Учебник по Музика за 9. клас - Анубис - store.bg\nКниги Учебници и помагала 9. клас Музика Музика за 9. клас - Янна Рускова, Стефан Хърк...\nМузика за 9-ти клас\nРазмери 21.00 / 28.00 / 0.03 cm\nУчебният предмет музика се изучава в 18 учебни часа. Продължава надграждането на музикалното образование, свързано с история на музиката, музикалните жанрове и стилове. Акцентът е поставен върху пълноценното общуване с музиката и реализиране на музикалните дейности (слушане и изпълнение), чрез разнообразни и адаптирани примери. Учебникът предлага изключително разнообразна музика по всички теми.\nАкцентът в обучението е поставен върху:\nразнообразни музикални явления - джаз, рок, оперета, поп, мюзикъл, рок опера, класика, характерни за XX век;\nмузика, популярна у нас и по света, съвременна музика, българско музикално изкуство на световната сцена.\nОсновните рубрики надграждат, дообогатяват и подпомагат разбирането на учебния материал: "Музикална арена" - интересни задачи за оценка и самооценка, свързани с прилагане на ИКТ, музикални провокации и други; "Музикален калейдоскоп" - допълнителна информация; "Въпроси и задачи" за проверка и оценка.\nНа страниците на изданието има код за достъп до електронния вариант на учебника.\nЗа да оцениш учебника "Музика за 9. клас", избери цифрата отговаряща на твоята оценка по десетобалната система:\nЯнна Рускова, Стефан Русков, Магдалена Лобутова, Юлиана Близнакова\nЯнна Рускова, Стефан Русков, Магдалена Лобутова, Юлиана Близнакова, Розалина Паскалева, Маргарита Врачовска\nКнига за учителя по музика за 6. клас\nКниги от Стефан Русков\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... "Учебникът по музика за 4. клас е атрактивна книга за музиката. Той съдържа богат музикален материал (песни за пеене и произведения за слушане), разнообразни илюстрации, които осигуряват възможност за провеждане на интерактивен учебен процес и постигане на учебните цели. Учебникът е структуриран в логична последователност в синхрон с учебната програма. При неговото разработване водещи са принципите за: креативност; емоционалност, образно мислене и развитие на познавателна активност, в областта на музиката. Учебното съдържание е разработено така, че да ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. Учебникът е одобрен от МОН. ... Учебната система по музика за 6. клас се състои от: учебник книга за учителя табло "Танци на балканските народи" аудиодиск Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е одобрено от МОН и е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. Oдобрен със заповед № РД 09 - 1537 / 08.02.2017 г. ... Учебникът по музика за 5. клас на ИК "Анубис предлага различни музикални предизвикателства като изпълнение на песни и танци, състезания, игри и решаване на загадки и съдейства за формирането на музикална култура на у учениците. Учебникът съдържа атрактивни музикални дейности като: пеене на песни, различни по стил и жанр; слушане на произведения от българската и световната музикална съкровищница; работа с различни източници на музикална информация; интерпретиране на наученото по музика според ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебната система по музика за 4. клас на издателство "Анубис" се състои от: учебник книга за учителя табло Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебникът отразява същността и спецификата на музикалното изкуство, оригинално адаптирани към възрастта на учениците в 11 основни теми. Основните цели на обучението в 3. клас са интерпретирани основно през разнообразна музика за изпълнение и слушане. Всички уроци въвеждат в темата чрез атрактивните си заглавия. Те могат да служат за мотивация още при въвеждане в темата. В 3. клас се формират понятия в областта на музикалните инструменти, метрум и размер, елементи на нотописа, музикални жанрове. Учебникът предлага възможност за активно включване на децата в процеса ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебникът осигурява възможност за ефективна работа както на учениците, така и на учителите. Учебната система по музика за 7. клас на издателство "Анубис" се състои от: учебник учебно табло книга за учителя Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е одобрено от МОН и е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция & ...\nКниги от Стефан Русков - пълен списък\nКниги от Янна Рускова\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. Учебникът е одобрен от МОН. ... Учебната система по музика за 2. клас се състои от: учебник книга за учителя Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е одобрено от МОН и е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. Oдобрен от МОН със заповед № РД 09 - 1582 / 08.02.2017 г. ... Учебникът е оформен като атрактивна книга за музиката. Учебното съдържание в нея е разпределено в 32 часа за нови знания, 24 часа за затвърдяване и обобщение, 6 часа за наблюдение, 2 часа за диагностика. Илюстративният материал е водещ компонент на всяка страница - комбинация от рисунки, снимки, схеми, графики и др. За разработване на учебното съдържание са заложени принципите на интерактивност, интегрираност и достъпност. Така се постигат условия за развитие и формиране на музикалния слух като съществен ...\nОбразованието е наша мисия. Изданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебната система по музика за 5. клас се състои от: учебник книга за учителя табло "Български музикален фолклор" аудиодиск Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебната система по музика за 2. клас се състои от: учебник книга за учителя Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебната система по музика за 6. клас се състои от: учебник книга за учителя табло "Танци на балканските народи" аудиодиск Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебната система по музика за 3. клас на издателство "Анубис" се състои от: учебник учебно табло книга за учителя Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Книгата за учителя съдържа: психолого-педагогически опори - практически насоки, подпомагащи работата на учителя в периода на преход, в процеса на адаптация, социализация и работа с деца с различен стил на учене; стратегически модел на обучението по музика; тематично годишно разпределение; подробни методически насоки за всеки урок; допълнителни материали - задачи, игри, ребуси и загадки с музикално съдържание. Учебната система по музика за 1. клас се състои от: учебник книга за учителя Изброените компоненти от учебната система се продават ...\nКнига за учителя по музика за 7. клас\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебната система по музика за 7. клас на издателство "Анубис" се състои от: учебник учебно табло книга за учителя Изброените компоненти от учебната система се продават поотделно. За да закупите някой от тях, последвайте съответния линк. Настоящото издание е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nКниги от Юлиана Близнакова\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Сборник по математика за 9. клас на издателство "Анубис". Настоящото издание е съвместимо с учебната програма за 2022/2023 г. Ако имате нужда от подвързия за различни формати учебници, тетрадки и учебни помагала, посетете нашата специална секция "Подвързии". ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Книгата предлага: картинни ребуси (14); кръстословици (17); кръгословици (14); криптограми, в които се търсят и откриват важни химични понятия (11); любопитни факти за историята на химията и за творческия път на бележити учени химици; наименованията на химични елементи, химични съединения, технологични процеси; и други. Кръстословиците и кръгословиците са направени отделно за седмокласници, за осмокласници, за деветокласници и за десетокласници, което се обяснява с различния понятиен апарат по химия в отделните класове на средното училище. Всяка " ...\nИзданието е съвместимо с настоящата учебна програма. ... Учебникът е съобразен по структура и съдържание с изискванията на учебната програма по изобразително изкуство за 9. клас . Предлага богата визуална и текстова информация за света на изкуството, връзката му с религията, сценичните изкуства. В учебника е представена по интересен начин дейността на художествените галерии и музеи. Методическият апарат, чрез който е разработено учебното съдържание, включва задачи за наблюдение, за описание и за практически дейности с класическите и новите средства за информация и комуникация. На страниците на учебника са представени ...\nОще книги от Стефан Русков\nОще книги от Янна Рускова\nОще книги от Юлиана Близнакова\nКниги от Стефан Хърков\nIelts Complete CD\nСъвременен български език - фонетика морфология\nНай-популярно в "Музика за 9-ти клас"\nВенцислав Димов, Стефанка ...\nЯнна Рускова, Стефан Хърков, ...\nЛозанка Пейчева, Стефанка ...\nУчебници по Информационни технологии за 6. клас на Просвета\nУчебници по Немски език Exakt fur Dich A2 за 8. клас Клет\nФизика и астрономия за 8. клас на Педагог 6\nКниги от поредицата "Афоризми от..."\nИзползваните в представянето на учебника "Музика за 9. клас - Янна Рускова, Стефан Хърков, Стефан Русков, Юлиана Близнакова" текстови, графични и други материали са собственост на носителите на авторските им права.


