Gyilkos társas - Könyvkritikák
Szerző: J. S. Carol
Cím: Gyilkos társas (The Killing Game)
A Könyvmolyképző Kiadó tavaly indította útjára a Kristály pöttyös logóval fémjelzett „női pszichothrillerek” sorozatát, amelyben a grip lit műfaj regényei közül válogat. A korábbi olvasmányok (Lélegzet-visszafojtva, A testolvasó) alapján nem sok reményt fűztem a Gyilkos társashoz, azonban szerencsére kellemesen csalódtam.
Jody ’JJ’ Johnson PR-szakértő, az egyik legnevesebb a szakmában. Szokásos törzshelye az Alfie’s, Hollywood egyik legmenőbb étterme, amely kialakítása folytán tökéletes arra, hogy a filmsztárok zavartalanul, a lesifotósok és újságírók hada elől elbújva szórakozzanak. Ahogyan tökéletes arra is, hogy egy álarcos férfi, pisztollyal a kezében, bombával a testén megjelenjen egy nap, és túszul ejtse a vendégeket. Kezdetben terrortámadást gyanítanak, ám könnyen lehet, hogy a férfit egészen más vezérli. Az viszont biztos, hogy egy őrült és beteg játékot kezd el játszani a túszokkal, amelynek a tétje az emberi élet.
James Carol 1969-ben született Skóciában, ahol a gyermekkorát is töltötte. A ’80-as években költözött Angliába, azóta is ott él. Legismertebb sorozatának főhőse Jefferson Winter, aki eddig hat kötetben tűnt fel. A Gyilkos társas az első olyan regénye, amely önálló történetként jelent meg. Amikor nem ír, lovak és lovasok edzésével tölti idejét. Kitűnő gitáros, pihenésképpen zenét szerez és zenei felvételeket készít. Jelenleg Hertfordshire-ben él feleségével és két gyermekével.
Mielőtt bármit is írnék a regényről, azt le kell szögeznem, hogy a Gyilkos társas abszolút nem illeszkedik a grip lit műfajba, távol áll A lány a vonaton-típusú regényektől. Éppen ezért kicsit értetlenül is állok a Kristály pöttyös- és a női pszichothriller-besorolás előtt, mert ez a regény sokkal inkább illeszkedne a Sötét örvény- vagy a Fekete Macsak Regénytár-sorozatba (igaz, azok a márkák nem igazán teljesítettek fényesen). A lényegen azonban mindez semmit nem változtat: J. S. Carol regényét bátran ajánlom mindenkinek, nemtől függetlenül, aki szereti az eszes, jól felépített thrillereket.
A cselekményidő viszonylag rövid, mindössze 3 és fél óra történését meséli el a közel 450 oldalas regény. Ezt olvasva joggal merülhet fel bennünk a kérdés, hogy nem válik-e unalmassá, vontatottá a sztori. A válasz: cseppet sem. Carol ugyanis nagyon alaposan átgondolta az egész regényt, így egy okosan felépített, több szálon futó történetet kapunk, amely képes arra, hogy mindvégig fenntartsa az érdeklődésünket.
Az eseményeket négy szemszögön keresztül követhetjük nyomon. Ott van JJ és a többi túsz szála, akik próbálják túlélni a merénylő támadását. Aztán ott van, Alex King, a fiatal, éppen csak befutott filmsztár, aki pont akkor ment ki mosdóba, amikor a férfi berontott az étterembe, így ő onnan figyeli az eseményeket. Míg a többiek az életükért imádkoznak odabent, kint a média árgus szemekkel figyeli, mitől lehetne növelni a nézettséget. Rob Taylor, az egyik kisebb csatorna, a TRN tudósítója az étterem közelében próbál minél több információhoz jutni, míg a televízió igazgatóját, Seth Allent az irodában csak a számok érdeklik.
Talán ennyiből is látszik, hogy Carol regénye nem csak egy hagyományos thriller, hanem el is gondolkodtat minket. Mennyit ér egy emberélet? Ez a kérdés több ponton is felmerül, hiszen a túszejtő társasjátéka is valahol erre megy ki, hogy kinek mennyit ér meg pénzben a szabadsága, az élete. Ugyanígy elgondolkodtató az is, hogy a média az ilyen tragikus helyzetekben is csak pénzt látja, a minél nagyobb nézettség elérése a cél. (Persze, ez magával vonja azt is, hogy van néző, tehát az embereket is vonzza mások szerencsétlensége.) És mindehhez remekül felépített karaktereket kapunk, saját élettörténettel, egyediséggel.
Nem azt mondom, hogy a Gyilkos társas a legjobb thriller, amit valaha olvastam, mert vannak apróbb hibái, és egy-két nagyobb fordulatot is könnyedén ki lehet találni. Ugyanakkor valóban kellemes meglepetés volt, a rövid jeleneteknek és a filmszerű történetmesélésnek hála gyorsan olvasható, így tökéletesen alkalmas arra, hogy pár órára kikapcsoljon minket.
https://konyvkritikak.blog.hu/api/trackback/id/tr513826822