Filmzene.net - Haute Tension (Francois Eudes)
zene: Francois Eudes
Az "Aki bújt, aki nem" című tinihorrorból elcsórt ócska tragacsából kiszállva az egy nyugdíjas autószerelőre emlékeztető, meglehetősen morcos férfi kissé alacsonyabbá teszi az isten háta mögötti házban ajtót nyitó családfőt (azaz lefejezi), majd módszeresen körbeballag az épületben, hogy a többieken is hasonló módon vezesse le a benne felgyülemlett (magas)feszültséget. Dolga részleges végeztével magával hurcolja a háziak éppen ott nyaraló lányát, akit annak barátnője próbál kiszabadítani a sok jót nem ígérő fogságból.
Mintha a mostani thrillereket egy bizonyos Déjá Vu nevű szerző írná, annyiszor kell leírnom, hogy mekkora lúzer, aki ezzel a mára lejáratott, könnyedén megjósolható fordulattal meri zárni a cselekményt, amivel most éppen a "Magasfeszültség" végződik. Az újdonság csak annyi, hogy ehhez a csavarhoz ezúttal anya is jár. Pontosabban anyázás, mégpedig az "átvert" nézőtől, aki hiába találja ki jó előre, amit elvileg nem szabadna - amikor a képletes "ÖN NYERT!" felirat bukkan fel, egyszerűen nem bírja beleilleszteni a végét a történetbe. Az író-rendező ugyan kitalálta, hogy mivel végződjön beteges sztorija, de az cseppet sem tűnt fel neki, hogy a fröcsögő vérsugár és a kegyetlenség együttesen sem leplezik majd a logikátlanságot. Nem az a baj, hogy brutális a film, hanem hogy ezen kívül semmit nem nyújt, sőt merő ostobaság, egy ócska történetbe ágyazva. A hazai mozikba eljutott ugyan ez a B-kategóriás remek, de a videotékák polcának legalján volna a helye, hogy legalább a tokból kifolyó vér ne áztassa el az alatta lévő kiadványokat, vagy a butasága ne fertőzzön meg más alkotást.
A score-ért Francois Eudes "okolható". Ő mindent meg is tett azért, hogy a hemoglobinban gazdag látványt kellőképpen kiegészítse saját eszközeivel. A film egésze alatt lappang egy érdekesen lüktető (feltételezhetően a számítógépből eredő) sípféleség, ami néha felerősödik. Ez leginkább a sokat ígérő főcím alatt szóló, páratlanul durva elektronikus zenénél érhető tetten, amelynek hatását még súlyosabbá teszi az a dobhártyaszaggatóan kíméletlen effekt, amely minden egyes berobbanásával egy légkalapács hangját idézi fel, és harangozza be jó előre azt, hogy nem gyermekeknek szóló másfél óra következik. Hallottam a filmben még feszültségfokozó nyikorgást (mintha rozsdás hinta lendülne mozgásba) és egyéb horrorisztikus nyalánkságokat is, melyek kétségkívül "feldobják" a "Magasfeszültség"-et, de igazán eredetivé az egészet a félelmetes főtéma teszi. Már csak az kellett volna, hogy mindez egy értelmesebb film alá kerüljön, mert ezen segíteni sem a score, sem a stáblista alatti közismert Muse szám ("New Born") nem bírt.