Александър Дюма — Граф Монте Кристо (107) — Моята библиотека\nГраф Монте Кристо (107)\nОтделението на затвора Ла Форс, където поставят най-тежките и опасни престъпници, се нарича дворът Сен Бернар.\nЗатворниците го бяха нарекли на своя цветист език Трапът на лъвовете, навярно затова защото задържаните тук имат зъби, които хапят често решетките, а понякога и пазачите.\nТова е затвор в затвора, стените му са двойно по-дебели от останалите. Един ключар проверява всеки ден грижливо тежките железни врати, а по херкулесовската снага и студения, пронизващ поглед на надзирателите личи, че са били нарочно избирани, за да владеят поданиците си със съобразителност и терор.\nДворът на това отделение е заграден с грамадни зидове, през които слънцето се плъзга косо, когато се реши да надникне в тази бездна на нравствена и телесна грозота. По неговата каменна настилка още от съмнало скитат загрижени, унесени, пребледнели като призраци тия, които правосъдието държи приведени под острата секира.\nТе се долепят и гушат покрай зида, погълнал и запазил малко топлинка. Стоят и разговарят по двама, но по-често се усамотяват и непрестанно поглеждат към вратата, откъдето повикват някого от обитателите на тоя мрачен дом или захвърлят в бездната нова сгурия от пещта на обществото.\nЗатворът Сен Бернар има отделна приемна: правоъгълник, оформен от две успоредни решетки, поставени на три стъпки разстояние една от друга, така че посетителят не може да се ръкува със затворника или да му подаде нещо. Приемната е тъмна, влажна и ужасна, особено когато човек си помисли за страшните изповеди, които са се плъзгали между решетките и са ги покрили с ръжда.\nНо колкото и да е отвратително, това кътче е раят, гдето идват да се докоснат отново до желаното, любимо общество хората, чиито дни са преброени: толкова нарядко се излиза от Трапа на лъвовете, за да се отиде другаде, освен на бариерата Сен Гак, в каторгата или в единична килия!\nВ този двор, който току-що описахме, гдето капеше студена влага, се разхождаше с ръце в джобовете на фрака си един младеж, наблюдаван с особено любопитство от жителите на Трапа.\nБи могъл да мине за елегантен по кройката на дрехите си, вече на парцали, макар че не бяха вехти: тънкото меко сукно по здравите места възстановяваше лесно лъскавината си, щом ръката на затворника започваше да го оглажда, за да го поднови.\nСъс същата грижа закопчаваше той и батистената риза, променила твърде много цвета си, откакто го бяха довели в затвора, а лачените ботуши изтриваше с кърпичка с бродирани инициали и благородническа коронка.\nНякои обитатели в Трапа на лъвовете наблюдаваха с особено внимание грижата, която този затворник проявяваше за външността си.\n— Гледай, гледай как князът се разкрасява! — каза един крадец.\n— Той си е и без това красив — обади се друг. — Ако имаше гребен и помада, би затъмнил всички господа с бели ръкавици.\n— Фракът му трябва да е бил съвсем нов, ботушите му са чудесно лъснати. Голяма чест е за нас, че имаме такива почтени събратя; а ония разбойници стражарите са страшни негодници: да изпокъсат от завист такива дрехи!\n— Изглежда че е прочута птица — обади се друг. — Какво не е, вършил… и все, както трябва!… А пък е толкова млад. Браво на него!\nОбектът на това отвратително възхищение като че се наслаждаваше на похвалите или най-малко на изпаренията им, защото думите не чуваше.\nСлед като довърши тоалета си, той се приближи към прозорчето на лавката, гдето се бе облегнал един пазач:\n— Слушайте, господине, заемете ми двадесет франка, в най-скоро време ще ви ги върна; с мене не се излагате на никаква опасност. Помислете си само — милионите на моите родители са повече, отколкото са вашите франкове… Дайте ми, моля ви се, двадесет франка да си платя — купон за храна и да си купя халат. Ужасно се мъча да стоя все в тоя фрак и тия ботуши. Как може един княз Кавалканти да стои така, господине?\nПазачът му обърна гръб и сви рамене. Не се изсмя дори на тия думи, които биха развеселили друг; защото бе чувал много такива приказки, или по-точно ги слушаше постоянно.\n— Добре — заяви Андреа, — вие сте безсърдечен човек и аз ще наредя да ви уволнят.\nТози път пазачът се обърна и се разсмя с глас. Затворниците ги наобиколиха.\n— Казвам ви — продължи Андреа, — че с тази жалка сума ще мога да си платя една дреха и една стая, за да има къде да приема прилично важната личност, която днес-утре ще ме потърси.\n— Прав е! Прав е! — потвърдиха затворниците. — Личи си, дявол да го вземе, че е човек от добро общество.\n— Дайте му тогава двайсет франка — отвърна пазачът, като се облегна на другото си грамадно рамо, — не сте ли длъжни да помогнете на един другар?\n— Аз не съм другар на тия хора — възрази надменно младежът, — не ме обиждайте, нямате право.\nКрадците се спогледаха, понесе се глух шепот и бурята, повдигната от предизвикателството на пазача, а още повече от думите на Андреа, започна да тътне около затворника аристократ.\nПазачът, уверен, че ще изкрещи своето quos ego, ако вълните станат много бурни, ги оставяше да се засилват постепенно, за да даде урок на досадния молител и да се позабавлява през дългото дежурство.\nКрадците вече започнаха да се Приближават към Андреа; едни викаха:\n— Да го сритаме! Да го сритаме!\nЖестоко наказание, при което бият не с ритници, а с подковани обуща всеки събрат, изпаднал в немилост пред тия господа.\nДруги предлагаха така наречената „змиорка“: напълват с пясък, камъчета или по-едри монети — ако ги имат — една носна кърпа, увиват я като змия и палачите започват да удрят с нея жертвата по плещите и главата.\n— Да нашибаме с камшик господин красавеца — предложиха трети. — Честната особа!\nНо Андреа се обърна към тях, намигна, наду буза с език и чмокна с устни — нещо равнозначно на най-различните видове тайно разбирателство между разбойниците, принудени да мълчат.\nТози масонски знак бе научил от Кадрус.\nВеднага го приеха за свой човек.\nПрибраха кърпите, подкованата обувка зае отново мястото си — на крака на главния палач. Чуха се гласове, че господинът има право, може да е наистина почтен човек, а те желаят да покажат, че са за свобода на съвестта.\nШайката се дръпна. Пазачът се изненада, улови веднага Андреа за ръцете и взе да го претърсва, отдавайки на по-веществено очарование тази внезапна промяна сред обитателите в Трапа на лъвовете.\nАндреа не се противопостави, макар и да роптаеше.\nИзведнъж от прозорчето се чу гласът на надзирателя: — Бенедето!\nПазачът пусна жертвата си.\n— Търсят ли ме? — попита Андреа.\n— В приемната — добави гласът.\n— Виждате ли, идват да ме потърсят. Да, драги господине, ще видите дали можете да се отнасяте с един Кавалканти като с кого да е!\nАндреа се плъзна като черна сянка през двора и се втурна през открехнатата вратичка, като остави събратята си и дори самия пазач да се чудят и маят.\nВикаха го наистина в приемната и ние би трябвало да се изненадаме от това не по-малко от самия Андреа; защото откакто бе влязъл в Ла Форс, вместо да използува правото да пише, за да помоли някого да го потърси, хитрият младеж бе запазил стоическо мълчание.\n„Очевидно е — казваше си той, — че ме покровителствува някоя силна личност, по всичко си личи: неочакваното забогатяване, лекотата, с която изглаждах всички пречки, набързо стъкменото семейство, даденото ми прочуто име, жълтиците, които валяха като дъжд по мене, великолепните сродявания, които ми бяха обещани. Едно нещастно забравяне от страна на добрата ми съдба, отсъствието на покровителя ми ме погубиха наистина, но не напълно, нито завинаги! Ръката, която ме покровителствуваше, се отдръпна за миг, но ще се протегне отново, да ме извлече тъкмо когато смятах, че ще полетя в бездната.\nЗащо да се излагам тогава на необмислена постъпка? Може да разсърдя покровителя си! За него съществуват две възможности да ме измъкне: едно тайнствено бягство, заплатено със злато, или натиск върху съдиите да ме оправдаят. Преди да заговоря или да действувам, ще почакам да се убедя, че съм напълно изоставен; тогава…“\nАндреа си бе изградил план, който можеше да мине за хитър; този негодяй умееше храбро да напада и твърдо да се отбранява. Страданията в общите килии и всички възможни лишения му бяха известни — понасял ги бе. Но вродените вкусове или по-скоро навикът постепенно взе връх. И Андреа страдаше, че е гол, нечист, гладен; времето му се струваше дълго.\nТъкмо в този миг на досада гласът на надзирателя го повика в приемната.\nАндреа усети, че сърцето му подскочи от радост. Много рано беше още за следователя, а много късно за директора на затвора или лекаря; беше значи неочаквано посещение.\nЗад решетката в приемната, гдето го въведоха, разширените му от любопитство очи зърнаха мрачното и умно лице на Бертучо, който гледаше с тъжна изненада решетките, заключените врати и сянката зад кръстосаните пръчки.\n— О-о! — промълви Андреа, дълбоко трогнат.\n— Добър ден, Бенедето — поздрави Бертучо с кух и звънък глас.\n— Вие! Вие! — отговори младежът и започна да се оглежда уплашено.\n— Не ме ли позна, нещастнико! — отвърна Бертучо.\n— Млъкнете, моля ви се, млъкнете — промълви Андреа, който добре познаваше тънкия слух на тия стени. — Боже, боже, не говорете толкова високо!\n— Сигурно би желал да поговориш насаме с мене, нали? — запита Бертучо.\n— Да, разбира се — отвърна Андреа.\nБертучо потърси нещо в джоба си, после направи знак на един пазач, когото забеляза зад стъклото на прозорчето.\n— Прочетете — каза му той.\n— Какво е това? — попита Андреа.\n— Заповед да те заведат и настанят в отделна стая и да ми позволяват да те виждам.\n— О! — подскочи от радост Андреа. Но веднага се затвори в себе си:\n„Пак непознатият покровител! Не ме е забравил! Искат да открият тайната ми, щом ще разговаряме в отделна стая. В ръцете ми са… Бертучо е изпратен от покровителя!“\nПазачът поговори за момент с някакъв началник, после отвори двете железни врати и отведе самозабравилия се от радост Андреа в една стая на първия етаж, която гледаше към двора.\nСтаята беше варосана като всички стаи в затворите. Имаше весел вид, който се стори на Андреа просто лъчезарен; печка, легло, стол и маса съставяха разкошната й мебелировка.\nБертучо седна на стола. Андреа се отпусна на кревата. Пазачът си отиде.\n— И така — започна управителят — какво ще ми кажеш?\n— А вие? — каза Андреа.\n— Говори най-напред ти…\n— О, не, вие има да ми съобщите много нещо, щом сте дошли да ме търсите.\n— Така да бъде. Ти си продължил значи безчинствата си: крал си, убил си.