Petesejteket ébresztettünk...: február 2017
Februári mindennapok
Jó ideje nem írtam, de szerencsénkre az elmúlt 1 hónap a gyerekek szemszögéből nézve betegségmentesen telt, tudtak bölcsibe járni, én pedig minden szabad pillanatomat maximalitzáltam a munkám érdekében. Egyrészt év eleje lévén sok mindent ilyenkor alapozunk meg az év közbeni aktivitásokhoz, sok megbeszélést be is ütemeztem, másrészt az ördög nem alszik, bármikor újra kieshetek, és itthonról csak az emailezések, telefonok révén tudok haladni, ami bizonyos dolgokban nem pótolja a személyes jelenlétet, ugyanakkor szerencsére teli vagyok olyan munkával is, amihez elegendő a számítógépem és én. Nos az a bizonyos ördög tényleg nem aludt, tegnap jött a hívás a bölcsiből, hogy hőemelkedése van a gyerekeknek, menni kell értük. Valójában a lányunk lett beteg, a kisfiunknak látszólag még/már kutya baja kisebb náthán kívül, szerintem tegnap vagy rosszul mérték, vagy csak rövid időre lett hőemelkedése, én nem éreztem rajta (mérni nem mértük, mert elaludt, mire hazaértünk, és mire felébredt nem volt meleg). Update: Ma reggel voltunk dokinál, jövő szerdáig kell itthon maradnom velük. A doktornő most sem írt fel nekik gyógyszert, antibiotikumot, csak orrsprayt, orrporszívózást, ill. a kisfiamnak az újfent pirosabb dobhártyájára fülmelegítést kért. Lázcsillapítást is csak magas láz esetén javasol, szerencsére ma egyiknek sincs hőemelkedése sem. Köhögésre Sinupretet kért, mi nem nagyon adjuk (nem túl finom és alkoholos). Én egyébként nem bánom, hogy nem kapnak már most tonnányi gyógyszert, antibiotikumot. Ha az orrváladékuk elszíneződne, akkor kérnék én is, miután magam esetéből megtudtam, hogy a baktérium szokta "megfesteni" pl. sárgára. C, D vitamint kapnak minden nap, és 2 napja echinaceát is - ez utóbbit egyik bölcsis anyuka javasolta, hogy talált egy olyat, ami nem alkoholos, és nekik bevált.
Azon egyébként most nem csodálkozunk, hogy lebetegedtek, ezúttal sajnos tőlünk kapták el, mind Sz, mind én megint visszaestünk, makacs nátha, torokgyulladás és köhögés, vírus felülfertőzve baktériummal a háziorvos szerint. Viszont én most már hallok teljesen, a fülem meggyógyult, pedig majdnem endoszkópos vizsgálat lett belőle a helyi doki munkahelyén egy kórházban. Túl vagyok egy antibio kúrán is, Sz. most gyűri. Aludni most csak nyitott szájjal tudok, annyira bekövül az orrom, ha lefekszem, kifújhatatlanul orrspray ellenére is, nappal nincs ilyen gondom. Annyira jó lenne már ebből kikászálódni. Volt a héten 2 átaludt éjszakánk, akkor érezhetően volt rá remény, hogy meggyógyulunk, de aztán jött egy extra rossz éjszaka, kb 1 órát aludtunk hol az egyik, hol a másik gyerek miatt, és megint rosszabbul lettünk. Szerintem a gyerekek a frontokat is megérzik, akkor jött vissza a hidegfront, amikor olyan zaklatottan aludtak. Egy hete is volt egy extrém rossz éjjelünk, pont váltották egymást. Fizikailag annyira megviselt, hogy tápkészítés közben egyszer csak összeestem és elájultam. Sz-t nagyon megijesztettem, ahogy összeomlottam, mint akit lelőttek, és nyitott szemmel feküdtem a konyha közepén, jó pár másodpercig ébresztgetett, mire reagáltam. Előzménye, hogy mélyalvásból pattantam fel a bébiőr hangjára, olyan volt, mintha nem ébredtem volna fel, és visszazuhantam volna még aludni, mert utána semmi bajom nem volt, csak jobban dobogott a szívem érezhetően. Megmértem, 83 volt a pulzusom, a vérnyomásom normális volt 130/80 körüli. Ennyit a betegségekről.
Jó dolgok is vannak emellett. A múltkori bejegyzésem után 1 nappal a kisfiunk magától elindult, és szinte megelőzi a tesóját, olykor már rohan is, persze kisebb-nagyobb felborulásokkal olyankor, de egyre ügyesebb. A dévényes szerint nem igényel semmi extra kezelést, csak szupinált cipőt javasolt mindkettőjüknek kezdetben, lehetőleg Szamos márkájút, de semmiképpen nem Salust, mert az rosszabb járást is okozhat az ő esetükben (ezt pontosan nem is értem, de a babacipőboltos tudta, miről beszélek, mikor felhívtam). Kb 2 hét múlva lesz a közeli gyerekcipőboltban friss készlet, épp hiány van a 20-21-es méretből.
Rengeteget dumálnak, halandzsáznak, jókat mosolygunk egyes szavaikon. Pl a katica, a kislányom kedvenc állatkája, amivel alszik: ő úgy hívja, hogy "bigyej" :) Az anya, apa, mama, papa, vauvau mindennap sűrűn emlegetett szavaik. Most már ha felébrednek éjszaka, akkor is engem szólítanak, nem feltétlenül sírnak. A jövés-menés most a sláger, hogy tudnak szabadon menni, már az autóhoz is egyedül szeretnek az udvari járdán keresztül kimenni. A bölcsiben is volt, hogy gyalog sétáltunk az autóhoz. Nem mondom, hogy nem tart sokáig, de olyan jó látni azt az örömöt az arcukon, amit ez a szabadságérzet ad nekik. Győzzük majd őket terelgetni... Gondolkodunk babahámon, mert sajnos nincs a környékünkön járda, viszont lakó- és pihenő-övezeti táblával ellátott az utcánk. De jönnek-mennek az autók, egyedül is biztos kell majd sétáltatnom őket, és az ő biztonságuk érdekében muszáj lesz átmenetileg, amíg nem fogadnak szót, amíg nem értik meg, mi a veszély.
A bölcsibe egyébként változatlanul imádnak járni. Nagyon jó a kis csoport is, a gondozók is, volt a héten farsang nekik, amire mi még csak minimálban öltöztettük fel őket. A kisfiunk Minyon volt, csokornyakkendővel, a kislányunk tavasztündérke, tütüs ruhában, már oldalsó copfokkal is :) A kislányunk imád mágnestáblán rajzolgatni, a vegyes csoportban van ilyen játék, mert 3 éven felülieknek szól, de alig akart egyszer hazajönni, annyira belemerült. Természetesen itthonra is vettem, mert annyira örülök, ha van 1-1 játék, ami lefoglalja őket. A könyvek természetesen azért maradtak az első helyen, imádják a színes mesekönyveket. Nem csak egyedül, hanem bennünket is szeretnek bevonni, mutogatnak gyümölcsökre, állatokra, mondjuk el, melyik melyik. A bálnától a kiwiig mindenre kíváncsiak :)
A bölcsi folyosójára élmény "kiszökni" :)
Egy esti lezserkedés teaivással
Bejegyezte: Heniiii dátum: 17:05 2 megjegyzés: