Már a Csendes-óceán mélyét is szétmérgeztük | Hírek | Greenfo - Zöld iránytű a neten
Az 1970-es években az Egyesült Államokban betiltottak több kémiai vegyszert, amit az előtt évtizedekig gyártottak. Ilyen volt a szigetelésre és égésgátlóként használt PCB nevű szerves klórvegyületet, amiből az 1930-as és '70-es években 1,3 millió tonnát készítettek. Ezek az anyagok nem bomlanak el a természetben, az ipari balesetek és hulladéklerakók miatt a tengerfenékre kerültek, ahol hatalmas koncentrációban vannak jelen, és komoly hatással vannak a helyi ökoszisztémára - írja a BBC.
A felfedezés megvilágítja a környezetszennyezés alattomos természetét, és aláássa azt a hiedelmet, hogy ezek a mélytengeri élőhelyek nagyrészt biztonságban vannak az emberi behatásoktól. Ezenkívül erős kapcsolatot tár fel a felszíni és mélytengeri vizek között, valamint előrevetíti eme egyedülálló környezetek körültekintőbb megfigyelésének szükségét. Az eredményekről a Nature Ecology and Evolution folyóirat számolt be.
Az árkok az óceán úgynevezett hadális zónájában, a felszín alatti 6-11 kilométeres tartományban terpeszkednek. A mintavételhez 2014-ben mélytengeri robotot és csalival ellátott csapdákat használtak. A rákocskákban fellelt vegyületek között a környezetben tartósan fennmaradó vegyületek (POP) közé tartozó poliklórozott bifenileket (PCB-k) és polibrómozott difenil-étereket (PBDE-k) mutattak ki, amelyeket általában elektromos szigetelőanyagokban és égésgátlókban alkalmaztak. Az elemzés során nagyobb PCB-koncentrációkat figyeltek meg a Mariana-árokban, ami a kutatók szerint valószínűleg az iparosodott északnyugati-csendes-óceáni régióhoz és az észak-csendes-óceáni szubtrópusi gírhez (más néven nagy csendes-óceáni szemétfolt) való közelségében keresendő.
A PCB-termelést Amerikában 1979-ben tiltották be, majd az ENSZ is így tett 2001-ben, a környezetben tartósan fennmaradó szerves szennyezőanyagok kibocsátásáról szóló stockholmi egyezményében. A harmincas évektől betiltásukig, a becslések szerint mintegy 1,3 millió tonnányi PCB-t állítottak elő globálisan. Az ipari balesetek és szemétlerakókból elszivárgás révén a környezetbe jutva ezek a szennyezőanyagok nem bomlanak le természetes úton és felhalmozódnak. Vizsgálatukban a szerzők kifejtik, a Csendes-óceán mélyén fellelt szennyezés mértékét nehéz szélesebb kontextusba helyezni, részben azért, mert a korábbi kutatások során másfajta módszerekkel éltek. Hozzátették, hogy a Mariana-árokban a PCB-k legmagasabb kimutatott értéke ötvenszer haladta meg a Liaohe-folyó (Kína egyik legszennyezettebb folyama) táplálta rizsföldeken élő rákokban megfigyeltekét. Jamieson szerint a vizsgált felemáslábú rákokban a szennyezés szintje a japán Szuruga-öbölbelihez hasonló, ami egyébiránt a Csendes-óceán északnyugati részének egyik legszennyezettebb ipari régiója.
Úgy hiszik a PCB-k és PBDE-k szennyezett műanyaghulladék, illetve a tengerfenékre süllyedt szennyezett állati tetemek révén juthattak a csendes-óceáni árkokba, ahol aztán elfogyasztották őket a rákocskák és más mélytengeri élőlények. A mély óceán ennélfogva a szennyezőanyagok egyfajta raktárává lehet. Szavaik szerint mivel ezek a vegyületek a tápláléklánc révén halmozódnak fel, ezáltal, mikor elérik a mélyebb vizeket, koncentrációjuk sokszorosa a felszínen kimutatottakénak.
Kulcsszavak Mariana-árok kemikália méreg tengerfenék tenger szennyezés mélytengeri rák PCB