\n— Слушайте, ако сте накарали да ме доведат в отделна стая, за да разправяте тия неща, не си е струвало трудът. Зная ги. Но има други, които не зная. Да поговорим за тях, ако обичате. Кой ви изпрати?\n— О, много бързате, господин Бенедето!\n— Нали? Право към целта. И главно без излишни приказки. Кой ви изпрати?\n— Откъде знаете, че съм в затвора?\n— Отдавна те открих в модния нахалник, който яздеше така елегантно по Шанз Елизе.\n— Шанз Елизе!… Ахаа! Пари, както се казва при игра на „дилаф“… Шанз Елизе!… Я да поговорим малко за баща ми, ако искате!\n— Че кой съм аз?\n— Вие, драги господине, сте осиновителят ми… Но предполагам, че не вие сте оставили на мое разположение стоте хиляди франка, които пропилях за четири-пет месеца; не вие сте ми изковали за баща някакъв италиански благородник; не вие сте ме въвели в светските кръгове и сте ме поканили в Отьой на вечеря — която още помня — заедно с най-доброто парижко общество, с един кралски прокурор — и сбърках, че не задълбочих познанството си с него, защото можеше да ми бъде много полезно сега; не вие най-после ми поръчителствувахте за един-два милиона, когато се случи това злополучно откриване на тайната ми… Хайде, разказвайте, уважаеми корсиканецо, разказвайте!\n— Ще ти помогна. Ти спомена преди малко Шанз Елизе, достойни ми осиновителю.\n— А на Шанз Елизе живее един много; много богат господин.\n— В чийто дом ти си извършил кражба и убийство, така ли?\n— Господин граф дьо Монте Кристо?\n— Вие го назовахте — както казва Расин. Е добре! Трябва да се хвърля в обятията му, да го притисна до сърцето си и да извикам: „Татко! Татко!“ — както казва господин Пиксерекур?\n— Да не се шегуваме! — отвърна сериозно Бертучо. — Такова име не бива да се произнася тук и така, както го изрекохте вие.\n— Ами! — промълви Андреа, малко слисан от тържественото държане на Бертучо. — Защо пък не бива?\n— Защото човекът с това име е дотолкова облагодетелствуван от съдбата, та не може да бъде баща на окаяник като тебе.\n— О, големи приказки…\n— С големи последици, ако не внимаваш!\n— И заплахи!… Не се боя от тях… Ще кажа…\n— Да не мислите, че имате работа с пигмеи от вашата порода? — отвърна Бертучо с такъв спокоен глас и самоуверен поглед, щото Андреа се стресна до дън душа. — Да не мислите, че имате работа с обичайните злодеи от каторгата или с наивните светски глупци?… Вие сте във властта на една страшна ръка, но тя е готова да ви пусне: възползувайте се. Не си играйте с мълнията, която е изоставила, но може отново да сграбчи, ако се опитате да попречите на свободните, й действия!\n— Баща ми!… Искам да зная кой е баща ми!… — каза упоритият хлапак. — Ще загина, ако трябва, но ще го науча. Какво ме интересува скандалът? Какво ще получа: някаква полза ли… добро име ли… реклама ли… както казва журналистът Бошан. Но вие, хората от доброто общество, можете винаги да загубите нещо, ако избухне скандал, въпреки милионите и гербовете си… Казвайте, кой е баща ми?\n— Тъкмо това дойдох да ти кажа…\n— О-о! — извика Бенедето с искрящи от радост очи.\nВ този миг вратата се отвори и надзирателят се обърна към Бертучо:\n— Извинете, господине, но следователят чака затворника.\n— Свърши се разпитът ми! — каза Андреа на благородния домоуправител. — Дяволите да го вземат този натрапник!\n— Ще дойда пак утре — отвърна Бертучо.\n— Добре — съгласи се Андреа. — На ваше разположение господа стражари… Ах, драги господине, оставете десетина екюта в канцеларията, за да ми дават, каквото ми потрябва.\n— Ще оставя — отговори Бертучо.\nАндреа му подаде ръка. Бертучо не извади своята от джоба си, гдето дръннаха пари.\n— Това имам да ви кажа — промълви Андреа с някакво подобие на усмивка, напълно покорен от странното спокойствие на Бертучо.\n„Дали съм се мамил?“ — помисли младежът, докато се качваше в продълговатата кола с решетки, наричана зарзаватчийска кошница. — „Ще видим!“\n— И така, до утре! — добави той към Бертучо.\n— До утре! — отговори управителят.\n Quos ego (лат.) — аз вас… (заплаха на Нептун към непокорните морски ветрове). Енеида, I гл. Б.пр. ↑\n Пиксерекур (Рене-Шарл) — френски драматург, баща на мелодрамата (1773–1844). Б.пр. ↑


ВЪЗРАСТ, ЕТНИЧЕСКА ПРИНАДЛЕЖНОСТ, РОДИТЕЛИ, ГАДЖЕ НА САРА МИДОРИ ПЕРИ, WIKI BIO - МУЗИКАНТИ\nКоя е Сара Мидори Пери?\nСара Мидори Пери е родена на 4 март 1991 г. в Отару, Япония, и е певица, изпълняваща под сценичното име Сара Бонито и най-известна като водеща вокалистка на базираната в Лондон инди електропоп група Kero Kero Bonito (KKB) . Заедно групата издаде множество музикални проекти.\nПубликация, споделена от Сара Мидори Пери (@sarahmidoriperry) на 12 февруари 2018 г. в 9:06 ч. PST\nБогатството на Сара Мидори Пери\nКолко богата е Сара Мидори Пери? Към средата на 2019 г. източници ни информират за нетна стойност, която е над 700 000 долара, спечелена чрез успешна кариера в музикалната индустрия. Тя е участвала на живо на множество събития, а също така е издала множество записи с KKB. Докато тя продължава усилията си, се очаква богатството й също да продължи да се увеличава.\nВъпреки че не са споделени много подробности за живота на Сара преди нейното издигане до славата като водеща вокалистка на Керо Керо Бонито , известно е, че тя е прекарала първите 13 години от живота си в Япония. Тя е от японски и британски произход, което е една от причините да остане в Япония. По -късно семейството се премества в Лондон и тя продължава образованието си там.\nСлед като завършва гимназия, тя се записва в Кингстънски университет в Лондон (KUL), за да учи за изящни изкуства. Университетът се намира в Югозападен Лондон и е член на Асоциацията на MBA, Асоциацията на университетите на Общността и Европейската университетска асоциация, специализирана в няколко области, включително изкуство, инженерство, бизнес, наука и мода. Тя се нарича Kingston Polytechnic, преди да получи статут на университет през 1992 г. След като завършва дипломата си, тя първоначално не търси музикална работа, искайки да продължи кариера като художник.\nПриятелите от детството Гас Лоббан и Джейми Булд търсеха нов член на групата за група, която да има корените си в японската музика, особено японския рап. Те публикуваха реклами в онлайн табла за японски изселници, а Пери беше един от първите респонденти. Тя беше избрана поради произхода на изкуството и двуезичните си умения, въпреки че няма опит в професионалното пеене, но въпреки това искаше да опита. През 2014 г. те пуснаха дебютния си микстейп чрез Double Denim Records и допринесоха за сингъла Flamingo в компилационния EP на Райън Хемсуърт.\nСлед като продължиха да пускат музика през следващите няколко години, Kero Kero Bonito отиде на първото си турне в Северна Америка през 2015 г., което доведе до издаването на първия им албум, наречен Bonito Generation през следващата година. През 2018 г. групата издава сингъла Only Acting и EP, озаглавено TOTEP , което бележи отклонение от предишното звучене на групата, когато започнаха да правят по -тъмни тонове с повече рок влияние. Те последваха с Time Today и обявяването на втори албум, наречен Time ‘n’ Place, който беше вдъхновен от радикалните промени в живота на членовете на групата след дебютния им албум.\nДруги проекти и скорошни начинания\nОсвен работата си с Керо Керо Бонито, Сара е известна и с работата си с други изпълнители, както и с други членове на групата. Тя работи с електронния изпълнител Spazzkid и рапира върху неговото EP, наречено Promise. Тя също така работи като DJ, под името DJ Cryalot на събития, в които се е появявала. Тя също продължава да преследва страстта си към изкуството, въпреки музикалните си проекти.\n- Сара Мидори Пери (@Sarah_Bonito_) 28 октомври 2018 г.\nТя продава много от своите произведения на изкуството онлайн и те станаха изключително популярни благодарение на популярността й като водеща певица на Kero Kero Bonito. Тя има онлайн магазин и се занимава с различни видове изкуство, въпреки че е фокусирано повече върху рисуването. Групата свири на местно ниво, както и на турнета в други страни. Наскоро те си сътрудничиха с нюйоркската банда Anamanaguchi, за която е известно, че има подобен музикален стил на този на нейната група. Сара също се появява в многобройни местни събития в Лондон, като основно изпълнява с членове на групата си. Групата продължава да обикаля и популяризира втория си албум и не изглежда да спира скоростта им скоро.\nЗа личния й живот не се знае много за романите на Пери - тя не е споменавала нищо за това да има гадже или да има връзка, което е накарало мнозина да смятат, че е необвързана, но това не е потвърдено. Името Керо Керо Бонито е умишлено двусмислено, което черпи вдъхновение от японски думи, означаващи жабешки крякания и вид риба; той също има смисъл от бразилски и португалски преводи на думата.\nПубликувано от Сара Мидори Пери На В неделя, 28 април 2013 г.\nПодобно на множество водещи вокалисти и рапъри, тя е много активна онлайн чрез акаунти в социалните медии - в Instagram тя има почти 20 000 последователи и популяризира основно нейното изкуство, както и тези, които се продават. Понякога тя се появява заедно с изкуството си в снимки или видеоклипове, въпреки че те са необичайни. Тя също има акаунт в Twitter, който има над 27 000 последователи и популяризира основно нейните музикални начинания, включително репетиции и изпълнения на живо. Тя също публикува от време на време няколко снимки, най -вече направени от фотосесии. Тя има и онлайн магазин, личен уебсайт, който представя нейното изкуство, което може да се купи онлайн и се произвежда на партиди.\nФутболни Играчи Предприемачи Спортисти Комици Производители Диджеи Съпрузи На Знаменитости Риалити Телевизионни Звезди Играчи На Баскетбол Nfl Играчи\nСтефани Ортиз лимон\nнетна стойност на бижута\nсъпруг на Мерит Вевър


