Babette: március 2013
Hozzá még finom sonkát, vödör vizet, piros tojást, csoki nyuszit......és hómentes pihenést:)
Bejegyezte: Babette dátum: 15:50 2 megjegyzés: A bejegyzésre mutató linkek
Címkék: ez milyen kategória?, húsvét
Bejegyezte: Babette dátum: 18:36 6 megjegyzés: A bejegyzésre mutató linkek
Még a "nagyontavaszváró" hangulatban is jólesik néha egy kis meleg,kényeztető kalács. Pudingos csiga, mégpedig házi pudinggal készítve.
A tészta a foszlós kalácsom receptje, a házi pudingot Mandulasarok zseniális pudingja ihlette.
A pudingot célszerű előző nap, vagy a készítés előtt pár órával elkészíteni.
A tejet felfőzzük. Közben a cukrot, kakaóport , keményítőt, összekeverjük egy kevés hideg tejjel, amit előzőleg a kimért 5 dl-ből vettünk el. A felforralt tejhez hozzákeverjük ezt a keveréket, 2-3 percig főzzük, majd a tűzhelyről levéve belekeverjük a darabokra vágott csokoládét. Addig keverjük, amíg teljesen el nem olvad benne a csoki. Nagyobb lapos tányérra simítottam, hogy hamarabb kihűljön.
A tésztából lágy kalácstésztát dagasztunk. Langyos helyen duplájára kelesztjük. Lisztezett deszkán téglalap alakúra nyújtjuk, megkenjük a kihűlt pudinggal. Feltekerjük, és kisebb darabokra vágjuk. Fektetve, vagy állítva elhelyezzük a sütőlapon. 180 fokos sütőben sütjük szép aranybarnára.
Természetesen hagyományos pudingporral is elkészíthető.
Bejegyezte: Babette dátum: 17:15 8 megjegyzés: A bejegyzésre mutató linkek
Címkék: csokoládé, kalács, péksütemény
Régóta, nagyon régóta szerettük volna már kipróbálni a kemencés kenyérsütést. Sok éve sütök itthon kenyeret, de a kemencés kenyér sütést még nem volt szerencsém kipróbálni. Eddig. Szerveződött ez a dolog már egy jó ideje. Aztán egyszer csak megérettünk a feladatra. Igen. Sokan félnek , hogy belevágjanak, elkezdjék. nem nagyobb ördöngősség ez, mint egy hagyományos sütés. Kell hozzá egy jó kenyértészta, egy kemence, és sok dolgos kéz, akik segítenek dagasztani, kemencét fűteni, olykor fotózni, és aztán a langyos , frissen sült , ropogós kenyeret megenni....csak úgy magában .
Az már csak egy plusz szépsége volt a vasárnapnak, hogy olyan patinás helyen tehettük ezt, ahol mindenki szívesen sütne kemencés kenyeret. Kis városunk tájházában, ahol minden bútordarab, berendezési tárgy, a régmúlt csodáit idézi elénk.
Nem akarok én a régmúltban élni, csak a hangulata hiányzik...de az nagyon.
Első próbálkozásunkra semmi panaszunk nem lehet. A kenyér tésztája hihetetlenül jó volt. Ruganyos szép cipókat szakítottunk ki és vetettünk be a kemencébe. A kemencét hagyhattuk volna még szellőzni, mert a kenyerek kicsit túlsültek. De hibából tanul az ember. Mi is így teszünk. Ezért vasárnap újabb próba következik. A megsült kenyereket kicsit megkapartuk, veregettük, így ettük meg. Finom bélezetű, ropogós héjú kenyereket sütöttünk. Közben jókat beszélgettünk élveztük a vasárnapi napsütést, sütöttünk két nagy tepsi kenyérlángost is.....
Jöjjön hát a képes beszámoló. Úgy, ahogy mi láttuk....
