Amikor DTK elvitt magával Fiala Sava Borcsához – Forgatási élménybeszámoló - WMN
Amikor DTK elvitt magával Fiala Sava Borcsához – Forgatási élménybeszámoló
2019. február 18. | DD
Gyakornokunk immár a videós szekciót is erősíti, és most elmeséli, hogyan látja csapattagként, mégis külső szemmel a munkánkat. Dián Dóri írása.
02. 11. 19:52
Már majdnem fél év telt el a legutóbbi bejegyzésem óta, őrület, milyen gyorsan telik az idő. Szerencsére a nyári kéthetes gyakornokság után a WMN nem engedte el a kezem, maradhattam velük, és suli mellett továbbra is írhatok cikkeket. De mai bejegyzésem apropója nem ez, hanem az a nap, amikor is… DTK elvitt magával Fiala Borcsához!
Kezdjük ott, hogy a szobanövény a sarokban, vagyis Feri (így neveztem el) nyár óta nem győz rajtam fotoszintetizálni. Mert immáron nemcsak afféle külső megfigyelő cikkíró helyettes segéd-gyakornokjelölt vagyok a WMN-szafarin, hanem szép nagyot léptem fölfelé az evolúciós láncban: a videós csapat munkáját is segíthetem.
Ez efféle köztes állapot: a kreatív munkának még csak az előszobájában toporgok, de már határozottan jobbak a pozícióim, mint a kameraállványnak. Ma például részt vehettem két forgatáson. Az egyik az Elviszlek magammal volt, a másik pedig Az élet sava Borcsa.
Az Elviszlek-et a műsort indulása óta nézem, így találtam rá a WMN-re. És hát, ki ne szeretné élesben meglesni egy ilyen produkció kulisszatitkait? Na, ugye. Ezért is voltam rettentő boldog, amikor jött ez a lehetőség, ami nem mellesleg remek alkalom a tanulásra is, hiszen „igazi” forgatáson még sosem voltam. Persze valami azért derengett bennem, hogy miként állhat össze egy ilyen műsor, de ezek tényleg csak arra voltak jók, hogy menet közben aztán egy nagy piros filccel áthúzzam az összes előzetes elképzelésemet. No, de ne szaladjunk ennyire előre.
Egyelőre ott tartunk, hogy mielőtt a déli harangszót épp csak megelőzve elindultunk volna Krisztával, a WMN operatőre, Sanyi (a Fegyverneky) még dzsémszbondozott egy kicsit, konkrétan bekamerázta az autót. Tök érdekes látvány volt, csak épp itt nem lehallgatás készült, hanem interjú, és nemcsak egy kocsi üldözött egy másikat, hanem mi a jó témákat.
Szóval mire odaértünk a vendégért, – hogy ki ő, sajna még most sem írhatom le, mert meglepetés – Viktor (a Szőke), a stábautó sofőrje, egyben a műsor felvételvezetője már várt minket. Sanyival átcuccoltunk Kriszta kocsijából a másikba, „pusziheló” az interjúalanynak, és már indult is a forgatás.
Igazság szerint azt hittem, hogy majd mi is lehallgathatjuk, ami Kriszta autójában történik, de hamar kiderült, hogy ezt a bizakodást csak az én naiv vágyam táplálta. A valóság ennél sokkal prózaibb volt. A stábautóból ugyanis a készülő műsorból az égvilágon semmit nem lehet hallani. Csak raliztunk a városban, hogy ne maradjunk le Krisztáéktól, Sanyi meg végig vágóképeket készített.
Az viszont sajátos hangulatot kölcsönzött a szitunak, hogy a kocsiban végig üvöltött a metál, miközben Viktor arról mesélt, hogy a pár éves kislánya melyik metálzenekart bírja jobban.
Ez a werkfilmből speciel kimaradt, és örülök, hogy részese lehettem, mert álmomban sem gondoltam volna, hogy a stábautóban ilyen „bulihangulat” lehet.
ITT látható a werkfilm.