_ А. Теодоров-Балан. Български изток и запад в книжевния език\nБългарски изток и запад в книжевния език\n(Принос за моя стотни рожден день, 27. Х. 1958)\nДесетина години след освобождението от 1878. г. още следваше в книжевни работи да се пише человек. Та и в отборна реч се внимаваше, тая дума да не се заменя с някоя обичайна говорска, каквато е прозвучавала в простонароден обиход. Слушаше се в беседа с урожденци от наши западни крайни или землища дума човек; ала нямаше слух и образование, които да се спрат, пред нея за подостойна преценка. Тя си животуваше както всяка друга народна, говорска дума, а интелигентният българин си знаеше человек, и само него имаше на почит. Зная случай, когато и десет години покъсно един редактор на „важно тогава в страната книжевно списание правеше кисело да се мръщят автори на статии, щом откриваха, че редакторът: заличил от оригиналния им текст думата человек, та я заменил с човек. Такива „волности" скоро подкопаха всяко доверие към редактора. Дума человек беше от далечни времена обичайна в езика на българската книга. Думата владееше в израза на уважение към съществото, означавано, с нея, и не допущаше да се мисли за, нейно заместяне под какъвто и да е извет.\nНовата българска книга черпеше своето съдържание по предимство из руската книжнина. Тук стояха на лице думи за културни понятия, които в народна наша реч биваха изразявани със средства говорски и описателно; а в намираните руски извори нерядко се обаждаха основи на думи, знайни от дома в подобни и в родствени думи. Пленен от всичко това, нужделивият българин, работник на своя книга, лесно извършваше своята задача. Църковнославянско предание, руско понапреднало знание, родствени основи на нови думи и на цели изрази неволно увличаха и твореца на новобългарското книжевно слово, да ги взима готови, да ги пренася между свои сънародници, да ги разлодява нататък. Успяваше работата найвече със съдържание близко до вярата на читателя. Твореше се нов книжевеи език. В 1824 г. се яви по тоз език начална книга новобългарска „букварь", комуто бе съдено да прстави изходната пъртина на новобългар ското образование. Авторът на букваря е родом котленец, по име Петър хаджи Берович (*1795), изпосле д-р П. Берон, образуван по гръцки и църковнославянски в Котел и в Букурещ, запознал се и с руско обучение, домашен учитель у търговеца Антон Иванович в Брашов (Кронщад). Родолюбиви и педагожки размишления му внушават да състави прочутия „рибни" букварь, онасловен „Букварь с разни поучения за българските училища". Книжката, за букварь доста обйемна (над деветь коли), съдържаше всичко, нужно за ученик по четене и смятане за онова време. Тя беше букварь, читанка и смятанка. Съвременници учители разправят в спомени, как се разграбил повсъде дивният букварь, илуструван и „с образи на маймуна, и живини, и птици, и риби за приказ. По последния там образ на риба „делфин" децата прорекли и книгата си „рибни букварь". А щото „приказвал" авторът в „рибния букварь", приказвал го тъй, както можел тогава един ревнитель на народното просвещение котленец. Тоя котленец поучавал още, че истински срички на думи не стават от букви аз, буки и пр., нито и от а, бе, но звучно от а, б, и пр. Така била наредила и руската Академия на науките.\nДесетина години покъсно (1835) се отвори в Габрово училище, което постъпенно да образува юноши за учители по цяло Българско. Отвори се то при отбран учитель Неофит Рилски. Сами той диреше съвет от елинската педагогика в Букурещ. В това прочуто на времето габровско училище идеха да се учат момци от България, от Тракия и от Македония. По тях места отиваха после за народни учители габровски питомци. Усвоен в Габрово език на обучението се имаше общи за всички, а книгата за начално обучение беше не друга а знайният Вече и там „рибни букварь" на Беровича. Езикът на тая книга влезе в книжевен обиход у всички, що боравеха с българско обучение. Както се покоряваха гърци от народа на общия език на книгата, така навикнаха и българите от народа да имат езика на букваря си за общо образователно средство. Десетилетията течаха, навикът с езика на рибния букварь крепнеше. Букварят прекара петь издания (1824, 1841, 1849, 1850, 1862); последното издание в Цариград, у арменеца Дивитчиян. Едно от изданията бе изкарало за училищата десет хиляди бройки; това и тълкуваше, колко е просторна площьта на „рибния букварь" и на езика му за обща българска реч.\nПрез това време политически събития и стопански отношения в Турция (1839 - 1859) извикваха в страната поминъчни и национални отношенията те привличаха у предприемчиви граждани повече тежне-ние към престолния град. Там се струпаха от всички народности от империята дейци за национални почини. Малко по малко проличаха дела на „българска община". В нея се обаждаха от разни български места със свои книжевни трудове единични българи, сами образувани найвече по руска книга, и те се придържаха о свой „български език", поведен от някакво предание, подкрепян и от излезли вече преводи на новозаветно верско четиво. И тоя език бе все от строя на езика на „рибния букварь". В Цариград „книжевна община" основа книжевно списание „Български книжици" (1859), в което участвуваха българи тракийци, мизийци и македонци, и дето се разправяха неща за общия български книжевен език. А „рибният букварь" в обучението все още траеше.\nТака се разви и създаде напокон възглед, че от източно български тип е езикът на българската писменост от деветнадесетия век. Него продължаваме да обработваме речнишки и граматично и до день днешен. По естествен пътъ в него навлезоха, с навик се закрепиха и въдвориха покрай източни и западни елементи за обща услуга на българската култура.\nНе е възможно да се урича, коя характерна чърта в съвременния, български книжевен език в кое място на източно или западно езиково землище е обиходна, домашна, свойска. Що е българско, то се познаваше по чъртите на говора, дето се употребяваше; а дали източно или западно, или общо, решаваха сами българите. Между чъртите се знаеха чърти чисто източни или чисто западни, или общи, от вековното общуване; разбираше се от еднородния строй на думите, на техните облици, на цялата реч. Българското училище следваше при обучението уходения вече пъть върху обща книжевна основа, а обществената култура движеше, менеше, установяваше употреба и на граматика.\nБългарски изток и запад не се разбират географски или говорски ограничени; в книжевния език то са две области, които принадлежат на източно или на западно българско наречие. Прието е да се смята предел между тях кривулестата линия от Никопол на Дунав до Солун на Бяло море, по реките Осъм, Тополница, Струма и по планината Беласица. В землищата, дето и днеска се работи българска книга, остаят на изток от кривулестата чърта Пазарджик, Разлог, а на запад Плевен, Ихтиман, Бельово. От 1878. година насам настанаха на Балканския полуостров много и големи разместяния на народностни множества, обаче с тях не се промениха „източно и западно" в езиковата област. Изток и запад се пресрещат в редица точки, които бележат участието им в устройството на българския съвременен книжевен език.\nС един бежлив оглед на българския книжевен език откриваме за отбелязвяне случаите, дето български изток и запад участвуват в устройството на тоя език.\nПреди всичко не се измени към никоя страна повече или помалко целият лик (аспект) на българския книжевен език. Онова, що скупно прави истеричния правоговор на тоя език, си е запазило източните и, западни особности от „рибния букварь" насам. Не се признава никаква редукция ъ изговора на безназвучни самогласки а, е, о, на безназвучни сричкови самогласки. Правоговорът върви съгласно със западния закон, който е и в съгласие с наше църковнославянско предание и с общославянски закон. Има единични думи, които в речника на книжевния език носят изговор западен, напр. трем, ала те не са от купчини производствени, та да представят характерна особитост. Старинската упорита дума человек заменихме не с някаква източна говорска чиляк, чивяк, а взехме направо от български запад. Върху истата основа запазихме и думата век по западен изговор, а не както вяк в човяк. Наистина, с такъв изговор век можеше да ни дойде и из руско книжевно предание, ала посилна излезе в случая родствената близост с нашия запад. Не успяват да прокарат свое източно тежнение и правописни опити от 1945 година, които дадоха право напр. на техън да изпъкне изпод западния изговор техън, та да се настани под източен лик тяхън. Не ще успее обаче никакво усилие да настоява напр., че е западна особитост изговор успех (същ. име) срещу старински източен изговор успях (глагол); днешният изговор на културната дума успех си остая у нас от руско потекло.\nВ правоговора на езика личи особито назвукуването като белег източен или западен в купчини думи и в облици на граматични категории. Облиците за минало просто време изявително (писах) и за действено причастие минало време (писал) в българския запад са подчинени на същия старински закон, който се пази за същите случаи и към запад у славяните. От глагол правя напр. наш запад изговаря правих, правил, направих, направил. Изток върви еднакво със запад у глаголи от несвършен вид (траятни); обаче щом глаголът влезе във свършен вид (кратни), назвукът се отмята сричка назад: направих; направил. Глаголи от II. и III спрежение назвукуват облиците образувани от минала трупина (II.) върху обликова сричка у несвършени по вид глаголи .(правих, правил), а върху трупинска сричка у глаголи свършени по вид (направих, направил); западно (направих, направил). Нехайна относба на беседник към книжевни правоговор дава и сега повод за укор, че навик с източно говорско назвукуване правих, правил, направих, направил действува да се нарушава установената разподяла на назвукуването у несвършени и свършени глаголи от II. и III. спрежение: западно правих, правил, направих, направил; източно и книжевно несвършено правих, правил, свършено направих, направил. Глаголи от първо спрежение обикновено назвукуват минало просто време и действено причастие минало еднакво на изток и на запад: орах, изорах, изорал, взех, превзех, обиграх, обиграл\n2. Ятева сричка\nАко и да влиза като особна точка в правоговора на книжевния език, със своето правило за прегласуване или, превръщане в етева, ятева сричка прави от друга страна граница между български изток и запад. Било е време още преди IX. век, когато и на запад е гласяла тая сричка еднакво. Откак се заработи български книжевен език, в него се разви изговор на сричката двояко. На изток се установи изобщо, че първична ятева сричка без назвук или назвучна пред. мека сричка се прегласува или превръща в етева, а на запад става безусловно етева. Вече в епохата, когато и писмено разпознаваме говорски източно и западно, в първото може книжевно да се настани някой изговор западен, сиреч, етев вместо, ятев, та да стои в разногласие с искания на източен правоговор.\nАко речеме да поставиме за книжевни думите с ятева сричка въз основа на правилото за нея под назвук и пред твърда съгласка и край на дума, ще тряба да обявиме за западни всички ония случаи, дето изговаряме етево: добре, две; стоте (срв. стотях).