хора с увреждания | bozhidar ivkov\nАрхиви за етикет: хора с увреждания\nНА ХОРАТА С ИНВАЛИДНОСТ ЧЕСТО СЕ ОТКАЗВА ПРАВОТО НА СЕКСУАЛНОСТ И ПРАВОТО ДА БЪДАТ РОДИТЕЛИ\n06 събота февр. 2021\nсексуалност, хора с инвалидност, хора с увреждания\nДвама от всеки пет човека с физическа инвалидност признават, че са се сблъсквали с дискриминация по отношение на техните права на сексуалност и раждане на потомство. Това е още по-болезнено, когато това право се поставя под въпрос от близките (44%.) и познатите (37%). Това показва доклад на фондация „Авалон“.\nПроведеното изследване е разкрило скалата на проблема, отнасящ се до възприемането на сексуалността на хората с инвалидност. Всеки трети респондент е признал, че е преживял негативни коментари за сексуалността си (36%). По-често такива твърдения се срещат сред лицата с вродени увреждания. Най-често негативни коментари са изказвали членовете на семействата (44%) и познатите (37%).\nЛукаш Виелгош, член на управителния съвет на Фондация „Авалон“, смята, че изследването е показало значимостта на социалното приемане на уврежданията, към което се стреми Фондацията. Най-близката среда, особено семейството и приятелите, играят огромна роля за приемането на самия себе си и собствената сексуалност. Уврежданията не трябва да определят възприятието на индивида в нито една сфера. Изследването, публикувано от фондация „Авалон“, показва, че хората с двигателни увреждания изпитват психически и физически бариери при задоволяване на сексуалните си потребности, включително: страх от близост, страх от неудовлетвореност от страна на партньора или липса на независимост. Възприемането на сексуалността в групата на хората с инвалидност варира, макар и само по отношение на пола. Критичните коментари по отношение на сексуалните потребности са били насочени много по-често към жените, отколкото към мъжете. От друга страна ограниченията при задоволяване на сексуалните потребности се срещат по-често при мъжете с увреждания – 33% срещу 19% при жените.\nТипът увреждане също влияе върху начина, по който хората с инвалидност възприемат своята сексуалност. Хората с вродени увреждания, които са били под грижите на своето семейство или на настойници от раждането си, изпитват по-големи трудности в борбата за независимост, което е свързано с по-голямото изключване в областта на задоволяването на сексуалните потребности или установяването на отношения. При хората с придобити увреждания е различно. Кшищоф Добиес, генерален директор на фондация „Авалон“, подчертава, че манталитетът и липсата на съгласие за открит разговор за сексуалността, са голям проблем в Полша. Особено по отношение на хората с физически увреждания. „Липсват надеждни знания, лишени от идеология и оценка. В резултат на това най-голямото малцинство в Полша е изключено от сферата, на която всеки човек има право. Нашите изследвания показаха колко сериозен е проблемът“ – казва Добиес. Почти идентична е ситуацията в България, а в някои отношения вероятно е и по-лоша.\nСъщо толкова важен въпрос за хората с инвалидност, колкото и удовлетворяването на сексуалните потребности, е желанието им да имат деца. Това желание е декларирано от 68% от респондентите. На свой ред една трета от анкетираните са чували в даден момент от живота си, че темата за родителството не ги засяга. С такова мнение са се срещали 23% от жените и 12% от мъжете. Този факт е още по-труден за приемане, тъй като хората с увреждания изпитват дискриминация от страна на медицинския персонал в това отношение. Например било им е казвано, че те не могат да имат деца.\nИзследването илюстрира положението на хората с двигателни увреждания в контекста на интимния им живот. Изследваните респонденти са включвали: лица с инвалидност, родители, партньори, както и специалисти в областта на гинекологията и физиотерапията. Целта на проучването е била да диагностицира положението на хората с двигателни увреждания в областта на сексуалността и родителството.\nСитуацията на хората с двигателни увреждания в България е почти идентична. Но това е само хипотеза, защото подобен род изследвания изобщо не се провеждат. Темите сексуалност и инвалидност, инвалидност и родителство, са почти табу, особено за хората, които са с тежки и видими физически увреждания.\nИзточник: Sygut, М. (2021) Każdy ma prawo do zdrowia seksualnego i rodzicielstwa; niepełnosprawnym się tego odmawia W: Rynek Zdrowia z 04 lutego. https://www.rynekzdrowia.pl/badania-i-rozwoj/kazdy-ma-prawo-do-zdrowia-seksualnego-i-rodzicielstwa-niepelnosprawnym-sie-tego-odmawia,218521,11.html\nЗА ВАЛИДНИТЕ И НЕ-ВАЛИДНИТЕ ИЛИ ЗА ВАРВАРСТВОТО И ЦИВИЛИЗОВАНОСТТА\n07 сряда ное. 2012\nинтеграция, хора с увреждания\nХора с ограничени възможности, на руски – инвалиди, има навсякъде. Ограничението на възможностите поставя своя отпечатък върху характера на такива хора. И може би желанието да бъдат потребни и полезни се превръща в най-ярката им характеристика. Огромното мнозинство от тези хора искат и могат да работят. Всички знаем, че да се трудоустроиш в Русия, макар и като инвалид, е повече от трудно, а какво да се каже за възможностите да се намери добра работа според желанията, силите и заплащането. Затова искаме да предложим на вниманието ви една история за живота на инвалидите в САЩ. Авторът й – Светлана Букина – вече 17 години живее в САЩ. Нейният поглед върху проблема, е просто поглед от страни.\nТрябвашe да поживея в Америка няколко години, за да разбера, че думата „инвалид” е написаната с руски букви английска дума invalid. В речника Мириам-Уебстер „invalid” е дефинирана по следния начин: not valid: a: being without foundation or force in fact, truth, or law b: logically inconsequent – безоснователен, безаконен, неподтвърден от фактите. Нелогичен. Инвалид е съществително. Можем да кажем: „Ето, идва инвалид”. В английския език има и подобна дума – cripple, но по степен на политическа некоректност тя се сравнява с „негър”. Това е подигравателната дума, която злите тинейджъри подвикват след бедното момче с патерици в сърцераздирателните романи.\nСъществителните определят човекът – урод, гений, идиот, герой. Американците обичат съществителните определения не по-малко от другите народи, но точно инвалидите предпочитат да наричат „disabled persons”. Човек, възможностите на който са ограничени. Но първо човек.\nРаботя в сградата на Националната oтбрана (National Guard) и там на всяка крачка има инвалиди. Не става дума за ветерани от войните, загубили ръка или крак. Казват, че са много, но аз не ги виждам. Седят в своите „квадратчета” и извършват административна или компютърна работа. Говоря за тези, които са били родени с някакви физически или умствени проблеми, а често и с едните, и с другите. За войника без ръце или крака е лесно да си намери работа. Опитайте се да намерите работа на глухоням, умствено изостанал кореец или на жена в инвалидна количка, която е с IQ 75.\nЕдин кореец събира боклука от кошчетата и раздава нови чували за боклук. Добър човек – всички го обичат и изваждат кошчетата с боклук изпод бюрата си още при първите звуци на неговото добродушно мучене. Жена в инвалидна количка, заедно с полуням мексиканец, чистят тоалетните ни. Как го правят (особено тя, в инвалидната количка) нямам представа, но тоалетните блестят. А в закусвалните половината сервитьорки явно са чужденки и дори английски говорят лошо. Но няма проблеми – щракаш с пръсти и ти носят чиния. И слагат в нея щедро, непрекъснато моля да не ми слагат толкова много месо – не мога да го изям. И винаги се усмихват. А в мини-бара на третия етаж работи весело момче, съвършено сляп. Прави невероятни хот-дози. За секунди. Въобще работи по-добре и по-бързо, отколкото мнозинството виждащи.\nТези хора не правят впечатление на бедни и нещастни, те не са и такива. Инвалидите с инвалидни колички имат специално оборудване в колите, или се придвижват със специално приспособен за това микробус. Всички имат достойно платена работа плюс много прилични пенсии, отпуска и застраховки (работя за държавата). За това, как им пригаждат квартирите знам от собствената си покойна баба, на която прекараха специален телефон, когато почти оглуша, а след това го замениха със същия, но с огромни бутони, когато почти ослепя. Донесоха й и лупа, увеличиваща всяка буква сто пъти, за да може да чете. Когато й ампутираха крака, баба я преместиха в нова квартира, където около мивките имаше място, за да се придвижва с инвалидната си количка, всички шкафове бяха по-ниски, а банята бе оборудвана с монтирани в стената ръкохватки, за да може удобно да се мести от количката във ваната.\nВеднъж нагледала се на такива хора започнах да наблюдавам без тъга децата с умствени и физически увреждания. Детската градина, в която ходи моят по-малък син, се намира в отделно крило на училище за такива деца. Всяка сутрин виждам, как слизат от автобусите или от колите на родителите си – кой сам, кой с нечия помощ. Някои от страни изглеждат абсолютно нормално, при други от километър се вижда, че имат някакъв проблем. Но това са обичайни деца – замерят се със снежни топки, смеят се, преструват се, губят ръкавиците си. Учат в прекрасно оборудвано училище, където им преподават специалисти, които минимум четири години са се обучавали на това, как да се отнасят най-добре с тях и как най-добре да обучават такива деца.\nНаскоро работата ми ме срещна с мъж, ще го нарека Николай, преди няколко години пристигнал в Америка от Москва. След като говорих с него известно време, не можех да разбера, какво е накарало този човек да емигрира. Самият той е висококласен специалист, програмист, жена му – също, и двамата са били устроени добре; големият им син завършвал едно от най-добрите физико-математически училища в Москва. Имали прекрасен дом, кола… При това руснаци, московчани от Бог-знае-кое поколение, всичките им родственици останали там, всичките им приятели. Николай никак не се вписваше в образа на типичния емигрант. При това той беше именно емигрант: спечелил зелена карта, подал документи за гражданство, купил си дом и въобще не се канеше да се връща. Политика? Климат? Екология? Губех се в догадки.\nНаложи се да попитам директно. „Имам дъщеря…” започна да заеква моят нов познат. Дъщеря му била наранена при раждане – някак неправилно я изтеглили с форцепса. Момичето е с церебрална парализа в доста тежка форма, придвижва се с канадки, трябва да носи специални обувки и изостава в развитието си с няколко години.\nВ Москва нямах нито роднини, нито приятели с умствено или физически увредени деца, затова разказното от Николай за мен беше откровение и предизвика лек шок. Първо, момичето нямало къде да учи. У дома си – да, може, но нормални (разбирай: специални) училища за тях няма. А това, което има по-добре да не се споменава. Съпругата му трябвало да напусне работа и да обучава дъщеря им у дома. Да, но как? Такива деца е трудно да се обучават по традиционните начини, необходими са специални методи, определен подход. Не е достатъчно да се намери информация в Интернет – за обучението се изисква особен талант. Съпругата на математика притежавала много, но с този конкретно Бог не я дарил. Жената изоставила перспективната си и любима работа и се лутала с детето, без да знае, как да се занимава с него и усещайки, че животът им се превръща в ад.\nНо това било само началото. На детето му се полагали някакви облекчения, за които се наложило да воюват, унижавайки се и преминавайки през седемте кръга на бюрократичния ад. Най-лошото били визитите при лекарите. Момичето се бояло от тях панически, крещяло, треперело и изпадало в истерия. Всеки път й причинявали болка, когато със строг вид обяснявали на майката, че така не трябва. Всичко това – за доста солидна сума в частна клиника. Николай ми разказа, че дъщеря му за дълго получила фобия – тя панически се страхувала от всички хора в бели престилки. Били необходими няколко месеца тук, в Америка, за да започне да я преодолява и няколко години, за да започне напълно да се доверява на лекарите.\nИ всичко това още не било достатъчно, за да подтикне Николай към емиграция. Твърде дълбоко в Русия пуснали корени. Решението да заминат взели, когато дъщеричката им започнала да пораства и Николай с жена му изведнъж разбрали, че в тази страна тя няма абсолютно никакви перспективи, няма надежда, извинете за баналността, няма надежда за никакво светло бъдеще. В Москва може да се живее, аки си здрав и способен да изкарваш добри пари. За човека с тежки увреждания, на всичко отгоре и с умствена изостаналост, там няма просто никакви шансове. И те заминали заради дъщеря си.