az albatrosz nyakék titka: Elah völgyében
Ez a film kegyetlen, és attól nyilván csak még kegyetlenebb, hogy megtörtént eseményeken alapul. Nem is tudok róla teljes összeszedettségemben nyilatkozni, eleve úgy általában két napig csak ültem utána, és komoran ráztam a fejemet. Mert elhittem, amit azok az emberek ott játszottak a vásznon.
Amerikában Vietnam, de már a II. világháború óta bevett szokás arról írni, forgatni, hogy háború után milyen nehéz visszailleszkednie a katonáknak civil környezetbe. Azt persze a film nélkül is elhiszi bárki, hogy ez az Irakban szolgálatot teljesítő egységekre különösen igaz; Iraknál kevés rosszabb hely lehet mostanában. Innen és ennek megfelelő lelkiállapotban tér vissza az amerikai támaszpontra a huszonéves Mike Deerfield - de mielőtt megismerkedhetnénk vele, el is tűnik egy szombati kiruccanás után. Az apja, aki maga is katona volt, és akinek a példájára állt be a seregbe a fiú is, elindul, hogy megkeresse, mielőtt meghurcolhatnák a nevét.
Amit talál, az leginkább egy komorabb Helyszínelők részre emlékeztet. Már csak azért is, mert néha helyszínelnek benne.
Két vonulat különösen borzasztó az egészben - az egyik az, hogy az öreg Deerfield nem lepődik meg azon, amit talál. Néha szeretné nem azt találni, néha küzd is ellene, de meglepődni egyáltalán nem lepődik meg. Végtére is a kora alapján ő Vietnamban harcolt, és az sem lehetett sokkal csinosabb az iraki helyzetnél; és ott sem őrülhettek meg sokkal kevésbé az emberek. A másik pedig a fiatal Deerfield szakasza, és ahogy ezek a szerencsétlen fiatal kölykök egyszerre emberiek és embertelenek.
Tommy Lee Jones letaglózó az apa szerepében, és Charlize Theron szerintem még sosem volt olyan szép, mint most, hogy nem szép nőt alakít.
Szerintem érdemes megnézni. Aztán legfeljebb nem kötelező egyetérteni velem.
▼ máj. 2008 (9)