Kalandos történelem óra nem csak gyerekeknek - MoziStar.hu
Kalandos történelem óra nem csak gyerekeknek
Dátum: 2014. március 12. 20:06
Címkék: kritika, animációs film, mr. peabody és sherman kalandjai, mr. peabody and sherman, mr. peabody és sherman kalandjai - kritika, történelem
Volt annak egy megfoghatatlan bája, hogy egy teremnyi izgatott gyerekkel néztük végig a Mr. Peabody és Sherman kalandjai-premier előtti vetítését. Egyrészről az izgatottságuk, ahogy egyre közeledtünk a kezdéshez, ránk is átragadt, másrészről pedig szakmai szempontból is remek lehetőség adódott arra, hogy élőben is „leteszteljük rajtuk” azt, hogy valójában mennyit is értenek az animációs filmekben egyre gyakrabban előforduló felnőttesebb poénokból.
Izgalmas kalandokkal bővelkedő történelmi „oktatófilm” gyerekeknek
Természetesen itt sem arról van szó, hogy a készítők vér komoly stílusban a gyerekek szájába akarnák rágni az emberiség egyetemes történelmének meghatározó eseményeit. Miért is tennék? Elvégre egy filmnek, kiváltképp a gyerekeknek készült animációs mesének, nem az a dolga, hogy szárazon narrálja az évszámokat és a világot jelentősen formáló történelmi személyiségek tetteit.
Inkább az lehetett Rob Minkoff célja, hogy egy izgalmakban bővelkedő kalandon keresztül mutasson be olyan eseményeket, mint a Trójai-háború vagy a francia forradalom. De szigorúan emészthető formában, hiszen a gyerekekben a film után nagy valószínűséggel csak annyi maradt meg a francia forradalom kirobbanásából, hogy az egy tortaimádó királynő miatt történt.
Maga az alapötlet valószínűleg minden történelem tanár álma, hiszen milyen egyszerűen és könnyedén lehetne egy egész történelemkönyvet a nebulók fejébe verni, ha létezne a valóságban egy Voltkomp, amivel vissza lehetne utazni az időben. A film nézése közben mi is eljátszottunk azzal a gondolattal, hogy milyen érdekes (és veszélyes) lenne személyesen megnézni a lángoló Tróját, és átélni azt a pattanásig feszült légkört, ami a falóban bujkáló katonákat körbe lenghette.
Egy szó, mint száz: az alapkoncepció remek. A történet sokszínűsége elég nagy kreatív szabadságot biztosított a forgatókönyvírónak, hiszen annyi, de annyi történelmi eseményt dolgozhatott volna fel, amennyit csak akar. Emiatt maradt is egy kis hiányérzetünk, mert a játékidő legalább még egy történelmi eseményt is elbírt volna.
Ettől eltekintve a történetvezetés dinamizmusára nincs okunk panaszkodni, hiszen az első perctől az utolsóig magas lángon ég a film. Csak kapkodjuk a fejünket, ahogy az egyik időből a másikba ugrunk, ahol újabb és újabb történelmi személyeket ismerünk meg.
A gyerekek nem hazudnak!
Már ami a poénokat illeti. Ugyanis a film legviccesebb pillanatai egy-egy történelmi eseményhez vagy személyhez volt kötve. Nagyon örültünk annak, hogy előttünk, mellettünk és mögöttünk is lelkes, az izgalomtól kipirult arcú gyerekek ülnek, akiknek a reakcióiból pontos képet kaphattunk arra nézve, hogy poénok közül melyek voltak azok, amelyeket ők is megértettek. Nem lepődtünk meg túlságosan, hogy például Leonardo Da Vinci és Mona Lisa kapcsolatát nem tudták hova tenni, hiszen valószínűleg a legtöbben még semmit sem tudtak a legendás polihisztor életéről, munkásságáról. Mi viszont jót mulattunk azon az új elméleten, ami arra irányult, hogy miért mosolyog olyan sejtelmesen Mona Lisa a híres festményen. De több hasonló ilyen pillanat volt még a filmben, amit csak azok érthettek, akik legalább alapfokon jártasak a történelemben. Persze azért a beszélő Nobel-díjas kutyaprofesszor, Mr. Peabody lelkesen igyekszik megmagyarázni Sherman-nek és a moziban ülő gyerekeknek a történelmi események mögött megbújó indítékokat.
A burkolt poénokkal ellentétben a fizikai vicceken már sokkal jobban szórakoztak a gyerkőcök. A legnagyobb nevetést az a jelenet váltotta ki a kiskorú nézőkből és belőlünk is, amikor Mr. Peabody és Sherman egy rázós kalandból úgy menekülnek meg, hogy a kirepülnek a Szphinx hátsójából.
Remek vizuális megvalósítás elenyésző 3D-s hatással
A vizuális megvalósítás remek. Elnagyoltak ugyan a karakterek külső ábrázolása, de ez egy cseppet sem zavaró, sőt! Nagyon viccesen néz ki egyik-másik szereplő. Az akciójelentek pedig a 300 által megteremtett trendi lassításokkal is operál, ami ellentétben a spártai vagy a görög hősökkel, itt elég mókásan néz ki, révén, hogy egy kardforgató kutya lassított mozgásában gyönyörködhetünk!
A látvány ide vagy oda, a 3D sajnos – egy-két nyúlfarknyi jelentet leszámítva – semmit nem tesz hozzá az élményhez. Bár azt azért jó volt hallani és látni azt, ahogyan a gyerekek izgatottan visongatva az arcunkba mászó DreamWorks betűk felé nyúlnak, és kórusban azt hajtogatják, hogy „Húúú, itt van előttem, meg tudom fogni!”.
Hiába, a gyermeki lelkesedésnél nincs őszintébb érzelmi megnyilvánulás ezen a világon.
Mérsékelt nézői lelkesedés fogadta Mr. Peabody-t
Annak ellenére, hogy a tengerentúlon elég nagy népszerűségnek örvend Mr. Peabody, az amerikai családos nézők mégsem tolongtak túlzottan a jegypénztáraknál. A 145 millióból forgatott animációs mese a nyitóhétvégéjén mindösszesen 32 milliót tudott „összelapátolni”, ami a költségeket tekintve nem túl meggyőző teljesítmény. Bár még bőven van ideje és lehetősége javítani ezen az eredményen, és ha még azt is hozzátesszük, hogy a világ többi országából még további 65 milliót tudott összeszedni, akkor már nem is tűnik annyira vészesnek ez az eredmény. Meglátjuk, hogy az elkövetkezendő hetekben milyen mértékű esést produkál majd a film, mert majd csak annak tükrében lehet komolyabb konzekvenciát levonni.
Addig is minden családos és gyermeklelkű olvasónknak ajánljuk figyelmébe ezt a filmet, ami egy Mr. Peabody-féle Einstein on the Beach koktéllal igazán szórakoztató perceket tud okozni.
MR. PEABODY ÉS SHERMAN KALANDJAI (6)
Eredeti hangok: Ariel Winter, Ellie Kemper, Ty Burrell.
Írta: Ted Key, Craig Wright. Rendezte: Rob Minnkoff
Mozibemutató: 2014. március 13.
Műfaj: animációs /családi