A Mikulás ezúttal a rénszarvasait és az általuk húzott szánt otthon hagyta, helyette egy olyan csodabuszra szállt fel, mely a vasútállomás elől indulva előbb a belvárosba, majd onnan Újdombóvárra, végül pedig a kiindulási helyére ment. Az ünnepi fénydíszbe öltöztetett négykerekűn aztán a lányok és a fiúk énekeltek, valamint szavaltak, amiért cserébe szaloncukrot kaptak. Az ingyenes járat annyira tömve volt utasokkal, hogy a piros kabátos és nadrágos, fehér szakállú „öregúrnak” minden megállóban le kellett szállnia annak érdekében, hogy megvígasztalja azokat, akik már nem fértek fel a kivilágított csodajárgányra. A „fénybusz” a vártnál jóval nagyobb sikert aratott a helyi tömegközlekedést használó utasok körében, ezért Szabó Loránd polgármester megígérte, hogy jövőre a mostaninál nagyobb járművet fognak üzembe állítani és feldíszíteni többszáz égővel.
A Mikulás és krampusza a városjáró körút megtétele után a Tinódi Ház előtti térre sietett. Ott a település önkormányzata a helyi roma nemzetiségi képviselő-testülettel összefogva tartott ünnepséget, melyen rengeteg kisgyerek vett részt. Az utóbbi szervezet megbízásából a télapó ötven édeségcsomagot osztott ki a helybeli szegény családokban nevelkedő csöppségeknek, de a többieknek is jutott más ajándék. A várva várt hó is megérkezett, ám ezúttal nem a felhőkből hullott alá, hanem a művelődési otthon tetejéről egy gépből hab formájában.