Devizahiteleseknek lyukas mentőöv - IFL Gazdaság
2013. május 22. - Szarvas Norbert
Régóta terveztem már írni a témáról, de mostanra jutottam el odáig, hogy azt mondjam: elég, és ne tovább. Több helyről beszerzett információk, illetve egy-két „segítő” emberrel való beszélgetés után határoztam el, hogy itt az idő leleplezni azokat a hiénákat, akik mások problémáiból akarnak várat építeni, akik mások végső elkeseredettségét kihasználva manipulálnak, és akik hamis reményekkel hitegetnek, még mélyebbre taszítva az arra fogékonyakat. Az elmúlt időszakban a devizahitelezési problémák kapcsán felütötte fejét egy új szolgáltatás, mely leginkább a devizahiteleseknek szánt lyukas úszógumira emlékeztet.
Önjelölt szakértők, segítőkész jogászok és a nagy lehetőséget (etikusan?) kihasználó vállalkozások egytől egyig csak segíteni akarnak, és legfőbb küldetésüknek az ártatlanok védelmét tűzték ki célul a gonosz pénzügyi rendszer ellen. Már ott megkérdőjelezem a hitelességüket, hogy ezen emberek 99%-a az elmúlt években pontosan a pénzügyi rendszerből élt, és közülük sokan éppen a másik oldalon álltak (például devizahiteleket közvetítettek). Hirtelen teljes változás állt be, avagy a napraforgó-taktika újabb gyöngyszemével szembesülünk? Az elmúlt hetekben több ízben is találkoztam olyan céggel, mely komplett szolgáltatást nyújt a bajba jutottaknak. A koncepció lényege a felebaráti szeretet (mint egy szekta), amely által egy jelképes összegért (25 E Ft) cserébe a páciens (vagyis az erősen bajba jutott devizahiteles) megtámadhatja a bankot. Milyen jól is hangzik! (Sőt! Találtam már olyan Facebook-oldalt is, amelynek a neve konkrétan ez: „Kopaszd meg a bankod!” –mintha ez valami poén lenne). A 25 E forint igazából a beugró(amit persze visszakaphat az ember, ha még időben visszalép, de valljuk be: az egész rendszert és hitegetést úgy találták ki, hogy a visszalépések aránya erősen közelítsen a 0%-hoz), és ennek fejében elkezdődik a hitelszerződés átvizsgálása + a pénzügyileg alapfokon sem beszélő károsult jogosult lesz egy pénzügyi tanfolyamra. Ha az ügyvédi „sztárgárda” (semmilyen gárda nincs; 1-1 ügyvédi irodával dolgoznak) talál hibát (fog találni, hiszen a hitelszerződések ugyanazon séma szerint íródtak), akkor be kell fizetni a további 125 ezer forintot (miből fizet be ekkora összeget egy eladósodott ember?), és indulhat a pereskedés. Mindeközben pedig a tanfolyamon totális uszítás folyik, aminek az lesz a tanulsága, hogy minél jobban el kell fordulni a teljes pénzügyi rendszertől, és más úton kell megszerezni a szükséges pénzt (hogyan?).
Azért nevezem ezeket az embereket hiénáknak, mert a jövővel nem foglalkoznak, ellenben olyan ártalmas és felbujtó tevékenységet végeznek, amelynek legfontosabb következménye a piac felégetése, a még megmaradt bizalom elvétele. Kérdésem az, hogy ha vége ennek a mizériának, ezek az emberek miből fognak élni (miután elvették az emberek kedvét mindentől). Vagy most annyira jól megszedik magukat, hogy köszönik szépen…?