Mivel a forgatás közben a két kocsi között semmilyen kapcsolat nem volt, azt, hogy a beszélgetésnek vége, csak onnan tudtuk meg, hogy Kriszta egyszer csak leparkolt. Persze itt még nem állt le a verkli: elkísértük a vendéget a célállomásig, ami nem is volt olyan egyszerű. Eddigi 22 esztendőm alatt úgy gondoltam, simán megtanultam járni-kelni, erre most kiderült, hogy ez bizony igen bonyolult is lehet, ha az ember lánya kamerástul, vendégestül, DTK-stul az utcán grasszál. Merthogy ezen a pályán olyan feladatok nehezítik a hétköznapi létezést, mint például nem belelógni a képbe, nem elgáncsolni az operatőrt vagy a beszélgetőket, és nem lemaradni úgy, hogy aztán keresgélni kelljen a stábot. Kemény feladat, de végül sikerrel teljesítettem.
Miután elhangzott, hogy „Ennyi, megvagyunk!”, Sanyival már startoltunk is a konyhába, ahol Fiala Borcsa főzős műsora, Az élet sava Borcsa készül.
Vártak már minket, Borcsa beöltözve, Tóth Flóra és Marossy Kriszta (a szerkesztők) pedig úgy pörögtek, mintha a robotgépek energiáját is nekik kellett volna előállítani. Közben meg flottul, precízen ment minden. Csak lestem, rejtély, hogyan csinálják.
Nem lehetett sokat toporogni, mert itt már nem csak csendes szemlélődő voltam, mivel engem is bevontak a „teddide-teddoda” munkába. Meló pedig volt bőven mindenkinek, mivel egy ilyen típusú műsor rengeteg technikai előkészületet igényel. Egy nagy konyhát kell flottul bevilágítani és bekamerázni úgy, hogy semmi ne tükröződjön, és minden irányból meg legyen örökítve mindaz, amire képileg szükség lehet.
A folyamatot talán az a szitu jellemzi legjobban, ahogy Sanyi zokniban egyensúlyoz a konyhapulton és a goprót lógatja a főzőlap fölé, miközben D. Tóth András öt másodpercenként állít a pult mögé épp arra kószáló stábtagokat, hogy ellenőrizze a fényeket és a képet.
Kívülről és hang nélkül talán vicces is lehetett a látvány, de aki benne volt, mindenki tudta, hogy itt valamennyi szónak és mozdulatnak komoly célja és jelentősége van.
Pakolás, sikálás, kérdések egyeztetése, kaják előkészítése – nagyjából ebbe csöppentem én bele, és bizony oda kellett figyelni, hogy minden időben a helyén legyen, így Borcsának már csak a vendégre és az éppen készülő finomságra kelljen koncentrálnia. A forgatás még csak ezután kezdődött. Azt, hogy ki volt a vendég, itt sem árulhatom el, de azt igen, hogy mi volt a legnagyobb kihívás a felvétel alatt: kibírni, hogy ne röhögjük szét ezt a kábé negyven percet. Mert a poénok itt nem előre megírva jönnek, hanem csak úgy spontán, séróból, ráadásul tök váratlanul, aminek a vége persze az, hogy a stáb szép csöndben, vörös fejjel fuldoklik, amíg végre fel nem hangzik a „kész, vége, ennyi!”
Ami amúgy nemcsak az addig visszafojtott érzelmek áradása miatt jelent megkönnyebbülést, hanem azért is, mert amint leálltak a kamerák, meg lehetett rohamozni a válogatott finomságoktól roskadozó pultot. És hát mi lehet jobb annál, mint amikor jó társaságban, felszabadultan, finom ételeket majszolva, tök jól érzi magát az ember? Szóval kedves naplóm, adj hálát az égnek, hogy – elődeiddel ellentétben – te már csak a virtuális térben létezel, különben a lapjaidon ezt az utolsó mondatot már biztosan eltakarná néhány kajás paca.
