Az egyik lábát elveszítő sportbíró álmát váltotta valóra a Zengő Motorsport | Eurosport
Fotó: Fotó: Zengő Motorsport (Nagy Gábor Tamás)
2020/06/23 14:39
Majdnem pontosan két évvel a Hungaroring boxutcájában történt súlyos baleset után élete álmát válthatta valóra László Attila, aki a magyar F1-es pályán vezethetett egy valódi TCR-autót a Zengő Motorsportnak köszönhetően.
A 31 éves sportbíró a 2018 június eleji DTM fordulón a boxutcában teljesített szolgálatot, amikor a kerékcserére érkező Lucas Auer Mercedese megcsúszott a vizes betonon, és a falnak préselte. Az orvosok megpróbálták megmenteni a lábát, de végül térd alatti amputációra volt szükség.
Attila már a baleset pillanataiban is elképesztően higgadtan és józanul viselkedett, ez az acélos erő pedig azóta is jellemző rá. Jómagam is találkoztam vele többször a Hungaroringen, és ha nem tudtam volna, mi történt vele, a viselkedéséből meg nem mondtam volna.
Talán pont ez a méltóság, ami még szimpatikusabbá teszi őt. Talán pont ez az, ami miatt Zengő Zoli nem tudott ellenállni, hogy valóra váltsa Attila gyermekkori álmát, hogy vezethessen egy valódi, ízig-vérig versenyautót.
A tesztre a Hungaroringen került sor, és még a WTCR hivatalos honlapja is beszámolt róla. Sőt, Attilát is megkérdezték az élményeiről.
Milyen korábbi versenyautós élményeid voltak?
"A teszt előtt egy párszor ültem már versenyautóban, de csak utasként. A versenyzést elsősorban szimulátorban és gokartban élhettem át" - mondta László Attila az fiawtcr.com-nak.
Kinek köszönhetően jött létre ez a teszt?
"A tesztet a Zengő Zoltán által vezetett Zengő Motorsport szervezte. Tudták, hogy ez a nagy álmom, és azután döntöttek, úgy, hogy segítenek megvalósítani, miután látták bennem a motorsport iránti elszántságot, hogy 2019-ben a WTCR magyarországi versenyén visszatértem sportbíróként."
Fotó: Zengő Motorsport (Nagy Gábor Tamás)
Mesélj a tesztről, az élményeidről, a kihívásról és az érzésekről, amiket átéltél!
"Néha még most is azt hiszem, csak álmodom, ha visszagondolok a pillanatra, amikor beültem a Cupra TCR-be, megadták a jelet az indulásra, és szép lassan kigurultam a pályára a boxutcából. Az első pár kanyarban annyira lassan mentem, hogy még egy utcai autó is gyorsabb lehetett volna nálam."
"A legnagyobb kihívást azt jelentette, hogy legyőzzem a saját gondolataimat. A teszt előtt nagyon aggódtam a fékhasználat miatt, mivel az eredeti tervem az volt, hogy a profikhoz hasonlóan én is bal lábbal akarok fékezni. De tudtam, a megfelelő fékhatás eléréséhez nagyon erősen kell nyomni a pedált, és nem voltam benne biztos, hogy képes leszek-e erre a lábprotézisemmel."
"A Zengő csapat kiszélesítette a fékpedált, és hozzáerősítették a lábprotézisemet. Így, ha nem tudtam volna a bal lábammal fékezni, vagy bármi váratlan történik, lett volna hely a jobb lábfejemnek."
"De az aggodalmaim ellenére elég erőt tudtam kifejteni a bal lábammal is, úgyhogy a jobbat az egész teszt során a gázpedálon tarthattam. Kis idő után már összeszedettebb lettem, és arra is tudtam figyelni, hogy élvezzem a pillanatot, a gyorsítás, kanyarodás és fékezés során ébredő erőhatásokat."
Hány kört tettél meg?
"Két 30 perces etapot teljesített, és ezalatt 17 kör jött össze."
Voltak megcsúszások vagy ijesztő pillanatok?
"A teszt előtti eligazításon megbeszéltük, ez nem a körrekord megdöntéséről szó, hanem arról, hogy megtapasztaljam, milyen egy versenyautót vezetni. Végig mellettem ült a Zengő Motorsport WTCR-pilótája, Boldizs Bence. Az ő tanácsait követve biztonságos, hosszú féktávokat vettem, de még így is volt egy ijesztő pillanat a 11-es kanyarban, amikor megtapasztaltam, milyen az a hideg gumi. De egy gyors ellenkormányzással visszavettem az irányítást, és pályaelhagyás nélkül tudtam továbbmenni."
Mi volt a legjobb a tesztben?
"Hogy átélhettem, milyen élmény gyorsan menni egy versenyautóval egy valódi pályán. Még akkor is, ha messze nem próbáltam meg elérni a határokat. Emlékszem, a legjobb köröm 2:08.570 volt."
Mivel foglalkozol, ha éppen nem versenyautót tesztelsz?
"A balesetem előtt grafikus tervező voltam, de amikor a rehabilitáció után visszamentem dolgozni, nem éreztem teljesnek az életem. Ekkor próbáltam ki a para teqpongot, és azonnal beleszerettem. A cég éppen animátort keresett, úgyhogy a régi munkám helyett a sportot választottam. A célom, hogy animátorként megismertessem a világgal a para teq-sportokat."