Sok nyüstölésbe került, mire rászántam magamat, hogy részt vegyek egy nyelvtanfolyamon. Nem igazán szerettem soha tanulni, nem hogy még felnőtt fejjel megint nekiálljak. Te szeretsz tanulni?
Nagyon becsülöm azokat, akik felnőtt fejjel döntenek úgy, hogy tanulni fognak. Mindegy, hogy az milyen szakma, vagy egy egyszerű tanfolyam, netalántán érettségi, vagy főiskola, a fontos az, hogy mindezt felnőtt fejjel teszik. Nem is igazán az számít, hogy mit fognak tanulni, vagy mivé fejlesztik magukat, hanem hogy x idő elteltével képesek újra az iskola padba vissza ülni, figyelni, és tanulni.
Azért ott, ahol már családok vannak, ez nem könnyű.
Az egyik nagyon kedves család barátunk is tanul. Nem csak ő, hanem a felesége is Teszik mindezt két gyermek mellett. Minden tiszteletem az övéké, hogy van lelki erejük ehhez az egészhez. A férje Máté főiskolára jár, idén fog vizsgázni, Lilla pedig egy tanfolyamra. De ne szaladjunk ennyire előre. Minden 5 éve kezdődött, amikor elhatározták, hogy tanulni fognak. Egyszerre ültek be az iskola padba, és érettségiztek le. Hát már ez sem volt kis feladat család mellett. Persze sokat segítettek a barátok, és a testvérek, nagyszülők. Minden más, ha van segítség, van kihez fordulni, és a család is tud segíteni. Persze ez nem azt jelenti, hogy nekik kell nevelni, csak azt, hogy ha el kell menni iskolába pár órára, van aki vigyáz a gyerekekre, és nyugodt szívvel ott tudod hagyni a gyerekeket. Szóval az érettségi után Máté már tudta, hogy főiskolára fog menni, hiszen ő ezért kezdte ezt az egészet el, hogy mérnöknek tanuljon. Lilla pedig az iskola után úgy döntött, hogy egy tanfolyamra megy, aminek a segítségével a könyvelést tudja majd csinálni. Igaz nem saját cégük van, hanem a főnök jobb keze Máté, de segíti őket mindenben.
Persze ha már érettségi, és főiskola, akkor a nyelv sem maradhat el, hiszen ma már alap követelmény a nyelvtudás. Máténak minden képen szükséges volt egy nyelv, hiszen a diplomához szüksége lesz rá. Sok ideje nem volt a töprengésre, így mindezek mellett még kellett egy nyelviskola is, hol majd vizsgát is tehet. Azért minden nem mehet annyira jól, így a német nyelvtanfolyamok közül is választani a kellett egyet, hiszen a nyelv nem az erőssége. Persze ennyi minden mellett már nem is csodálkozom rajta.
Nem is tudom, hogy honnan van mindezekre energiájuk. Tisztelem, és becsülöm őket, hiszen nekem már a mindennapok is éppen elegek nem hogy még tanuljak is. Bevallom, nekem egy érettségim van, és egy szakmám, de soha nem vágytam arra, hogy főiskolára, vagy egyetemre menjek. Nem is igazán szerettem tanulni. Persze van számos tanfolyam, ami tetszene, de az, hogy a tanulást bírnám e újra, nem tudom.
Az egyik barátnőm aki jár egy tanfolyamra, hetente két alkalommal, hát azt mondta, hogy az első pár hét igen csak szenvedés volt. Nem elég, hogy bent vagy, és oda is kell figyelned, azért a 45 perc még felnőtt fejjel is sok. Azok, akik pedig még ez mellett dolgoznak is…majd pedig beülnek egy tanfolyamra hetente 1-2 alkalommal pár órára, hét tiszteletre méltó.
Sajnos sokaknak nem adatik meg, hogy gyerekként tanuljanak, hanem felnőtt fejjel kényszerülnek rá, család, és munka mellett. Kész csoda, hogy nem bolondulnak meg, a sok mindennel együtt. Van olyan család, aki naptár szerint él hetente, ki mikor hová megy, kivel mikor vannak a gyerekek, és ez mellett még a munkabeosztás is…