Itt van a forrás - Sharanagati
(Szvámí Tírtha 2012. szófiai tanításának részlete)
Prahlád így szólt: „Nem lehetséges a Krsna iránti odaadást elnyerni azoktól, akik ragaszkodnak az anyagi élethez. Ezeket a materialista embereket teljesen lefoglalja érzékeik korlátozások nélküli kielégítése, ezért a legsötétebb pokolba zuhannak, és folyton a lerágott csonton rágódnak. Habár e két guru, Sanda és Amarka ismerik a Védákat, képtelenek felfogni, hogy a Védák egyetlen tárgya Visnu; mivel tele vannak anyagi vágyakkal, ezért megmaradnak a Védák karma-kánda részének édes szavaihoz és virágos nyelvezetéhez való vonzódásnál. Ahogy a vak ember sem tudja megmutatni a helyes ösvényt egy másik vak embernek, ők sem tudják nekem megtanítani a Visnu iránti odaadást, hiszen szemüket a három kötőerő sűrű fátyla takarja el. Amíg valaki nem tisztul meg egy anyagi vágyakkal már nem rendelkező mahátma lótuszlábainál, addig nincs lehetősége kapcsolatba kerülni az Úrral. Ha valaki annyira szerencsés, hogy találkozik egy ilyen ritka lélekkel, mint egy mahátma, s ha őszintén elkötelezi a szívét és a lelkét Srí Krsna lótuszlábainak szolgálata mellett, akkor valamennyi anartha, rossz tulajdonság és szokás el fog tűnni.”[1]
Ki tud tehát bhaktit adni? Shríla Prabhupád egyik könyve, az ’Élet az életből származik’. Ezt tovább fejlesztve, mondhatjuk, hogy a tudás a tudatból származik, a szeretet forrása pedig, a préma, az istenszeretet. Honnét származik a bhakti? Ha az élet az életből származik, a szeretet pedig a szeretetből, akkor honnét ered a bhakti? Helyes, a bhaktiból. Ki tud tehát nektek bhaktit adni? Csak azok, akiknek van, akik nem rendelkeznek vele, azok nem tudnak belőle nektek is juttatni. Éppen ezért elszántan keresnünk kell egy olyan embert, aki rendelkezik vele, és kérni kell a részünket: „Kérlek, légy kegyes! Megszentelt ételedet, praszádodat Krsna fényűzően megterített asztalánál fogyasztod el, kérlek, juttass nekem is néhány morzsát!” Ez legyen a vágyunk! Tehát próbáljatok meg bhaktit szerezni azoktól, akiknek megadatott! Mit is mondhatnék még?
Vajon hogyan ismerjük fel, hogy ki az, akinek van? Nem könnyű. Shríla Shrídhar Mahárádzs azt mondja: „Hogy ismered fel, hogy valaki intelligens? Ha te is intelligens vagy.”Ám hogyan ismerjük fel, hogy kinek van bhaktija? Csak azok ismerik fel, akik szintén rendelkeznek a bhaktival. De ha nekem még nincs, honnét tudom felismerni, hogy kinek van? Ó, nagyon bonyolult! Szerencsére akad néhány jóakarónk, akik el fogják nekünk mondani: „Hé, itt a forrás!”
Hogy vizet találjunk, mélyre kell ásnunk. Hogy isteni tudásra leljünk, még mélyebbre. Hogy istenszeretetre leljünk, még annál is mélyebbre, s még akkor sem fogjátok megtalálni. ’Nincs itt! Csak ások és ások, már túljutottam a tudáson, de nincs itt!’ Majd utána visszatértek a felszínre abból a nagy lyukból, amit ti csináltatok, és amikor ismét felbukkantok a felszínen, így szóltok: „Hé! Éppen itt van! Valaki éppen terjeszti!”
Ez hát a reménységünk: hogy megtaláljuk a forrást, és azokat az embereket, akik segíteni fognak nekünk.