Amerika 10-15 – Könyvespolc
Amerika 10-15
A posztban lévő összes kép saját készítésű!
11. nap – Körülnézés
Ez a nap úgy indult, hogy elakartunk menni fürdeni. Na hát előre lelövöm a poént: nem sikerült találni olyan helyet, ahol lehetett volna fürdeni.
Gyakorlatilag az egész parton végig mentünk, de sehol sem találtunk üres partszakaszt, ahol ki lehetett volna menni fürdeni, ezért hosszas keresgélés után feladtuk és elindultunk haza.
Emiatt kimaradt az első fürdésem az óceánban. 😦
12. nap – Aligátor park
Miután meguntuk a hosszas semmit tevést, elindultunk egy Aligátor parkba.
Az első program az volt, hogy egy hajóra kellett felülni, ami bevitt egy nagy tóba az aligátorok közé. Láttunk egy kettő kisebb állatot, de a 15m (!!!) hosszú márfogalmamsincsmilyennevű aligátorral nem futottunk össze. 😀
Ezután egy rövidebb aligátor showt néztünk végig, ami nekem nagyon tetszett, majd ezúttal ismét hazafelé vettük az irányt.
13. nap – Vásárlás
Mivel nem igazán tudtunk semmit sem csinálni, elindultunk sétálni a városban. Miután a nővérem szeretett volna egy cipőt “betévedtünk” az üzletek közé. A cipő sikeresen meglett, majd pedig folytattuk a sétálást.
14. nap – Delfin park
Ez volt nálam az a nap, amikor rájöttem, hogy meg kell írnom 10 tételt az angol vizsgámra, ezért ki kellett hagynom a Delfin parkot, de a családom többi tagja elment és az ő általuk készített képeket láthatjátok itt. Egyébként jelentem, megérte a szállodába maradnom, mert az angol vizsgám pénteken fantasztikusan sikerült! 😀
15. nap – Otthon, édes otthon
Nem tudom, hogy ki, hogy van vele, de én nagyon örültem annak, hogy végre hazaérhettem. Már nagyon hiányzott minden, ami itthon van: a zöld erdők, a nyüzsgő Budapest, a barátaim és minden más is.
A repülő utak teljesen jók voltak, az Amerikai gépen volt kis TV-m, amin megnéztem az új Jennifer Lawrence filmet, ha szeretnétek lehet róla blogposzt. 🙂 Ezután a Londoni gépet majdnem lekéstük, pedig direkt szóltunk ott egy embernek, hogy mindjárt jön a gépünk, de nem foglalkozott vele ezért apukám, aki leszakadt tőlünk 1 perccel (!!!) a repülőgép indulása előtt tudott beszállni. Viszont pluszpont járt az egyik légutas kísérőnek, mert végig ott volt velünk és biztatott minket, hogy ide fog érni apukám. 😀
Miután haza értünk az első dolgom az volt, hogy elmentem aludni. Kissé nehéz volt az átállás, de végül mindenki túlélte a dolgot. 🙂
Amit így végbefejezésként elmondanék Amerikáról, hogy én egyáltalán nem erre számítottam. Biztos képtelen lennék kint élni (bár ki tudja mit hoz a jövő) de mindenképpen az északibb részeket még megnézném, főként New York-ot. 🙂 Ha esetleg ti is jártatok már a “nagy” Amerikában, meséljétek el ti is az élményeiteket.
2017-06-05 2017-06-05 oripetraaamerika, amerika 10-15, featured, utazás
Előző Korábbi bejegyzések: Amerika 5-10
Következő Következő bejegyzések: DNY Anglia és Wales