\nНе съжаляват. Изпитват носталгия разбира се, обичат Родината си, връщат се за малко на всеки две-три години и руските паспорти пазят. За Русия Николай говореше само добро. Но да живее предпочита тук. Дъщеря му разцъфнала в Америка, ходи на училище от типа на това, в което е детската градина на сина ми, изостава в развитието си с две-три години в сравнение с петте години преди това, има много приятелки и се е научила да обича лекарите и физиотерапевтите. Обожова я цялата улица. Съпругата му тръгнала на работа и се съвзела.\nНиколай не живее със семейството си в мегаполис от типа на Ню-Йорк или Вашингтон, а в малко градче в среден американски щат. Няма да споменавам името му – там има твърде малко руснаци и лесно ще ги разпознаят, но си представете Кентъки или Охайо. Подобни училища има навсякъде, при което там работят не само учители, но и психолози и кариерни консултанти.\nТа за кариерата. The Americans with Disabilities Act (Закон за американсците с увреждания) не принуждава, както мислят някои, да се наемат на работа инвалиди или да им се гарантира трудоустрояване. Там ясно е написано, че от работника с инвалидност се очаква точно същото, както и от другите. Лично съм виждала и съм участвала в интервю, когато на работа са взимали не глух и не куц (и не черен, между впрочем), а този, който най-добре подхожда за открилата се позиция. Решенията винаги се аргументираха и проблеми не са възниквали нито веднъж.\nНа оглушелия диригент, на ослепелия фотограф или на докера с тежка травма на гръбначния стълб ще им се наложи да си потърсят друга работа. Но ако счетоводител си счупи гръбнака, то работодателят е длъжен да му предостави достъп до работното място – да изгради рампа за инвалидни колички например или да постави ескалатор. Парализираният счетоводите с нищо не е по-лош от здравия, но ако го уволнят или не го наемат, при други равни условия, поради това, че собственика на фирмата не иска да изгради рампа или да харчи пари за специално оборудвана кабинка в тоалетната, то той спокойно може да бъде осъден.\nПървоначално много хора се отнасяли несериозно, но после зданията просто започнали да ги строят по друг начин. И заедно с това старите да ги модифицират – така, за всеки случай. Битието определя съзнанието. „Под инвалидите” сега е оборудвано практически всичко, навсякъде. Печелят не само самите инвалиди, печели обществото. За тези, които имат само физически проблеми, дори не става дума – страната получава висококачествени специалисти в безброй области. Само в IBM, например, работят стотици парализирани, слепи, глухонеми и каквито искате още хора с увреждания като програмисти и финансисти. Тяхната работа се оценява точно по същите критерии, както и работата на всички останали. Веднъж инвестирани в инфраструктурата пари, компанията жъне плодове много години, получавайки квалифицирани и, главно, благодарни и верни на фирмата работници.\nА какво се случва с хората с умствени увреждания? За тези, които нямат проблеми с мобилността, работа има достатъчно. Но дори и за тези, като жената, миеща нашите тоалетни, се намира работа. Удължете й дръжката и четката, и тя ще изчисти тоалетната не по-лошо от всяка друга чистачка. Могат да поставят храната в пакети в супермаркетите или да косят тревни площи, да разхождат кучета или да наглеждат малките деца. Една от възпитателките в детската градина на сина ми, е момиче със синдром на Даун. Тя разбира се не е главна възпитателка и не взема важни решения, но е много топъл и мек човек и успокоява всички крещящи деца, никога не се дразни и не повишава тон. Децата я обожават.\nНека да забравим за миг за изгодите за обществото. Разбира се на устроените добре хора не трябва да им се плащат социални помощи за инвалидност от нашия общ джоб, да и от икономическа гл.т. това е добре, и от демографска. Но работата не е само в това. Отношението към възрастните и инвалидите, е един от най-добрите критерии за здравето на обществото. Никакви икономически показатели, никаква военна мощ, никаква политическа тежест няма да ви кажат за страната това, което ще ви кажат един куп щастливи деца с аутизъм, с церебрална парализа или синдром на Даун, да не говорим пък за не по-малко щастливата група на техните родители. Та Америка не само е дала надежда на дъщерята на Николай за нормален – и достоен – живот, но тя е дала не по-малко и на нейната майка.\nМедицината се движи напред с огромни крачки. Все повече болни деца доживяват до по-висока възраст, а жените раждат все по-късно и по-късно, независимо дали това ни харесва или не. Количеството на децата с увреждания едва ли ще намалее, макар ранните изследвания по време на бременност позволяват тя да се поддържа повече или по-малко стабилна. Интересен е фактът, че все повече и повече майки, разбирайки, че детето им ще има синдром на Дауна или някакво друго увреждане, предпочитат да не правят аборт.\nРазбира се, физическите проблеми и ниското IQ няма къде да се скрият и на средностатистическо равнище тези хора няма да функционират. Но в едно можем да бъдем уверени: какъвто и да е техния потенциал, те ще достигнат максимума от това, на което са способни. Защото person with disability – това не е инвалид. Това е човек с набор от проблеми. И ако му се помогне, той ще стане валиден.\nТази статия влезе в тридесетте най-обсъждани статии в блогосферата. А тя не съдържа нищо такова, което би заинтригувало масовия читател. Само спокоен поглед от страни, само скица. Авторката не си е поставила целта да се гордее, да украсява, да събира стотици коментари. В САЩ всички са свикнали да виждат инвалидите такива, каквито те са. Животът на човека с ограничени възможности не представлява свръхусилие. Затова и към статията имаше отклик само в Русия.\nЧетеш статията и разбираш, колко сме далеч от такъв социален комфорт. Понякога не е възможно обикновена детска количка да се вкара в асансьора, а за инвалидна количка на възрастен и дума не може да става.\nПреди година преведохме на английски един от популярните материали на нашия сайт: „Пожалуйста, найдите меня, или нужны ли нам больные дети?” (Do We Need Sick Children?). Статията беше посветена на проблемите на децата с увреждания в Русия. Англоезичните читатели не ни разбраха, на тях им беше съвършенно непонятна проблематиката на статията и обсъжданите в нея проблеми. Вместо да привлечем вниманието към острите, както си мислехме, проблеми, ние акцентирахме върху тежката ситуация, която се е установила в Родината ни.\nИ все пак някакъв напредък има и у нас. За проблемите на хората с ограничени възможности поне започват да говорят. Изграждат се все повече и повече рампи, появяват се по-големи асансьори и тоалетни за инвалиди. Да се възползват от тези блага на цивилизацията за инвалидите засега е сложно, да, домовете са такива, каквито си и бяха, също както и обществения транспорт, метрото и т.н.\nНо, основният проблем, най-вече не е в това. Инвалидите толкова дълго са били изолирани от обществото, че сега срещата с тях за обикновените хора е подобна на шок. Човек дълго с удивление и любопитство разглежда инвалидът. Получава се някакъв „зоопарк” сред хората. Но такава продължителна изолация от „другите” хора не е в полза на здравите, така да се каже на обществото. Ние изобщо не притежаваме знанията и културата на поведение по отношение на инвалидите. Затова се и държим с тях варварски и нетактично.\n„...Живея в Русия, детето ми е тежък инвалид. Освен това живея в малко провинциално градче, където за моето дете няма въобще НИЩО. Нито лечение, нито обучение, нито каквато и да било хилава интеграция. Стараем се да се разхождаме с детето всеки ден, и всеки ден и мен, и детето ни оглеждат от глава до пети преминаващите около нас, някои се опитват да минат покрай нас 2-3 пъти, ако не са успели да разгледат всичко от първия път. Ако някой види, чене могада прекарам инвалидноата количка или, че колелото й е попаднало в някаква дупка, ще гледа, как ще свърши всичко това, ще обърна ли детето на земята или няма, но никой няма да дойде да помогне… Когато сме достатъчно нагли и влизаме в кафенето (единственото кафене в града без стъпала, входът е на нивото на тротоара),то никой не сядана нашата маса, дори ако няма други места.\nИ това е Русия…нашата страна… Нашата Родина”.\nКакво да отговориш на това … Безкрайно тъжно и безкрайно срамно. Затова решаването на проблемите със социалната адптация трябва да се започне със здравите, със себе си и то веднага. И докато съществуват такива ситуации, като в посочения коментар, никакви рампи, повдигащи устройства, асансьори и др. няма да намалят пропастта между здравите и болните, с обичайните възможности и ограничения.\nБаграмова, Ю. (2008) Инвалиды – это ЛЮДИ с ограниченными возможностями. http://www.pravmir.ru/invalidy-eto-lyudi-s-ogranichennymi-vozmozhnostyami/\nБукина, С. (2008) Валиды. http://azbukivedi.livejournal.com/177988.html\nПревод от руски език: Божидар Ивков\nПреводът е направен с любезното съдействие и разрешение на хората, които списват и поддържат сайта http://www.pravmir.ru\n Лично аз предпочитам да използвам следната терминология: хора с променени (от болестта и уврежданията) и променяни (от обществото) възможности. Накратко: хора с променени възможности, което би трябвало да се приеме като български еквивалент на английския термин disabled persons – неспособни хора, или хора с неспособности, или хора с ограничени възможности. Но понятието „неспособен” е твърде общо и изисква отговор поне на въпроса: неспособен за какво? Защото няма хора, способни винаги и на всичко. Терминът „хора с променени възможности” извеждам и свързвам с концепцията на Амартия Сен за възможностите. Освен това този термин ми се струва – поне на мен – най-неутрален по отношение на хората с физически, сензорни и умствени увреждания. В този превод ще запазя руската терминология – „инвалид” и „хора с ограничени възможности”, но не трябва да се забравя, че акцентът върху ограниченията по същество също носи негативни смислови интерпретации. (бел.прев.)\n Това е популярен, съкратен вариант на следната мисъл на Карл Маркс: „Не съзнанието на хората определя тяхното битие, а, напротив, тяхното обществено битие определя съзнанието им”. Маркс, К. (1978) Към критика на политическата икономия. В: К. Маркс, Ф. Енгелс. Избрани произведения в десет тома. Партиздат, София, том 7, с. 115. (бел.прев.)\n Убеден съм, че българин, дори с „най-развинтеното” въображение (в т.ч. и аз самия) не би се сетил, че това е възможно. И се питам, защо това е така? Поне за мен отговорите съвсем не са лицеприятни.\n Моля ви, намерете ме, или нужни ли са ни болните деца?\nСОЦИАЛНИТЕ НАУКИ В СЛУЖБА НА ХОРАТА С УВРЕЖДАНИЯ И НЕСПОСОБНОСТ. НАУЧНИ ИЗСЛЕДВАНИЯ И НАУЧНИ ПУБЛИКАЦИИ В ПОЛША\n26 петък окт. 2012\ndisability, деца с увреждане, родители на деца с увреждания, социология на инвалидността, хора с увреждания, sociology of disability\nВ Полша продължава традицията, поставена през 60-те години на ХХ век, проблемите на хората с увреждания да бъдат предмет и обект на научни изследвания от социолози, психолози, педагози и др. Продължава и традицията тези изследвания да стават достояние на широк кръг читатели: политици, учени, социални работници, терапевти, хора с увреждания и техните семейства, НПО.\nТук ще се опитам, на основата на издателските анотации, да представя няколко нови и значими заглавия в тази област и то само на едно от многобройните полски издателства – „Дифин”. Там, където е възможно е представено цялото или основните елементи на съдържанието на книгата.\nLiberska, H. (red.) (2011) Rodzina z dzieckiem niepełnosprawnym. Możliwości i ograniczenia rozwoju. Wydawnictwo Difin, Warszawa. ISBN: 978-83-7641-538-3\n„Семейството с дете с увреждания”.\nНа основата на системния подход към семейството в книгата се разглеждат различни проблеми и аспекти от живота на семействата – особено важни за тяхното актуално съществуване и възможности за развитие, които отглеждат деца с трайни увреждания и хронични заболявания.\nТекстовете, публикувани в този том, анализират въпросите, свързани със социалните стереотипи за инвалидността и хората с увреждания, които продължават да бъдат дълбоко вкоренени в съзнанието на мнозинството от нас. Разгледани са и последиците от уврежданията на детето за трансформацията на семейството, за промените в психиката и поведението на членовете му: родители, братя и сестри, роднини.\nАвторите анализират ситуацията на семействата с деца с увреден слух и зрение, както и с деца с новообразувания. Дискутират промените в системата на семейството, в което има дете с генетично увреждане, както е в случаите със синдром на Даун. Подробно представят ролите на родителите в семейства с деца с различни увреждания, като посочват и промените в системата от ценности на родителите, в начините на реалзиация на важните за развитието задачи. Накрая обрисуват възможностите за развитие на семействата с деца с увреждания.