Bajban a magyar gazdaság titkos motorja? Most jön a segítség! - KOVÁSZ
A hazai tulajdonban lévő kis- és középvállalatok súlya a nemzetgazdaságban megkérdőjelezhetetlen, elég ha csak a foglalkoztatásban, hozzáadott értékben betöltött szerepüket vizsgáljuk. A versenyképesség javítása és a gazdasági növekedés fenntartása érdekében azonban komoly feladatok teljesítése vár a szektorra: a generációváltás több ezer magyar kkv ajtaján kopogtat be a következő pár évben, a szektor szerkezete rendkívül szétaprózódott, az exportrészesedésük alacsony és nem jellemző, hogy tőkebefektetést hajtanának végre más országban.
Számban és létszámban ugyan komoly tényezőknek számítanak a hazai kiscégek, azonban a versenyképesség szempontjából meghatározó gazdasági mutatók tekintetében leszakadóknak tekinthetők. Ugyanis miközben a kis- és középvállalkozások a vállalkozási szférában foglalkoztatottak közel kétharmadának biztosítottak munkalehetőséget, a hozzáadott érték 44, a nettó árbevétel 42, a nemzetgazdasági beruházások 31%-ával járultak hozzá a működő vállalkozások összteljesítményéhez 2017-ben.
Kedvező fejlemény viszont, hogy a kis- és középvállalkozások által létrehozott bruttó hozzáadott érték 2013 óta folyamatosan emelkedik: 6,8 ezer milliárd forintról 2017-re 9,2 ezer milliárd forintra. Azonban a koncentráció továbbra is jelentős, mivel a vállalati szektor teljesítményének 56%-át a vállalkozások számának 0,9%-át képviselő nagyvállalatok termelték meg.
A KSH adataiból az is kiolvasható, hogy kkv-körön belül a mikrovállalkozások részesedése a bruttó hozzáadott értékből 2013 és 2017 között folyamatosan, 33,8%-ról 34,8%-ra nőtt, kisvállalkozások – növekvő tendenciát mutatva – a hozzáadott érték 30,6-33,8%-át adták az egyes években. Ezzel szemben a középvállalkozások hozzájárulása a hozzáadott értékhez 2013 és 2017 között folyamatosan csökkent, 2017-ben 31,4%-ot tett ki.
A fenti ábrán nem szerepel, de a teljes képhez hozzátartozik, hogy 2010 és 2018 között a szektor exportteljesítménye 45%-kal emelkedett, azonban még így is csupán a magyar export 20%-áért felel. Kedvező tendencia továbbá, hogy 2014 és 2015 átlagában sikerült 7 százalék feletti termelékenységnövekedést elérnie a szegmensnek.
A KSH legutóbbi elemzésében megállapította azt is, hogy a kkv-szektorban alacsony a beruházási hajlandóság, a megtermelt értéknek a nagyvállalatokhoz képest kisebb arányát forgatják vissza tőkeakkumuláció formájában a gazdasági tevékenységükbe. A részletes adatok szerint 2013-2017 között a kkv-k által megvalósított beruházási teljesítményérték folyó áron 29%-kal nőtt, ugyanakkor az egy kkv-ra jutó átlagos beruházásérték nem változott lényegesen az elmúlt időszakban (1,9-2,2 millió forint között alakult). A vállalkozások tartós működését elősegítő fejlesztések finanszírozására a bruttó hozzáadott érték 16%-át költötték 2017-ben. Mindez a kkv-szektor alacsony beruházási hajlandóságát, illetve az amortizáció feletti nettó beruházások csekély volumenét mutatja.
Annak érdekében, hogy azonosítsuk a kkv-szektor kitörési lehetőségeit, tisztába kell kerülnünk a hazai kisvállalkozások előtt álló legnagyobb kihívásokkal. Ezek közül elsőként mindig a hazai kis- és nagyvállalati szektor termelékenysége közötti különbséget szokták a szakértők említeni. Az elmúlt évek hosszú távú átlagában a kkv-szektor termelékenységváltozása 1,7% volt, míg a nagyvállalatok esetében ez az érték 2,7% volt. Nem véletlen, hogy a Magyar Nemzeti Bank átfogó versenyképességi javaslatcsomagjában több lényeges pont (fejlesztési adókedvezmény, beruházások elszámolhatósága az adóalapban, beruházások levonhatósága az iparűzési adóból, kkv bérfejlesztési támogatás) is a kkv-szektor termelékenységének javítását szolgálja.
