„A kőműves a Kelemen,…”
Kőmíves Kelemen legenda
A kőbefalazott asszony mondájának talánya
Bizonyos vonatkozásban a szűzfoglalás kérdésköréhez tartozik Dévavár kőbefalazott asszonyának balladái formában fennmaradt ősmondája is. A monda rövid tartalma:
Tizenkét kőműves (a tizenkettes bűvös szám, az idők és tények teljességének kifejeződése. ld. K.G.E.: A magyar ősvallás történelmi alapjai, 71.) összetanakodik, hogy fölépítik Déva várát (a Déva név maga is mágikus szkíta-magyar,dák ősszó, amely itt a GENIUS LOCI-ra, a hely védőszellemeire utal.).A várépítés során azonban megmagyarázhatatlan akadályokba ütköznek: amit fölépítenek, mindig újra leomlik.
A baj okának elhárítására a "tizenkét kőmies" azt a határozatot hozza, hogy amelyikük felesége előbb jön ide, azt ragadják meg és építsék be a várfalba, illetve "annak gyönge hamvát keverjék a mészbe".
Elsőként a várépítés vezetőjének, Kőműves Kelemennek a felesége érkezik. Őrá vár a tragikus szerep. Ő maga eleinte elhinni sem akarja, milyen sorsot szántak neki:
"Mikor térgyig rakták,
csak tréfára vette.
Mikor övig rakták,
bolondságra vette.
Mikor csöcsig rakták,
ő valóra vette."
Az asszony befalazásával megáll a várfalak omlása és sikerül megépíteni a várat.”
„…a könyves meg a Kálmán.”
„Könyvtár szakos Kálmán a király,…”
Könyves Kálmán király ábrázolása a Thuróczi krónikában
Könyves Kálmán (kb. 1074 – 1116. február 3.) magyar király 1095 - 1116. (…) Mivel az Árpád-ház későbbi királyai Álmos ágából kerültek ki, a krónikák meglehetősen előnytelen képet festenek Kálmánról. Azonban valószínűtlen, hogy akár püspök, akár király lehetett volna, ha valóban selypít, sánta, kancsal és púpos; ezt mind az egyház szabályai, mind a korabeli főurak elvárásai megakadályozták volna. Annyi valószínű, hogy nem volt olyan atletikus termetű, mint harcedzett öccse, de esze és szokatlanul nagy műveltsége, amiért Könyvesnek is nevezték, csakhamar bebizonyította trónra termettségét.
Már életében Európa egyik legműveltebb uralkodójaként tartották számon, erre utal közismert ragadványneve, a Könyves. Híressé a középkorban felvilágosultnak számító politikájával vált. Legismertebb kijelentése az, amelyben a strigák (boszorkányok) létezését tagadja meg („A strigákról pedig, mivel ilyenek nincsenek, semmiféle vizsgálat ne tartassék”), mely eredeti szövegében latinul így hangzik:
„De strigis vero quae non sunt, nulla questio fiat.”
Forrás: Wikiépdia. http://hu.wikipedia.org/wiki/K%C3%B6nyves_K%C3%A1lm%C3%A1n
Kálmán ezen törvényének tiszteletben tartása szinte megakadályozta a boszorkány pereket Magyarországon és azt alig néhány tucatnyira korlátozta, amíg tőlünk nyugatra a nagy boszorkányüldözések dívtak, ezreket vívén a máglyákra.
Ismert, hogy Kálmán Európa szerte nagy tudású uralkodó hírében állt, műveltsége páratlan volt a korban, ezért került neve elé a könyves jelző. Szellemi és a gyakorlati dolgokban való jártasságának elegye számos diplomáciai és katonai sikert hozott mind Kálmán, mind az ország részére, legyen szó kül-, vagy belpolitikáról.
Uralkodóként konszolidáló szerepet töltött be, s egyértelműen neki köszönhető, hogy Szent István és Szent László vívmányai nem vesztek a múlt ködébe. Bár elődei törvényeit felülvizsgálta, és sok esetben enyhített szigorukon, lényegüktől nem távolodott el két törvénykönyvében, melyek széleskörű reformjait rögzítették.
Intézkedései évszázados hagyományokat alapoztak meg, és stabilitást eredményeztek, legyen szó az egyházzal való viszony szorosabbra fűzéséről, vagy az öröklési rendszer (és ezzel a királyi hatalom alapjainak) újragondolásáról, közigazgatási, vagy gazdaságpolitikai vívmányokról.
Ezek sokkal fontosabb gyakorlati hatásokkal bírtak, mint elhíresült, boszorkányok létét tagadó kijelentése, ami igazából egy Európa szerte elfogadott pápai iránymutatás megerősítése volt, és csupán a boszorkányok egy adott fajtájára vonatkozott (konkrétan a strigákra, ami állati alakot öltő, emberhússal, vagy vérrel táplálkozó bűbájost jelölt).