kORTÁRS dELIKÁT
Chief Editor 2014.06.25. 08:26
Azt már megnéztük, hogy milyen hype-ok értek véget menthetetlenül a kortárs art industry fellegvárában, a Bázelben megrendezett nagy vásárokon. Most viszont vegyük számba, hogy mi a menő Bázelben!
≡ Hát elsősorban a performansz. A performanszművészet reneszánszát éli a kortárs képzőművészet központjaiban, kutatják, archiválják és újrajátszák. Mivel ezt a műfajt a legeslegnehezebb eladni (a galériák nehezen találnak fogást rajta), a szervezők külön látványosságot kerítettek belőle. A sztárkurátor Obrist közreműködésével elkészítették a 14 Rooms nevű kiállítótermet, ahol a bámuló vásárközönség tükörajtókat kinyitva csodálkozhatott rá a műfaj nagyjaira. Volt újrajátszott klasszikus darab, például Marina Abramovic meztelen nője vagy Yoko Ono tökéletesen sötét szobája, plusz pár feltörekvő új előadó friss produkciója.
Xu Zhen performanszában egy nő lebegett hanyatt fekve a levegőben, köszönhetően a ruhái alá rejtett merevítőknek.
A LISTE-n is nyomták a performanszot, itt például Alexander Baczynski-Jenkins rendezésében görkorcsolyáznak:
≡ Digitális layer. Ezelőtt még mi is tanácstalanul állunk. De tény, hogy a legmenőbb standokon és műtárgyakon visszatér valami a rossz felbontású digitális jpeg-képekből, egyfajta kaotikus montázsjelleggel. Rányomtatva egy kilincsfülre, vagy kitapétázva az egész falat a festmény mögött. Igen, igen, ez már a post-internet art vizuális nyelvezete.
A Gavin Brown's enterprise egész standja ebben a szellemben mixelte össze a műtárgyakat, tapétákat és a földre dobott, szivárványszínű leveleket.
Alex Hubbard mindezt videón csinálta meg az Unlimited szekcióban (a Maccarone és Galerie Eva Presenhuber jóvoltából):
≡ Textil, szöveg, gyapjú. Mindennemű szövött nyersanyag nagyon hódít, nem esztétizálva, inkább nyersen, rongyosan, taszítóan.
A fiatal Los Angeles-i nagyágyú, Sterling Ruby „babzsák” installációja az Unlimited szekcióban (a galériás fedezetet a Xavier Hufkens és a Sprueth Magers biztosította):
A Rio de Janeiró-i A Gentil Carioca még messzebb ment a trendvonalon: vászonnal, textillel felöltöztetett képeket állított ki a nagyon divatos brazil Laura Limától.
Anna Betbeze színes gyapjúágyat állított fel a kísérletező Statements szekcióban (Kate Werble Gallery, New York).
A berlini Contemporary Fine Arts dekorációja pedig egyenesen a putrik esztétikájával rukkolt elő, rongyszőnyeggel borítva a standra beállított, üldögélő kanapét:
≡ Bármilyen hihetetlen, de a kézműves-foglalkozások és a szuveníripar elsőszámú slágere, az agyagozás is feltámadt. A legmeglepőbb formákban botlottunk bele – lépten-nyomon – a színes gagyi kerámiákba és porcelánokba. A dolog kulcsa a kézmeleg agyag már-már erotikus gyúrása, no meg persze az a bizonyos trendpukkasztó camp.
Dan McCarthy gyerekes vázákkal rukkolt elő az Anton Kern Gallery standján.
És egy laza agyagobjekt a madridi Galería Elvira Gonzaleztől:
≡ Fa és Arte Povera. Az olcsó természetes nyersanyag ismét itt van, hol a csóró, uszadékfa formájában, hol esztergált-farigcsált objektekként.
Vegyük például Claudia Comte hipertrendi mixét a LISTE-ről (Galerie BolteLang):
Vagy az Art Povera komor mesterének, Mario Merznek a klasszikus kunyhóját 1995-ből, az Unlimited szekcióban (a berlini Kewenig jóvoltából):
És végül, fa és cserép együtt a berlini Supportico Lopeznél:
≡ A legvégén nem hagyjuk ki az aduászt: az expresszív és lírai absztrakt festészetet. De mivel Bázel – úgy általában – az absztrakt művészetről szól, a non-figuratív trendeket a következő cikkben külön kivesézzük. Tartsanak velünk, ez itt a kORTÁRS dELIKÁT!
A fotók a 2014-es bázeli vásárokon, az Art Beselen és a LISTE-n készültek.
Címkék:performansz Yoko Ono Marina Abramovic Art Basel LISTE Xu Zhen Alexander Baczynski-Jenkins post-internet art Alex Hubbard Sterling Ruby Laura Lima Anna Betbeze Dan McCarthy Arte Povera Claudia Comte Mario Merz	Szólj hozzá!
