Passzio.hu - Daniel Cavanagh - Monochrome (2017) passzio.hu
Megjelent: 2017. december 01. péntek 12:05
Lehet, hogy egyedül maradok a véleményemmel, de sebaj: az Anathema két utóbbi lemeze, különösen a The Optimist nekem óriási csalódás volt, egy igazából sehová sem tartó, lendületét vesztett csapat profin összerakott munkája. Talán túl erős megfogalmazás így, de ha egyszer nem érzem, hogy valamit is adna, amit mondjuk elődei meg nagyon is, akkor hadd ne finomkodjak. Mivel a zenekar fő dalírójától eddig sem állt távol némi "különcködés", így néhány más produkcióban már közreműködött az évek során, legújabb, szóló albumként reklámozott alkotása viszont egyértelműen új szintet állít fel a sötétebb hangulatzenék színterén...
Nem állítom, hogy töviről hegyire ismerem Danny szóló, vagy helyesebben Anathemán túli munkásságát, azonban a tavalyelőtti Memory and Meaning azért egy elég finom alkotás, a szó nemesebb értelmében, de az Anneke-vel összerakott 2009-es In Parallel, ahol egymás dalait adták elő közösen, sem egy hétköznapi korong (akik pedig elcsípték őket ugyanabban az évben a fővárosban, igazán szerencsésnek mondhatják magukat). Amíg ezek elég sajátos kalandozások voltak, megidézve más zenekarok világát is, addig ez mondhatni 100% Cavanagh esszencia, amely az Anathema legjobb pillanataival említhető egy lapon.
Természetesen szó sincs a korai időszak death-gót súlyosságáról, de az A Natural Disaster kísérletezős kedve is más lapra tartozik. Ez egy nyugis jellegű anyag, afféle gyertyafényes estéhez való, és szinte kiált egy jó fülhallgatóért, hogy az ember a külvilág zaját kizárva kizárólagosan áldozhasson a muzsika oltárán. Már a nyitó The Exorcist hallatán is megfacsarodik a szív, de amikor Anneke is hozzáteszi csalogányhangját a borongós melódiákhoz, na azzal teljes a kép, viszont Anna Phoebe finom hegedűjátéka még ezt is tudja fokozni. Talán nem véletlen, hogy pont ezért a Soho-t tartom a legjobb és legizgalmasabb nótának, amelyben mindhármuk játéka hallható.
Éterként áramlik a hallgató körül a finom témákból szőtt szomorkás hangulat, mégis valahogy nyugtató jellegű... Nincs kapkodás, nincsenek durván a képbe tolakodó torzított hangszerek, csak akusztikus előadás, picit talán csapongósan, mégis nagyon ügyesen szerkesztve. Igazából ezt tartom a legnagyobb előnyének - a lelket megérintő mivoltán túl -, hogy Daniel képes elhitetni az emberrel, igen, erről is kellene szólnia az életnek, a rohanással teli mindennapokon túl, időt szakítani egy olyan művészetre, ami nem gyorsfogyasztásra készült, és ami minden egyes hallgatással újabb vonásait fedi fel a hallgató előtt. Pont ezért is képtelenség dalonként kezelni, ez így szerves egész, amihez ízléses, sötét árnyalatban pompázó digipak és hasonló színvilágú tizenkét oldalas booklet teszi teljessé a képet, bár a szövegeket valamiért nem nyomtatták bele teljes egészében, csak egy-két sort.
Nem hiszem, hogy különösebben részletezni kell ezt a csodát, amióta megvettem nincs nap, hogy ne hallgatnám végig legalább egyszer. Megnyugtat, feltölt, többet talán nem is lehet és nem is kell várni egy olyan anyagtól, ami így megérinti az embert. Az év egyik legnagyszerűbb alkotása, amely sokkal anathemásabb, mint az Anathema utóbbi években nyújtott produkciója.
Daniel Cavanagh - ének, gitár, zongora, billentyűs hangszerek
Anneke van Giersbergen - ének (2, 3, 6 track)
Anna Phoebe - hegedű (3, 4, 5 track)
kscopemusic.com/artists/daniel-cavanagh
Cikkek szövegében utoljára itt említettük: Daniel Cavanagh!
2017-05-14 00:05:00
2014-06-08 00:05:00
Ms Banks is about to release her best piece of work
Trent Reznor curates soothing playlist intended for listening in solitude
Septicflesh	Joe Satriani	Black Label Society	Corrosion of Conformity	Rudán Joe	Machine Head	Whitesnake	Beth Hart & Joe Bonamassa	Mangoo	Saxon	Corrodal	Little G. Weevil	Fabio Lione	Antoine Fafard	Orphaned Land	Black Veil Brides	Mike LePond's Silent Assassins	Európa Kiadó	Orfeus	Magnum	Sanctuary	Panorama	Ammunition	Joe Perry	Santa Cruz	Nocrul	Motörhead	Phil Campbell & The Bastard Sons	Kiss Ármin	Philip H. Anselmo & The Illegals	Anvil	DBA (Downes Braide Association)	Angra	Bell Witch	Diablo Swing Orchestra	Grave Pleasures	Jinjer	Therion	Ty Tabor	Loudness	Attic	Tyler Bryant & The Shakedown	King King	Umphrey's McGee	Steve Hunter	White Wizzard	Fire Tiger	Turbonegro	Három az egyben	Kiyomi Otaka