\nЙоланта Милуска. Социалният образ на хората с увреждания и неговата обусловеност.\nХана Либерска, Мирослава Матушевска. Моделът на семейството с дете с увреждания.\nЖанета Стелтер. Реализация на родителските роли в семейството с дете с увреждания.\nМажана Фарницка. Ситуация на семейството с глухо дете като път към конструктивното приспособяване.\nЕва Вавровска (Овинска). В семейството на сляпото дете\nМалгожата Кулик, Войчех Отрембски. Ситуация на семейството с дете с генетично заболяване.\nЯцек Блешински. В търсене на пътища за подкрепа и терапия – по примера на семейството с аутистично дете.\nМарта Кхимко, Хана Либерска. Доминиращи ценности и вътрешни конфликти между родителите на аутистични деца.\nХана Либерска, Магдалена Жепа. Индивидуално развитие на родителите на деца със синдром на Даун.\nАлиция Малина. Начини на адаптация към болестта на детето от страна на родителите на деца с хонични заболявания.\nАнна Чиерпка. Семейството в перцепциите на братята и сестрите на лицата с увреждания.\nПавел Издебски, Силвия Ласковска, Алдона КатажинаЯнковска. Братята и сестрите по отношение на онкологичното заболяване на брата/сестрата. Изследване на случаи.\nJakoniuk-Diallo, A., H. Kubiak (red-y) (2010) O co pytają rodzice dzieci z niepełnosprawnością? Wydawnictwo Difin, Warszawa. ISBN: 978-83-7641-261-0.\n„За какво питат родителите си децата с увреждания”\nПсихологически трудна е житейската ситуация на тези родители, които имат дете с увреждания. Липсата на подготовка за справяне с този тип преживявания поражда в тях редица въпроси и притеснения. Книгата запознава читателя с дилемите, придружаващи диагностицирането на уврежданията на детето, от една страна, а от друга страна позволява да се отговори на въпросите, които са централни в процеса на неговото обучение и рехабилитация.\nАвторите на отделните глави са си направили труда да проведат интервюта с майките и бащите на децата с проблеми в развитието им, опитвайки се да разберат, какъв точно е източникът на тяхната загриженост и това, което е източник на родителско удовлетворение. Всички разкрити в тези интервюта съмнения относно развитието на децата, са придружени с коментар, който съдържа съвети за това как да се подкрепи развитието на едно дете с определен тип увреждания.\nБеатаУрбаник. Увреждания в аутистичния спектър.\nАгата Рибарчик, Ева Лашчинска-Мачковиак. Интелектуалните увреждания в лека степен.\nБеата Тилевска-Новак. Умерени и тежки интелектуални увреждания.\nИзабела Форналик, Данута Копеч. Дълбоки интелектуални увреждания.\nКатажина Павелчак. За какво питат родителите си децата с увредено зрение.\nАнна Яконюк-Диалло. Увреждане на слуха\nХанна Кубияк. Детска церебрална парализа.\nКатажина Мазур-Мелевска. Епилепсията – поглед от перспективите на лекаря.\nBrzezińska, M., M. Graczkowska (2012) Zaradnik terapeutyczny. Jak pracować z seniorami w domu pomocy społecznej? Wydawnictwo Difin, Warszawa. ISBN: 978-83-7641-680-9\n„Терапевтично ръководство. Как да се работи с възрастни хора в социален дом?”\nТова терапевтично ръководство за работа с възрастни хора в социалните домове е написан, за да подпомогне решаването на различни трудни ситуации, които могат да се появят в работата на терапевта, както и да помогнат за решаването на вече появили се проблеми. Следователно тази публикация е насочена към и има за цел да окаже помощ на работещите (или на желаещите да работят) с възрастни хора, чрез представените форми за тяхната активизация при различни форми на увреждания. Това е своеобразен наръчник, към който де се обърне човек, когато се намира в такъв етап от работата си, че вече нищо ново не може да измисли. Особено, когато се работи с хора с множествени увреждания, понякога е трудно да се открие такъв вид терапия, който да бъде приспособен към възможностите на участника в нея, но и да отговаря на неговите интереси, да му даде глътка въздух, да си почине и дори евентуално да забрави за своите проблеми и затруднения, свързани с това, че отдавна никой не го е посещавал, че съквартирантът му не позволява да се отваря прозореца и др. За хората, които се подготвят за тази трудна и отговорна работа, знанието в Ръководството ще даде възможност за запознаване със спецификата на работата и да се подготвят за това на какво и на кого могат да разчитат. Благодарение на това терапевтите имат възможност да се запознаят с принципите и правилата за работа с възрастни хора и могат още в началото на своята работа да изработят за себе си оптимален подход към нея.\nРъководството е изградено не само на основата на теоретичното познание, но преди всичко на основата на дългогодишен опит и преживявания на авторите в работата с възрастни хора в социалните домове.\nKukla, D., W. Duda, M. Czerw-Bajer (2011) Osoby niepełnosprawne w systemie edukacji i poradnictwa zawodowego. Wydawnictwo Difin. ISBN: 978-83-7641-554-3\n„Хората с трайни увреждания в системата на образованието и професионалното ориентиране”\nС тази публикация се цели да се систематизира знанието в сферата на участието на хората с увреждания в системата на образованието, подкрепата от страна на професионалното консултиране и ориентиране, както и ситуацията на тези хора на пазара на труда. Книгата представлява критична оценка и анализ на досегашните действия, предприемани в полза на хората с увреждания. Съществена черта на разработката е представянето на отделните групи лица с увреждания, техните проблеми, препоръчваните методи за оказване на помощ и подкрепа. Авторите по проблемите на образованието и професионалното ориентиране за тази рискова група, я разглеждат комплексно, съсредоточавайки се върху отделните етапи от живота на хората с увреждания – от детсвото до зрелостта. Освен това е анализирана и съвременната ситуация на хората с увреждания на пазара на труда, основните бариери пред професионалното им развитие, правните и социалните норми и условия.\nРаздел 1. Образованието – път към изравняване на житейските шансове за хората с увреждания\n1.1. В сферата на образованието на хората с увреждания\n1.2. Учителят (педагодът) като свързващо звено в системата на образованието на хората с увреждания\n1.3. Избрани алтернативни форми на подкрепа в процеса на образование на хората с увреждания\nРаздел 2. Системата за професионално ориентиране на хората с увреждания\n2.1. Мястото на професионалното ориентиране в системата на рехабилитация\n2.2. Професионалното ориентиране като елемент на професионалната рехабилитация\n2.3. Компетенции на професионалния съветник, необходими за работа с лица с увреждания\n2.4. Международни документи и въпросът за инвалидността\nРаздел 3. Кариера и професионална работа на хората с увреждания\n3.1. Лицата с увреждания на пазара на труда – състояние и потребности\n3.2. Фактори, обуславящи шансовете за заетост на хората с увреждания\n3.3. Форми и възможности за заетост на хората с увреждания в Полша\nKubiak, H., A. Jakoniuk-Diallo (2011) Człowiek niepełnosprawny w otoczeniu społecznym. Wydawnictwo Difin, Warszawa. ISBN: 978-83-7641-512-3\n„Човекът с увреждания в социалното обкръжение”\nОбщите забавления, колегиалността, приятелството, любовта, семейството, накрая смъртта, са преживявания, които се отнасят еднакво за хората с и без увреждания и протичат в социалното пространство. Те са смисълът на нашето съществуване. И именно за тях разказва тази книга.\nВ част първа читателят бива въведен и преведен през поредните етапи на социално развитие на човека, при което всеки раздел съдържа информация за:\n– спецификата на контактите с други хора в определен етап на развитие;\n– това, как инвалидността може да затрудни социалните контакти;\n– по какъв начин е възможно да се подкрепи детето/възрастния в трудното изкуство да бъдеш с другите.\nОт текстовете възниква портретът на човека с увреждания, при това този образ не е еднозначен. Всеки вид инвалидност, нейния вид и сфера, по различен начин влияе върху системата от релации с другите. В тази публикация авторите представят проблеми на хората с увреждания, на основата на собствения си практически и научен опит.\nВъв втората част се засягат избрани егзистенциални проблеми на човека. Авторите пишат за това, какво ни конституира като хора; за големите стремежи към и способности за приятелство, за щастието и страданието, вградени в любовта, за страха пред смъртта, за смелостта пред смъртта и потребността от подкрепа от страна на близките, от които понякога тази смелост блика.\nЕто какво казва проф. д-р Ирена Обуховска за книгата: „(…) нова, различна от досегашните, публикация, отнасяща се до хората, наричани неспособни, приближаваща читателят към затрудненията и радостите на техния ежедневен живот – от ранно детство до старостта. Това ще бъде урок с висока информативна стойност, както и със значима ценност за хуманизирането на нашия социален живот.Книгата може да се препоръча не само на родителите на хора с увреждания, на работещите с тях учители и терапевти, семейни лекари и педиатри, на студентите по специална педагогика и клинична психология, на работещите в социалните служби, но също и на всички заинтересовани от ежедневния живот на хората с увреждания в различните етапи от развитието на човека”.\nСпоред проф. д-р Йоланта Жиелинска „Тази книга разкрива човека с увреждания като пълноправен член на обществото: човек, който чувства, мечтае, иска да бъде щастливи има право на това. Но като социално същество няма да постигне това без подкрепа или най-малкото без разбирането на другите, на мнозинството здрави хора. Ако те не могат или не искат да помогнат на човека с увреждане по неговия житейски път към нормалността, то със сигурност не трябва да пречат. Прочитът на тази книга показва, как да погледнем както на здравия, така и на човека с увреждане.\nЧАСТ I. Социално развитие – от най-ранна детска възраст до късна старост.\nРаздел 1. Мария Магдалена Стец. Възрастта на ранното детство – между липсата на знание и доверието към хората.\nРаздел 2. Ханна Кубиак. Малките деца – между пасивността и радостта от активността.\nРаздел 3. Беата Тилевска-Новак. Предучилищна възраст – между отчуждението и групата на връстниците.\nРаздел 4. Анна Яконюк-Диалло. Училищната възраст– между самотата и приятелството.\nРаздел 5. Анна Дроздович. Адолесценция – между негативната идентичност и егоцентризма и независимостта и „да бъдеш за”.\nРаздел 6. Агниешка Жита. Съзряване – между зависимостта и свободата.\nЧАСТ II. За това, което е най-важно – приятелството и любовта в живота на хората с увреждания.\nРаздел 7. Катажина Павелчак. За приятелството в живота на детето с интелектуално увреждане.\nРаздел 8. Магдалена Грютц. От страни на развитието. Партньорски, съпружески и родителски преживявания и тяхото значение в живота на хората с дълбоки интелектуални увреждания – изследване на случай.\nРаздел 9. Катажина Плутецка. Специфичният поглед на глухите младежи към смъртта.\nZawiślak, A. (2011) Jakość życia osób dorosłych z niepełnosprawnością intelektualną. Wydawnictwo Difin, Warszawa. ISBN: 978-83-7641-422-5\n„Качество на живота на възрастните с интелектуални увреждания”\nТази книга представлява първата комплексна монография, посветена на качеството на живот на възрастните с интелектуални увреждания. Тя представя теоретичните постижения в тази област и прави преглед на досегашните научни изследвания. Представени са и изследвания на авторката, които разширяват знанието за субективните усещания за собствения живот на хората с интелектуални увреждания, както и обръщащи внимание върху необходимостта от вземането предвид на тези усещания в терапевтичната практика. Като отговаря на тази потребност в книгата е изложена авторовата концепция за качество на живот, която е съвременно предложение за подобряване на съществуващите, слабо ефективни рехабилитационни решения.\nКнигата със сигурност ще заинтересува теоретиците в сферата на специалната педагогика, рехабилитацията или психологията, както и студентите в тези области. Тя може да се окаже и полезна за практиците, които организират образователната, терапевтичната или нормализиращата дейности за възрастни хора с интелектуални увреждания.\nЕто какво пише в рецензията си на кигата проф. д-р Анна Изабела Бжежинска:\n„Работата на д-р Александра Завишлак с един замах разрушава три стереотипа. Тя показва, че лицата, преживяващи различни ограничения поради дефицити от познавателен (интелектуален) характер могат, първо,като изследвани лица да предоставят надеждна и точна информация за своята ситуация. Второ, изследването на възрастните показва данни, които налагат да се промени представата за живота на хората с интелектуални уврежданияв сравнение със здравите хора (разликите между тези две групи в много слуаи изцяло не са били статистичекси значими или са били малки). И трето, препоръчаните от авторката модели за „оптимизация” на качеството на живота, според мен, се отнасят със същата сила и за здравите хора от интелектуална гл.