Sajnos ki kell mondani feketén-fehéren: ezek az emberek a pénzügyi tudatlanságból táplálkoznak, a már eleve csalódottaknak állítanak fel egy ellenségképet (ismerős ez a politikából?), és a segítő szándék cukormázába csomagolva nyúlják le a maradék pénzeket is. Amikor azt hallom, hogy valaki 3-4-5-6-10 hónapja nem fizette a lakáshitelét, mert nem volt miből, akkor csodálkozva nézek, miből tudott hirtelen befizetni 25 ezret, és miből perkálja majd le a további költségeket. Most akkor tudnak ezek az emberek fizetni, csak nem akarnak? Miután több devizást meghallgattam, akik ilyen segítségben bíznak, rá kellett döbbennem, hogy gyakorlatilag tényleg „all in”-t toltak, és mindenüket erre a pereskedésre tették fel. Feltették úgy, hogy meg sem fordul a fejükben a vereség rémképe! Miért lehetséges, hogy egy bírósági eljárást indítva a felperesnek még csak meg sem fordul a fejében a vereség és az azzal járó több száz ezer forintos anyagi teher megtérítésének kötelezettsége?
Ennek az oka a kiváló értékesítésben található, ugyanis mindenféle kétséget kizáró módon adják el ezt a szolgáltatást a témára egyébként is rendkívül érzékeny, ellenségképet kereső, pénzügyileg és jogilag képzetlen embereknek. Az értékesítők elmondanak néhány varázsszót (tuti nyerni fogsz, mert a szerződés x. pontja szabálytalan), lobogtatnak két bírósági végzést (melyekben a bíróság a bank ellen ítélt), ezzel pedig máris meggyőzőkké válnak a reménykedő emberek szemében.
Azt már senkinek nem kell tudnia, hogy ezek mind első fokú ítéletek, melyekkel még bőven lehet mit kezdeni jogi értelemben. Mint ahogy azzal sem kell tisztában lenni, hogy a PSZÁF szerint eddig egyetlen per sem zárult jogerősen az adós győzelmével. Ha ennyire sikeresek ezek a cégek, valóban ilyen magas arányban nyernek pereket, és tényleg segíteni akarnak, akkor mégis mi lehet az oka annak, hogy ez egy gyakorlatilag titkos társaság mindenfajta reklám mellőzésével? Amikor az érintettekkel beszélgettem, elmondták nekem kerek perec, hogy ne hirdessem őket, sőt ha lehet, ne is nagyon meséljek erről másoknak, maximum 1-2 embernek megemlíthetem. Természetesen megkérdeztem, hogy mi ennek az oka, de érdemleges választ nemigen kaptam. Leginkább azt láttam, hogy az alsóbb szinteken elhelyezkedő „értékesítőknek” tulajdonképpen fogalmuk sincs erről. Odafent persze nagyon jól tudják, hogy nem igazán lenne szerencsés híresztelni szélesebb körökben, mert valószínűleg, akkor olyan reflektorfény alá kerülnének, amely akár meg is égetheti őket...
Szép és jó, hogy bepereljük a bankot szinte aprópénzért (most komolyan elhiszi bárki, hogy 140 ezer forint összköltséggel + sikerdíj fel lehet venni a versenyt a bankok által több tízmillióért foglalkoztatott valós ügyvédi-szakértői gárdával?), de mi lesz azután? Nos leginkább erre a kérdésre kaptam a már legkevésbé magabiztos válaszokat, melyek a „ha” és a „de” szóval kezdődtek. Egyik értékesítő sem mondta volna az első találkozáskor, hogy egy ilyen per minimum 1-1,5 évig tart (és ez csak az első fok). Még szerencse, hogy felkészült voltam, így már előre tudtam a válaszokat. Kérdésemre, hogy addig mi fog történni a házammal, illetve kell-e fizetnem a hitelt, azt a kevésbé megnyugtató választ kaptam, hogy amíg a per tart, nem kell fizetnem semmit, a házamat nem árverezhetik el. Ezt elfogadtam, mert logikus, és valóban úgy tudom, hogy ez a módja. Viszont rákérdeztem arra, hogy mi lesz akkor, ha nyerek. A válasz teljesen ledöbbentett: az eredeti hitelösszeggel + 10%-kal fogok tartozni.
Mi ez a 10%? – kérdeztem meglepődve, mivel szent meggyőződésem, hogy egy ilyen helyzetben az eredeti összegen felül még késedelmi kamatként a jegybanki alapkamatot is ki kell fizetni az eredeti hitelszerződés időpontjától kezdve. Az egyik értékesítő szerint ilyenről szó sincs, hiszen a nemzetközi jog… Milyen nemzetközi jog? Melyikre gondol?
