Jessie and Dudley
Tárgy: Jessie and Dudley 2017-06-02, 4:36 pm
pretend to be perfect
Van az az érzés, amikor várod, hogy jöjjön az a bizonyos rózsaszín köd, amikor azt várod, hogy na most te a föld fölött fogsz repkedni, de az nem jön, te meg próbálod elhitetni magaddal, meg másokkal, hogy de márpedig ott van, és érzed, és te kicseszettül szerelmes vagy. Csak mint tudjuk, tökre nem vagy az. Pedig az elején olyan jól ment minden, befűzted a csajt, Ő meg direkt kellette magát neked, te meg így feszítettél meg úgy néztél rá. Na valahogy velem is így történt, csak másnap nem akartam a rózsaszín érzést, meg harmadnap sem, de most. Most kicseszettül akarom érezni.
De nem érzek semmit.
Mármint éhes vagyok, de az nem egy olyan érzés amire gondoltam.
Miközben a fűben lépkedek felé, végig azon jár az agyam, hogy mit csesztem el. Mi az, ami miatt ez az egész kicseszettül nem olyan , mint amilyennek lennie kellene.
Jessie gyönyörű és jó arc, de ennyi. Akartam, hogy több legyen, most is akarom, hogy több legyen, de bennem semmi sem változik, pedig esküszöm én annyira próbálkozom.
- Szia. -
És ebbe az egészben az a leggázabb, hogy mindennek magától kellene történnie. A csókoknak, a szavaknak, de még a lélegzetvételnek is, és mégis ez az egész olyan erőltetett. Könnyednek akarok tűnni, előrehajolok, és a számat gyorsan nyomom az övére, épp csak egy pillanatra, aztán visszavonulót fújva hátrább húzódom és igyekszem nem kínosan mosolyogni.
Mert hát a nőddel nem kellene, hogy kínos legyen csókolóznod, nem?
- Lesz este egy buli, elmegyünk? -
Az ujjaimat bizonytalanul csúsztatom a keze felé, ás ujjainkat összekulcsolom.
Valami bizsergetőt kellene most érezni, nem? Vagy valami vagányat, de ehelyett én csak azon gondolkozom, hogy ilyen melegben vajon nem-e fog hamar összeizzadni a kezünk, amitől ez az egész kézfogós dolog olyan gáz lesz.