\nЗападни са всички случаи, дето очакван ятев изговор е етев. Спротив своя ход да влезе в българския език, думата може да бъде дошла из църковнославянски език или руски. Прието е да се смята източно правоговорски, ако и да има и на изток етево техън вместо ятево техън, тяхън.\n3. Ме, те, се\nДнешният книжевен облик на тия местоимена е западни. Преди него владееха отчасти църковнославянски мя, тя, ся и източно, български ма, та, са.\nЦърковнославянските облици на личните местоимена във винителен падеж единствено число мя, тя, ся господствуваха в българския книжевен език крепко, господствуваха дълго време до замяната им с днешните западни облици ме, те, се. А тая замяна се завърши през. училището, и то твърде бавно. Поставиха се повелително облици западни ме, те, се като съгласни и с общите фонетични закони на българския език, обаче старото предание прояви в печата дълготрайно упорство.\nБългарският изток изобщо показа една ревност да прилага облици ма, та, са. Аналогичните облици ма, та, са се чуеха и в говорите на обиходната реч, когато книжевно все боравеше едничко преданието мя, тя, ся. В началото на седемдесетите години „Периодическо списание на Българското книжевно дружество" извеждаше и теоретична поука, да приемем в книжевния си език законните облици ме, те, се, виреещи всенародно в западна България. Дружеството тепърва започваше между народа своето призвание. За него трябаше нарочито да премислят „действителните" му членове Марин Дринов, университетски учен, Васил Друмев, добил високо ду-ховно академично образование, и Васил Стоянов, завършил универси-тетско учение по славянска филология. Тая троица, с рядка за времето си пожертвеност, приложи свои дарби и способности, да създаде за българи научно-просветно средище в Браила (Ромъния, 1869.). Вече в първите си страници „Периодическо списание" показа, че в книжевния език имат право да личат облиците ме, те, се, а, не църковнославянски мя, тя, ся, или ма, та, са, или други някои източни говорски особности.\nПо това време изпъква в Букурещ значението на Л. Каравелов в българския печат изобщо. Негови издания и личност определиха особита посока в езика на книжнината и в правописа. Тук се установи да се говори, и пише книжевно ма, та, са, както и за множествено число на, ва. Състезаваха се публично западна особност, подържана от „Периодическо списание" и заявила права източна. Гласежът ма, та, са, на, ва беше простонароден и оригинален. Той се отклонява от закона за замяна на старобългарска носовка е с чисто е; той се настанява по аналогичен пъть от пълните облици за винителен падеж нас, вас: кратки облици на, ва (стб. ны, вы) повеждат подире си и ма, та, са.\nДокато трая влиянието на Каравелова върху дейци и любители на книжнината, следваше и раздвоената употреба на ме, те, се и ма, та, са (1876). След освобождението на България завладя наклонност за усвоение в езика на практиката на „Периодическо списание", та победи и западната особност с ме, те, се срещу Каравеловската и Ботевска ма, та, са. Западни бяха и облиците за множествено число ни, ви.\n4. Четем, четеме\nОбликът за I. лице множествено число у глаголи от I. и II. спрежение завършваше книжевно на -м: четем, четеме. Образцов пример имаме със стиховете на Вазова „Помним още онез двама; помниме ги ний" (в „Радецки"). Обаче прозаичната практика признаваше само първия завършек -м. Йордан Трифонов, именит учитель по български език, проявяваше недоволство, колчем чуеше член от интелигенцията да си служи в реч и със западния завършек на -ме. Той се числеше в реда на книжевници, които знаеха четем, а незачитаха четеме. Как е дошел Вазов, и то още толкоз рано, до съзнание, че и четеме е книжевно, не може да знаеме; може само да твърдиме, че усетът за българска книжевна реч, прозаична и поетична, го е ръководил и в тоя случай, както и в други подобни, да налучва правото без много мъдруване. Отвореният гласежно западен облик четеме придава на езика хармония там, дето я затлачва обликът четем. „Ний летиме за свобода кръв да леем".\nДнес двата облика, западен и източен, уравновесяват нево-лята, чувствувана само с един облик. А покрай западна черта че-теме са настанали изобщо и облици за спрежение чета, четат (1. ли-це ед. ч. и 3. лице мн. ч.) вместо източни четъ, четът ( = чета четат).\nБългарски книжевници от найзападни наши землища неволно пропущаха в своите творения и речнишки, и морфоложки особности на езика. Така ставаше през времената на единното книжевно общуване по цяло Българско. От тогава западен някой творец слу-чайно е проронил и облик от деепричастие, завършен на -еки, -йки: четееки, четейки. Източен ревнитель на книжевно изкуство намира деепричастието в свое четиво: то му е сгодно за книжевна реч; той го възприема, и то се настанява за израз на вършене абсолутно по лице на вършитель и по време на вършене. Деепричастието има да се веже за реч само с вършитель идентичен с вършителя в надредното изречение; то става всякога от съвременни глагол и едновременно с вършенето на надредния глагол.\nВсе от книжевници с навик по западен говор е даден тласък за употреба на друг облик деепричастие, а именно на облик, що завръшва на -ещи, -ащи: чешещи, питащи. И се явява в книжевен обиход от една страна четейки, питайки, а от друга страна четещи, питащи. На тия подирните отговарят източните деепричастия чете- щиц, питащиц, каквито се срещат в „Периодическо списание". По това излиза, че може да употребя за деепричастие и облик, подобен на облик на минало действено причастие сегашно време; може равнозначно да се пише и казва четейки и четещи („Български език", V, 1955: А. Т. Балан, „Позив и отзив за език у нас", стр. 204-205).\n6. Отглаголни имена: четение, четене\nОтглаголните имена от среден род на -не се пишеха книжевно изпървом само в пълен вид четение; в говор се чуеха и скъсено четенье, и четене. С време се явиха и в книжнината облиците мек четенье и втвърден четене; първият владееше на запад, а вторият на изток. Книжевникът можеше произволно да избира между двата облика. Стихотворната сбирка на Вазова „Звукове" (1893, 1897) изобилува с примери за мек облик, чийто назвук стои в предходна сричка. В 1899 година Вазов, като министър на просвещението, пое отговорност, да предпише нов общи правопис, и в него нареди, да бъде общо книжевно скъсеното четене, а не четенье. Той отрече правото на своя предишен възглед четенье. Дали е мислил, че сричката -не ще се изговаря меко -нье, не е разяснено; поскоро е за вярване, че няма място за двоумение.\nДнес блюстителите на правописа не придирят яко за правоговор източно втвърден или западно мек. Те се задоволяват да твър-дят, че всички срички, основани въз мека самогласка е, са по учленението си меки, ала че мекият изговор у нас е книжевно незначите-лен, та не става нужда, да се дири за него писмено отличие. Лица от западни краища отстъпят в книжевна реч от своята чувствителност за изговор изрично мек.\n7. Относителни меетоимена: кой, който, що\nИзточният правоговор на книжевния език е смутен от западно участие на местоиме що в подредно изречение. Докле в говорите на изток срещаме приметово приставно изречение, уведено с който, отборно в проза и кой, в западни говори чуеме само що за трите рода единствено число и за множествено число = на източно които. Инак местоимето бива просто заменено и тук и там от наречие дето, дека, декато. Колкото отиваме с български книги назад към почетъка на новобългарската книга, толкова порядко се намираме пред относително местоиме друго, нежели който, която, което, които.\nЗападни строй е относително общо местоиме що; то навлиза в книжовната реч доста бавно. Пречила му е живата източна практика с употреба на що въпросително: Що гората на росен мирише? Що ще лисица на пазар? Развитието на усета за разнообра-зие в слога е спомогнало, да се отдава все повече внимание на -що, което и ритмично приляга против който, кои, за да се изтъква не вършитель, но признак от вършене.\nС простонародна дума дето, дека за местоиме който, що български изток и запад еднакво засягат и книжевната реч.\n8. Творница -шки, чки\nПрилагателни имена и наречия, произведени с творница -ски, правят промени в творницата, когато пред нея в производството на думата се е падала съгласка ч, напр. човек, човеч-ски; тогава източнобългарски се чуе човешки, а западнобългарски човечни. Така вървят правилно в говорите производствата със -ски: дивак, дивачски; източно дивашки, западно дивачки.\nСобствени предметни имена източни и западни е прието, да се изговарят и пишат, както сочи производството им, а не както иска книжевният правоговор; обичайна дума простак дава книжевно прилагателно име само просташки, а простачки си остая говорска западна; обаче „Владички ханове" собствено име на предмет в западни наши краеве, и книжевно звучи правилно всякога владички, а не владшти. От планинска местност Козница между Витоша и Рила всички означения на предмети със собствени имена са все кознички, а не кознишки.\nПравят се грешки, като се прилага и у собствени имена от западно потекло книжевно правило за -шки, от -чски: „Вършечки бани" край село Вършец в западна Стара-планина, - който умува, че тряба правилно да се дума „Вършешки", още „поправилно" „Вършечски" или „Вършецски", той още блуждае, без да внимава за обиходната истина; блуждае сам, заблуждава и други. „Искрецски санаториум" е в зачетъка си неправилно; Тука и Татар-Пазарджикски съд вместо Татар-Пазарджишки.\n9. Собствени имена лични\nДо 1945. г. никой не отричаше, че книжевният правоговор прави за мъжките лични имена и за презимена към тях облици на -а, -я в падежна относба: Ивана, Къня, Груя, вин. Гешдва, Драгнева. Правеше се грешка, да се съчетават по облици име с презиме, вместо само първото име: Ивана Вазова, или Вазова Ивана (двете по руски!) вместо Ивана Вазов или Вазова Ивана като не се даваше, достатъчно основание за обща книжевна употреба на един способ за изобразение на съчетанието, оставяше се и приимаше, щото намираше за право и сгодно всякой автор. Затуй се срещаме в книжнината с облици: Ивана Вазова, Иван Вазова, Ивана Вазов, или съвсем безпадежев облик Иван Вазов, както става днес.\nТръгнем ли от установения източен правоговор повиках Ивана, дадох на Ивана писмо, взех от Ивана разписка, а то стана пред Груя Йовчев, стигаме до разум, че собствените лични имена от мъжки род в падежна относба винителна пряка или непряка добиват крайка -а или -я (Граматики от П. Калканджиев 1938, стр, 225, С. Младенов, 1939, стр. 241, Н. Костов, 1939, стр. 68). Презимето, което следва името, прави с него една целост, та подобно на съчетание от съществително име с прилагателно трае неизменно под облика на, предния ей елемент: на или от Ивана (чий? или кой?) Вазов; на Вазова Иван. Предният став носи, падежния белег на съчетанието, както е правилно в източните и западни говори.