﻿ Elvtárs nem vész el | Válasz.hu
Bódis András	/ 2016.08.31., szerda 15:06 /
A külgazdaságban nincs két elit, csak régi és új. Íme, az ősszocialisták és bukott SZDSZ-esek történelmi „egymás mellett élése” az épp amerikai és szaúdi kereskedőházakat alapító Tiborcz családdal. Azaz a kormányfő vejével és rokonaival.
Ki gondolta volna 2010-ben, hogy hat év múlva a gazdasági stiklik miatt elszámoltatott, megbüntetett balliberálisok száma messze elmarad majd a külügyi vonalon helyzetbe hozott régi szocikétól és szabad demokratákétól? Hogy az a Szijjártó Péter fogja istápolgatni az üzletemberré visszalényegült Kóka Jánost, aki egykor karaktergyilkos sajtótájékoztatókat vezényelt a volt SZDSZ-elnök ellen? Hogy a költségvetési adatok eltitkolásával vádolt, ma is aktív megyei MSZP-elnök Veres János feleségét, Dobolyi Alexandrát az Orbán-kabinet megteszi nagykövetnek? Hogy akad olyan kormánypárti nagyság, aki egyengetni igyekszik a korábban ÁVH-s üzlettársat választó, a közelmúltig feketeöves gyurcsányistaként feltűnő Eörsi Mátyás karrierjét? Hogy a mai DK-vezért anno személyi titkárként, majd a szocialista pártot XVI. kerületi elnökként szolgáló Kolozs Andrást a Fidesz külgazdasági attasévá lépteti elő?
Mindez azonban csak a kirakat. Ha rápillantunk a Magyar Nemzeti Kereskedőház Zrt. (MNKH), a külügyi tárca háttérvállalata világméretű partnerirodahálózatára – amely a hazai vállalkozások idegen piacra jutását hivatott előmozdítani –, még kőkorszakibb figurákra akadunk. De előtte egy kis magyarázat. Az MNKH többször átrendezte már a kinti kereskedőházak rendszerét; idén tabula rasát csinált, és hatmilliárd forintos keretösszeggel gigaközbeszerzést írt ki 47 partneriroda, egy regionális egység és néhány ágazati – például informatikai, élelmiszeripari, agrártechnológiai – kompetenciaközpont létrehozására. Ezek tehát nem kormányszervek, hanem – ideális esetben – nagy helyismerettel rendelkező magáncégek, amelyek az állam képviselőiként léphetnek fel.
Albániában például olyan társaság „jeleníti meg” Magyarországot, melyben a Horn-kormány Nádorbotrányaként elhíresült, titkosszolgálati beszerzésekre irányuló ügyletének egyik kulcsszereplője, Alexander Gerstl is résztulajdonos. Az arab olajhatalmak többségéért Polgár Viktor felel; ő az elmúlt harminc évben nagykövetségi és külügyminisztériumi sajtósként is megállta a helyét, közben MSZP-szóvivősködött, Horn Gyula idején pedig az állami privatizációs szervezet főkommunikátora volt. A Malajzia–Szingapúr–Thaiföld-zóna kereskedőházai mögött felsejlő Nyíri Ivánt 1994 és 1998 között, valamint 2002 után is állami csúcsmenedzserként alkalmazták a szocialisták. Az Afrika szubszaharai térségét lefedő irodahálózat alapításában az a Terner Géza szerzett érdemeket, aki annak idején a csillebérci úttörőtábort akarta privatizálni az MSZP-holdudvarnak. (Terner neve a Strabag útépítő vállalathoz köthető magyarországi korrupciógyanús ügyletek dokumentációjában is szerepel.) A marokkói kirendeltséget ellenőrző Balogh Sándor pedig a szocialista idők állovagrendi mozgalmának egyik ismert alakja. Ugyanő személyes honlapot is működtet, melynek beköszöntőjében leszögezi: „magyar üzletember, filantróp író és kozmopolita vagyok.”
E példák ellenére túlzás volna azt állítani, hogy csak régi káderek férnek a kereskedőházi húsosfazekakhoz. Az efféle, kereskedőházanként havi több millió forintnyi állami pénzt hozó projektek környékén nyilván megjelennek jó magyarországi kapcsolatokkal rendelkező külföldiek is, és az sem természetellenes, hogy lehetőséghez jut néhány rutinos Fidesz-közeli személyiség (például Fellegi Tamás exminiszter Izraelben vagy egy korábbi államtitkár, Kohut Balázs Olaszországban). Arról már lehet vitatkozni, hogy a kereskedőházasdit még a bukott Quaestor-vezérrel kezdő, törökországi „magyar” konzulként jegyzett Alpaslan Kaya miért kapta meg Ukrajnát és Libanont. És arról is, jól veszi-e ki magát, ha a miniszterelnök vejének – tapasztalat nélküli – rokonságához kerül az MNKH-partnerirodák fenntartási joga az Egyesült Államok nyugati részén (minden hónapban 3,2 millió forintnyi közpénzből), Szaúd-Arábiában (1,7 millióból), Mexikóban és Dél-Amerikában (utóbbi területen informatikai kompetenciaközpont nyílik bő 2,8 milliós havi támogatással).
Tiborcz István családja a Syncope-Project Kft. képében van jelen a külgazdasági bizniszben. E vállalkozás 80 százalékos tulajdonosa a 24 esztendős Bertha Péter, aki még 18 évesen szerezte első üzleti-tulajdonosi élményét – „véletlenül” egy olyan társaságban (PBE Energiamenedzsment Kft.), amely később a kormányfő vejének befolyása alá került. A cégbírósági adatok összeolvasásából az is kiderül, hogy Bertha nagyanyja maga is Tiborczként született. Próbáltunk kapcsolatba lépni a Syncope-Projecttel, tudakolván, igaz-e értesülésünk, hogy Tiborcz István, illetve testvére, Péter is szokott tárgyalni a kft. nevében, de választ nem kaptunk. Amikor pedig az MNKH-t kérdeztük arról, miként lehetséges, hogy a Syncope-Project olyan, egymástól távol eső területeken is nyert, mint Amerika és Szaúd-Arábia, a sajtóosztály közölte: „A közbeszerzési eljárásban egy ajánlattevő a meghirdetett célországok közül többre, akár az összesre is pályázhatott.”
A Tiborcz környéki sikersorozat itt nem ér véget: a kormányfő vejének török üzlettársa, az Erdogan-támogató oligarchaként ismert Adnan Polat havi 73,5 millió forintot kap a magyar államtól, hogy kereskedőházakat működtessen Törökországban, Iránban, Görögországban és Cipruson. Az izmiri Polat-irodát vezető Szeghalmi Balázs ráadásul annak a Szeghalmi Márk Ádámnak a testvére, aki a minap köszönt le a fővárosi Erzsébet tér Terminal nevű luxuséttermének vezetéséről – abban a minutumban, hogy Tiborcz István ismerősei túladtak a vendéglátóhelyen. (Szeghalmiék más módon is kötődnek az MNKH-hoz: az állami vállalatnak hárommilliárd forintos óriáskövetelése van a Cider Alma nevű élelmiszer-és konzervkereskedő céggel szemben – s ennek egyik leányvállalatát éppen Szeghalmi Márk Ádám vezeti.)
Nagyításért kattintson a táblázatokra!
KÜLHONI MAGYAR KERESKEDŐHÁZAK ÜZEMELTETŐI*