A magyar kkv-szektor másik sajátossága, hogy a szerkezete rendkívül elaprózódott, a mikrovállalatok aránya lényegesen meghaladja a fejlett gazdaságokban megfigyelhető súlyt. Ebből pedig az következik, hogy a hazai kkv-k nem használják ki a mérethatékonyságból eredő versenyképességi, termelékenységi lehetőséget, ami makrogazdasági szinten termelékenység-veszteséget okoz. Nem véletlen ennek fényében, hogy a jegybank a felvásárlások és fúziók ösztönzését javasolja. Az MNB szakértőinek számításai alapján mérethatékonyság miatt egy átlagos kisvállalat 80 százalékkal, egy átlagos középvállalat pedig 230 százalékkal termelékenyebb, mint egy mikrovállalat.
További lényeges megoldandó feladatnak tűnik a generációváltás, ugyanis a magyar vállalatok harmadát érinti, a 100 millió forint feletti árbevétellel rendelkező cégek közül minden második esetében fennáll ez a kihívás. Az Információs és Technológiai Minisztérium összesítése szerint mintegy hatezer olyan vállalat működik az országban, amelyeknél a tulajdonos már elérte a nyugdíjkorhatárt. A jegybank például azt emelte ki, hogy a hazai tulajdonban lévő közepes- és nagyvállalatok tulajdonosainak átlagéletkora 2018-ban 65 évre emelkedett, így hamarosan generációváltást kell végrehajtani ezeknek a cégeknek az élén. Mindez nem véletlen, ugyanis a magyar kkv-k 60%-át kitevő családi vállalkozások nagy részét még a rendszerváltás környékén alapították, így a cégalapító tulajdonosi kör most, vagy az elkövetkező években éri el a nyugdíjas kort. Az igazi probléma viszont azzal függ össze, hogy a generációváltó családi vállalkozások 34%-nak semmilyen stratégiája nincs, 55%-uknak nincs írásban rögzített stratégiája a generációváltásra. A felmérések szerint a tulajdonosok 82%-a részben vagy teljesen családtagnak adná át az irányítást és a tulajdont. Mindössze 7%-a az alapítóknak gondolkodik piaci értékesítésben. A nemzetközi adatok szerint a potenciális családtag utódok azonban nem így gondolják, a családi vállalkozás, mint karrierút nem elég vonzó alternatíva számukra. Csak a 20%-uk tervezi úgy, hogy idővel átveszi a cég irányítását, így megoldva a generációváltás kérdését.
Ezért javasolja a jegybank versenyképességi csomagjában, hogy ha a vállalat élén generációváltás történik, akkor lépjen életbe egy 2 éves osztalékadó-elengedés. A helyzet rendkívül égető, amit az támaszt alá, hogy MNB-s becslések szerint 53 ezer vállalkozás vezetője lesz nyugdíjas korú a következő 1-5 évben.
Azt is fontos kiemelni a fent ismertetett adatok alapján, hogy a kkv-k számára a külkereskedelem még nem általánosan elterjedt tevékenység. A magas külkereskedelmi nyitottságunkért alapvetően a nagyvállalati szegmens felel. Emellett a jövedelemáramlás szempontjából jelenleg aszimmetrikus a magyar gazdaság szerkezete, nagyobb mennyiségben áramlik ki az országban keletkezett tőke, mint amennyi a külföldi befektetésekből az országba áramlik. Ezért a kormány kiemelt célja, hogy a külföldről hazautalt jövedelem megközelítse az országból kiutalt jövedelmet, ezáltal a GDP és a GNI közötti rés jelentősen csökkenne. A hazai exportösztönzés jellemzően a klasszikus értelemben vett áru- vagy szolgáltatásexportra fókuszál, azonban a nemzetközi tapasztalatok azt mutatják, hogy a klasszikus áru- és szolgáltatásexport helyett egyre inkább az adott országban történő tőkebefektetés lehet a hatékony megoldás a nemzetgazdaságok fejlesztéseinek és a termelési tényezőinek határon belül tartása érdekében.
Generációváltás, kifektetés, cégfelvásárlás – Jön a Hiventures – Portfolio KKV Tőkefinanszírozás 2019 konferencia:
A magyar vállalatok hátrányban vannak a munkaerő terén is, itt ugyanis nemcsak a külföldi bérekkel kell versenyezniük, hanem a magasabb nagyvállalati bérekkel, ahol a magasabb termelékenységnek köszönhetően nagyobb a mozgástér a bérfejlesztésekre. Az agyelszívás és a megfelelő képzett munkaerő tehát komoly kihívást jelent a kkv-szektor számára.
