Filmzene.net - Lone Wolf McQuade (Francesco De Masi) LONE WOLF MCQUADE (1983)
zene: Francesco De Masi
vezényel: Francesco De Masi
játékidő: 58:02
Honlapokon, e-mailekben, baráti társaságokban körbejárnak a "csáknoriszos" poénok, élcelődések és gunyoros szófordulatok. Mi tagadás, nem is alaptalanul. Így nem meglepő, hogy a B-filmek koronázatlan királya, Chuck Norris ebben az alkotásban ismét meglepi a nézőt hihetetlen mimikájával, színészi játékával és fantasztikus átérző képességével.
Ha jobban belegondolunk, nem az ő hibája. Egyszerűen ez a hérosz csupán rossz korba született. Ha például összehasonlítjuk arcjátékát John Wayne-ével vagy Charles Bronsonéval, nem biztos, hogy Norris kerül ki vesztesen. Igazából arról van szó, hogy sosem öregedő sztárunk számára megállt az idő. Nem képes felülemelkedni a hetvenes évek végi, nyolcvanas évek eleji akciófilmkliséken és történetvezetésen. A fent említett két színész pedig sokkal korábban adta a marcona, szűkszavú férfi figuráját, így véve el Norris kenyerét.
Az 1983-as "Magányos farkas"-nak is csak egy mentsége lehet, épp a keletkezési dátuma. Talán akkor még nem volt annyira megmosolyogtató a főnökeivel szembeszegülő hallgatag hős, akinek egyszerre kell megküzdenie a mellé beosztott újonccal, a latin szeretővel, a régi barát elvesztésének fájdalmával és a velejéig gonosz ellenfelével (David Carradine). Kis országunkban pedig sajátos ízt ad az alkotáshoz a hangalámondásos videofilmek régi emléke.
A produkció egyetlen valóban értékelhető eleme a zenéje, amely a már akkor is veteránnak számító olasz zeneszerző, Francesco De Masi szerzeménye. A komponistát - annak ellenére, hogy rengeteg filmhez adta nevét - kevesen ismerik. Ennek oka pedig nem más, mint Ennio Morricone, akivel vállvetve szerezték az egyik spagettiwestern zenéjét a másik után. Masi pechjére Morricone lett az ismertebb: amikor a producerek már ráuntak az italowestern-hangulatra, és átnyergeltek a maffiafilmekre, oda már csak őt vitték magukkal.
Pedig az alkotás igazi tehetséget sejtet, a hosszú évtizedes komponistamúlt a napnál is világosabban ordít az albumból. A filmzenék összes kelléktára megtalálható a lemezen, az akciótételektől ("The Big Fight") a feszültségkeltő dallamokon át ("Party Brawl", "Highway Hijack") egészen az érzelmes, szívbemarkoló tételekig ("Sally Bedside", "Lola and McQuade", "I'm Going to Miss You, Honey").
A fent említett összehasonlítás Morriconéval nem véletlen. Ha a zeneszerző ismerete nélkül hallgatnánk végig az albumot, minden bizonnyal sokaknak Morricone neve ugrana be, hiszen megtalálható itt szinte minden "morriconés" jellemvonás. Csodálatos főtéma, ami szinte mindegyik számban valamilyen variációban előjön, füttyszóra épülő dallamvezetés, kórus és szóló női szoprán szerepeltetése, szájharmonika megszólalása ("Lola Comfort's McQuade"), sőt még szintetizátor ("The Deadly Hand") és orgona alkalmazása is ("The Final Conflict"). A stíluskavalkád odáig fajul, hogy az egyik tételben ("A Meeting with Snow") még jazzes trombitaszóló is hallható. Mivel mindezek ellenére sem zavaró, hogy két tehetséges alkotó ugyanabból az eszköztárból merít, ám legyen.
Említésre érdemes még a tizennyolcas tételtől ("Rawley's Arsenal") kezdődő rész, ahol lopakodó fúvósok keltik a kézzelfogható feszültséget, ami aztán egy funkys őrjöngésben teljesedik ki. Ezzel együtt az ezt követő "McQuade's Short Burial", valamint a "The Big Fight" zenei sokszínűségével, csapongó, de mégis az album egészét átölelő dallamvilágával tagadhatatlanul csúcspontja az albumnak, amikor a már említett feszültségkeltés trombitái csapnak össze a romantika zongoráival, hegedűivel és a kőkemény akció dobpergésével.
Ennek a fergetegnek és magának az egész lemeznek is csodálatos összefoglalója a "The Final Conflict", amiben dobhártyaszaggató elevenséggel küzd egymással a szintetizátor, az orgona és a fúvósszekció, mindezt pedig át- meg átszövi a lágy gitárpengetés és a füttyszó.
Bátran ajánlható ez az album a hagyományos westernfilm-zenék szerelmeseinek, mégha a film műfaja ki is lóg a körből. Könnyedén emészthető és fülbemászó főtémája sokáig cseng a hallgató fülében, ami kissé feledteti az album középtáján jelentkező üresjáratot, melynek legékesebb bizonyítéka az "It's OK, Kid", ami lényegében puszta meleg levegő és brummogás. Ám ezen túllendülve olyan magasságokba ragadja magával a szerző hallgatóját, hogy méltán vívja ki a csodálatot.
Emlékezzünk ezzel az albummal a 2005. november 6-án elhunyt, több tucat művet komponáló kiváló művészre.
1. Main Title Lone Wolf McQuade (2:42)
2. Observation of Jefe (4:32)
3. Jefe Loses Teeth (3:25)
4. Cuban Connection (1:46)
5. Nice Wolf (0:26)
6. Guns and Super Chargers (2:32)
7. Lola's Theme (2:47)
8. Party Brawl (0:43)
9. Highway Hijack (2:20)
10. Sally Bedside (0:32)
11. Snow's Place (0:48)
12. A Meeting with Snow (3:02)
13. Lola and McQuade (1:28)
14. The Deadly Hand (1:01)
15. It's OK Kid (1:27)
16. Lola Comforts McQuade (4:27)
17. I'm Going to Miss You, Honey (0:36)
18. Rawley's Arsenal (3:05)
19. McQuade Short Burial (5:27)
20. Mountain Climbing (1:15)
21. Quiet Arrival At Fort (1:05)
22. The Big Fight (3:30)
23. The Final Conflict (4:37)
24. Lone Wolf End Credits (3:27)