Szerettem volna elhozni Nektek az edelényi Tájház hangulatát, a kemencés kenyérsütés szépségét. Remélem sikerült :)
Bejegyezte: Babette dátum: 17:58 10 megjegyzés: A bejegyzésre mutató linkek
Címkék: kemence, kenyér, képes beszámoló
Nagy kalsszikus , még nagyanyámtól tanultam. Anno nagyon gyakran készült így a töltött csirke . Gazdaságossági okokból (is) A leves nagyon finom a benne főtt csirkétől. Nem marad meg a főtt hús, ami bizony gyakran előfordul. Aztán
meg a vasárnapi sültünk is megvan. Szóval two in one :) :) :)
-ízlés szerint fokhagyma 1-2 gerezd
lestyán, kapor, zsálya,zöldhagyma
Általában 3 tojásról készítem.
Fűszerezzük .Mindig teszek bele egy kis kaprot, lestyánt, zsályát, de csak módjával.
Az egészet összekeverjük. Kóstoljuk.
A csirkét megtöltjük. A hasába, a bőre alá egyaránt teszünk a töltelékből. Nem kell túlságosan megtölteni, mert akkor fövés közben kireped.
A húslevesben főzzük körülbelül egy órát. Mielőtt nagyon megpuhulna, óvatosan kiemeljük két nagyobb kanál segítségével. tepsire tesszük,jóféle kacsa, libazsírral meglocsoljuk, majd forró sütőben ropogósra sütjük.
A húsleves és töltelék receptemet itt olvashatjátok
Bejegyezte: Babette dátum: 18:35 Nincsenek megjegyzések: A bejegyzésre mutató linkek
Címkék: csirke, egytálétel, hús
Pénteken ebéd után nagyon vártunk valamit, kollektívan vártuk. Szinte már reménykedtünk, de nem....
Gondoltam, majd akkor én, majd itthon sütök. Na de nem nőnapon, majd utána. Nőnapon becsokiztunk, tegnap meg olyan adag habos, fahéjas kávét kaptunk, hogy a szombati desszertet is letudtuk. Mai ebédünk konfitált tarja volt , jólesett utána ez a remegős házi krémes. Gondaanyu blogján is megtalálható, tőle vettem az ötletet, de én házi tésztával készítettem.
Hozzávalók 2 laphoz:
A hozzávalókat összegyúrjuk. Nem kell pihentetni. Ketté veszsük, nagy tepsi hátulján vékonyra nyújtva két lapot sütünk. Kicsit megszurkáljuk sütés előtt. Hólyagos, leveles tésztát kapunk. Én jobban szeretem, mint a bolti leveles tésztát.
8 tojás fehérje (fagyasztóból használtam szobahőmérsékleten kiengedve)
A pudingporból 20 dkg cukorral , a vízzel és a tejjel sűrű krémet főzünk. Közben a tojások fehérjét a maradék cukorral kemény habbá verjük. Még a forró pudingos krémhez keverjük, vigyázva, hogy a hab ne törjön nagyon össze,1-2 percig együtt főzzük, majd a forró krémet rásimítjuk a közben előkészített lapra. Én egyszerűen egy tepsibe rakom az egyik lapot. Befedjük a másik lappal, és igyekszünk távol tartani mindenkit a hűtőtől, úgy 1 óra hosszára. Addig van remény, hogy megdermed a krém, és nem úgy jár mint a miénk.
Bejegyezte: Babette dátum: 16:53 14 megjegyzés: A bejegyzésre mutató linkek
Tavasz....talán... már.... végre.... valahára. Meg nőnap.....kultikus mivolta éveink előrehaladtával egyre fontosabb.
Mint a szokások, amiket nehezen dobunk le. Várjuk a virágot, a szót, a mosolyt, a kedvességet. Meg a tavaszt....:)
Mostanában egyre gyakrabban veszem észre magamon, hogy hangulatot keresek.....képekben, beszédben, életben. "A" hangulatot, "azt a" pillanatot...talán most jutottam el oda, hogy megtaláltam azt amit igazán szeretek csinálni.
Ez egy blog. Érzésekkel, vágyakkal, hangulatokkal. Most ilyen. Virágos, meleg után vágyakozó, kicsit talán romantikus???? Világ életemben nem volta az a romantikus fajta....most meg? Hát ez van......Ha tetszik nagyon örülök, mondom ez egy hangulat....pillanatnyi, egyszeri....vagy mégsem?
Bejegyezte: Babette dátum: 18:10 6 megjegyzés: A bejegyzésre mutató linkek
Címkék: ez milyen kategória?, tavasz, virág
Krumplis, tepertős pogácsa