﻿ Hamlettől Falcóig | Válasz.hu
http://valasz.hu/szinhaz/kanapeforradalmarok-128329
V. Nagy Viktória	/ 2017.09.27., szerda 18:10 /
Vidnyánszky az operát 2008-ban, Debrecenben, a drámát 2002-ben, a Nemzetiben már színre vitte. Az operának most sajátos variációját választották: az ős- és a baritonváltozat elegyét. A baritonváltozat 1940-ben született, mert az Operában épp nem volt megfelelő hőstenor, ám volt egy kiváló bariton, Palló Imre, aki a mélyebb fekvésben is hiteles nagyurat formált. Most azzal indokolták a bariton főhőst, hogy így súlyosabb, férfiasabb lehet Bánk alakja. Molnár Levente mindent meg is tett ezért, de a mély hangfajt nehéz megszokni. Vidnyánszky rendezése sztereotip, a tarsolylemezes magyarokat és a cifra merániakat térben is elválasztja. Gertrudis alattvalói csodaszarvast vacsoráznak, Bánk a Hazám, hazám alatt hamleti koponyát tartva mereng, és a királynét a trónszékkel nyomja agyon. A tömegjelenetek szépek, de az énekesek olykor csak ténferegnek. A rendezésben nincs semmi extra, de legalább nem is katyvasz – ellentétben a Nemzeti Színházban láthatóval.
Nehéz szabadulni a 2002-es Bánk bán emlékétől, igaz, az a nagyszínpadra készült, míg a mostani a Gobbi Hilda Stúdiószínpadra. De akkor Vidnyánszkynak volt mondanivalója, víziója, míg most nem derül ki, hogy mi lenne az üzenet. Kínlódunk az altesti humortól, a szóviccektől, a zenei betéteket próbáljuk megfejteni, de amikor Ottó (Farkas Dénes) Falco Rock Me Amadeusát énekli, amire Biberach (Horváth Lajos Ottó) Mozart-parókában mozog, inkább feladjuk. Mátray László impozáns Bánk, de a játéka csalódás, Söptei Andrea Melindája mosónőre emlékeztet, Udvaros Dorottya (Gertrudis) királynés, de semmi több. Közel ülünk az eseményekhez, néha szívesen szabadulnánk. De kivárjuk a végét, és azzal vigasztalódunk, hogy talán még nem készült el teljesen az előadás.
Erkel Ferenc: Bánk bán – Erkel Színház