Spielraum – a nemzet kedveli
2015. január 30. - március 8.
Megnyitó: 2015. január 29. 18:00
Megnyitja: Tevž Logar
A Spielraum - a nemzet kedveli videoinstalláció és projekt Jasmina Cibic legújabb munkája, a szlovén mûvész korábbi munkássága során felvetett konceptuális és formai kérdések egyfajta szintézise. A háromrészes Spielraum projekt elsõ fejezeteként megvalósuló budapesti kiállítást az év folyamán további két bemutató követi a ljubljanai MGLC Nemzetközi Grafikai Központban, illetve a belgrádi Kortárs Mûvészeti Múzeumban (MSUB). Az új mû elõzménye a For Our Economy and Culture címû, széles körben méltatott projektje, amellyel Szlovénia képviselõjeként vett részt az 55. Velencei Biennálén.
A kiállítás címe az európai politikai szatíra elsõ mûvelõi között számon tartott Karl Krausra utal, aki 1912-ben megjelent Spielraum c. esszéjében a dekoratív elemek túlburjánzását ostorozta a nyelvben és az építészetben egyaránt. Kraus gondolatait továbbfûzve, Cibic a dekorációnak a nyelvhasználaton és az épített környezeten belüli olyan célzatos alkalmazására reflektál, amely jellemzõ jelenség lényegében minden nemzeti (és több nemzetet átfogó) politikai rendszerben. Jasmina Cibic összmûvészeti alkotása a film, a performansz, a szobrászat és az installáció segítségével veszi szemügyre a közelmúlt történelmét, azt vizsgálva, hogyan válik a vizuális nyelv és a retorika az Állam látványos megjelenítésének eszközévé, s miképpen szolgál a mûvészet és az építészet a mindenkori politikai rendszer puha hatalmi stratégiáiként.
A Spielraum - a nemzet kedveli projekt egy immerzív installációból, az installációhoz Simon Fisher Turner által komponált hangkörnyezetbõl, performanszokból, illetve két vetített filmbõl áll. A kiállítás látványtervéhez az El Nem Kötelezettek Mozgalmának 1961-es, Belgrádban megrendezett elsõ konferenciája alkalmából készült tervek és grafikák jelentették a kiindulópontot. A konferencia azoknak az államoknak a fontos világtalálkozója volt, amelyek formálisan nem kötelezték el magukat egyik nagy hatalmi tömb mellett sem. A korabeli Belgrád városát hatalmas kihívás elé állította, hogy a konferenciára látogató külföldi delegációk igényeit figyelembe véve újragondolják és áttervezzék a környezetet, miközben a helyi lakosokra való tekintettel is igyekeztek új arculatot adni a városnak. A kiállítás részeit képezõ mûvek az e célból készült egyedi pavilonok, emlékmûvek és dekorációs kiegészítõk vázlatainak, terveinek és rajzainak látványelemeit konfigurálják újra, különös hangsúllyal utalva a konferencia legfõbb helyszínére, az egykori belgrádi Szövetségi Palota monumentális épületére.
Ezeknek a terveknek a legkülönbözõbb magán- és állami archívumokból összeválogatott alapelemeibõl épül fel a Ludwig Múzeumban bemutatott kiállítás. Nagy léptékû, kétdimenziós geometrikus alakzatokként jelennek meg a kiállítótérben a mennyezetrõl belógatva vagy a falra szerelve. Ugyanezek a geometriák térnek vissza ismétlõdõ mintázatként a falakon, kapcsolatot teremtve a többi mûtárggyal és a vetített filmekkel. Kivágott alakzatként felbukkannak azokon a tájfotó-kollázsokon is, amelyeket a mûvész a volt jugoszláv elnök, Josip Broz Tito fotográfusainak archívumából merített. Ezeket a fényképeket a hivatalosan Tito mellé rendelt, s nap mint nap az elnök körül dolgozó fotósok készítették a politikusokkal, elõkelõségekkel, királyokkal, hírességekkel folytatott megbeszélések közötti idõkben. Azokat a „festõi szépségû és fenséges” tájakat dokumentálják, amelyek a második világháború utáni geopolitikai helyzetet kialakító protokoll-események helyszínéül szolgáltak. A mûvészek (fotósok) által Afrika, Európa, Amerika ás Ázsia tájain az állam szolgálatában készített legkülönfélébb dokumentumokból egybeötvözött tájkép teljes egészében befedi a falakat.
A kiállítás csúcspontja a tizenöt perces film installációja. A film a kiállítótérben elrendezett plasztikai és dekoratív elemeket fejti ki, s a politikai retorika hatóeszközeként egyetlen szereplõ kezébe adva hozza mûködésbe õket. Ez a szereplõ ötvözi a világ összes közszereplõjét: az általa mondottakat tengernyi politikai beszédbõl kiollózva szerkesztette forgatókönyvvé Tim Etchells. Az eredeti nyilatkozatok olyan személyektõl származnak, akik politikailag elkötelezték magukat a protokoll jellegû építészet mellett, s az építészetnek a nemzeti identitáshoz való kapcsolódása mellett törtek lándzsát a nemzetközi színtéren. A filmet egy külön erre a célra tervezett díszlet foglalja keretbe, amely látványelemként szolgál majd a film következõ, a kiállítás ideje alatt leforgatandó fejezetéhez is. A kiállítás továbbá egy performansz-sorozat helyszínéül szolgál, mely során az elõadók újraaktiválják a film látványtervében megjelenõ díszleteket és elemeket. Ezáltal a kiállítótér maga is átalakuláson megy keresztül: a galéria, a filmdíszlet és a színház funkcióit egyesíti magában, ahogyan egyes elemei váltakoznak a díszlettõl a plasztikán át a színpadig és vissza.
Hûen ahhoz, a munkásságát alapvetõen átható mûvészi gesztushoz, ahogyan Jasmina Cibic részeire bontja és elemzésnek veti alá a mûalkotást, annak bemutatását és a nézõvel való kapcsolatát, új projektjének elsõ fejezetében a hazafias érzelmû látványteremtés fogalmát dekonstruálja – pontosabban elemeire bontva boncolgatja úgy, hogy az elemek önmagukban is megálló tárgyakká, színpadtervvé, díszletekké, hangkörnyezetté és performansszá válnak. A kiállítótérben létrehozott mise en scene egészét úgy gondolta végig, hogy állandó mozgásban legyen a díszlettõl a szoborig és onnan a színpadig, majd ismét vissza, és minden egyes szituációban és szituációval a nézõ szerepére kérdezzen rá. Vajon aktív együttmûködõ-e a nézõ a látvány megkomponálásában, vagy más teremti meg számára a látványt?
A Spielraum - a nemzet kedveli projekt olyan sajátos kontextusban felvetett kérdésekkel szembesíti a nézõt, amelyek a hatalmi rendszerekre jellemzõ mintázatokon túl azokra az égbekiáltó ellentmondásokra is rámutatnak, amelyek elválaszthatatlanul összefonódnak a nemzeti és a kulturális identitás átalakulásaival a múltban és a jelenben egyaránt.