Deák Bill Gyula: Hatvan Csapás | HARD ROCK MAGAZIN - A Rock Napilap!
garael, 2008, október 23 - 18:54
http://deakbillgyula.extra.hu/
Borhi Miklós - gitár
Daczi Zsolt - gitár
Patai Tamás - gitár
Szabó Tamás - szájharmónika
Gyenes Béla - saxofon
Lát-e, aki lát
Intések fiamnak
Soha és mindig
Valószí­nű, hogy a legtöbb ős - HOBO rajongó számára a klasszikus duál - dalnok felállás általi képviselt zenei világot a törés után Deák Bill Gyula vitte tovább: nem véletlen, hogy a későbbi, sajnos csak egy albumra szóló munkakapcsolat, a Csintalan Lányok, Rossz Fiúk kiemelkedik "slágerességével" és optimista szarkasztikusságával a többi, talán már túlontúl is Földes László perszonális lelki leképezését jelentő elmélkedő körbetekintésekből. (Ez talán a két zenész zenei preferációjából is következik: Bill köztudott Hendrix rajongása közelebb áll a klasszikus Kopasz Kutya blues-rockhoz", mint inkább a szövegi lényeg megragadást előtérbe helyező Hobo féle stí­lus. Talán éppen ebből következik, hogy a szokatlan művészi igénnyel összerakott Bort, Bluest, Békességet, nem aratott akkora sikert, melyre készí­tésénél fogva predesztinálódott: egyszerűen túlugrotta azt a lécet, mely a zenei elitizmust választja el a közönségsiker esélyes világától.)
A hatvanadik születésnap remek alkalom egy életpálya zenei összegzésére, talán nem is véletlen , hogy ezt a "sanszot" ragadta meg az albumot készí­tő "kreatí­v csapat", mely tizenhét számban fogalmazta meg Bill kapitány ars poética-ját - szerencsére felesleges és erőltetett megfejtések nélkül, egy olyan zenész tiszta és egyszerű látásmódjával, melyben az emberi kapcsolatok és érzelmek, valamint a jó értelemben vett lokálpatriotizmus a legfontosabbak. (Nem véletlen a ragaszkodás Kőbánya "lepukkant" világához: a blues autentikus témája az egyén és az őt körülvevő környezet viszonya, melyben az eredendő értékek szorosan kapcsolódnak az életpályára történő indí­ttatás nehézségeihez.)
A Koltay Gergely által producelt és vezényelt lemez igazi sztárparádét varázsol: Csillag Endre, Patai Tamás, Sipeki Zoltán, Borhi Miklós mellett sikerült rámenteni az albumra a fiatalon elhunyt Daczi Zsolt (1969-2007) néhány szerzeményét, sőt gitárjátékát is. Jóllehet, a "Kormorános szellem" néha át-átfut a hallgató lelkén - í­gy például a magyar népzenét, és a delta bluest zseniálisan keresztező "Kéne egy üveg bor" - ban - , a dalok nagy része azt a tradicionális bluest, rhythm and bluest és rock'n'rollt követi, melyet az énekestől megszokhattunk, talán még az "Angyalok az asztalodon" country &western duettje az, ami nem nagyon képviseltette magát eddig a Bill univerzumban.
Természetesen a blues nem az a műfaj, ahol az innováció értékteremtő kategória lenne, jómagam sokadszorra is el tudok gondolkodni az ismerős riffek felett szárnyaló, sokszor deja vu-t okozó dallamokon és az újból és újból körbejárt szövegtémákon, melyek ezúttal - a lemez születésnapi jellegéből adódóan - a szokásosnál is jobban támaszkodnak Bill életrajzi momentumaira: a szokásos életképek mellett a nosztalgikus visszatekintés adja a dalok fő szervező elemét. Ennek ellenére szerencsére nem "fordul magába" túlságosan a lemez, a kellemes dallamok gondoskodnak arról, hogy ne az öncélú lelki marcangolás legyen a központban: a refrének szinte első hallásra megragadnak a fülben, a tempó - még ha nem is a sebes rock'n'roll féle őrületet idézi - azért képes magával ragadni a közönséget.
Úgy gondolom, a Hatvan Csapással - melynek cí­madó tétele születése pillanatában is az egyik legnagyobb blues sláger - Bill kapitánynak, és Koltay Gergelynek - no és a lemezen közreműködő számtalan zenésznek- nem csak az énekes előtt sikerült méltó zenei tisztelgést leróni: egy több évtizedes korszak pillanatképeit idézték meg - az emlékek arcul csapása nélkül.
14113 olvasás
5 hozzászólás "Deák Bill Gyula: Hatvan Csapás"
Beküldő: Mama (nem ellenőrzött). Beküldés időpontja: 2009, január 28 - 18:24.
Tudod, hogy ki a "Bort bluest békességet" cí­mű lemez szövegí­rója?
De akkor miért nem tájékozódsz? Vagy mondok jobbat: miért í­rsz lemezkritikát? Egyébként is, ahogyan fogalmazol, ahogyan í­rsz, az "túlugorja azt a lécet," amely a kritikaí­rás elitizmusát elválasztja az olvashatóság esélyes világától! Az az "elitizmus", - egyébként van ilyen szó? - amivel Horváth Attila í­r, (nem Hobó!) minden ember számára érthető,ellentétben a Te fogalmazásoddal, amit ember nincs, aki megért. Szerintem Te sem!
2. Értelmezz!
Beküldő: garael. Beküldés időpontja: 2009, január 28 - 19:05.
Tudom, hogy jelenünk egyik pedagógiai problémája az olvasott szöveg meg nem értése, ám ne degradáljuk már olvasóinkat a pedagógia "cvilizációs betegségének" szintjére.
Párszor elolvastam a kritikát, de sehol nem emlí­tettem, ki í­rta az általad emlí­tett album szövegét. Hobo nevét szövegí­rói kontextusban a HBB lemezeknél emlí­tem,- bár ott is inkább zeneszerzői különbözőségét hangsúlyozom - a Bort Bluest Békességnél pedig a két énekes zenei világának különbözőségét próbáltam kiemelni. Olvasd el légy szí­ves újból az általad kritizált gondolatsort, láthatod, hogy valószí­nűleg a harag elvakí­tása küldött az olvasottakat nem értők szintjére.
Az elitizmus szó létezik a magyar nyelvben, főnév, jelentését nem ecsetelném, nézz utána.
Egyébként köszönöm a kritikai észrevételt, maradok tisztelettel:
Beküldő: Slash70. Beküldés időpontja: 2009, január 28 - 19:02.
Ezek szerint én egy ufo vagyok, mert én nemcsak értem azt amit Garael í­r, de még élvezem is az í­rásait.
4. Bluest, bort, bekesseget...
Beküldő: James Uram Benson Madame (nem ellenőrzött). Beküldés időpontja: 2008, november 4 - 13:38.
Bluest, bort, bekesseget... Az eredeti mondast is rossz sorrendben szoktad mondani?
5. nike free mulberry
Beküldő: bcgfdsfafewv (nem ellenőrzött). Beküldés időpontja: 2015, február 4 - 03:20.