# babaápolás
# baba-mama
Túl az első 3 hónapon – azon a bizonyos 4. trimeszteren – lezárul egy korszak. A My Mommy Melody blog szerzője sok mindent megtanult, ami más anyukának is a hasznára válhat.
De miket is tanultam meg ebben az időszakban, amit szerintem minden anyának vagy leendő anyának tudnia kell?
1. Jól csinálod!
Ez az első, amit fontos megjegyezni, mert erre a legfontosabb magamat emlékeztetni – és ezt is a legkönnyebb elfelejteni, mert..
* Mert nem az elveid szerint alakulnak a dolgok.
* Mert több kérdésed van, mint válaszod.
* Mert olykor (vagy sokszor) teljesen leterheltnek érzed magad.
Mindezek ellenére,
ha ránézel a kisbabádra, és látod, hogy mosolyog, tudd, hogy neki így a legjobb. Veled.
A te figyelmednek a középpontjában. Kérlek, ne felejtsd el, hogy amíg neki is és neked is jó, addig jól csinálod!
2. Nem fogsz minden pillanatot élvezni, de ez így van rendjén!
Nyilván a fejünkben él egy kép az anyaságról, hogy milyen szép lesz. A saját anyánktól, vagy más anyáktól is azt halljuk. Az idő, azt mondják, mindent megszépít, és ez a leginkább így van a kismamás anyukákkal. Számos olyan kismamáról hallok, aki bizonyos időszakokra egyszerűen képtelen visszaemlékezni – rossz volt, az agya pedig kizárja. A rossz pillanatokat az agya egyszerűen elmossa. Ezekkel a hormonokkal és anyai szeretettel ez ilyen, ez így működik.
Sokszor fogsz sírni – akár az este sötétjében is-, sokszor fogod érezni, mennyire hiányzik a régi életed, amikor annyival szabadabb voltál, annyival kevesebb volt a felelősséged – hogy aztán egy pillanat alatt visszazökkenj és végtelenül hála öntsön el a mostani életedért.
Hiszen az a kis emberpalánta melletted maga a csoda! Viszont fontos: ha úgy érzed, nem tudsz visszazökkenni, ne habozz segítséget kérni szakembertől!
3. A babák nem jók vagy rosszak. Ők egyszerűen csak babák
Annyian felteszik a kérdést nekem is a mai napig: „És jó baba?”
* Alszik éjszakánként?
* Jól szopizik? Mennyit szopizik?
* És ezt vagy azt csinálja már? Ennyi idősen már csinálnia kellene!
Még sorolhatnám a számos okos kérdést, amivel már ilyen korán megbélyegzik a picit az alapján, hogy a baba a nagykönyv szerint vagy annál jobban fejlődik-e.
A jó hír az, hogy a babák nem olvasták ezt a bizonyos nagykönyvet. Ők a saját ütemükben próbálnak beilleszkedni ebbe az új világba,
amibe csöppentek, és megküzdeni a számukra új kihívásokkal a saját vérmérsékletüknek megfelelően. Elég széles az a bizonyos „normális” skála bébik esetében.
4. Zavarni fog a tested
Annyi mindent olvastam a szülésről és a kisbabával való első hónapokról, de ezt a bizonyos pontot senki sem említi.
* Nem említik, hogy a hasad nem fog lemenni, hanem napok, sőt akár egy hét vagy hetek is kellenek ahhoz, hogy a méhed összehúzódjon, és ne terhes kismamának nézz ki.
* Nem említik, hogy egy székelés mekkora küzdelemmel járhat.
* Nem említik, hogy, bár minden nő nagy mellekről álmodozik, az új melleid idegenül fognak hatni, és újra kell tanulni velük az életet.
Apropó újratanulás: a tested nem csak a mellednél, mindenhol máshol is újra kell tanulni. Másképp reagál a hőmérsékletre, másképp a fájdalomra, másképp a szexre. Máshova kerül a G pont. A hormonok átrobognak rajtad, és kin jobban, kin kevésbé, de nyomot hagynak.
Nem említik a hegeket (vagy, mint mondjuk az én esetemben, a császár hegét), a terhességi csíkot, ami még jódarabig velünk marad, a striákat, amiktől tigrisnek nézünk ki (de legalább tényleg anyatigrisnek érezheted magad). Nem említik, hogy a születésnél nem csak a lelked, hanem a tested is újjá született.
De az, hogy a tested így megváltozott, nem jelenti azt, hogy ne legyél rá borzasztóan büszke! Nem csupán életet adott egy másik életnek (ami már önmagában is egy csoda), de alkalmazkodik is az igényeihez, hogy teljes mértékben elláthassa a picit; gyógyul és még 100 dolgot csinál, hogy egy másik élet ellátásán túl te is egészséges lehess. Így nézve a testedre, valójában lenyűgöző, nem igaz?