2015.03.12. 07:00
Richard Meier, Norman Foster, Herzog de Meuron, Zvi Hecker, Peter Wilson, SOM, Claude Vasconi, Studio Bednarski
Rozsdaövezetek rehabilitációja
Az észak-lengyel Gdansk városa és annak kikötője a történelem során sokat látott, számtalanszor cserélt gazdát, Lengyelország legújabb kori történetének egyfajta origója is. A Szolidaritás mozgalmának szülőhelye, az egykori Lenin Hajógyár most várhatóan a brit Studio Bednarski urbanisztikai elképzelései szerint fiatalodik meg.
Az első hajóműhelyeket már az 1100-as években megalapították, majd a 14. században eköré épült az óvárostól határozottal elváló Fiatal város (Young City), amely bekerült az legfőbb európai kereskedelmi útvonalakba. A városrész és a hajóépítő műhelyből gyárrá fejlődő hatalmas üzem az évszázadok során többször tulajdonost, nemzetet és birodalmat váltott, majd a II. világháború befejezésével – az akkori német magántulajdonosától – államosították, 1967-től pedig Lenin Hajógyár névvel az ország egyik legjelentősebb hajózási üzeme lett. A gyár munkásai 1980 augusztusában sztrájkba léptek, megalakult a Szolidaritás szakszervezeti mozgalom, hatására az egész országon végigsöpört az elégedetlenség hulláma, amely azután 10 évvel később az ország rendszerváltásához vezetett.
">http://ycgdansk.com/]
A hajógyárról hamar lekerült a Lenin név, de az ezredfordulón már komoly gazdasági és strukturális problémákkal kellett szembesülni. A területet több tulajdonos kezeli, a munkások száma az eredeti 20.000-ről a tizedére csappant, számos hajóépítési- és javítási funkciót máshová telepítettek át. Így komoly területek kerültek használaton kívülre – bár több, nagy tömeget megmozgató esemény, koncert és megemlékezés is zajlott itt az elmúlt évtizedben – sokáig a jövőképét kereste.
Az óvárostól mindössze néhány percnyi gyaloglással elérhető kikötőt több befektető kezdi újjáéleszteni. A terület tengelyét a Szabadság útja képezné, ahol a Szolidaritás mozgalom emlékművet kapna és itt létesülne az Európai Szolidaritási Központ is. A nagyfokú jelképes használat mellett számos átfogó területrendezési terv is született. A londoni székhelyű Studio Bednarski várostervező iroda a hajógyár 27 parcellájára 25 nemzetközi építészt, így Herzog de Meuron, Zvi Hecker, Peter Wilson, Richard Meier, Norman Foster, SOM és Claude Vasconi irodáját kérte fel a kikötő újratervezésére.
Míg néhány hajógyári épület strukturális megerősítés után, megváltozott funkcióban, színházként, vásárcsarnokként tud továbbélni, a terület nagy része építészetileg azonban teljesen átalakul. A befektetők mintegy 750.000 négyzetméternyi új építésű irodát, innovációs központot, aló-középkategóriás lakásokat magába foglaló vízparti lakóparkot, kulturális létesítményeket, szállodát vizionálnak a megújuló Fiatal városba. A 2008-ban beharangozott nagyszabású tervek első eredményeit már 2012-re ígérték, de a pénzügyi válság a folyamatot lelassította, így az első igazi kapavágásokra csak a tavalyi évben került sor. A területet addig is számos ideiglenes térhasználattal, így előadásokkal, városi kertekkel teszik hasznossá és vonzóvá.
a látványterveken úgy látom, csak nem sikerült megállni h a vöröstéglás csarnokok közül néhányat le ne bontsanak. pedig h itt bőven lenne hely minden új építkezésnek bontások nélkül is, az egészen biztos. az egyik képen látható gigászi, Corten birodalmi vasolvasztó kifejezetten ijesztő.
"A nagyfokú jelképes használat mellett számos átfogó területrendezési terv is született." Ezeket volna igazán érdekes látni. Mert ezeken múlik, hogy "a londoni székhelyű Studio Bednarski várostervező iroda" által "a hajógyár 27 parcellájára felkért 25 nemzetközi építész, így Herzog de Meuron, Zvi Hecker, Peter Wilson, Richard Meier, Norman Foster, SOM és Claude Vasconi" maradéktalanul szétcseszheti-e a terepet, zabolátlanul tervezhet-e egymásra hágó beton, cortenacél és üveg-objektumokat, élhető épületek helyett. Természetesen a világra szóló, páratlan egyediség és a mesebeli rendkívüliség mítoszával sáfárkodva. Mint az előző ezer hasonló, sztárépítészi "épületcsoda" esetében.