т.Обобщавайки – изследванията показват, че са малко нещата в действителност, които разделят хората с и без увреждания, а авторката показва в много случаи неспецифичните фактори, общи за двете групи, когато търси детерминантите за високо качество на живота, особено в обективен аспект”.\nЕто какво пише и проф. д-р Станислав Ковалик:\nАвторката представя съвременните възгледи за интелектуалните увреждания или казано по друг начин, те са в руслото на съвременните изследвания на умствените увреждания. Смятам, че Александра Завишлак е успяла успешно да избере теоретичната перспектива като база за собствените си изследвания, като нов начин на мислене за функционирането на лицата с умствени увреждания, които се обвързват с влиянието на околната средаи генетичния потенциал, разглеждан като матрицаза развитието на човека. Такава перспектива предлага имено психо- и социоекологическия подход”.\nРаздел 1. Човекът с интелектуални увреждания в системно-екологическата парадигма\nРаздел 2. Качеството на живот като ефект от релациите, свързаващи човека с интелетуални увреждания с неговата социална среда\nРаздел 3. Шансове и заплахи за постигане на успешни и носещи удовлетворение контакти и отношения с околната среда при възрастни с интелектуални увреждания\nРаздел 4. Методология на собствените изследвнаия\nРаздел5. Качество на живота на лицата с интелектуални увреждания в светлината на резултатите от собствените изследвания\nРаздел 6. Обобщение на резултатите от изследванията и заключения.\nРаздел 7. Модел за постигане на максимално качество на живот при зрели хора с интелектуални увреждания\nСписък на фигурите и графиките\nИСКАМ, СЛЕДОВАТЕЛНО МОГА\n25 събота авг. 2012\nвъзможности, ежедневен живот, хора с увреждания\nНа 15 август стартира конкурса „Един ден от моя живот”. Провежда го Порталът за хора с ограничени възможности http://www.dislife.ru, при подкрепата на Департамента за семейна и младежка политика на град Москва. Конкурсът се провежда на територията на Москва и е ориентиран към младите хора с трайни увреждания на възраст от 14 до 30 години, които изпитват трудности с придвижването си – хора на инвалидно колички, с нарушения на опорно-двигателния апарат.\nКато не знаят как правилно да се държат в обществото с хората с ограничени възможности, здравите хора искренно проявяват жалост и се смущават в тяхно присъствие. И много често именно това неловко съчувствие засилва в хората с увреждания паразитни мисли, които водят до загуба на вяра в себе си, до затвореност и озлобление към обкръжаващите.\nЗадачата, която си поставят пред себе си организаторите на конкурса „Един ден от моя живот”, е да покажат, как в действителност хората с ограничени възможности със своите ежеддевни постижения могат да накарат всеки здрав човек да погледне по друг начин на понятието „инвалид”.\nУчастието в конкурса е просто: необходимо е до 9 септември 2012 година да се влезе с Dislife.ru и да се помести в портала история, разказ или просто описание на своите ежедневн победи.\nРаботата може да бъде написана просто и непретенциозно или, обратното, креативно: главното е в нея да са описани обичайните всекидневни постижения, свързаните с тях съмнения, преживявания, емоции.\n„Ежедневното самоусъвършенстване на своите възможности, дори само в простите битови неща, укрепва духът и характерът и за някого това може да се превърне в достоен пример и стимул за саморазвитие” – отбелязал Владимир Олегович Пушкин, първи заместник ръководител на Департамента за семейна и младежка политика на град Москва.\n„Политиката и икономиката на Росия като цяло са социално насочени. И, като един от най-големите в страната оператори с информация в областта на инвалидността, порталът Dislife.ru поставя пред себе си задачата да влияе върху социалния „фон”, нагледно да показва на обществото, че за хората с трайни увреждания няма нищо невъзможно. Готовността да предоставяме не съчувствие, а конструктивна подкрепа, като се показват възможностите на инвалидите – това е нашата цел” – казва Юрий Ковалев, ръководител на проекта dislife.ru.\nПревод по материала публикуван от проф. Е. Смирнова-Ярская във фейсгрупата Социология на неспособността/инвалидността (Sociology of disability) https://www.facebook.com/groups/389277414445126/


Екип - Местна инициативна група Костинброд - Своге\nИзпълнителен директор – Радостина Петрова\nТелефон за контакти: 0884 866204;\nЕксперт прилагане на СВОМР – Петя Сотирова\nТехнически сътрудник, офис гр. Костинброд – Диана Бончева\nТехнически сътрудник, офис гр. Своге – Маргарита Минева\nТелефон за контакти: 0884 684367;\nСчетоводител – Теменужка Маркова\nТелефон за контакти: 0884 684367.


store.bg - Ученическа раница - Kaos: Tweedme - 🎒 раница\nИграчки Ученически раници и чанти Раници за тийнейджъри Ученическа раница - Kaos: Tweedme\nКаталожен номер 23226\nЕдни от най-важните характеристики за една раница е, тя да бъде удобна и комфортна за учениците. Поради тази причина от "Hartis" са създали анатомичната раница "Kaos: Tweedme". Тя е с интересен дизайн, който би допаднал на тийнейджърите. Изработена е от висококачествен, водоустойчив полиестер 600D. Гърбът ѝ е ергономичен, а презрамките са регулируеми и омекотени. Разполага с 1 основно отделение, в което има специален джоб за лаптоп 15", малък джоб за mp3 плеър или телефон и извод за слушалки. Освен това е предназначено и за учебници, помагала и тетрадки. Раницата разполага и с 1 преден джоб с органайзер, в който могат да се поставят химикалки, моливи или други пишещи средства. А двата странични джоба служат за съхранение както на бутилка с вода или термос, така и дребни вещи.\nЗа да оцените раницата "Ученическа раница - Kaos: Tweedme", изберете цифрата отговаряща на Вашата оценка по десетобалната система:\nИзползваните в представянето на несесер "Ученическа раница - Kaos: Tweedme" текстови, графични и други материали са собственост на носителите на авторските им права.


ВМРО за решението на ЕП да обяви Полския трибунал за незаконен: Днес е Полша, утре сме ние! | glasove.com Новини Гласове\n22.10.2021 16:59 2803 преглеждания 26 коментар/а\nИзвадка от прессъобщението на ЕП: „В резолюция, приета в четвъртък с 502 гласа „за“, 153 гласа „против“ и 16 гласа „въздържал се“, членовете на ЕП подчертават, че полският Конституционен трибунал няма правна валидност и независимост и не е квалифициран да тълкува Конституцията на страната. След разгорещения пленарен дебат във вторник с участието на полския министър-председател Матеуш Моравецки и председателя на Комисията Урсула фон дер Лайен членовете на ЕП „изразяват дълбоко съжаление“ във връзка с решението от 7 октомври 2021 г. „като атака срещу европейската общност от ценности и закони като цяло“ и заявяват, че Съдът е превърнат „в инструмент за узаконяване на незаконните дейности на органите на властта.“ ВМРО: Това е болшевизъм в чиста форма. Искаме Европа на отечествата и нациите, а не бюрократщина и брюкселски диктат!\nКонституционният трибунал в Полша бе обявен от Европейския парламент за незаконен. Двама са българските представители, които гласуваха „против“ – Ангел Джамбазки и Андрей Слабаков, избрани с листата на ВМРО. Оставяме настрана чисто конституционноправните аспекти – те са много и са в полза на нашите полски приятели. Ще се спрем обаче главно на цялостната картина.\nВ Европа все повече се усеща двоен стандарт: Изтока, който има по-скорошен болезнен опит и мъдрост, срещу Запада - който прекалява с либералния догматизъм, опитите за намеса в суверенни вътрешни механизми на страните членки и наивното схващане за утопично бъдеще. Само че това утопично бъдеще изисква, например, днес да имаме скъп ток, а утре да си закрием ядрените и въглищните мощности, защото ни е по-скъпа някаква Зелена сделка. Да, скъпа е. Буквално. На нас българите. Защото утопиите вече всъщност бъркат в нашия джоб.\nДнес врагът е Полша. Утре ще сме ние. Диктатът на Брюксел затяга примката си. С резолюцията си Европейският парламент потъпква договорите за ЕС и нарушава суверенитета на държавите членки. Ситуацията много напомня на налагане на идеология, както това се правеше от Съветския съюз.\nАбсолютно недопустимо е да се говори за върховенство на правото на ЕС над националните законодателства и особено над конституциите на държавите членки. Нужно е да се напомни на бюрократите, че Съюзът разполага единствено с правомощията, които са му предоставени по силата на договорите за ЕС и че в областите, в които могат да действат както ЕС, така и националните правителства, Съюзът може да се намеси само когато неговите действия са по-ефективни. Такива области не са вътрешния ред и сигурност, нито пък законодателството, уреждащо семейните отношения.\n„В резолюция, приета в четвъртък с 502 гласа „за“, 153 гласа „против“ и 16 гласа „въздържал се“, членовете на ЕП подчертават, че полският Конституционен трибунал няма правна валидност и независимост и не е квалифициран да тълкува Конституцията на страната. След разгорещения пленарен дебат във вторник с участието на полския министър-председател Матеуш Моравецки и председателя на Комисията Урсула фон дер Лайен членовете на ЕП „изразяват дълбоко съжаление“ във връзка с решението от 7 октомври 2021 г. „като атака срещу европейската общност от ценности и закони като цяло“ и заявяват, че Съдът е превърнат „в инструмент за узаконяване на незаконните дейности на органите на властта.“\n• Полекзит няма да има. Това недвусмислено показва както неотдавнашната резолюция на Политическия комитет „Право и справедливост“, така и декларацията на премиера Моравецки, направена непосредствено след отсъждането на Конституционния трибунал. Ние сме европейска държава от повече от хиляда години. Днес реалността на нашия континент е Европейският съюз. Следователно ние изключваме възможността за Polexit. Това е само лъжливо пропагандно изобретение, което многократно е използвано срещу полското правителство. Ние ясно виждаме бъдещето на Полша в Европейския съюз.\n• В същото време бихме искали да приключи правната криза, която наблюдаваме в Европейския съюз. Виждаме, че договорите на ЕС до голяма степен вече не са в сила или се използват само като претекст. Принципът на равенство на държавите членки също се нарушава, а понякога и по много драстичен начин.\n• Виждаме и тенденция към инструментализация на ЕС от най-силните страни членки. Искаме да бъдем в ЕС, но в същото време искаме да останем суверенна държава.\n• Ние искаме това, което е включено в Договорите, да се спазва много стриктно. Съществуват изключителни компетенции на ЕС, по-специално тези относно външните икономически отношения, има смесени компетенции и има компетенции, които остават изключително национални. А въпросите на организацията на съдебните системи остават от изключителната компетентност на държавите и не могат да бъдат обект на намеса, която се извършва в момента. В съответствие с член 5 от Договора за ЕС компетенциите, които не са предоставени на Съюза спрямо Договорите, остават на държавите членки.\n• Има и друг принцип на ЕС, който трябва да се спазва и трябва да бъде силно подчертан, а именно принципът на равенство между държавите членки.\n• Решението на Конституционния трибунал не е неочаквано. Съществуващата съдебна практика ясно посочи възможността за оценка на конституционността на правото на ЕС. Полският конституционен трибунал повдигна въпроса за примата на конституцията над правото на ЕС в решението си от 11 май 2005 г. Министър-председател по това време беше Марек Белка, а Марек Сафян беше председател на Конституционния трибунал. Тези по-ранни решения обаче не предизвикаха възмущение или дори интерес.\n• Същото беше валидно, когато конституционните съдилища в други държави членки се произнесоха относно съвместимостта (или несъвместимостта) на правото на ЕС с техните конституции. Защото трябва да помним, че въпросите за върховенството на конституцията на държава членка и неспазването на обхвата на правомощията, делегирани на Европейския съюз от държавите членки на Съда на Европейския съюз, се разглеждат от конституционните съдилища от години. Не само полският конституционен трибунал, но и германският федерален конституционен съд, италианският конституционен съд, чешкият конституционен съд и датският върховен съд са заели позицията, че правото на Европейския съюз и дейността на Съда на Европейския съюз са предмет на проверка от гледна точка на конституционните норми, включително тези, посочващи границите на компетенциите, делегирани на ЕС от дадена държава.