\nОт 1946 година се установиха нови правописни и правоговорски норми, и по тях бидоха изобщо премахнати всякакви падежни крайки на собствени имена и на презимена в положение на винителна относба. На книжевния правоговрр се нанесе тежък удар, нанесе се чисто ме-ханически. Наистина е просто и лесно, да си служиш с имена без вся-какви облици; ала въпросът не беше напросто за упростение, както въпросът за крайни -ъ и за -ь, но за устройство на книжевен език въз основа на податки от народни говори. А български изток и запад еднакво стоят против на Иван, от Вазов.\nБезпадежният облик на собствени имена се упражнява в книжевния език вече над тринадесет години. Ако това място, от което зависи, се убеди след пълно обсъждане, че на Ивана, от Ивана са законни облици по цялото наше езиково землище, остая нему да предприеме преди всичко учебни стъпки, та през училища и граматика да се замени един навик с други. Народната реч не борави с презимена, та да искаме от нея и от Вазова Иван, обаче тя пак би ни дала от име Вазо притежателно име Вазов, и от него падежен облик за мъжки род на Вазова син. В облика се съдържа признак на принадлежност, който в граматиката се означава с облик за родителен падеж. Граматиката на книжевния език ще има да изтълкува, че на Ивана Вазов, на Вазова Иван са целости с падежен облик само в предния член. Подобни целости са разгледани и употребата им обяснена в „Нова българска граматика", 1940.\n10. Отрицание на глагола\nОтрицателен глагол имаме в българския книжевен език само един - нямам, срещу положителен имам; всички други глаголи може да бъдат отречени. Разликата между отрицателен и отречен е, че първият е в речта всякога с признак на лишение от съдържание, а вторият с признак за възможност от лишение. Тая възможност се изразява с дума не пред положителния израз: зная, не зная; мога, не мога, не вярвам да мога. Западни славянски езици смятат всички отречени глаголи за отрицателни, та ги пишат слято с отрицателна представка не. У нас по говори източни и западни се наблюдава синтаксово ти не правиш, ти не си правил, и ти не правиш, ти си неправил. Книжевно владее само правило на отречени глаголи, ако и да се казва, че са отрицателни. Частицата не се пише винаги отделно като дума пред глагола; между нея и глагола може синтактично да влязат и други думи: ние не ти знаеме нърава, ние ти не знаеме нърава. Дали е изговорът на съчетанието с глагол отречено не ви пиша, или отрицателно непиша ви, се разбира и с нагласуване: отреченото не прави изговорска целост, както прави отрицанието.\nОтречена или отрицателна употреба на глагола е говорески известна и в източни краеве; книжевно езикът употребя само отрицание на глагола.\n11. Единични думи\nСамото общуване между членове от еднородно общество е предно условие за развой на книжевния език. Говор на един езиков край се среща с говор от други край; предмети и понятия с различни поминъчни и други предимства обръщат върху си вниманието на беседници, и завзимат места в обиходния речник; дума със своето значение на книжевен израз влияе, да заменя в реч дума, обичайна говорска у някой друг придошел в книжевно общество; а съответна ней дума от говора на някой езиков край прави да проникне тя със свои знаци у книжевника, охотник да бере от говори средства за истински народен израз. Източна и книжевна дума къща има насреща си западна дума хижа; обаче тая дума приляга на източния беседник, да означи с нея планинска къща за подслон на планинари; и западната дума хижа добива място за таково означение в книжевния речник. От западен говор (Трънско) е взета и хубава дума ръканица; в неволя от българска техническа дума български инженери и архитекти бяха примерно изковали дума ръкохватка за немската Handgriff (фр, main-courante); ръканица веднага се препоръчва със своя непринуден родни строй. Западна дума он се явява нерядко на книжевно място, за да изразява той.\nИзбрах горните единадесет точки из книжевния български език, за да представя, как наши изток и запад са участвували в миналото, участвуват и сега, за да дотъкмяват нужното в книжевния език; те подканят и за проверка на неща вече установени, защото с време се избистрят схващания, дето лежи усъвършение на книжевния език. Западни говори са трезви в членуване на имена, дето по източни говори и книжевно се харчи много излишен труд: предметите за прехраната занимават най-вече грижите на стопанина, построено западно, не се мори с излишно обчленение на думите предмети, прехрана, стопанин.\nНе е нито от български изток, нито от запад сторена намяса за книжевен правопис присъствувам, отсъствие (присъ-, отсъ-), когато думата е руска, правилно изговаряна с коренна сричка сът (срв. рус. сутъ дела, български същин). Ние сме заели книжевно руски производства присътствие, отсътствие, и няма основа за български правописни умувания без коренна съгласка т в присъствам, отсъствие. Лична практика на редактора на „Периодическо списание", който пишеше старна ( = страна), изнесе на показ свое „книжовно" умуване, та увлече и почитатели на авторитета на списанието, да следват и днес това смекчено (с ж) и втвърдено (с о) производство вместо правилното книжевно, в купчина с душевно, плачевно. Л. Каравелов казваше неотменно за вестника си „политически и книжевни" - не книжовни.\n27 октомври 1958


Metal Hangar 18 « Интервю с Christopher Bowes (ALESTORM)\n« ME AND THAT MAN представиха видеоклип към „Magdalene“\nHATE представиха ново видео с текст »\nПубликувано от Eino в 9:35 часа на 31.05.2017 г. Намира се в Интервюта\nДали Джони Деп един ден ще участва във видеоклип на ALESTORM? Дали на пиратите им е писнало да пият ром? 26 май бе денят, в който шотландските разбойници издадоха новия си студиен албум “No Grave But The Sea“. Това бе и главният повод да се свържем с вокалиста на бандата в деня преди пускането на албума. Интервюто може да прочетете по-долу.\nУтре е големият ден. Издавате новия си студиен албум “No Grave But The Sea“. Какво можем да очакваме от него по отношение на нови музикални експерименти?\nДоста съм развълнуван и нямам търпение за утрешния ден. Това е доста глупава, наистина лоша и не толкова добра музика. Дискът просто съдържа песни за пирати и е музикален фон, на който може да пиеш бира и да се забавляваш. Разбира се, има някои нови неща. За пръв път използваме екстремни вокали и модерни рифове в песните си. Въпреки това, в същността си, това е класически албум на ALESTORM.\nГледайки видеото към откриващия сингъл “Alestorm“, оставам с чувството, че винаги сте искали да направите класическия холивудски номер с експлозията на заден фон.\nДа, точно така. Да си сложиш слънчеви очила, докато зад теб нещо експлодира е класически холивудски трик. Искахме да изглеждаме доста готино. А и режисьорът ни изпълнява желания. Ако кажеш, че искаш да се съвкупляваш с джуджета, той веднага ще отвърне “Да, разбира се. Това може да бъде направено!“. Ние просто обожаваме да правим налудничави видеоклипове, с които да сбъдваме шантавите си идеи.\nЗабелязвам, че за пореден път има джуджета във ваше видео. Изглежда, че те са неразделна част от вашите клипове.\nПървият път, в който имахме джудже в наш видеоклип беше през 2011 г. по време на снимките за ‘‘Shipwrecked“. Това беше страхотно! След това направихме още едно видео, включващо джуджета. Както преди, така и сега си казахме “О, да. Джуджетата трябва да се завърнат!“. Разбира се, режисьорът ни се съгласи. Всъщност, работихме със същите хора. Готиният тип от “Shipwrecked“ също участва във видеото към “Alestorm“. Това определено е често случващо се при нас.\n“Fucked With An Anchor“ притежава страхотен припев. Предполагам, че песента е написана специално за концертните Ви изпълнения.\nДокато я писахме, ние се запитахме “Каква е есенцията? Кое е специалното нещо, правещо песните ни толкова готини?“. Представете си шепа пияни хора по време на мач, които крещят срещу съдията и другия отбор. Взехме това и го превърнахме в песен. Смятам, че ще се получи повече от добре по време на концертите ни. Нямам търпение!\nЗа какво иде реч в “Treasure Island“? Има книга, няколко филма и редица други неща, носещи това име.\nАми, точно! Песента е за всичко. Книгата, казиното в Лас Вегас и всичко останало, но главно за Вегас, прекомерното пиене на алкохол и хазартната култура.\nКои са най-важните неща, от които се нуждаеш, за да вдъхнеш живот на песните си?\nНай-важно е да има запомнящ се припев, за да може цялата публика да се включи. Ние сме концертна група. Съществуваме, за да може хората да ни гледат на живо. Трябва да има нещо, което можеш да пееш, докато танцуваш в мошпита с бира в ръка. Мисля, че това е най-важното нещо за всяка една песен на ALESTORM.\nСмяташ ли, че един ден пиратската тематика може да Ви омръзне?\nПо един или друг начин, няма да спрем да пеем за пирати. Винаги ще измисляме нещо ново, което да правим. Музиката ни невинаги е “Хайде да тръгнем на лов за съкровища!“, защото това в един момент ще доскучае на всички. Затова правим песните си по-хумористични. Например, “Mexico“ не е точно за пирати, а песента “To The End Of The World“ е едно лудо пътешествие. Имам доста нови идеи за пиратски неща. Пътят пред нас е неимоверно дълъг! Не е кой знае колко трудно да измислиш нещо ново в пиратския жанр. Има няколко песни в албума, които първоначално не бяха за пирати, но с добавянето на някоя друга дума за кораби и съкровища, те се превръщат в пиратски химни. Една от най-големите ми мечти е да напиша песен за пирати, които се бият с Батман.\nКоя е песента на твоето детство?\nКогато бях по-млад, бандата която ме запали по метъла бе BAL-SAGOTH. Идващи от Англия, те умело комбинират фентъзито с екстремния блек метъл. Мислех си “Уау, техните клавири са прекрасни!“. Доста клавиристи си казват “Я, метъл. Това не е за мен. Това е за китаристите.“, но аз не съм от тях. Има страшно много банди, които ме карат да си кажа “Уау, клавирите могат да бъдат метъл!“. Определящият момент за мен бе срещата с музиката на BAL-SAGOTH.\nСпоред теб, каква роля играят музикантите в днешното общество?\nВсеки един музикант играе различна роля. Ние в ALESTORM не създаваме някакво велико изкуство. Не се опитваме да променим света или да споделяме политическите си възгледи. Просто искаме да правим забавни песни. Смятам, че нашата собствена роля е да правим хората щастливи.