Távozik az aljegyző (is) | Budaörsi Napló Archiv
Home Egyéb Távozik az aljegyző (is)
Távozik az aljegyző (is)
- Miért döntött úgy, hogy elmegy Budaörsről?
Ez azért nem olyan hirtelen döntés volt, mint amilyennek kívülről látszik, mert engem hosszabb ideje foglalkoztat már, hogy a pályámat tekintve, 42 évesen, most valahol a félúton járok, és az első felét egy helyen, itt Budaörsön töltöttem el. 18 évig dolgoztam itt, voltam ügyintéző, majd középvezető és aljegyző, és 13 évet itt is éltem a városban. Közhely, amikor azt mondják az emberek, hogy a csúcson kell abbahagyni, miközben a többség nem képes rá, mert éppen a csúcson lesznek irreális vágyai. Én viszont úgy gondolom, hogy Budaörsön a pályafutásom most kerek és egész. Főként az utolsó négy év a városban látványos sikertörténet, aminek magam is aktív részese voltam. A jegyző távozása utáni félév pedig nagyon nehéz is volt számomra, és büszkeséggel tölt el, hogy végigcsináltam. Tehát most kell váltanom, azzal az érzéssel, hogy most vagyok a budaörsi pályám csúcsán. A mai világban ugyanis nem jellemző, hogy valaki a teljes negyven évet egy munkahelyen töltse el. De ha most megyek el, még minden esélyem megvan rá, hogy valahol máshol egy ugyanilyen tartalmas következő húsz-huszonkét évet megalapozzak.
- Nem befolyásolta a döntésben az új jegyző személye?
Nem, hiszen nagyon rövid időt töltöttünk együtt, és azt is a munka átadásával illetve átvételével, igen barátságosan. Az ő érkezése annyiban érdekes, hogy addig, amíg nem láttam, hogy a hivatal vezetése stabilizálódik, nem kezdhettem el a saját, másfajta jövőépítésemen gondolkodni.
- Jogilag kinek van joga az aljegyzőt kiválasztani és kinevezni?
Ugyanúgy, mint a jegyző esetében pályázatot kell kiírni és a képviselőtestület dönt, de ez esetben nem a polgármester, hanem a jegyző tesz javaslatot, hogy ki legyen.
- Ön miért nem pályázott jegyzőnek? Sem most, sem 2002-ben, amikor jegyző hiányában szintén elég hosszú ideig kellett aljegyzőként vezetnie a hivatalt?
Ezt sokan kérdezték már, és nagyon egyszerű a válasz: mert én aljegyző szerettem lenni, ebben a munkakörben éreztem jól magam. Nem feltétlenül kell az embernek mindig magasabb pozícióra törni, legalábbis én így gondolom. Aljegyzőként eljutottam oda, ahol a leghasznosabbnak éreztem magam, és szakmailag abszolút ki tudtam ebben teljesedni.
- Ez igaz, de amit a hivatal elért például a közigazgatási fejlesztésekben, azért mások inkább a jegyzőt dicsérték.
A jegyző asszony azonban mindig, minden fórumon, ahol az eredményeink szóba kerültek, hangsúlyozta, hogy ez csapatmunka. A kollektíván belül pedig soha nem vitattuk el egymás eredményeit.
- A közelmúltban elkészült közvéleménykutatás szerint (erről lásd a múlt havi számunkat) a lakosság igen elégedett a hivatal munkájával. Számított erre?
Reméltem, hogy így van, mert a hivatal, illetve az itt dolgozók sok áldozatot hoztak azért, hogy ez így legyen. Nálunk az elmúlt négy évben sikerült egy szemléletváltást végigvinni, a kollégáknak az ügyvitelhez, a lakossághoz való hozzáállása tényleg más lett…
-…Szolgáltató jellegű?
Igen, az összes kollégának fontos lett az, hogy az ő munkájával az ügyfelek elégedettek legyenek
- Van-e valami olyan vágya, amit eddig talán magának se vallott be?
Vannak elképzeléseim a jövőmre nézve, de csak most lesz majd időm arra, hogy a realitásukat végig gondoljam. Annál többet nem kívánhatok magamnak, mint hogy olyan tartalmas és értékes munkám legyen, mint amilyen a budaörsi volt.