\n• Важното е, че полският конституционен трибунал не приема, че самите разпоредби на Договора са противоконституционни. Решението посочва само, че някои разпоредби на Договорите на ЕС не са в съответствие с разпоредбите на Конституцията на Полша, когато се тълкуват широко и надхвърлят компетенциите, изрично посочени в Договорите.\nРечта на Легутко по време на дебата\nНезабавен на 22.10.2021 в 15:44\nБУЛ-ЕКЗИТ ! Иначе загиваме.\nSapunRK на 22.10.2021 в 15:46\nПодкрепям изхода от ЕССР, категорично. Но все пак е хубаво да се опитаме да си представим колко зор ни чака във всеки един случай. Все пак, предпочитам свободата.\nПолският Конституционен съд на 22.10.2021 в 15:48\n"няма правна валидност и независимост и не е квалифициран да тълкува Конституцията на страната." Обаче сбиретокът в Брюксел е квалифициран. Дотолкова квалифициран, че според сбиретока "Съдът е превърнат „в инструмент за узаконяване на незаконните дейности на органите на властта.“, без обаче да изясни спрямо кой/чий закон са "незаконни". Разтуряйте седенките.\nонбашията на 22.10.2021 в 15:53\nЕвроджендърите забравят че тръгнаха от прост съюз за търговия със стомана\nEisblock на 22.10.2021 в 15:58\nБраво на Полша и на ВМРО-депутатите подкрепили независимостта на Конституциите си в ЕС! Защото де-факто разправията е именно за това! Изглежда другите български депутати не са гласували или са гласували заедно с останалите срещу Полша. Ако е така, то те са точно в Правата линия да се държат като представители на бантустан. Свидетели сме на небивало вмешателство и диктат, препредаван от отговорните фактори без възражения тук с въвеждане на диктаторски, алогични, несправедливи и дилетантски мерки във връзка с пландемията. Даже в превода на спуснатото им Нареждане, са запазили специфични думи, изрази и обрат в речта, характерни за английският език... - Какво да се коментира повече?\nGen Gurko на 22.10.2021 в 16:57\nТираничния ЕС и неизбираната от никой ЕК копаят своя гроб. Поляците са показали, че нито пред третия райх, нито пред СССР, нито пред турските завоеватели са подвивали врат. Така ще е и този път срещу незаконната тирания на еврролибералите от ЕССР.\nха ха ха на 22.10.2021 в 17:05\nЕС ще се разпадне така или иначе... насила хубост не става!\nПоп Вечерко на 22.10.2021 в 17:06\nЗащо евроджендърите забравят, че тръгнаха от прост съюз за търговия със стомана !!! А сбиритокът от зелките в Брюксел е квалифициран, и е дотолкова квалифициран, че според него "Съдът е превърнат „в инструмент за узаконяване на незаконните дейности на органите на властта.“, без обаче да изясни спрямо кой/чий закон са "незаконни" !!! Свидетели сме на небивало вмешателство и диктат, препредаван от отговорните фактори без възражения тук с въвеждане на диктаторски, алогични, несправедливи и дилетантски мерки във връзка с пландемията !!! Айде разтуряйте седянката !!!\nВашите имена /задължително/ на 22.10.2021 в 17:26\nда им завидиш на единогласието\nТова е точката на невъзврат на 22.10.2021 в 17:38\nПоредната на 22.10.2021 в 17:47\nтъпа резолюция на евроджендърите, без никаква правна стойност. Като тази за македонското малцинство у нас, която другарките Станишев и Йончева пробутаха преди време.\nслед Конституцията ЕП отменя Гравитацията на 22.10.2021 в 18:13\nРешението на полския съд е сигурен признак, че Европейския съюз е незаконна организация, която стартира с въглищата и стоманата и завърши с 67 и половина пола и деелектрификация.\nКъде може да се види на 22.10.2021 в 19:05\nКак е гласувал всеки от българските представители в ЕП?\nАла-бала на 22.10.2021 в 21:11\nСам по себе си, кой е Европарламента да се изказва по въпроса!? Той въобще не може да взима отношение по случая! Откога парламентите взимат съдебни решения!? Значи там е пълно с тъпи идиоти, които не могат да отсеят сено от слама! Жалка история на самовманиачени хора, или умело манипулирани, което е горе-долу едно и също. Това е като да се произнесе, че Луната е геврек...\nУтре сме ние на 22.10.2021 в 22:09\nКои сте вие? Мангалите на Европа. Шест милионно гето. Ще ни държат като маймуни в клетка и ще ни показват на децата си какви не трябва да бъдат, ако искат да живеят достоен живот.\nд-р на 23.10.2021 в 01:19\nРазпадът на Гейропата започна с излизането на британците от нея, ускорява се от началото на пандемията, когато се видя, че спасението на народите е в ръцете натехните държави, а не в мероприятията на Брюксел. ЕП и ЕК нямат други средства за възпиране на процеса освен агресивно настъпление срещу "популизма" (националистическите тенденции) и управниците и политиците във всяка държава-членка на ЕС, която отстоява суверенитета и интересите си по някакъв начин. Както притискат с ваксинациите и локдауните, така с каквото могат още. Сътоветно ще нараства и отпорът, който вече е налице, като ще се разширява в посока на социални и особено икономически искания.\n"Кои сте вие? Мангалите на Европа" на 23.10.2021 в 05:58\nМного дръзко самопризнание на лице с видимо объркана идентичност, тежък Едипов комплекс и многополярно разстройство на личностга :)))). Лекувайте се, бе, форумите са място за обмен на мнения на вменяеми пълнолетни, а не група за психотерапия.\nизлъганите камилчета на 23.10.2021 в 10:40\nПо-големият проблем е, че един куп неща от структурата на ЕС не са уредени, т.е. това е структура "в строеж". Например друга област, която не е уредена, са финансите, както се видя при дълговата криза - тогава замазаха нещата, но не ги уредиха правилно и окончателно, просто сложиха няколко кръпки. Който се е хванал да играе игра с неизяснени правила, трябва да е един от най-силните играчи, за да разчита, че ще спечели. Такива като Полша и България нямат шансове и това беше ясно още преди влизането. Имаше две притегателни сили - възможностите за корупция, от които да се възползва елита у нас, и имперските мераци на ясно кои партньори. В наши дни са много силни влиянията отвън - например кой работи със страни като Полша и Унгария, моделира ги и ги бута в центробежна посока? Няма кой да ги обяснява тия неща, съвременната политика е непрозрачна и манипулативна. Обикновените хора като се ядосват, най-често е в погрешната посока.\nвсъщност на 23.10.2021 в 12:50\nМного сме критични към ЕС, където никой не ни държи насила. Гейропа, гейропа ама никой не тръгва на изток. Искаме "брюкселските зелки" да ни дават субсидии, тук да ги "усвояваме" и да не ни се месят в тези работи. Жива е мечтата за солунската митница "Ех, че келепир, майка му мечка!".\nабв на 23.10.2021 в 14:22\nКапитализмът се преструктурира. Сега отиваме в ново общество, в нова цивилизация, в нова епоха, в нова ера от човешкото и обществено развитие. Ще има две обединения - СЕВЕР и ЮГ. В СЕВЕРА ще влиза Северна Америка - САЩ, Канада, Мексико и Куба, Европейският съюз, Руската федерация с централно азиатските републики и Азербайджан, а Украйна, Беларус, Молдова, Грузия и Армения, ще бъдат в ЕС, както и Китай и Монголия, ще са в СЕВЕРА. Всички други държави ще са в ЮГА. Границите ще паднат и ще ги има само между СЕВЕРА и ЮГА. Ще има центробежни сили, за федералните обединения, които са националните държави , традициите, културата, фолклора, армията, патриотизма, родолюбието, любовта към Родината - Майка и Отечеството - Баща - и т.н. Но ще има и центростремителни сили, за федералното обединение, като общият пазар, общата валута, общият език - английският, обща религия, която е новото християнство с четири лица на единният Бог, Европейски и Северен парламент, общо европейска армия и три власти във федералните обединения като ЕС, и Севера и Юга. Европейската комисия е един вид центробежен регулатор. И това вече се случва. Например в Полша и Унгария има залитане по силната национална държава, което е центробежни сили. Но и в Полша и в Унгария се надигнаха целите народи, които искат европейските ценности, или центростремителните сили, и да са в ЕС и са за федерални обединения. Не може да има само национални държави. Всички знаем нацизма до каква война доведе и ВМРО са в грешка. Както ще има национални държави, но и федерални обединения, и националните държави ще дават суверинитет на федералните обединения и те ще бъдат като везни, или на кантар. Аз на това му викам като центробежен регулатор. Това ще бъде една динамична система. Ще се дава независимост на народите в Руската федерация, независимост срещу суверинитет, който се дава на федералното правителствено обединение, като руснаците ще се върната в историческото си землище, като и те ще дават суверинитет на федерално обединение - Руска федерация. Това ще става, за да може от силовото налагане на властта на руснаците и имперското им поведение и мислене, да се трансформира в доброволно обединение - Руска федерация. Просто и Руската федерация ще трябва да се обърне на 540 градуса. Иначе ще се разпадне и сегашната Путинова Русия. Направи ми впечетление, че Путин е доста наясно за положението в света, но не може да разбере, че сегашната силово административна "доброзорна" Руска федерация и "многонационалния" руски народ , ако не се преустрои и обърне на 540 градуса, за да има свободно обединение, ще се разпадне на много малки държавици. Защото в Руската федерация има поне 100 народа, които искат да имат свои независими държави. И формулата да се запази Руската федерация е даване на независимост на народите, включително и независимост на руският народ, срещу даване на суверинитет на федерално обединение - Руска федерация, която ще управлява и Руската държава, както се случва в Европа и ЕС. А защо трябва да има СЕВЕР и ЮГ? Отговорът е, за да може двете обединения Север и ЮГ да са в противоположни фази на макро икономическият си цикъл и да няма кризи. Така ще се развие капитализмът, а не да има край на капитализма. Развитието на света е започнало с поява на стоково парични отношения, - пари и стоки - и светът ще се развива с развитие на стоково паричните отношения, на стоките и парите. И в новата епоха ще има все по голямо развитие на капитализма. Даже Путин каза, че уравниловката и силово административното заставяне на хората да работят, е докарало краха на социализма и на комунизма. Ще има нов - десен - свободен комунизъм и той ще си прилича донякъде с левия силов, държавен, административен комунизъм и социализъм, но обърнат на 180 или на 540 градуса от левият комунизъм. Новият десен комунизъм ще бъде със свобода на частната инициатива и творчество, пазар с конкуренция, както и със свободен избор на базата на християнска ценностна система и двукласов капитализъм. Но много е важна църквата, която създава културата на обществото и въвеждането на новото християнство, което да създава култура, манталитет, съзнание, отношения, или база на модерен нов капитализъм, различни от досегашното православие, което създава феодална държава и феодален строй.\n@ Къде може да се види на 22.10.2021 в 19:05 на 23.10.2021 в 14:32\nСтраница 72. https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/PV-9-2021-10-21-RCV_FR.docx @ до по-горния коментар, дето не ни държали насила в ЕС. Верно? Пробвай да организираш референдум за излизане, да видим.\nНавремето Маркс предрече краят на копитализма - не стана, той еволюира ! на 23.10.2021 в 14:35\nЛенин нарече империализма - последен стадий на капитализма. После точно в СССР се случи съветския империализъм, който създаде най-голямата империя върху територията на 1/6 от света. След края на ВСВ след 1945 г. вярвахме, че най-сетне тази гад капитализма ще загине от вътрешните си противоречия и от великата сила на социализма. Социализмът рухна и стана на пепел. Другарите-комунисти станаха най-върлите и жестоки капиталисти. Сега пак искат да ни докажат, че този път прошка няма. Вие как мислите, а другари ? Що дечурлигата ви не ходят в любимата ви Матушка, ами в този проклет Запад. Сигурно сте ги пратили като разведчици.