PURITÁN SZEMÉT: nyílt levél
(ezért is lett ez a blog anno...)
otthagyni a csatatéren - azok után a harcok után, amiket megvívtunk.
meghatott. (ami tudod, hogy ritka...)
dobozok álom, hangulat, majdnem, szív
2011. október 17. 0:33
Sajnos pontosan érzem, amiről itt beszélsz. Nehéz azzal a gondolattal bármit is kezdeni, hogy nagyon is egymásnak valók vagytok/lennétek, és közben sejted, hogy ő is valami hasonlót gondolhat(ott), és ennek ellenére mégsem vagytok együtt. Én például eléggé racionálisan próbáltam keresni indokokat, amik alapján azt mondhatnám, hogy nem való hozzám, hát... nem nagyon találtam. Na jó, abbahagyom, mert már hosszú vagyok.
A szám meg rohadt jól esik most. Köszi. :)
2011. október 19. 22:39
Dénes Andris/Andrew írta...
2011. október 24. 9:35
(bele se szólok. beszéljétek meg :P )
2011. október 24. 9:49
Ezen szerintem nincs amit megbeszélni. Andris kicsit mellényúlt a dolgoknak a hétvégi mámorban. Na de fátylat rá...
2011. október 24. 10:55
2011. október 24. 16:53
2011. október 24. 22:36
Egy ilyen stílü kapcsolatban minden működik, csak a racionalitás nem. Hidd el, hogy hamarabb hiszel újra a Mikulásban, mintsem bármelyik racionális érvben. Sajnos első kézből tudom. :)
bjelaja írta...
2011. október 28. 13:59
Jaj de fura, egy pillanatig azt hittem, hogy egy ex vagy. Kísértetiesen hasonló első-találkozás élményben volt részem. Csak a nagyon tudnálak szeretni után nem ballagott tovább...majd később...csak...és büszkeségből és dacból. De való igaz, nem voltunk egymásnak valók. csak olyan majdnem szerelmek...
2012. január 10. 4:42