Szoboralak a főhomlokzat nagy timpanonja felett. Fotó: Kis Ádám – Lechner Tudásközpont
Kallina Mór, Árkay Aladár
1900 januárjában bállal ünnepelte a budai polgárság a régóta várt közéleti és művelődési központját, a Budai Vigadót. Az épületet Kallina Mór és Árkay Aladár tervezte, történetéről Pesti Monika írt.
1900 januárjában a budai polgárság fényes bállal vette birtokba régóta várt közéleti és művelődési központját, a Budai Vigadót. A Kallina Mór és Árkay Aladár által tervezett épület nagyjából fél évszázadon át szolgálta a Duna jobb partjának lakóit, majd a II. világháború után állami tulajdonba kerülve, a háborús sérüléseit csak részben helyreállítva a Népművészeti Intézet székhelye lett. 2001-től Hagyományok Házaként működik, a 2006–2007-es homlokzati és a 2015–2018-as teljes rekonstrukció után ma újra régi fényében látható.
A budai polgárság nagyon élénk kulturális, társasági és egyesületi életet élt a 19. század második felében, ehhez azonban nem volt megfelelő épületük. Ahogy azt az Építő Ipar című műszaki hetilap egy korabeli száma írta, „nemcsak hogy táncmulatságok rendezésére nincsenek megfelelő helyiségeik, hanem úgyszólván hajléktalan a budai dalárda, a zeneakadémia és a népkönyvtár is, s még csak táncoktatásra, vagy sportok gyakorlására alkalmas teremmel sem rendelkeznek. Községi vagy országgyűlési képviselő választások alkalmával is a Fácán vendéglőben kellett a választó eljárást megtartani."
Joggal támadt fel tehát az igény, hogy a pesti oldalon 1833-ban megnyílt Redoute, majd az ennek a helyén 1865-ben elkészült Vigadó mintájára a budai oldalon is létesüljön egy hasonló intézmény. 1873-ban Steindl Imre készített is egy tervet egy Fő utcai telekre, azonban ez – feltehetően az akkori gazdasági válság miatt – nem valósult meg.
A korszaknak ez a Redoute, vagy magyarul Vigadó néven működő, jellegzetes épülettípusa egyébként nem csak a fővárosban volt megtalálható, a jelentősebb vidéki városok is létrehozták az ilyen jellegű, a kulturális és a közösségi életet szolgáló intézményeiket. Volt ilyen többek között Kolozsváron és Pozsonyban, de megemlíthetjük a marosvásárhelyi Kultúrpalotát is. Arra is sok példa volt, hogy a város bálterme egy szállodához kapcsolódóan épült meg, így jött létre például Debrecenben az Arany Bika Szálló, vagy Nagyváradon a Fekete Sas Szálló és Vigadó.
A Budai Vigadó a Fő utca felől. Fotó: Kis Ádám – Lechner Tudásközpont
A főhomlokzat. Fotó: Kis Ádám – Lechner Tudásközpont
Árkay Aladár Kallina Mór Irma nevű leányát vette feleségül, de a két család kapcsolata korábbról datálódik, ugyanis Aladár édesapja, Árkay Sándor műlakatosmester Kallina több épületének kivitelezésében is részt vett. Így Árkay Aladár már gyermekkorától ismerte Kallinát, aki példaképül is szolgált számára, és kézenfekvő volt, hogy az ő irodájában kezdje meg az építész pályát. A Budai Vigadó megvalósítása ezután sem volt zökkenőmentes, mivel az elképzeléssel nem mindenki értett egyet, sokan inkább egy színházat építettek volna a budai oldalra, ahogy azt az Építészeti Szemle 1897. évi 11. számában olvashatjuk: „A pénzügyi és gazdasági bizottság ez előrehaladott stádiumban azt javasolja, hogy a Vigadó építéséről mondjanak le, mert nem fizeti ki magát, s mert nincs reá szükség. A megszerzett telket föl lehet majd használni az állandó budai színház építésénél."
