Hogyan éljünk Krisztus visszajövetelének tudatában?
Kérdés: Hogyan éljünk Krisztus visszajövetelének tudatában?
Válasz: Hiszünk abban, hogy Jézus Krisztus bármikor, bármelyik pillanatban visszatérhet. Pál apostollal együtt „várjuk a mi boldog reménységünket, a mi nagy Istenünk és üdvözítőnk, Jézus Krisztus dicsőségének megjelenését” (Titusz 2:13). Némelyeket arra ösztönöz az Úr közeli visszajövetelének tudata, hogy minden tevékenységükkel felhagyjanak, és csupán „várjanak” rá.
Egészen más azonban tudni azt, hogy Jézus akár ma is visszatérhet, mint ha azt tudnánk, hogy bizonyosan ma fog visszatérni. „Azt a napot viszont, vagy azt az órát senki nem tudja” – mondta Jézus (Máté 24:36). Isten senkinek nem jelentette ki Jézus visszajövetelének az idejét, éppen ezért szolgálnunk kell őt mindaddig, amíg magához nem szólít bennünket. A tíz talentumról szóló jézusi példázatban a távozó király így inti szolgáit: „Kereskedjetek, amíg vissza nem jövök.” (Lukács 19:13).
Krisztus visszajöveteléről mindig úgy beszél a Szentírás, mint ami ahelyett hogy tétlenségre ösztönözne, inkább cselekvésre sarkallhat bennünket. Pál az 1 Korinthus 15:58-ban így zárja le az elragadtatásról szóló tanítását: „buzgólkodjatok mindenkor az Úr munkájában”. Az 1 Thesszalonika 5:6-ban ezt a következtetést vonja le Krisztus visszajövetelével kapcsolatban: „Akkor ne is aludjunk, mint a többiek, hanem legyünk éberek és józanok.” Jézusnak soha nem az volt velünk a terve, hogy vonuljunk vissza és „tartsuk a frontot”, hanem hogy munkálkodjunk, amíg lehet. „Mert eljön az éjszaka, amikor senki sem munkálkodhat.” (János 9:4)
Az apostolok abban a tudatban éltek és szolgáltak, hogy Jézus akár már az ő életük idejében visszatérhet. Vajon mi történt volna, ha felhagynak a munkával, és csak „várnak” az Úrra? Engedetlenek lettek volna Krisztus parancsának: „Menjetek el szerte az egész világba, hirdessétek az evangéliumot minden teremtménynek” (Márk 16:15), és nem terjedt volna az evangélium. Az apostolok megértették, hogy Jézus közelgő visszajövetelére tekintettel buzgón kell végezniük Isten munkáját. Minden napot úgy élték meg, mintha az lett volna az utolsó. Tekintsünk mi is ajándéknak és használjunk ki minden napot arra, hogy dicsőséget szerezzünk Istennek!