, akkor alakul ki a stafilokokkusz arthritis. Ezt követően a Staphylococcus aureus a csontszövet halálát okozza, ami új növekedéshez és a kukorica kialakulásához vezet. Bizonyos esetekben az osteomyelitis szinte fájdalommentesen járhat el a beteg számára, így a középen nekrotikus üregszakaszokat képez (Brodie tályogok).
Osteomyelitis gyermekeknél
Gyermekeknél az akut osteomyelitis első tünetei lehetnek:
akut láz,
fájdalom a csontkárosodás területén
izomgörcsök a sérülés körül (a gyermek megtartja a lábát, és megpróbálja nem mozdítani),
duzzanat, bőrpír és hiperémia az érintett csontot körülvevő szövetekben, \ t
anémia kialakulása.
A csontritkulás gyanúja minden olyan esetben gyanítható, amikor a gyermek lába vagy leukocitózisa miatt fájdalmat okoz a lábakban vagy a kezében.
A gerinc csontritkulása felnőtteknél
Felnőtteknél a gerinc osteomyelitis kevésbé akut, főleg az ágyéki gerincben fordul elő, és a csigolyák egymáshoz való fúziójához és az interdisc terek feloldásához vezet.
Feltételezhető, hogy a hát- vagy nyaki fájdalom magas lázzal jár. Érdemes figyelmet fordítani a korai bőrfertőzésre, a helyi fájdalomra, amikor az érintett bőrfelületre nyomást gyakorol, és a Staphylococcus aureus felszabadulását a vérből.
A staphylococcus osteomyelitis diagnózisa a vér és más testfolyadékok bakteriológiai vizsgálatának, valamint a megváltozott csontok röntgenadatainak adatai alapján történik. A betegség második hetétől a röntgenfelvételeken látható a periosteum leválasztása, a régi csontszövet ritkasága és egy új kialakulása. Krónikus osteomyelitisben gyakran előfordulnak fistuláris átjárók.
Az osteomyelitist 6 hétig kezeljük penicillin-rezisztens szintetikus penicillinnel, amelyet parenterálisan injektálnak. Nem komplikált osteomyelitisben szenvedő gyermekeknél az antibakteriális szereket intravénásan kell beadni 2 hétig, majd a következő 2-4 héten át lenyelni.
Csont nekrózis esetén a periostealis tályogok jelenléte, sebészeti kezelés történik.
Pneumonia A Staphylococcus aureus elég ritka (100 esetben baktérium tüdőgyulladás esetén kb. 1). Leggyakrabban az influenza és a csecsemők szenvedése után következik be.
A staphylococcus tüdőgyulladást a magas láz, a terméktelen köhögés és a röntgenfelvételen kimutatott több vékonyfalú tályogok (pneumatológiai célok) jellemzik, amelyeket gyakran a pleura púpos léziója (empyema) kísér. Annak a ténynek köszönhetően, hogy a köpetkultúrák gyakran nem érzékelik a kórokozót, a diagnózist az antisztafilokokkális gyógyszerekkel végzett kísérleti kezelés hatékonysága alapján állapítják meg.
Az idősebb gyermekek és felnőttek a staphylococcus tüdőgyulladás kialakulásának előestéjén jegyezték meg az influenzaszerű légúti fertőzés megjelenését, amit hirtelen hideg, magas láz, progresszív légszomj, cianózis, mellkasi fájdalom és köhögés okoz.
Bizonyos esetekben a Staphylococcus aureus tüdőgyulladást okoz, amelyet a kezdeti szakaszban csak tachycardia, fokozott légzés és láz okoz. A jobb szív endokarditiszével az üregek alakulhatnak ki a tüdőben, fejleszthetők a púderes pleurisis és az empyema.
A kezelést antibiotikumokkal végzik, amelyekre a staphylococcus érzékeny. A gyógyszereket 2 hétig injekció formájában írják fel, majd szájon át 2-4 hétig. Megfelelően kiválasztott antibakteriális szerrel a hőmérséklet a harmadik vagy a negyedik naptól kezdve csökken, és fokozatosan visszatér a normál értékre. Amikor az empyemát a pleurális üreg elvezetésére injektáljuk (a bronchopleuralis fistula és a púpos zsebek kialakulásának megakadályozása).
húgyúti rendellenesség (fokozott gyakoriság, fájdalom), \ t
kis láz (néha hiányzik)
a sztrájk, a vérkeverék és a Staphylococcus aureus kimutatása általában és a vizelet bakteriológiai vizsgálata.
Kezelés nélkül a staphylococcus képes megfertőzni a környező szöveteket (prosztata, pararenális cellulóz), és pirelonefritist okoz, vagy vesebetegeket képez.
A kezelést antibakteriális gyógyszerekkel végzik, amelyek túlnyomórészt a vizeletben felhalmozódnak vagy szisztémás hatásúak.
| 2014. december 1. | | 4 114 | Uncategorized