Részletek a Budai Vigadó épületéről. Fotó: Kis Ádám – Lechner
Az építkezés 1898 tavaszán kezdődött meg a tervező építészek művezetésével, de a fővárosi közgyűlés még ennek az évnek a nyarán is a vigadó vagy színház kérdéséről vitatkozott, ahogy arról a Pesti Hírlap tudósítója a lap 1898. június 16-i számában beszámolt: „Preyer Hugó föltétlenül szükségesnek tartja, hogy Budán állandó színház létesüljön. A budai várszínházat régen be kellett volna zárni és a nyári színház sem felel meg a kívánalmaknak. (…) Fölhozza, hogy egy budai társaskör kedvéért a főváros 500—700 ezer forintot áldozott vigadóra. Ez egy elhibázott intézkedés volt. Előbbre való a budai állandó színház ügye. (….) A budai vigadó telkére lehetne fölépíteni az állandó színházat. (Helyeslés.) Nagyon szerencsésen lehetne kombinálni a budai társaskör helyiségének ügyét és az állandó színház kérdését. Megkezdték ugyan már a vigadó építési munkálatait, de az illető kártalanítások legföljebb 10,000 forintba kerülnének. (Ellenmondás.) Szüntessék be azonnal a vigadó építését és a tanács a színház és vigadó ügyének kombinálása tekintetében tegyen előterjesztést. (Helyeslés.)"
A kivitelezés során is felmerültek nehezítő tényezők: az Iskola utcai oldalon sziklamaradványokat és mély pincéket találtak, a telek közepén egy kút volt, a Fő utca felől pedig egy római kori temető maradványai kerültek elő. Mindezen problémák ellenére az építkezés folyt tovább. A kőműves-, kőfaragó- és ácsmunkákra a megbízást Hauszmann Sándor (1848–1906) budapesti építő- és kőfaragómester, Hauszmann Alajos unokatestvére kapta, aki a korszak olyan nagyszabású épületeinek volt a közreműködője, mint az Országház, a Budavári Palota, a Műcsarnok, az erzsébetvárosi Szent Erzsébet templom, a Műcsarnok vagy a Szilágyi Dezső téri református templom. A vasszerkezeteket a Schlick-féle Vasöntöde és Gépgyár Rt. készítette.
Részletek a Budai Vigadó épületéről. Fotó: Kis Ádám – Lechner Tudásközpont
„Régi óhajtása teljesült ma a budai polgárságnak. Készen áll az uj pompás Vigadó a Korvin-téren és ma adták ünnepélyesen hivatásának. Az uj Vigadó, mint középület, díszére válik a fővárosnak. A rendkívül tetszetős, kétemeletes épületnek barokkba hajló renaissance-stilusban épült főhomlokzata a Korvin-térre tekint. Az emeleti nagy termet és az épület többi belső termeit, folyosóit élénk aranyozásu szeczessziós díszítések ékítik. Magát a nagy termet, mely a fővárosi Vigadó nagy terme után Budapest legnagyobb terme, vagy négyezer villamos izzólámpa és három hatalmas, csigán járó ivlámpa fénye árasztja el. Az ünnepies átadáson Halmos János polgármesterrel élükön, a főváros számos előkelő polgára jelent meg. Tizenegy órakor gyült egybe a vendégsereg és miután Vaszilievits János tanácsos jelentést tett a Vigadó elkészültéről, Halmos János polgármester a Vigadót szép beszéd kíséretében vette át a főváros nevében. Utána meg Rupp Zsigmond beszélt s ezzel a budai Vigadó megnyílt a nagyközönség számára. A Vigadóban este fényes sikerű bál volt, amelyen jótékonysági tombolát is rendeztek a budai szegények javára. A bálon Hegedűs Sándor és Darányi Ignácz miniszterek is megjelentek."
A főhomlokzat nagy timpanonja. Fotó: Kis Ádám – Lechner Tudásközpont
Az épület eredeti homlokzatát csak 2006–2007 folyamán állították helyre az Archikon Kft., Nagy Csaba és Bagó Bernadett tervei alapján, a műemléki szakértő és a szobrok rekonstrukciójának tervezője dr. Déry Attila volt. A teljes felújítás 2015–2018 között zajlott, ugyancsak az Archikon tervezői közreműködésével.
2018.02.01. 14:30
2008.03.04. 12:01