Vavyan Fable: Ébredj velem! (idézetek)
Főoldal Könyvek Vavyan Fable: Ébredj velem!
"Kirúgom magam alól a Mazdát. A néhány kocsival előttem parkoló Saab motorja felbőg, a jármű megugrik, majd mégis megtorpan, mintha vezetője azt nézné, társa valóban mozdulatlanná vált-e a járda mocskában. Cyd meglendíti a markában tartott kézigránátot. Mielőtt eldobhatná, a Saab ismét elrugaszkodik álló helyétől. Ekkor már a kocsi csomagtartófedelén állok, abban a boldog tudatban, hogy Cyd felrobbantja velem együtt. Feldobom magam a tetőre, ahogy a kiképzésen belém lőcsölték (csakhogy akkor fegyver volt a kezemben!). Elvetődöm, keresztben fekve. Legurulok a motorháztetőre. Jobb híján két csupasz öklömmel zúzom be a szélvédőt. Látom a fickó arcát: őrült nagyra tágult szempár, a pupilla zöldesen felizzik, a szájon torz fintor..."
474. oldal, 2007.
Elárulom a női hallgatóságnak, mi a legjobb módja annak, hogy véget vessünk egy oltári nagy szerelemnek. Feleségül megyünk a pasashoz, és máris semmi közünk egymáshoz.
465. oldal, 2007.
Tudod, mi lesz az elkövetkező háborúk tétje? Nem arany, nem néhány kilométerrel odábbtolt országhatár. Ezeket a háborúkat azért fogják vívni, hogy megszerezzék egyes folyók forrásvidékét. Azon országok fogják kirobbantani, melyek területére máshonnan folynak be a vizek, eleve szennyezetten, megmérgezve. A tiszta forrásokért fogjuk vérünket ontani.
459. oldal, 2007.
452. oldal, 2007.
386. oldal, 2007.
Ha valaki azt ajánlja, hogy valamely tettedet freudilag fogja kiértékelni, számíthatsz a legrosszabbra: perceken belül értesülsz valaminő szégyenletes szexuális vadhajtásodról. Teszem azt, azért utálod, ha a dögbogár összejárkálja a pirítósodat, mert tudatod legmélyebb rétegében fojtogatod azt a különös vágyat, mely (ha hagynád) arra ösztönözne, hogy nőül vedd a bogarat, és a nászéjszaka előtt hosszan szappanozd a hátát a menyegzős indulót zengő fürdőkádban.
367. oldal, 2007.
Anyáink gondoskodtak róla, hogy nekünk már ne kelljen tisztítószerre költenünk. Ma már azzal együtt jön a víz a csapból.
366. oldal, 2007.
Manapság persze nyugodtan lehetnek az embernek előérzetei. Nem kerül semmibe, ráadásul mindig történik valami, tehát az előérzet betölti hivatását.
341. oldal, 2007.
316. oldal, 2007.