Dédmamám tarhonyája | Vidéki Élet Magazin | Vidéki Élet Magazin
Dédmamám tarhonyája
Írta: simon, 2011 december 9. Címke: Egészséges táplálkozás, Népi	5 hozzászólás
Nagymamám házi tarhonyájáért élet-halál harc folyik, amikor a kakaspörkölt végére lecsapunk. Édesapám nagy kedvence és bizony lányainak meg kell küzdenie érte, ha az utolsó falatra fáj a foguk. Nem tudom, mi a varázsa, de talán Markó Dávidnak sikerült megoldania ezt a rejtélyt.
Vidéken, dédi mamámnál nemcsak az otthonukat tisztelik meg kézzel készített, díszített tárgyakkal, hanem az étkezéseket is. A tarhonyát is saját kezűleg, házilag termelt tojásból készítik. Mintha csak a vidéket gyúrná tésztába dédmamám, olyan gonddal készít el minden szemet tarhonyájából. A recept egyszerű, a végeredmény pedig lenyűgöző. Mintha csak az anyagok reakcióba lépnének, egymással, az eszközökkel, a falusi levegővel, s persze egy igazi vidéki asszony, mamám kezével.
Ha valaki hozzávalók sorára várna, nem lesz. Egy hihetetlenül egyszerű receptről van szó.
1kg liszt, 5 tojás, kevés víz, némi só
Összedolgozzuk a hozzávalókat. Figyelve, nehogy túl lágy legyen a tészta, hiszen akkor nem megy át a szitán. (Ha a tésztát mégis túl lágyra gyúrtuk, akkor igen hosszadalmas munka vár ránk, ugyanis ilyenkor kézzel minél kisebb darabokra szét kell csipkednünk.)
Először a nagy lyukú szitán dolgozzuk át a kemény tésztát, majd rázogatva a kisebb lyukún is átszűrjük.
Fa deszkán szárítjuk, majd vászonzsákokba csomagolva tároljuk, ügyelve, hogy ne érje nedvesség. Néhány nap alatt kiszárad, s már tálalhatjuk is.
Még egy jó tanács mamámtól: „Én szegény vagyok, de nekem finomliszt nem kellene a házamba! Én réteslisztet használok, de azt se nem akármilyet!”
Egyszerűnek tűnik, valószínűleg az is, ám igazán jó tarhonyához, elengedhetetlenek a régi jó eszközök. Fa deszka, két méretű szita, kis vászonzsákok, s persze a tisztelet és szeretet. Szentül hiszek benne, hogy mamám jókedve a készítés közben, a szeretet, hogy tudja, hogy olyanoknak készítik, akik imádják és a jó vidéki levegő mind hozzájárulnak a tökéletes ízhez.
A két szitát még dédmamám édesanyja vásárolta, az akkoriban még igen népszerű vásárok egyikén. Két lányának közösen vette a szitákat, ám a tarhonyát mamám készítette testvérének is. Ennek már van vagy negyven éve. Még ma is saját kezűleg készíti a tarhonyát a család nagy örömére.
Szerző: Markó Dávid az “Írd Te a Vidéki Életet!” cikkíró pályázat döntőse Éléskamra kategóriában.
Barth nyergesmester
Előző bejegyzésKrémkészítés házilag téli hangulatban Következő bejegyzésLevél a Jézuskának
Turák Kinga írta:
nemrég kerestem házi tarhonya leírást, és itt van! “csak” szőrszitám van,de azt hiszem, megteszi a nagyobb lyukú reszelő is… köszi,h megosztottad velünk!
2011 Dec 11.
Amikor Ausztriában éltem, minden hazalátogatásom után vinnem kellett tarhonyát az osztrák barátoknak. Ugyanis (akkor legalábbis) ott nem lehetett tarhonyát kapni. Azt sem tudták először, hogy miről beszélek. Aztán vittem egy zacskóval (igaz boltit)… függők lettek! 🙂
2011 Dec 13.
jó cikk, gratulálok, Dávid!
Nagyon köszönöm mindenkinek! Főleg a Vidéki Életnek, aki okot adott, hogy létrehozzam ezeket az írásokat, most, dédmamám elvesztése után is szívmelengető azokra az órákra visszaemlékezni. Köszönöm!
Kedves Dávid, Mi köszönjük neked, hogy leírtad és megosztottad velünk ezt a csodát! Őrizd szeretett emlékét! Szeretettel üdvözlünk, Vidéki Élet