Csalóka kis könyv ez. Az ember kényelmesen elhelyezkedik, elkezdi olvasni a gyermeki csacskaságokat Galileo Galileiről, kabátkitárásról, repülésről, szánkat mosolyra húzó korai emlékekről, fára mászásról, bimbódzó szerelemről és egy fura fazonról, akit Sommer úrnak hívnak, akit úgy ismer mindenki, hogy nem ismeri senki, és aki csak megy, megy, nap nap után, árkon bokron keresztül, kulacsos, vajas kenyeres, esőkabátos hátizsákjával, nyúlánk, hajlékony botjával, szakadatlanul csak hajszol valamit, vagy inkább őt hajszolja valami, tak-tak-tak szántja a bot a követ, füvet, esőt, havat; egyszóval az életet.
„Anyám zavaró kiáltásai, bátyám kötelességre szólító parancsai nem hallatszottak fel oda, ott csak a szél volt velem, a levelek halk surrogása, a törzsek hajlongásának finom nyekkenése néha... és enyém volt a kilátás, a csodás messzelátás.”
„Ami feldúlt, igen, ami ebbe a hidegleléses állapotba sodort, ebbe az idegrángó izgalomba, hát az nem a Funkel kisasszony mennydörgettézése volt, nem! Az se, amivel fenyegetett – verés, szobafogság; nem volt ez félelem se, semmitől. Sokkal inkább az a felháborító felismerés volt, hogy ez az egész világ egyéb se, csak egyetlen nagy, igazságtalan, rosszindulatú, alantas szemétség.”
Jár a maximális pont a különleges hangvétel, a különleges fordítás (!) A (nem is biztos hogy csak) néha még ma is nagyon ismerős érzések, problémák, gondolatok, küszöbök miatt. Szívem szerint, most elkezdenék egy másik történetet, melyben – bár érzem, hogy jövő-menő árnyéka csak egy nagyon erős és találó szimbólum, mégis – Sommer úr szemszögéből mutatja az életet. Még akkor is, ha ez nyögésekkel és szünet nélküli tak-tak-takokkal teli életkép...
Kiadta: Partvonal, 2010
Bejegyezte: Miamona dátum: 06:00
PuPilla 2015. május 5. 9:19
Dejó, hogy ezt is melléolvastad! :) Ezek a kis cseppnyi könyvek... csupa varázslat, nem? Tényleg igazi gyöngyszemek, és annyi de annyi mindent zsúfolnak beléjük, hogy majd szétpattannak, mégsem terhes a mondanivaló.
Süskind írta A parfümöt is, azt te olvastad? vagy csak a filmet láttad?
Igen, igen, igen, Sommer úr szemszöge! Nagyon kíváncsi lennék az írásodra.
Miamona 2015. május 5. 18:27
Az én írásomra? :D Elkezdenék egy másik történetet... olvasni, nem írni. :D
Igen, olvastam A parfümöt, meg a filmet is láttam. Őszintén szólva, ha nem tudom, hogy ugyanaz a szerző, biztos nem kötöm össze. Mondjuk stílusjegyekre már nem emlékeztem, mert régen olvastam.
Majd szétpattannak, mégsem terhes - milyen szép gondolat, tényleg így van! :)
PuPilla 2015. május 5. 19:51
Én telesen úgy értelmeztem, hogy megírnád :) :) Szerintem simán. :) és továbbra is: nagyon kíváncsi lennék rá! :D
Igen, egyáltalán nem jellegzetes a stílus, én sem mondtam volna meg, hogy ugyanaz írta.
Miamona 2015. május 6. 19:44
:D :D Tényleg, olyan író még úgysincs, aki már létező könyveket ír újra más szemszögből, pedig nem is rossz ötlet... Ajj, most le fogják nyúlni... :D
A Galambot egyszer elkezdtem tőle, na azon éreztem a Parfümöt, félre is tettem egy kicsit, de majd el szeretném mindenképp. :)