\nТи си част от бандата GLORYHAMMER. Кога се очаква да издадете нов албум?\nУтре излиза новият албум на ALESTORM и няма върху какво повече да работя за момента. Мисля, че съвсем скоро ще започна с писането на нови песни. Имам няколко готини идеи. Надявам се, че ще го издадем през следващата година.\nЩе гледаш ли новия филм от поредицата “Карибски пирати“?\nДа, все пак излиза в деня, в който издаваме новия си албум. Ще бъде доста забавно.\nМисля, че не е случайно това, че албумът и филмът излизат на една и съща дата. Тайно сте сключили сделка с Холивуд, нали?\nХаха, ние избрахме датата преди много месеци. Мисля, че Холивуд нарочно смениха своята, за да съвпадне с албума и да откраднат от нашата слава.\nТрябваше да изберат албума за официален саундтрак на филма.\nЧовече, това би било доста лудо. Ако ни попитат, определено бихме се съгласили.\nКакво смяташ за целия франчайз?\nАко трябва да съм честен, изгледал съм само първите два филма. Има толкова много… Не харесвам особено да гледам филми, но трябва да наваксам. Вероятно съвсем скоро ще си направя маратон.\nЩом не харесваш да гледаш филми, какво предпочиташ да правиш? Да четеш книги може би?\nНе знам какво харесвам. Прекарвам голяма част от времето си в правене на музика. Това е голямото ми хоби. Също така, играя видео игри, но главно слушам музика и излизам навън.\nКои са любимите ти видео игри?\nВ момента играя “Crusader Kings 2“. Това е стратегия, развиваща се в Европа по време на Средновековието. Можеш да завладееш Европа, а това е забавно. Можеш да развъртиш някой друг меч. Харесвам стратегии като “Civilization“ и т.н. Не харесвам бързите екшън игри.\nОбмисляли ли сте някога да поканите Джони Деп или някой друг от актьорския състав, за да участват във ваш видеоклип?\nЧовече, това би било страхотно. Всъщност, ако вземем Джони, хората няма да разберат. Те ще си мислят, че това е някой актьор, който е облечен като него. Ще инвестираме доста пари в Джони и никой няма да разбере.\nОсвен ром и бира, кои са любимите ти алкохолни напитки?\nПонякога ни писва да пием ром. Хората непрестанно ни купуват ром. Когато пиеш нещо твърде много, то спира да ти харесва. Ние наистина харесваме бяло вино. Толкова е прекрасно и освежаващо. Пък и махмурлукът е доста по-лек. Ние сме вино пирати и свирим вино метъл.\nСподели най-добрата пиратска шега, която някога си чувал.\nНяма много такива. Пират влиза в бар и хората веднага забелязват рула, висящ на гащите му, папагалът на рамото му и дървения му крак. Барманът му казва “Хей, имаш рул между краката!“, а той отвръща “Аррр, знам. Кара ме да полудявам!“. Това е единствената пиратска шега, която знам. Доста е зле.\nПрез 2010 г. свирихте в България заедно със SABATON. Какво си спомняш от тогава?\nСещам се, че свирихме в някаква спортна зала. Беше готино. Постоянно искам да се върнем, но никой не иска да ни покани. Мисля, че с новия ни албум ще се опитаме да направим турне в Източна Европа. Искаме да свирим навсякъде по света. Това би било забавно!\nНещо друго, което би искал да споделиш?\nДа. Искам да кажа на хората, че трябва да ядат рециклирано свинско.\nХаха, защо точно рециклирано свинско?\nЗащото е полезно и доста вкусно.\nБлагодаря ти за интервюто, капитане! Желая ти слънчево небе и попътен вятър.\nИ аз благодаря. Надявам се да се видим един ден в България!\nГрупата „Bright Sight“ с ново видео (1) Младата софийска пънк-рок банда „Bright Sight“ представя видеоклипа към парчето „Изгубен свят“. Това е второто официално видео на групата, […] преди 9 години


Пари има | infacto.bg\nЧерният бюджет на Северна Корея\nВ края на миналата година САЩ и ООН се надпреварваха кой да наложи по-тежки икономически санкции на Северна Корея. Ким Чен Ун вече не беше безобиден диктатор, а маниак, сложил пръста си върху ядреното копче, готов всеки момент да взриви света. Първоначалната реакция на Тръмп беше издържана в духа на мъжественото перчене, а не на сериозен дипломатически подход към проблема. Беше ясно, че с налагането на санкции Ким Чен Ун едва ли ще промени политиката си. Северна Корея и преди е била под санкции, но управляващите намериха изход, като създадоха някаква система, наподобяваща пазарна икономика, обаче функционираща в сенчестия сектор. КНДР започна да получава значителни попълнения на бюджета си от търговия с оръжие, наркотици, фалшифициране на пари и ценни книжа, а напоследък и от кражби на криптовалута. Предполага се, че постъпленията от подобен род операции надхвърлят 50% от общите приходи в бюджета на страната. Изброените по-горе дейности се осъществяват чрез секретното „Управление 39”, създадено от режима на Ким Чен Ун със специалната задача да контролира нелегалната външна търговия. До края на Студената война КНДР беше подкрепяна от СССР и Китай. Даже без преувеличение може да се каже, че Северна Корея дължеше съществуването си на помощта, която като цяло оказваха социалистическите страни. След демократичните промени КНДР изпадна в тежка криза. Стокооборотът спадна драстично, много предприятия спряха производството си поради липса на суровини, а населението започна да гладува. Като за капак на всичко бе премахната и купонната система. Десетилетия преди това севернокорейците получаваха храна, дрехи и предмети за бита с купони. Тази ситуация неизбежно доведе до стихийно формиране на черен пазар. Първоначално започна да процъфтява контрабандата на границата с Китай, по-късно в селата се създаде частно земеделие, а в градовете черен пазар. Паралелно с това нарасна и броят на корейците, които нелегално работят в Китай при крайно мизерни условия и ниско заплащане. Но на този етап възможностите за оцеляване практически се брояха на пръстите на едната ръка и всичко, което можеше да донесе валута, беше приемливо. Не по-различно беше и положението на служителите в държавната администрация. Реално те не получаваха заплати, а преживяваха изключително от подкупи. Появата на сенчест частен бизнес, макар и частично, все пак успя да подобри икономическото положение в страната. Появиха се частни заведения за обществено хранене и ресторанти. Чрез местните администрации държавата негласно наложи една полулегална схема, която даде тласък на дребния частен бизнес и услугите. Схемата беше проста и се състоеше в следното: инвеститорът подписва с местната администрация полуофициално споразумение, съгласно което предприятието му получава държавен статут, а самият той става негов директор. След това част от приходите се делят между инвеститора, държавата и местната администрация. Или де юре предприятието е държавно, а де факто управлението и приходите са частни. По тази схема започна да работи целият новосъздаващ се частен бизнес в КНДР. През 2000 година властите в Северна Корея вече бяха убедени в ползата на този двоен стандарт и решиха да проведат реформи за легализиране и стимулиране на новосъздадените икономически структури. Но добрите им намерения спряха до тук и по неизвестни причини те не само че се отказаха от реформите, но с административни мерки се опитаха да задушат работещите вече частни предприятия. Тъй като наложените ограничителни мерки пак влошиха състоянието на икономиката, властите в Северна Корея отново се върнаха към политиката на неутралитет към частните предприемачи. Нещо повече, идването на власт на Ким Чен Ун съвпадна с провеждането на редица положителни реформи, включително и в сферата на селското стопанство. Благодарение на тях селяните получиха право да се обединяват в малки групи от две-три семейства и да обработват неголеми участъци земя. По-голямата част от получената реколта имат право да оставят за себе си, а останалата предават на държавата. По подобен начин работят и частните предприятия в други сектори на икономиката. Тази система премахна фиксираните доходи, които хората получаваха в държавните предприятия, и предотврати повторението на гладната 1990 г.\nПодобна ситуация се наблюдава и във външната търговия. Формално външнотърговската дейност се осъществява изключително от държавата, макар че от края на 70-те години на крупните държавни предприятия и държавни учреждения беше дадена възможност да създават собствени външнотърговски организации, осъществяващи дейността си въз основа на издаван от държавата лиценз. По същество обаче това не са производствени предприятия, а търговски организации, които изкупуват продукцията на частните производители и я препродават на международния пазар. По утвърдената вече схема държавата взема част от приходите от експортираната продукция, а с останалата част износителите се разпореждат по собствено усмотрение. Така постепенно държавната икономика на КНДР се трансформира и частният сектор започна да произвежда между 30 и 50% от Брутния вътрешен продукт на страната. Според оценката на експертите от Центъра за международно развитие „Атлас” към Харвард главният търговски партньор на Северна Корея е Китай. През 2016 г. 88% от целия севернокорейски външнотърговски експорт е в Китай. А вносът от Китай възлиза на 90% от общия внос в страната. В същото време Пхенян поддържа търговски отношения и с редица други страни. Така например 3% от стоките се изнасят в Индия, 1,7% във Филипините, а по-малко от 1% е износът в Пакистан, Тайван, Шри Ланка, Саудитска Арабия и Нигерия. Основни експортни пера са полезни изкопаеми и минерални ресурси. Между тях доминират въглищата – 41%, които закупува Китай, второто място в легалния експорт се пада на дрехи и мебели – 20,6%, на трето място са хранителни продукти, основно риба – 10,3%, следвани от метали – 5%, промишлени стоки около 4,5%, електроника – 2,2%, леки и тежкотоварни автомобили и различни видове резервни части – 1,9%. Основен дял във вноса имат предимно продуктите на текстилната индустрия – 24,5%, хранителни продукти – 16,6%, химически продукти – 13,6%, а така също техника – 10,5%, и електроника – 9,5%. Незначителен внос има и на автомобили, резервни части, метали и полезни изкопаеми. Освен Китай в структурата на страните вносителки са Русия с 2,2%, Индия с 1,7%, Тайланд с 4,5%, Филипините с 1,1%, Сингапур и Индонезия с по-малко от 1%. Поради липсата на официална статистика е трудно да се установят пропорциите между вноса и износа на КНДР, но според експертите от „Атлас” обемът на експорта на Северна Корея през 2016 г. е на стойност 2,89 млрд. долара. Докато през 2015 г. той възлиза на 3,51 млрд. долара. Централната банка на