\nдо "навремето Маркс предрече..." на 23.10.2021 в 19:42\nУмове като Маркс и Ленин виждат това, което ще се случи в следващите 100-200-300 години. Това, че в рамките на техния, вашия, нашия живот, това не се е случило, не означава, че няма да се случи. Провалът на капитализма е видим за всички, достатъчно е да видиш как собствениците на капитала започнаха да реват за планова и регулирана икономика, защото токът, газът и бензинът им идвали скъпи, просят държавна помощ за щяло и нещяло, настояват за регулации, кътат пари в офшорки да не плащат данъци... Що за капиталисти са това, знаеш ли? Не знаеш, разбира се, знаеш само, че децата ни не искат да учат в "Матушка", обаче и това не го знаеш като хората, защото в Москва и Санкт Петербург има много български студенти, които получават отлично образование, обаче достъпът до руските университети не става само с пари, а и със знания. В повечето западни университети е достатъчно да имаш пари да си плащаш таксите, митовете за академизъм са за лековерните чуждопоклонници. Хайде по-леко, че вече сме в 21 година на 21 век и всички сме видели чужбините и отлично знаем за какво иде реч. И Европейския им съюз видяхме, и НАТО-то им видяхме и... не ги харесахме. Ако можем някак елегантно, по терлици, да се измъкнем от тези бардаци и да се вземем в ръце да си оправим държавата, значи ще успеем да спасим душите си.\nПробвай да организираш референдум на 23.10.2021 в 19:59\nЗабелязали ли сте, че на тези референдуми обикновено резултатите са почти равни? Така беше в Англия за излизането от ЕС, така е в Полша за трибунала, така беше при нас за предложенията на С. Трифонов и така ще бъде, ако се обяви референдум за излизането ни от ЕС и НАТО. Не е толкова просто. Отделен въпрос, че от голям стремеж към суверенност може да си останем без съюзници. Или с нежелани съюзници.\nАдвокат от САК на 23.10.2021 в 20:47\nЛошото е че, като излезем от ЕС, Русия няма да ни вземе, а Турция. Ако имаме гаранции от Русия, направо да стягаме референдума и чао НАТО! Оттам и енергетика и добивна промишленост и селко стопанство ще дръпнат - няма субсидиран внос на пластмасови зеленчуци, няма зелена сделка, няма репарации в злато под формата на безплатни концесии, ама ония на север още не са си поставили собствените проблеми с техните си близкоизточни окупатори...\nабв - Умове като Маркс и Ленин виждат това, което ще се случи в следващите 100-200-300 години. на 23.10.2021 в 21:38\nМарксовата теория е за монополистичен капитализъм, който е съществувал до 1903 година. Всичките му теоретични разработки са писани за този капитализъм, с производство, в което наемният работник работи, като върши хем конкретен труд, хем абстрактен труд. Конкретният му труд е необходим и принаден. За заплатата - необходим, а другият труд - за "експлоататора" - е принаден. Освен това абстрактният труд е на стоката "работна сила" която е стока, която струвала по евтино от това, което произвеждала. И тя създава стойност по формула - С+V+м . Като С е основен капитал, V е променлив капитал, а м е принадена стойност. И капиталът бил самонарастваща стойност, която идвала от експлоатацията на наемните работници. А Капиталът бил "мъртъв труд, който като вампир смучел жив труд." Много ефектно, нали? А истината е, че наемните работници в производството вършат конкретен труд, и създават потребителна стойност, който труд е частен - за заплатата и обществен труд, вместо необходим и принаден труд. А капиталистът върши абстрактен труд, като приема стоката и я оценява, и създава стойност на стоката, като и плаща на наемният работник за труда му. И на пазара капиталистът върши частен и обществен труд. Ролите от производството се променят на пазара. Стоката се присвоява в производството от капиталиста, който взема, обществения труд на работниците, и от пазара своя частен и своя обществен труд. Наемният работник присвоява своя частен труд - заплатата си. Понеже капиталиста присвоява частно обществения труд, то той е хем частник, хем общественик. И Маркс говори за двояк характер на капитала. Когато върти общественият труд, капиталистът е общественик. А когато, както при локдауна, само изяжда обществения капитал, но не го върти, или не го вкарва в кръгооборот, то той е частник. Затова при кризи и при локдауни, капиталиста е повече частник. Но иначе, когато върти капитала е общественик. Ленин доразвива теорията на Маркс, че има само монополистичен капитализъм и казва, че капитализмът е последен стадий на капитализма и от свободна конкуренция отива към монополизъм и се създава държавно монополистичен капитализъм - империализъм. Затова той създава през 1917 година ДЪРЖАВЕН държавно монополистичен капитализъм - империализъм - като социализъм. А в САЩ още през 1903 година до 1913 година се създава отново конкурентен капитализъм, като силово, чрез държавата и анти тръстово и анти монополно законодателство - възстановява конкуренцията. И се получава икономическо чудо в САЩ. След Световната война и Англия и Франция създават конкурентен пазарен капитализъм и там има икономическо чудо. След Втората световна война и ГФР, Италия и Япония създават конкурентен капитализъм и там има икономическо чудо. После след корейската война 1949 година, Южна Корея също прави икономическо чудо. Даже след кризата от 2007-8 година, след 2013 година и в България се получи икономическо чудо с въвеждането на конкуренцията. Така, че теориите на Маркс и Ленин са стари теории за монополистичен капитализъм, с производство и "средство за обращение". А има теории за пазарен конкурентен капитализъм, който срина социализма. А сега в новата епоха ще има Глобален, пазарен, конкурентен организиран капитализъм.


Quality Inn and Conference Center Grand Island - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 24 места за настаняване в Гранд Айлънд (Небраска).\n7838 S. Hwy 281, Боселман, Гранд Айлънд (Небраска), САЩ, 68803 - Много добро местоположение - вижте на картата\nИмате въпрос относно Quality Inn and Conference Center Grand Island?\nПовече за Quality Inn and Conference Center Grand Island\nУдобно разположен в Гранд Айлънд (Небраска), Quality Inn and Conference Center Grand Island е чудесна стартова точка, от която можете да започнете да проучвате този оживен град. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. Посетителите на хотела могат да се насладят на тур из най-известните забележителности на града като например Townsley-Murdock Immigrant Trail Site, Stuhr Museum of the Prairie Pioneer, Музей Стур на пионерите в прерията.\nВъзползвайте се от богатството на ненадминатите услуги и удобства в Гранд Айлънд (Небраска). Хотелът предлага достъп до широк спектър от услуги като 24-часова рецепция, съоръжения за инвалиди, Wi-Fi връзка в общите части, паркинг, ресторант.\nQuality Inn and Conference Center Grand Island разполага с 162 стаи, които са обзаведени с вкус. Много от тях предлагат удобства като събуждане, бюро, будилник, телефон, интернет достъп (безплатен). Хотелът предоставя най-добрите съоръжения включващи гореща вана, фитнес зала, закрит басейн, билярд, градина, които ще Ви помогнат да отпочинете след активен ден прекаран в града. С перфектното си местоположение и несравними удобства, Quality Inn and Conference Center Grand Island е един чудесен избор в много отношения.


Защо няма християни в най-старите християнски земи - Българска национална телевизия\nЗащо няма християни в...\nПредаване: Вяра и общество с Горан Благоев, 29.10.2016\nХристияните в Близкия изток са заложници на политически игри и ислямистки режими – тази събота във „Вяра и общество”\nЗа първи път от пет века насам светът може да види оригиналната каменна плоча, върху която три дни е лежал мъртвия Иисус Христос преди да възкръсне\nЗащо политически коректната Европа си затваря очите пред геноцида на християните? Какво донесе «арабската пролет» на християните в Близкия изток и Северна Африка? Какво е мястото на религията в тези революции? Защо общества в които допреди революцията мирно съжителстваха християни и мюсюлмани, днес господства геноцидът над друговерците? Има ли план за дехристиянизирането на Близкия Изток и Северна Африка? Защо Западът мълчи? Защо едва сега някои европейски държавници, като унгарският премиер Виктор Орбан, се сетиха да създават организации за защита на християните от Близкия Изток? Чуйте разгорещената дискусия по темата в която участваха инж. Дахер Дахер (потомък на православен род от Сирия) , журналиста Нидал Хлайф (мюсюлманин от Сирия) и пастор Татеос Нигохосян – всички те от личен опит говорят за избиването на християните в Близкия Изток и дехристиянизацията на този район.\n„Света Петка ми каза да потърся помощ от българския народ!“ – вълнуващ разказ за ентусиазма на двама наши сънародници от някогашните Западни български покрайнини да възстановяват храмове с помощта на България.\n„Не прелюбодействай!” – разговор с пастор Теодор Опренов за Седмата Божия заповед, който напомня, че целта й е да се опази светостта на брака.\n„Не прелюбодействай!” – разговор върху Седмата Божия заповед\nЕнтусиазмът на двама наши сънародници от някогашните Западни български покрайнини да възстановяват храмове\nКакво донесе "арабската пролет" на християните в Близкия изток и Северна Африка?\nРеставрацията на Божи гроб


Женска спецакция / Cosmopolitan.bg\nЗнаеш десетте божи заповеди, нали? „Не кради“, „не убивай“, „не прелюбодействай“... Извинявам се предварително за богохулството, но понякога си мисля, че няма да е лошо да попълнят този списък с още една забрана – „не давай добри съвети“. Е тогава светът наистина щеше да е пълен само и единствено с грешници. Защото всички обичат да си дават мнението – за неща, от които разбират, и дваж повече за такива, от които и понятие си нямат. Неслучайно казват, че пътят към ада е постлан с добри намерения – толкова добри, че лошо да му стане на човек!\n– Не ми е работа да се меся, но...\n– Честно да ти кажа, мисля, че...\n– Искаш ли да чуеш какво смятам аз?\n– Не слушай старило, а патило!\nСигурно пришки са ти излезли на ушите от подобни мили фрази, защото ги чуваш сутрин, обед и вечер от приятелки/познати/колежки/роднини... За улеснение ще нарека цялата плеада от наставници, готови всеки миг да ти се притекат на помощ, с общото название „женски съвет“. Неформалният орган за даване на мнение се събира за нула време и по всякакви поводи. Впрочем той действа не по-малко ефективно и от разстояние. Какво да облечеш, какво да ядеш, как да си похарчиш парите, къде да отидеш на почивка и защо... Извършва всякакви „помощни“ дейности – заедно с теб преценява ситуацията, претегля всички „за“ и „против“, след което дръпва чертата и набелязва краткосрочен и дългосрочен план за действие. При това се посвещава на тези занимания безкористно и всеотдайно по 24 часа в денонощието.\nЖенският съвет може да помага не само на думи, но и с дела. Да задържи положението до петък, да сипе клетви и ругатни по адрес на обекта на обсъждане, ако се налага да поддържа твоята версия пред същия, да се събере, за да се напиете, да звънне да провери.... От него най-много се боят мъжете и шефовете. Докато все още са просто гаджета, някои неблагоразумни представители на другия пол с лекота го пренебрегват и дори му се надсмиват, но когато станат съпрузи, вече изобщо не им е до смях. Естествено женският съвет посвещава най-много време и енергия да критикува мъжете, а понякога и онези жени, които нямат приятелки, а само половинка.\nИ така какви са най-разпространените истини и заблуди за чисто момичешкия навик да си разменяме съвети?\nДа започнем с това, че...\n...добрите съвети повече вредят, отколкото помагат.\nАбсолютно вярно! По принцип не е здравословно да се следват онези препоръки, които влизат в графа „добри“. От сорта на:\n„Ти си прекрасен човек, той не те заслужава!“\n„Казвам ти го от най-добри чувства! Време е да му покажеш кой води парада. За начало следващия път му тръшни вратата и после ми се обади!“\n„Не носи повече тази блузка – не ти отива.“\n„Всички толкова те обичаме – как може да живееш с такъв боклук?!“\nКъде-къде повече полза има от не толкова добрите или казано по-простичко общочовешките съвети, които се дават в случаите, когато ти желаят не просто доброто, а щастието:\n„Не го взимай толкова присърце!“\n„Тегли му една....“\n„Я се отпусни....“\n„Искаш ли да преядем с течен шоколад/да те запозная с един готин пич/да пийнем по нещо силно.....“\nСъществуват и още един вид препоръки - конкретните. Например, когато Мария, която е очен лекар, отговаря на въпроса ти „От какво ли ми сълзят очите напоследък?“:\n„Ще отидеш в еди-кой си кабинет при еди кого си да те изследва за еди какво си....“\nИли когато Катя, която е юрист, ти обяснява:\n„Може да те съдят по еди-кой си закон, член еди-кой си, параграф еди кой си, алинея еди коя си....“\nИли Милена, която е моден дизайнер, те осветлява какво да си купиш:\n„Не, не, този трапецовиден силует не е за твоята фигура, а и погледни колко лошо са направени шевовете...“\nНо това са само препоръки. Виж ако Мария не е лекар, Катя не е юрист, а Милена е химик, тогава това са истински стопроцентови съвети от чист вид.\n....се казва, че съветите се изслушват, за да постъпи човек наопаки.\nИ това не е далеч от истината! Именно по тази причина често пъти ти трябват минимум два - да бъде или да не бъде?\nЕдната приятелка ти казва: „Така да бъде“.