Válasz helyett az úr magába meredve bambul, majd kínos hallgatás után belöki a jolly jokert, miszerint ő nem ügyvéd, de a nemzetközi jogra hivatkoznak. KIRÁLY! Megkérdeztem, hogy a nemzetközi jogban van-e ilyenre precedens. A válasz természetesen igen, de azt nem tudja megmondani, melyik országban...
Végül megtudtam azt is: a legjobb esetben, ha nyerek, akkor a bank kénytelen lesz velem egyezkedni és újrakonstruálni a tartozásomat, amelyet emiatt biztosan nem kell egy összegben kifizetnem. Lehet, hogy velem vannak súlyos problémák, de nem értem, miért kéne annak a banknak – amelyik pénzt adott nekem pár éve – megengednie, hogy részletekben legyen kifizetve a tartozás, amely biztosan bukik a per miatt. Természetesen erre sem kaptam megnyugtató választ.
Az elmúlt években sok mindent megtanultam és tapasztaltam a pénzügyi piacon. A legfontosabb tanulság minden bizonnyal az, hogy senki nem fogja újrafeltalálni a pénzügyi rendszert, és senki nem fog olyan új lehetőséget nyújtani, amely felülír minden szabályt és ésszerűséget. A mostani devizahitelesek jogi segítségéhez hasonló eseményt már átéltem 2010 környékén, amikor az aktív BAR-listások elkezdtek hitelek után kutatni. Természetesen Magyarországon egyetlenegy bank sem hitelezett nekik, mire jött a nagy segítség, miszerint Ausztriában létezik olyan bank, amelyik hitelezni fog. Ezt a lehetőséget helyi újságok apróhirdetéseiben és szóbeszéd útján lehetett megtalálni. Az ügyfelek úgy érezték, hogy na, majd most kijátsszák a rendszert, és jól megmutatják. Hát jól megmutatták, hiszen kivitték őket 0 nyelvtudással Ausztriába, ahol egy „független” tolmács segítségével aláírták a német nyelvű szerződést. Sokan a mai napig nem tudják, mi az, amit aláírtak. Többen már nagyon megbánták ezt...
Az egészből csak azt akarom kihozni, hogy a mostani helyzet sok mindenben hasonlít a BAR-listásokéra. A kilátástalanoknak nyújtanak fals reményt, és erre sokan az életüket teszik fel. Az ilyen helyzetek pedig sosem végződnek jól.
Alapvetően persze nem rossz elképzelés, hogy a bankokat meg kell támadni, mert sok szabálytalanságot követtek el. Nem mondok ítéletet, hiszen nem áll rendelkezésemre minden információ.
De az a lehető legrosszabb szerintem, hogy ezek a hamis remények és az értékesítők arra biztatják az embereket, hogy ne is egyezkedjenek a bankjukkal (holott a legtöbb bank nyitott közös megoldásokat találni), ne vegyék igénybe az árfolyamgátat (ami több esetben akár 25%-os törlesztőrészlet-csökkenést eredményezne, ám másfél hét múlva vége e lehetőségnek), és már ne fizessék a hitelt (ami miatt biztosan rosszabb helyzetbe kerülnek). Ráadásul, ha elbukják a pert, akkor a több százezer forint költséget is az ügyfeleknek kell fizetniük. Ha ez így folytatódik, akkor sokan bukják a perüket, bukják a házukat, sőt bukják az egész életüket.
Ezt pedig nem lehet majd annyival elütni, hogy bocsi, de aláírtad a papírt, tehát megismer(het)ted a veszélyeket...
Ez a cikk 2013. május 22. napján frissült utoljára. A benne szereplő információk a megjelenés idején pontosak voltak, de mára elavultak lehetnek.
https://iflgazdasag.blog.hu/api/trackback/id/tr475312637
Szevasztok 2013.05.24. 09:48:38
Vajon Doubravszky úr miért nem hallatja a hangját? Nem ez lenne a dolga?