Saint-Pierre és Miquelon – Wikipédia
'Saint-Pierre és Miquelon Területi Közösség'
Saint-Pierre és Miquelon zászlaja
Saint-Pierre és Miquelon címere
Nemzeti mottó: A Mare Labor
Nemzeti himnusz: La Marseillaise
é. sz. 46° 47′, ny. h. 56° 12′46.783333333333, -56.2
tengerentúli területi közösség
Jean-Pierre Bercot
területi tanácselnök
az Egyesült Királyság lemond a
területről Franciaország javára
1814. május 30.
1946. október 27.
6081 fő (2010)[1] +/-
6 081 [2] fő (2010. január)
25 fő/km²
Saint-Pierre és Miquelon az Atlanti-óceán északnyugati részén, Kanada délkeleti partjaitól 25 km-re fekvő, összesen nyolc szigetből álló két szigetcsoport Franciaország egykor kiterjedt észak-amerikai gyarmatainak utolsó maradványa. Jelenleg Franciaország társult állama.
3.1 Nyelvek, népek, vallások
Saint-Pierre területe 26 km², Miqueloné 110 km², Langlade 91 km². Legmagasabb pontja: Morne de la Grande Montagne, 240 méter.
Vannak bizonyítékok történelem előtti lakosság jelenlétére. Legismertebb közülük a beothuk indiánok jelenléte.
A szigeteket 1497-ben fedezte fel John Cabot (Giovanni Caboto). A következő évszázadban többször gazdát cserélt. 1521-ben Ilha das Onze Mil Virgens lett a szigetek neve. Kezdetben baszk halászok csak a halászati szezon idején jártak ide, de a 17. század közepétől a szigeteknek voltak állandó lakosai, akik francia alattvalók voltak.
A 17. század végén és a 18. század elején brit támadások nyomán a francia telepesek elhagyták a szigeteket, és a britek vették birtokba 50 évre (1713-1763). A franciák az 1763-as párizsi békével vették vissza a szigeteket (ekkor került Új-Franciaország brit birtokba, kivéve Saint Pierre-t és Miquelont). A francia telepesek 15 évig békében éltek. Akkor az amerikai forradalmat támogatták a franciák. Emiatt a britek megtámadták a szigeteket, deportálták a francia telepeseket. A következő 38 évben többször is változott a szigetek birtokosa. Franciaország és Nagy-Britannia kölcsönösen megtámadták a szigeteket, az ott talált lakosokat önként vagy erővel távozásra késztették. Ezek az események a francia forradalomhoz kapcsolódnak.
Franciaország végleg visszakapta a szigeteket Napóleon császár második lemondása után, 1815-ben. A következő 70 évben virágzott a halászat, a szigetlakók gazdagodtak. A 19. század végén lassan lehanyatlott a halászat, ami gazdasági és po