Nox Arcana | » J. R. Ward: A vadállat
Régóta vártam már erre a kötetre, de azt kell, hogy mondjam, megérte rá várni. Az elején nagy izgalommal figyeltem, hogy zajlik az a nagy leszámolás, és Rhage „baleseténél” becsuktam pár percre a könyvet, mert nem akartam elhinni, hogy ez megtörténik. De azért folytattam. Elég bravúros megoldás volt, azért emelem kalapom. Néha jó egy házi Godzilla.
Ami még nagyon szívet melengető volt, hogy megszülettek szívem 3. csücske Qhuinn és Layla ikrei. Erős kiskölykök, nagy utat tettek meg, aztán kíváncsi leszek, Kicsi Wrath és Lyric később összejönnek-e… :D feltéve, ha nem áll be addig Qhuinn Zsadist és Rhage mögé, mondván, hogy a gyerekeik nem fognak soha randizni…
Igen, ki kell térnem a könyv másik nagy jelenetére, ami szült bennem néhány kérdőjelet. Elviekben, mikor még ez a rész még csak készült, úgy volt, hogy nem fognak örökbe fogadni, és erre tessék. És az állítólagos nagybácsi is elviekben létezik, de azt hiszem, pont a Legacy sorozatban kapunk választ, amit még nem lehet kapni nálunk.
Xcor-ról sem szabad elfeledkeznem, hiszen bár mellékszereplőként, izgalmasabbnak tartottam, mint Bitty jelenlétét. Tudom, erre választ majd kapunk a következő kötetben, de azért akkor is. Hogy lehetett csak úgy ott hagyni?
Borító: 5/5 – szerencsére megtartották az eredetit
Karakterek: értem én, hogy haladni kell a korral, de így van egy kis hiányérzetem
Kedvenc jelenet: Rhage meglátja, hogy a fürdőszobájuk minden 110%-osan Kis hableányos
Kedvenc karakter: Lassiter alkotott
Tetőfok: Bitty találkozik a vadállattal
Összesítve: 4/5 – annyira akartam volna 5 csillagot adni, de valami akkor is hiányzik