\nДругата: „Ти да не си луда, в никакъв случай!“\nВнимателно изслушваш и двете гледни точки, въздишаш с облекчение и постъпваш... както дойде.\n...казват, че съветите носят най-голямо удоволствие на тези, които ги дават.\nО, да, разбира се, самата истина си е! Да даваш съвети е като да отидеш на благотворителен бал: хем е забавно, хем нищо не ти коства, хем усещаш едно такова галещо чувство на изпълнен човешки дълг... Докато изслушването на съвети е нещо като да си на гости и да ти сервират пържола от кенгуру (уф, колко беше модерно по едно време!...): противно е на вкус, няма как да го изпечеш допълнително, а на всичкото отгоре ти е неудобно да откажеш. Е, и какво толкова? Винаги е било по-приятно да говориш, отколкото да слушаш, това всички го знаем.\nОт друга страна представяш ли си примерно да звъннеш на приятелка в 12 вечерта, потънала в мирова скръб и през сълзи й заявиш:\n- Е този път вече ще умра...\nА тя, вместо да започне с познатите реплики за случая „Какво има?“, „Ти пък сега...“, „Ама какви са тия приказки...“ (през това време ти спориш с нея: „Не, не, честно!“, „Нищо не разбираш!“...) и вместо да те измъчва със съветите си, ти отговори с най-любезния си и възпитан тон: „Много ти съчувствам, скъпа, но слава богу, това не е мой проблем!“ Е, как ще ти изглежда животът тогава?!\nС подобна кръвна обида не могат да се сравнят дори някои от „най-добрите“ съвети. Макар че...\n...казват, че е нетактично да даваш съвети.\nО, да! Понякога ти идва да светиш маслото на онези, които се опитват да ти наливат мозък в главата и да ги пратиш да раздават мъдрите си препоръки по-далеч от теб. Особено ако засягат:\nвъншния ти вид.\nБъркането в личния живот по тези параграфи понякога е в състояние не просто да те изкара от нерви, а да те доведе до класическа форма на истерия.\nСамо че като се замисли човек, май че е не по-малко нетактично да звъниш на пожар в нечий дом в 12 през нощта, да откъснеш нищо неподозиращата му стопанка от блаженото зяпане на Всички обичат Реймънд заедно с половинката й и да изкрещиш в слушалката с риск да спукаш тъпанчето на бедната женица:\n- Миличка, имам нужда от съвета ти. Повече не мога да живея така!\nСлед което чуваш как нейният човек притеснено пита кой се обажда, после приятелката ти се изнася от стаята, за да говорите на спокойствие и се започва: „Добре де, какво има?“\nИ всичко това без оглед на факта, че...\n...истински ценни съвети се получават само срещу пари.\nМдааа, и още как. Затова и ги наричат „ценни“. На това се крепи консултантският бизнес. Съветът, който ще получиш от приятелката си, може да се окаже направо безценен. Или също толкова безполезен.\n...от всеки човек можеш да получиш компетентен съвет в неговата област.\nДа речем ако твоя приятелка е по-напред в кариерата, ще се обърнеш към нея, когато шефът ти прави въртели в работата. Друга, пък е запалена по диети, здравословен начин на живот, спортуване – интересува ли те как да отслабнеш най-бързо и дълготрайно, тя е правилният човек. По темата отношения с другия пол всички се пишат компетентни – това е нещо като политиката, куцо и сакато си мисли, че отбира от нея. Впрочем често пъти, заради работата ми в „женската библия“, която дава препоръки, приятелите ми разясняват случая си в подробности, след което следва дежурният въпрос: “Е, какво казва Cosmo по темата?“ И така се явявам нещо като пенкилер по всички въпроси. В общи линии всяко подразделение на женския съвет си има разпределение на ролите, горе-долу в този вид.\nТова са жени, които знаят не само как се поставя ружа според формата на лицето, как се приготвя пиле по императорски и кой филм си струва да гледаш, но са вещи и по темата как се възпитава един мъж, при това така, че да запазиш достойнството си цяло-целеничко. Всъщност те си знаят какво им е коствало да докарат нещата до тази точка, пък и само някоя от приятелките им вярва, че мъжете на такива жени са най-възпитаните, а тяхното собствено самоуважението е останало непокътнато.\nТова е обратното на добрата съветничка. Препоръките, които чуваш от нея, са самото издевателство над бедната ти душица и обикновено са точно наопаки, на онова, което всеки друг нормален човек би казал в такива случаи. Но не, от нея можеш да очакваш да те потупа бодро и жизнерадостно по рамото и да ти каже: „Що не скочиш отнякъде, ще ти се решат всичките проблеми?!“, в отговор на отчаяните ти вопли, че виждаш ли, животът ти е пълен провал. Тя чистосърдечно ще те посъветва да си вземеш кола на лизинг, три минути след като си се оплакала, че в момента не си в състояние дори едни ботуши да си купиш. Или ще ти излезе с гениалната идея да тренираш фитнес, при положение, че имаш всички признаци на дископатия. Това е човекът, който може просто да извика: „Дай да го заровим в близката градинка!“, след като си се жалвала в продължение на час, че твоят човек вчера се е държал ужасно. Странно е, но след няколко такива гадни съвета, на човек някак си му става по-леко на душата.\nИмах една съученичка в началното училище – викаха й Принципната. Още в онази невръстна възраст техните така я бяха възпитали, че целият й крехък светоглед се подчиняваше на това как стоят нещата „по принцип“. Честно казано не знам какво стана с това момиче, не съм я виждала от бая години, но няма да се учудя ако с течение на времето й се е наложило да преразгледа леко теорията си за нещата от живота.\nНе ме разбирай погрешно – страхотно е човек да има принципи. И да ги следва. Само дето повечето хора не го правят – в противен случай светът щеше да е едно подредено и уютно местенце. Но, както вече стана дума има и такива индивиди, за които истината е преди всичко! Това е житейското верую на тези дълбоко принципни личности. Говорим за онази твоя приятелка, която не щади никой, ако е сгазил лука по някакъв начин. Тя е готова да заклеймява неуморно порока дори за онези, които са самата непорочност. Нейната любима дума е „никога“.\n- Не те ли е срам да излизаш с женен? Аз лично никога не бих направила такова нещо! Подло е!\nИ тя наистина си вярва! Жената-будна никога не би изневерила на гаджето, не би тормозила близките си, не би се оставила да я използват, не би се хранила след шест вечерта! Жалко, че животът не обича думата „никога“.\nАко въпросното момиче се е омъжило рано-рано, за отрицателно време може да се превърне в същинска досадница от класически тип. Тя учи всички как да живеят, при това не само в профилирани отрасли като „готвене за любимия мъж“ и „оптимизиране на прането“, но и въобще по всички въпроси на личното щастие. За нея няма проблем, по който, тя, като омъжена жена, да не е експерт. Не можеш да се пребориш с това създание с помощта на нормални аргументи. Остава ти едничката надежда да чакаш кога първите подводни камъни на съпружеския живот ще се появят в лазурното море на нейния брак, за да я извадят от състоянието й на нагло самодоволство.\nКато малка разказвали ли са ти приказката за онази жена, която слязла за нещо в мазето, видяла да виси през гредите на тавана брадва и започнала да се вайка, че някой слънчев ден като се омъжи, ще й се роди син, той ще слезе в мазето да вземе нещо и брадвата ще му падне на главата и ще го убие и т. н. и т. н. Е, тази женица прилича досущ на нашата героиня. Тя е нещо като мрачна пророчица - във всяка ситуация и във всяко нещо вижда невероятно количество непредвидени от никой друг усложнения и потенциални заплахи. От нея ще чуеш примерно следното:\n- Слушай, ако влезеш в автобуса с тази чанта, като нищо ще те оберат. Не виждаш ли, че не се закопчава добре. Направо си го просиш. Знаеш колко джебчийки обикалят наоколо, нали? Те това и чакат! Най-добре ще е да слагаш чантата си на врата преди да се качиш в рейса като предварително извадиш парите си от портмонето и сложиш една част в джоба, а другата – в сутиена!\nЕ, може да ти звучи малко прекалено, но горе-долу така стоят нещата. Ако позволиш на подобни личности да те „облъчват“ с негативизма си и да ти объркват представите за живота, като нищо ще провесиш послушно дамската си чанта на врата и с мъка ще ровиш под дрехите си, за да откриеш, къде, за бога, си сложила петолевките. Но това не е всичко! Дори да не послушаш съвета й, всеки път, когато пътуваш с автобус, ще се оглеждаш с подозрение наоколо и ще ти се привиждат крадци.\nДори там, където нещата са прости и ясни, нашата умница се опитва да открие теле под вола:\n- Ами ако е женен и просто не си носи халката? На твое място бих проверила в гражданското...\nНо нека да сме максимално честни - въпреки че в 99% от случаите ти се иска да й извиеш врата, в един на сто нейната мнителност може да ти спаси кожата. Като онзи път, когато една приятелка посъветва друга да прати на колегите си в румънския офис своя снимка по факса преди да замине в командировка за всеки случай – ако евентуално вземат, че й откраднат телефона и портмонето.\nТази жена сигурно има роднинска връзка с майка Тереза! Тя е самото добродушие и благост, удобно приятелско рамо, създадено специално, за да плачеш върху него. В арсенала й няма кой знае колко средства за утешение. Целият набор се състои от банални фрази от типа на „Не плачи.“, „Всичко ще се оправи, ще видиш!“, „Все някой ден ще го срещнеш!“, „На всеки му се случват такива неща!“. Но това момиче определено знае как да ги използва. Тя, както никой друг, умее да оказва скоростна психиатрична помощ почти без думи – с клатене на глава, като се облива в сълзи заедно с теб, като ти приготвя достатъчно силно питие... Тя не се притеснява да каже на друга жена: „Ама погледни се каква си красива! Виж какви очи имаш! Каква коса, каква фигура! На всичкото отгоре си толкова умна и талантлива! Бива ли да се тормозиш заради такова нещо!“ Малко нежни създания биха наговорили толкова суперлативи на други нежни създания, това си е направо дарба.\nТя измисля стратегии и разработва планове за близкото и далечното бъдеще. До най-малкия детайл, с всичките му тънки психологически обрати, изненадващи решения и нестандартни ходове:\n- Значи, в началото трябва да му дадеш да разбере, че... След като се притесни малко, идва време да действаш... Дай си вид, че нищо не е станало... После започни деликатно да подхвърляш у вас списания за бременни, така че той постепенно да започне да се замисля за деца. И тогава се направи, че имаш лека забежка встрани...\nВ резултат на което пред очите ти се разгръща хитроумен план как да превърнеш половинката от обикновено гадже в улегнал съпруг и баща на децата ти.\nИма само две неща, които нашият гениален сгратег не отчита. Първо, животът винаги е по-благосклонен към онези, които избират прекия път пред сложно скроените планове, назовават нещата с истинските им имена и карат направо пък каквото ще да става. И второ – на нас, простосмъртните, трудно ни се удава да реализираме супер заплетени стратегии. Ако разбира се, не сме някакви маниаци, Александър Македонски или Наполеон Бонапарт.\nОбикновено той се озовава в женската компания за определен момент поради стечение на обстоятелствата – мъж, който ви съчувства, просто някой добър приятел, общ познат, колега... Често това е този, когото питат за „мъжко мнение“ и когото молят да отвори бутилката с вино или да пренесе багажа на някоя от вас, когато си сменя квартирата. Мъжете рядко дават съвети на жените. Струва им се, че това ще ги натовари с отговорност за последиците, а те не обичат да се бъркат в чуждите работи. Е, сигурно затова мъжките съвети са толкова тачени и почти винаги са на място. Въпреки че понякога, меко казано, не ти галят ухото.\nЕто вече разполагаш с що-годе пълен списък на основните действащи лица в женския съвет, който е винаги готов за бързо реагиране и поема върху себе си всичките ти малки и големи грижи и неволи. Всъщност няма никакво значение дали съветите са правилни или неправилни, добри или лоши, ценни или безценни. Най-важното качество на този неформален орган е, че когато имаш проблем, пък дори и да нямаш, а само така да си си втълпила, има с кого да го разнищиш надълго и на широко, пред кого да си излееш мъката, с кого да псуваш на воля, от кого да чуеш някои свръхсекретни тайни за живота. После съпоставяш противоположните мнения, както и тези, които не си предполагала, че ще чуеш, плюс онези, които не ти вършат грам работа. И сега можеш спокойно да седнеш, да поразмърдаш собствения си мозък и сама да вземеш решение. Най-хубавото е, че дотогава вече ти е поолекнало на душата, защото за пореден път си установила, че не си сама на тоя свят. А в крайна сметка пак ще постъпиш както прецениш сама.\nЕтикети: гадже, забавления, кариера, лъжа, любов, любовна връзка, общуване, отношения, приятели, семейство\nКак тълкуват хората смелото ти поведение?


