Magyar nemzetőrről készült dagerrotípia tekinthető meg a Nemzeti Múzeumban – Lighthouse
A dagerrotípia az első ismert és széles körben használt fényképészeti eljárás. A dagerrotípiák anyaga ezüstözött rézlemez. A dagerrotípiák direkt pozitívok, vagyis a valóság képét azonnal – negatív közbeiktatása nélkül – pozitív képként adják vissza. Igazában nem sokszorosíthatók, minden felvétel egyedi példány. Ezzel a technikával kb . 1839–1859 között készültek fotográfiák. Érdekességük, ha felületükön fehéret tükröztetünk, akkor negatív, ha feketét, akkor pozitív képként látjuk a képet. Az eljárásnak köszönhetően a dagerrotípiák úgymond oldalfordítottak, amit például, mint ennél a férfiképmásnál is, a ruha gombolásából láthatunk.
A történeti Magyarország területén becslések szerint mintegy ötvenezer-százezer közöttire tehető az elkészített dagerrotípiák száma. Ezek közül csupán mintegy ezer a különböző gyűjteményekben, magángyűjtőknél megmaradt, ismert példány, tehát igen ritka darabok, manapság olykor-olykor kerül egy-egy újabb a látókörbe. Talán a legnevezetesebb Petőfi Sándor 1845–47 körül készült ülő portréja. A dagerrotípiák között alig található a szabadságharchoz köthető példány, hiszen sokat megsemmisítettek az önkényuralom idején, vagy más módon pusztultak el. Legismertebb veszteségünk Görgei Artúr tábornok portréja, amely a második világháború idején a Hadtörténeti Múzeum
gyűjteményének menekítésekor a Dunántúlon tűnt el.
A kevés fennmaradt magyarországi dagerrotípia között is különösen ritka az a feltehetően az 1848–49-es szabadságharc idején készült portré, amely nagy valószínűséggel egy nemzetőr tisztet ábrázol. A dagerrotípiát a Magyar Művészeti Akadémia vásárolta meg és helyezte letétbe a Magyar Nemzeti Múzeumban. A felvétel különlegessége, hogy a honfi kutyájával együtt fotografáltatta magát.
A dagerrotípia teljes, digitális nagyítása itt megnézhető!
A viseletéből következtethetően az 1848–49-es forradalom és szabadságharc nemzetőrét ábrázoló dagerrotípiát ismeretlen tulajdonosa néhány évvel ezelőtt aukcióra ajánlotta fel. A Magyar Művészeti Akadémiának – felkért szakértők segítségével – sikerült aukción kívül megvásárolnia az osztrák–magyar területre jellemző paszpartuban található dagerrotípiát.
Az aukció idején a dagerrotípia egy későbbi, hozzá nem illő keretben volt, amelyet jól láthatóan szét is bontottak. A Magyar Nemzeti Múzeum főrestaurátora, Sor Zita eltávolította a keretet, a dagerrotípiát óvatosan portalanította, a paszpartut, valamint a képet hordozó ezüstözött rézlemezt korban és színben hozzáillő szalaggal körbefogta, s egy új üveglemezt helyezett a tetejére, mindezzel biztosítva, hogy minél légmentesebb mikrokörnyezetben legyen a dagerrotíp lemez. A konzerválás idején Ormos József fotográfus-főrestaurátor digitális felvételt készített a róla, amelyet mind a Magyar Nemzeti Múzeum, mind a Művészeti Akadémia honlapján közzéteszünk.