Dián Dóri
DISLIKE 7 Dislike
184 Megosztás
Az Elviszlek magammal történetének első visszatérője DTK egykori első interjúalanya: Náray Tamás. Mivel Tamás élete azóta nagyon sokat változott, a stábnak Barcelonába kellett utaznia, hogy forgathasson vele…
82 like / 7 dislike 165 megosztás
Hadas Kriszta: „Igen, klimaxolok. És ezen nincs semmi szégyellnivaló” – Elviszlek magammal
Videó	– 2019. szeptember 25. – DTK
Kevés olyan szókimondó ember utazott DTK-val az elmúlt négy évben, mint Hadas Kriszta. A tévériporter-műsorvezető simán kimondja magáról kamerák előtt, hogy egy pojáca vagy éppen mániás depressziós… vagy azt, hogy épp klimaxol. Itt az Elviszlek magammal évadpremierje, és benne: „A Hadas”. Ne hagyjátok ki!
36 like / 1 dislike 157 megosztás
Mogács Dániel: Pszichológushoz jártam E. T. miatt – Elviszlek magammal
Videó	– 2019. június 19. – DTK
E. T., Pilinszky, Boney M. (utóbbi kettő egymással szoros összefüggésben), Dr. Mogács és a kommunikációs hibák, tévéműsorok, család, éjszakai munka… nagyon sok minden belefért DTK és Mogács Dániel beszélgetésébe, úton a Dumaszínházba. Egy indokolatlanul nagy bőrönddel a hátsó ülésen. A végén még az is kiderül, mi (ki?) van a bőröndben.
15 like / 0 dislike 33 megosztás
Péterfy-Novák Éva: Attól, hogy a gyereked a temetőben van, még a zsigereidben él – Elviszlek magammal
Videó	– 2019. június 5. – DTK
Hogyan lesz a traumából erő? A kimondhatatlanból irodalom? A könnyekből nevetés? Senki más nem tudja jobban megmutatni, mint Péterfy-Novák Éva író, az Egyasszony és az Apád előtt ne vetkőzz szerzője. Vele beszélgetett egy nagyon jót DTK az Elviszlek magammal e heti adásában:
88 like / 11 dislike 191 megosztás
Videó	– 2019. október 2. – DTK
Hát persze hogy Fülöp kutyájával együtt érkezett a forgatásra, és persze hogy egyszerre volt szomorú és vicces, keserű és édes. Történetek egy nem mindennapi gyerek- és egy fájdalmas, mégis elképesztően gazdag felnőttkorból. Egy igazi nemzeti kincs: Szacsvay László az e heti Elviszlekben. Nézzétek meg!
16 like / 0 dislike 27 megosztás
Szujó Zoltán: Ez egy gyászmunka, de már jól állok – Elviszlek magammal
Videó	– 2019. október 16. – DTK
A kommentelők már múlt héten is Szujó Zolit szerették volna látni DTK mellett, annyira várták ezt az adást. Megértjük őket. Most végre itt van, nézzétek!
16 like / 1 dislike 38 megosztás
Elviszlek magammal forgatás az élet sava Borcsa
Összekapcsolódni a végtelennel – Rutkai Bori, az igazi multitálentum
WMN Life	– 2019. december 8. – BG
„Minél idősebb leszek, annál tisztábban élek.” Ismerjétek meg Rutkai Borit, akit a Gy-vitamin éltet. Ha nem tudod, mi az, olvasd el a cikket!
Neonfényű Mikulás-sapka és túlárazott rossz kaják – Hogyan karácsonyi vásározz okosan?
WMN Ünnp	– 2019. december 7. – CSA
Galaxis útikalauz a forralt boron és a méregdrága kürtőskalácson túlra
18 like / 0 dislike 7 megosztás
Bádogemberből guminő? – Kipróbáltuk az SMR hengereket
WMN Egszsg	– 2019. december 7. – KAd
Adri nyúlik.
15 like / 1 dislike 33 megosztás
A nő, aki tinédzserek millióinak segített felnőni (egy csomó felnőttnek pedig túlélni)
WMN PWR	– 2019. december 6. – KAd
Kult	– 2019. december 7. – KÁ