Стоматология - зъболекар за Вас - Пародонтоза и бременност\nПародонтоза и бременност\nСпоред едни от последните изследвания на Американската академия по пародонтология (ААП) и Европейска федерация по пародонтология (ЕФП), развитието на пародонтоза по време на бременност, може да доведе до различни нежелани последствия, като преждевременно раждане или раждане на бебе с прекалено ниско тегло.\nЦентърът за контрол и превенция на заболяванията (ЦКПЗ) информира, че бебетата, родени 3 седмици преди термина, могат да развият различни респираторни, зрителни, слухови или храносмилателни заболявания. Сред дългосрочните здравословни проблеми, характерни за новородените с ниско тегло (под 2,5 кг), могат да се посочат забавените двигателни или социални умения, както и когнитивните увреждания.\nААП и ЕФП успокояват бременните жени с твърдението, че нехирургичните лечения на пародонтоза са напълно безопасни за бъдещите майки и техните деца. Ежедневното миене на зъбите, почистването с конец и яденето на твърди храни, могат значително да намалят риска от развитие на пародонтоза, съветват лекарите.\nСлед развитието на кариес, пародонтозата е второто най-широко разпространено стоматологично заболяване. Най-честите причини за неговата поява са лоша устна хигиена и нездравословен начин на живот. Първи признаци за развитие на пародонтоза са чувствителност, зачервяване, подуване, отдръпване или кървене на венците, лош дъх и загуба на зъби.


Почина и фелдшерът, отказал лечение - Портал Асеновград\nHomeЛайфстайлПочина и фелдшерът, отказал лечение\nПочина фелдшерът от село Климент, който отказа лечение в шуменската болницата и зарази с новия коронавирус над 30 близки и пациенти от село Тъкач, където практикувал. Това каза за Радио Шумен кметът на община Каолиново Нида Ахмедов.\nМедикът и съпругата му напуснаха шуменската болница, отказвайки да се лекуват. Двамата бяха приети с доказан COVID-19 и увредено общо състояние. В сряда вечерта почина съпругата на фелдшера. След отказ на погребалните агенции жената беше погребана вчера от доброволци към общината, каза Ахмедов. Днес ще бъде погребан и фелдшерът.\nТой е бил на 80 години, а съпругата му – на 74 години. Фелдшерът е отричал съществуването на вируса, каза кметът на Каолиново.\nНида Ахмедов е отправил запитване към към шуменските народни представители по какъв начин е уреден законово въпросът с погребенията на починали хора с COVID-19.\nДо края на деня ще бъдат направени тестове за коронавирус и на останалите работници от „Каолин“, каза още Нида Ахмедов. Ще бъдат изследвани 40 работници на фирмата.


капителните колони. Освен това специалистите открили фрагменти от древна мъжка статуя. Според археолозите такива статуи се използвали при строителството на сгради в доста по-късна епоха от тази, в която е изграден храма. В...\nнякои от селищата около Черно море. Днес слагаме знак за равенство между древните елини и гърците, но названието гърци и Гърция са късно наименование с латински произход. От Омир разбираме, че местните жители...\nПътуване до Англия не може да премине без да се посети Стоунхендж – най-известният мегалитен паметник в света. Още през 1986 година Стоунхендж е вписан в списъка на световното наследство на Юнеско, а това, което...\nсъвременното протезиране са поставени в Древен Египет. Там е открита най-древната протеза, която представлява дървен палец, който дори според съвременните стандарти е доста функционален. Нейната възраст е 3 хиляди години...


10 ЕВТИНИ НАЧИНА ДА ПРЕКАРАТЕ ДЕНЯ НА ПСИХИЧНОТО ЗДРАВЕ - УЕЛНЕС\nКогато лятото се търкаля, е изкушаващо да мислите, че слънчевите душове и плажните дни ще отмият всякакви трудности за поддържане на психичното здраве. Но за мнозина топлото време носи нови предизвикателства като оголване на белези за самонараняване, справяне с проблемите с изображението на тялото, управление на високите очаквания за перфектното лято, справяне с липсата на структура и поемане на финансовите тежести от тежкия туристически сезон.\nЗа щастие, когато стресорите започнат да се натрупват, денят на психичното здраве е един от най-добрите инструменти в личния ви живот уелнес комплект.\nЕвтини начини за подобряване на психичното ви здраве\nПреди свободното си време, проверете с ума и тялото си. Чувствате ли се изчерпани? Изтощен? Самотен? Разтревожен, неспокоен? Въз основа на вашата оценка, опитайте няколко от тези евтини идеи за нулиране, презареждане и максимално използване на лятото.\nпризнаци на стрес и тревожност\n1. Изпотявайте се\nУплашен от нови фитнес зали? Няма по-добро време от деня, което да опитате, от ранния следобед. Студиата обикновено предлагат интро и основни часове по обяд, когато посещаемостта е по-ниска. Това е чудесна възможност да изпробвате тази модерна нова тренировка с по-бавни темпове и само с шепа други хора.\nАко обичате да се наслаждавате на открито, откриването на нова пътека за бягане, колоездене или туризъм близо до вас е чудесна алтернатива за фитнес! Бонус: Намерете студио, което предлага нова студентска сделка и се възползвайте от безплатни или значително намалени падащи цени.\n2. Опитайте „Танго за торби за боклук“\nМоже да изглежда неинтуитивно да почиствате в почивния си ден, но ако сте човек, който трудно се отпуска, докато се взира в голяма бъркотия, тогава вече знаете ползите от чистото пространство за нивата на стрес. Физическата среда влияе пряко на нашето психологическо здраве . Изследванията показват, че физическата бъркотия допринася за психическата бъркотия, възпрепятстваща способността за почивка и фокусиране.\nЗапочнете с справяне с малко пространство като работния плот на компютъра или един шкаф и преминете към Чанта за боклук Танго - 10 минути, прекарани в събиране на бъркотията в торба за боклук. След като започнете и завършите един проект, надградете този импулс, за да се справите със следващия.\n3. Изпробвайте терапията с градинарство\nЗнаете ли, че изследванията показват корелация между 30 минути градинарство и намалени нива на кортизол? Изкопаването на мръсотия и издърпването на плевелите всъщност са полезни за вашето здраве! Няма двор? Няма проблем - кутия с прозорци или градина за кухненски билки също.\nИ ако наистина искате да участвате в действието, но нямате средства, потърсете a общност градина . Тези зелени убежища са проектирани така, че съседите или да наемат индивидуален парцел, или да се грижат колективно за градината. Хей, може би дори ще създадете нови приятели!\nЦена: $ 2,50 за стартов пакет от 6 едногодишни\n4. Проследете камион за сладолед\nХранете се с жажда за носталгия и се поглезете със сладък спомен. Докато носталгията може да предизвика всякакви емоции, има много начини тя също да ни радва. С работни места и отговорности, които ни водят до далечни места, психологията на носталгията може да се противопостави на чувството за самота и ни помагат да се чувстваме по-близо до близките на далечни разстояния. И така, какво ще бъде, хлапе? Поп бомба, барабан или сандвич със сладолед?\nЦена: 1,25 - 4,50 долара\n5. Търсете тишината\nНезависимо дали редовно практикувате духовност, отделяне на време за медитация или молитвата е ключ към общото здраве. За съжаление, в заетостта на обикновената седмица няма много места, където да открием пълна тишина. Намирането на място за уединение и внимателност е почти гарантирано, че ще започнете почивния си ден с добра нота и ще нулирате ден, който е преминал зле.\nИзползвайте почивния си ден, за да разгледате църква или парк, по които обикновено бихте се втурнали. Седнете с мислите си, кажете няколко молитви или просто изчистете ума си и просто присъствайте.\n6. Отидете на (аудио) приключение\nНе можете да си позволите ваканция? Какво ще кажете за престой? За цената на филм се изгубете в добра книга или серия от подкасти за цял ден. Вземете го със себе си във влака, в колата, на плажа, на витрини, на разходка или дори на кафе.\nЩе се изненадате колко лесно дейности, които изглеждат създадени за двама, се чувстват много по-малко самотни в компанията на бестселър или епизоди, които не можете да оставите.\nЦена: Безплатно! (с библиотечна карта)\nкак да се справим с параноично разстройство на личността\n7. Помогнете на съседа\nИма добра причина да използваме почивен ден това лято, за да помогнем на ближния. Освен облекчение или подкрепа на преживяванията на получателя, помощниците също жънат плодовете на своята щедрост с повишено удовлетворение от живота, намален риск от депресия и подобрен общ уелнес.\nИзтеглете приложение като DEED, което отговаря на хора с еднократни и повтарящи се възможности за доброволци, за да намерят организация, която се нуждае от вашата помощ. Или просто да предложите разходка, да посетите роднина или да оставите кафе за новата майка в съседство.\n8. Отидете на разходка в градината\nРазгледайте собствения си квартал - или нов за вас квартал. Планирайте маршрут или се насладете на редкия случай да няма къде да бъдете и да се лутате безцелно, докато обхващате най-добрите цветове на блока. Въпреки че отдавна знаем физическите ползи от упражненията, проучване от 2018 г. потвърди, че физическото упражнение също е „значително и смислено свързано със самостоятелно отчетена тежест за психичното здраве“.\n9. Пригответе си собствено студено кафе\nМоже дори да не се изненадате да научите това Доказано е, че кафето влияе положително на настроението и мозъчната функция . Но вероятно ще се изненадате, когато научите колко лесно е да го направите направете си студена варя . За цената на няколко лате, инвестирайте в собствения си стартов комплект и се събудете до кафето, което е по-добро от закупеното в магазина през останалата част от седмицата.\nСигурен можете да си купите изискан производител на студена напитка , или можете просто да използвате всеки голям буркан, който вече е във вашата кухня. Вашият понеделник сутринта със благодарности!\nЦена: Безплатно (ако имате утайка от кафе вкъщи!)\n10. Отидете синьо\nЗатворете очи и си представете как безопасно се носите на лодка. Бризът мирише на вода и се чувства хладен, но не и студен на лицето ви. Плискането на водата е ритмично спрямо плавателния съд и не е нищо друго освен синьо между вас и хоризонта. Трудно е да си представим, че ще бъдете стресирани от крайни срокове, графици и сметки в тази сцена.\nОказва се, че всъщност има наука, подкрепяща когнитивните и емоционални ползи от това да си близо до водата. Затова намерете река, езеро, басейн, плаж или дори лежерен душ и оставете водата да действа магически .\nТоплото време не означава, че поддържането на психичното ви здраве е на пауза. Летните горещини могат да осигурят различни и вълнуващи начини да прекарате деня на психичното здраве - и те не трябва да разбиват банката!\nза какво е генеричен клоназепам\nмисля, че имам тревога\nпърва терапевтична сесия за депресия\nколко тийнейджъри страдат\nпризнаци на биполярност при тийнейджъри\nслед настъпване на развод периодът на възстановяване обикновено не започва около