Emellett az is kijelenthető, hogy a hazai kisebb cégek keveset, vagy egyáltalán nem fektetnek a digitális technológiákba. Beszédes adat erre vonatkozóan, hogy az Európai Bizottság legfrissebb felmérése szerint a magyar kis- és közepes vállalatok mindössze 13 százaléka számít digitálisan fejlettnek.
A jegybank konkrét számokat is megfogalmaz: “a versenyképességi program kiemelt célja 10 ezer új exportáló magyar kkv felépítése és évi 7% termelékenységnövekedés a szektorban”.
A kkv-szektor tevékenységének finanszírozásához elméleti szinten számos pénzügyi forrás áll rendelkezésre (pl. tulajdonosi hitelek, saját pénzügyi eszközök, állami támogatások, belföldi és külföldi hitelintézetektől származó források), azonban ezek közül jellemzően csak a belföldi pénzügyi intézetektől származó hitelek és az uniós támogatással nyújtott vissza nem térítendő támogatások játszottak meghatározó szerepet.
A szektor szintugrásához járulhatnak hozzá a kkv-k számára kidolgozott, már meglévő, illetve új célzott finanszírozási lehetőségek. Emlékezetes, idén januárban indult útnak a Növekedési Hitelprogram új konstrukciója NHP fix néven, amivel az MNB elsősorban a kkv-hitelezés szerkezetére kíván hatást gyakorolni, mivel célja a hosszú lejáratú és rögzített kamatozású hitelek részarányának növelése. A jegybank úgy érvel ugyanis, hogy piaci alapon jelenleg nem jönnek létre széles körben hosszú lejáratú, fix és kedvező kamatozású hitelek, a vállalkozások érdemi része nem tudja kihasználni hosszú távra a jelenlegi kedvező kamatszintet. Az 1000 milliárd forintos keretösszegű program lényege, hogy az MNB 0 százalékos kamat mellett biztosít a hitelintézeteknek refinanszírozási forrást, amelyet azok maximum 2,5 százalékos kamatmarzs mellett hitelezhetnek tovább kkv-knak.
A hazai vállalatoknak szóló kedvező hitellehetőségek között meg kell említeni a Széchenyi Kártya programot, mely a hitel típusa szerint 0 és 3% közötti éves kamat mellett kínál kedvezményes hiteleket a kisvállalkozások számára. Emellett a szektor számára rendelkezésre állnak a Magyar Fejlesztési Bank hitelkonstrukciói, melyek közül egyes termékek fix kamatozás mellett is igénybe vehetőek, de az MFB-n keresztül érhető el több olyan hitelprogram, ami a kkv-k konkrét céljainak megvalósításában segít (például technológiai korszerűsítés) az uniós források becsatornázásával.
És mindezek mellett kézenfekvőek lehetnek az uniós pályázatokon elérhető EU-források a hazai vállalkozók számára is vagy a célzott állami programok. Példaként említhetjük azt a 167,5 milliárd forintos keretet, amellyel az ITM a magyar kkv-k technológiai megújulását, generációváltását és nemzetközi terjeszkedését segítené. A forrásmennyiség nagyobbik része, 90 milliárd forint vissza nem térítendő támogatás lesz. A legnagyobb tételt a piacvezérelt K+F+I támogatására szánt 45 milliárd forintos keret jelenti.
Ebben a környezetben jelentkezik valóban új és egyedülálló programmal a Hiventures Kockázati Tőkealap-kezelő. A társaság új, a kis- és középvállalatokat célzó tőkealapot indít 31 milliárd forint keretösszegben annak érdekében, hogy a hazai KKV szektor szereplőinek elégséges saját tőkéje legyen fejlesztésre, valamint a növekedés, piacbővítés és működés finanszírozására. A program érdekessége, hogy három fókuszterületével épp a kkv-k előtt álló legnagyobb kihívásokban nyújt segítséget és újfajta finanszírozást. Az új tőkealap ugyanis három fő fókusszal rendekezik: olyan cégek esetében, ahol nincs lehetőség a cég családon belüli átadására (itt már most 10 ügyletről tárgyal a Hiventures). A másik a kifektetésben, vagyis külföldi felvásárlásokban gondolkodó cégek, a harmadik célterület pedig az összeolvadások finanszírozása.
Ezzel elérhető a kormánynak azon célja is, hogy a magyar tulajdonú kkv-k továbbra is hazai tulajdonban maradjanak.
A Hiventures új tőkealapjának részleteiről is szó lesz az október 17-i rendezvényen. Személyre szabott tanácsadás, workshopok, új finanszírozási lehetőségek – minden egy helyen.