Chief Editor 2014.06.24. 11:01
Trendek alkonya
Múlt héten tartották a kortárs művészetipar legfontosabb eseményét, a bázeli vásárt. Összegyűltek a modernizmus nagyágyúi és a feltörekvő sztárocskák, hogy egy hétig szürcsöljék a pezsgős osztrigát, fürdőzve a dollármilliókban. Mi meg a helyszínen jártunk, hogy ne maradjunk le a kortárs képzőművészet új tendenciáiról.
Megnéztük az óriásvásárt, az Art Baselt:
és a fiatal galériákat szemléző LISTE börzét:
Először is számoljunk le néhány tévhittel! Van pár hype, aminek menthetetlenül vége.
A következő trendeknek, népeknek és műfajoknak alkonyult be:
≡ Oroszok. A putyini újszovjet birodalomból a nemzetközi művészelit látványosan nem kér. Az elmúlt húsz év oligarchák által fújt buborékja rég a múlté: mintha kiradírozták volna az orosz művészetet a vásárszíntérről. (Egész bájos, hogy a svájci befektetők milyen etikus lények tudnak lenni néha, ha akarnak.)
≡ Kínaiak. Az ázsiaiaknak az Art Basel szervezői amúgy is megvették már a hongkongi vásárt pár éve. A fehér nyugati elitnek kitalált bázeli börzéken nem fárasztják a közönséget tarka-barka, kommersz kínai áruval. Jelzésértékű, hogy idén tízzel kevesebb ázsiai galériát fogadtak be az igazgatók, mint tavaly. Ugyanakkor egy-egy jól csengő keleti nevet a nyugati galériák már bemontíroztak a kínálatukba, csaliként az Ázsiából érkező gyűjtők számára. Például a menő berlini neugerriemschneider Ai Weiwei látványos, egymásba hegesztett ezüst biciklivázait (Örökké) állította ki:
Persze a – galériások pénzéből kivitelezett – megalomán installációkat bemutató Unlimited szekcióban akadt pár kínai, például Zhan Wang összegyűrt króm tornya, a pekingi Long March Space jóvoltából:
Azt viszont nem mondhatjuk, hogy az ázsiai piac – úgy ahogy van – nemkívánatos lenne Bázelben! A koreai művészek nagyon nyomulnak (például Lee Ufan), a japán háború utáni avantgárd pedig mindent elárasztott. Kazuo Shiraga hatvanas évekbeli absztrakt masszái például refrénként tértek vissza – már a művészettörténeti kánonra alapozott földszinti galériák kínálatában is! Lásd ezt az 1962-es darabot a Hauser & Wirth galériamogulnál:
(Ezzel Japán cáfolja azt a tételt is, hogy egy új művészeti boomhoz elengedhetetlen a helyi gazdaság szárnyalása. A jen nem szárnyal, az avantgárd Gutai csoport viszont igen.)
≡ Fotóprintek. Nem volt olyan régen, amikor a sokméteresre felhúzott, vaskos keretbe csomagolt, óriási, színes fotók hódítottak. Ez a műfaj – amiben mellesleg a kínaiak mindig jók voltak – mostanra erejét veszítette. Ha nem lenne pár fotós német szupersztár, például a rekorder Andreas Gursky vagy Wolfgang Tillmans, ez a szépelgő zsáner már láthatatlan lenne Bázelben.
Amúgy hasonlóakat tudunk elmondani a videóművészetről is. Létezik, lélegzik, mutat életjeleket, de messze-messze lemaradva egyéb – sokkal klasszikusabb – technikák mögött. Miközben felnőtt már egy nemzedék, amelyik egész természetes módon épít be installációiba bármiféle kütyüt, ha úgy hozza kedve.
≡ Politika. Azok a dollár- és svájcifrank-milliárdosok, akik Bázelben költik a pénzüket műalkotásra, ide nem dolgozni jöttek. A politikát meghagyják az értelmiségi lázban égő kurátoroknak, ők most csak gyönyörködnek.
A következő posztok – a leszálló trendek után – az új divattendenciákat mutatják majd be. Kövessék a kORTÁRS dELIKÁTot!
A fotók a 2014-es bázeli vásárokon, az Art Beselen és a Listén készültek
Címkék:Ai Weiwei Andreas Gursky Art Basel LISTE Gutai Kauzo Shiraga Lee Ufan Zhan Wang Wolfgang Tillmans	2 komment
Chief Editor 2014.06.14. 15:30
Saját zászló alatt
A cél nem változott. Elég abból, hogy a blogokon csak úgy ömlik a kortárs képzőművészetnek címkézett ötlettelen dizájn és digitális parasztvakítás! Mi megmondjuk, hogy mivel is érdemes foglalkozni és hogyan. Élvonalbeli kortárs képzőművészet zöldfülű képfogyasztóknak és vájtfülű trendvadászoknak.
Ez itt a kORTÁRS dELIKÁT! Most már saját jogon.
Illusztráció: Jack Pierson: The Show Must Go On, 2008, vegyes technika
© Art Basel in Basel 2014 | Unlimited | Jack Pierson | Christian Stein, MCH Messe Schweiz (Basel) AG
Címkék:Kortárs Delikát Art Basel Jack Pierson	Szólj hozzá!