Южна Корея за същия период сочи цифрата 2,82 млрд. долара износ и внос на стойност 3,75 млрд. долара. За отбелязване е, че от 2006 г. ООН въвежда санкции заради опитите с ядрено оръжие, които провежда КНДР. Обаче това не се оказва пречка през последните 10 години Пхенян да възстанови икономиката на страната след кризата от 1990 г. Нещо повече, след идването на Ким Чен Ун на власт ръстът на икономиката се ускорява и по най-песимистичните оценки е около 1-1,5% на годишна база. Най-тежки са санкциите, приети в края на 2017 г. с подкрепата на всички 15 страни – членки на Съвета за сигурност на ООН. Те ограничават приблизително с 89% възможностите на Пхенян за внос на бензин, дизелово гориво и други нефтопродукти. Заедно с наложените преди санкции, ограничаващи с 90% експорта от Северна Корея, новият документ наложи забрани за износ и на малкото оставащи извън забраните големи експортни пера на КНДР. В допълнение на това санкциите разрешават да бъдат обискирани и задържани кораби с дестинация към или от севернокорейските пристанища. Тези санкции предписват в срок от две години (практически от края на 2018 г.) да бъдат върнати обратно в страната и всички севернокорейски работници от чужбина. Това ограничение не е за пренебрегване, защото Северна Корея експортира работна ръка в около 40 страни по света, включително и европейски такива, където според различните оценки работят между 100 и 200 хиляди работници. Основните страни, които използват севернокорейска работна ръка, са Русия, Йемен, Бахрейн, Катар, Монголия, африканските страни и Източна Европа. Приходите от тях възлизат приблизително на 2-3 милиарда долара годишно. Условията, при които работят зад граница тези хора, са направо робски. Работният ден е по 17 часа, а почти цялото възнаграждение се отчислява в полза на държавата. Така например към днешна дата корейски работници строят спортните съоръжения за шампионата по футбол в Катар. В Русия работят 45 000 корейци, заети предимно в строителството, общественото хранене и комуналните услуги. През миналата година те са заработили за Пхенян 200 милиона долара, като средната им работна заплата е била 395 долара, по-голямата част от която е отчислявана за държавата. Въпреки мизерното заплащане те са безрезервно предани на вожда Ким Чен Ун и са готови да работят дори без заплащане в полза на страната си. По данни на руската служба на BBC през 2017 г. в Русия са регистрирани 300 севернокорейски компании. От тях 85% са частни, а останалите държавни. 180 от компаниите работят в сферата на строителството, 25 в търговията, 15 в шивашката индустрия и общественото хранене, 10 в промишленото производство и селското стопанство и 4 в медицината. 80 от компаниите са регистрирани в Москва, а 70 в Приморския край. Отчетът на финансовите резултати показва, че компаниите от Северна Корея са заработили през 2016 г. 4 милиарда рубли (около 43 милиона долара). Тази информация е непълна, защото за 2016 г. по-малко от една трета от регистрираните в Русия компании са декларирали приходите си официално.\nДо 1990 г. процъфтява и бизнесът с жени, продавани за проституция основно в Китай и Тайван. Средната цена за една такава жена е около 3 хиляди долара. Обаче след 2015 г. цените рязко падат на 200-300 долара и този криминален бизнес става нерентабилен.\nСекретният отдел „Управление 39” се създава още през 70-те години, когато страната е на границата на фалита и изпитва трудности с изплащането на външния си дълг. Главна задача, поставена пред новата структура, е придобиване на чужда валута за попълване на държавния бюджет в КНДР. Получените пари се използват за издръжка на армията и нейната модернизация, а впоследствие и за разработката на оръжия за масово поразяване. „Управление 39” администрира 17 клона в чужбина и 100 различни търговски компании. Между тях е и компанията Korea Daesong General Trading Corporation, върху която през 2016 г. бяха наложени санкции от ООН. Освен корейските компании в схемата участва и хонконгската инвестиционна група Queensway Group, свързана с китайските държавни компании CITIC и Sinopec. Като подставени лица в Макао работят и компаниите Zokwang Trading Company и Daesung Congguk, които имат офиси и в Австрия. На 10 август 2017 г. уебсайтът military.com съобщава, че според доклада от едно съвместно американско-южнокорейско държавно разследване „Управление 39” контролира 5 милиарда долара. Една от най-доходоносните дейности на „Управление 39” е търговията с наркотици. Тъй като тази дейност води началото си от 70-те години, Управлението вече е успяло да изгради широко разклонена мрежа за производство и продажба на различни видове наркотични вещества, включително кокаин, хероин и синтетична дрога. През 1976 г. Северна Корея за първи път е уличена в контрабанда на наркотици, като по този повод от Норвегия, Дания, Финландия и Швеция са експулсирани няколко севернокорейски дипломати за опит да внесат контрабандно хашиш, цигари и алкохол. Същата година подобни инциденти има и в Египет и Малайзия. В тези случаи дипломатите разчитат на дипломатическия си имунитет и неприкосновеността на багажа си. Въпреки уверенията на севернокорейското ръководство, че това са частни случаи и държавата няма отношение към тях, американското разузнаване стига до извода, че контрабандата на наркотици и други забранени стоки е едва ли не основна задача, спусната на корейските дипломати. В средата на 70-те години производството на наркотици в КНДР вече е поставено на промишлена основа. Синтезират се хероин и метамфетамини. За набавянето на суровина за новите производства в страната са отделени хиляди хектари земя за култивиране на опиумен мак. В средата на 2000 година в държавните нарколаборатории вече се произвеждат около 100 тона хероин ежегодно. Началото на производството на метамфетамини се поставя с едно природно бедствие – през 1996 г. проливните дъждове напълно унищожават реколтата от мак и правителството е принудено да търси друг източник на доходи. След преоборудване на действащите лаборатории и създаването на нови такива страната вече има възможност да произвежда 10-15 тона висококачествени метамфетамини месечно за експорт. Остава само да се усъвършенства транспортирането на наркотика, тъй като през 90-те години корейските дипломати отново са залавяни при опитите им да внeсат наркотици в различни страни. По данни от доклада на Congressional Research Servise (CRS) (подготвен през 2007 г. за членовете на комисии в Конгреса на САЩ) през 1998 г. в Египет е арестуван севернокорейски дипломат при опит да внесе нелегално 500 хиляди таблетки рохипнол (препарат за лечение на клинично значими нарушения на съня). През същата година в Москва е заловен друг дипломат при опит да внесе 35 кг кокаин. В периода между 1997 и 1999 г. са заловени и други дипломатически лица от КНДР при опити да внасят наркотици в Германия, Чехия, Япония, Тайван, Китай, Филипините и България. Подобни инциденти принуждават КНДР да търси алтернативни начини за реализацията на наркотиците. Най-надеждният начин за това се оказват криминалните групировки. В средата на 90-те години основен партньор на КНДР в незаконните дейности стават японските мафиоти от редовете на Якудза и представителите на китайските мафиотски триади. След пика от провали и залавянето на големи партиди наркотици Пхенян увеличава мощностите за производство на дрога. Във веригата за пласиране са задействани и военните. През 2001 г. бреговата охрана на Япония потопява военен кораб на Северна Корея, превозващ метамфетамини. Предполага се, че наркотикът, който е превозвал корабът, е трябвало да бъде предаден на човек от Якудза. По това време Страната на изгряващото слънце е основният пазар за реализация на произвежданите в Северна Корея метамфетамини. Според доклад на CRS от 25 август 2008 г. печалбата на Северна Корея от криминални дейности през 2007 г. е възлизала на около 500 милиона долара годишно, което е почти една трета от легалния експорт на страната. Анализаторите от Института за стратегически изследвания на армията на САЩ (SSI) Пол Кан, Брус Бештол и Робърт Колинс в доклада си от март 2010 г. „Криминалните суверенни дейности на Северна Корея” пишат, че „парите от дрога се изпират през банките в Китай, Швейцария и Люксембург. Като диспечерски пункт на криминалните транзакции се очертават севернокорейската банка Banco Delta Asia и нейният клон в Макао”. В средата на 2000 година производството на наркотици преминава в частни ръце, а участието на държавата намалява. Това води до преструктуриране и на каналите за реализация. От този момент стоката започва да се доставя главно в съседните страни. Големи партиди наркотици се експедират в Китай, Южна Корея и Филипините. Получената от бегълци информация позволява да се предположи, че в този период значително се повишава употребата на наркотици и в самата Северна Корея. Местните жители започват да използват наркотиците като стимулатор срещу преумората и като обезболяващо лекарство. Масово населението взема наркотици и срещу простуда. От севернокорейската дрога не са застраховани и САЩ. Така например през 2013 г. на територията на САЩ са задържани няколко човека, които имат намерение да внесат от Филипините 100 кг метамфетамини корейско производство. Според техните показания КНДР вече е затворила повечето от лабораториите, произвеждащи наркотици, което респективно води и до намаляване на групите за пласмент на наркотика от осем на една. Причината за свиване на бизнеса с наркотици може би се крие в това, че от 1990 г. Пхенян започва да произвежда фалшиви цигари. Тази криминална дейност е по-безопасна, защото в света има множество производители на фалшиви цигари и контролът върху каналите за контрабанда е по-слаб, самите контрабандни канали са много добре структурирани и рискът от провали е значително по-малък. Но най-важното е, че контрабандата на цигари се оказва по-доходен бизнес от наркотиците. Себестойността на един контейнер цигари е около 70 000 долара, а печалбата е 3-4 милиона долара. Оценката на експертите е, че от криминалния износ на цигари КНДР печели до 160 милиона долара годишно. Още през 1995 г. в Китай е конфискувана хартия за производство на цигари, от която може да се произведе продукция на стойност 1 милиард долара. По това време Китай започва да затваря някои от своите тютюневи фабрики, което ускорява темповете на производство на цигари в Северна Корея. Корейците се усъвършенстват във фалшифицирането на такива марки като Marlboro, Mild Seven и Dunhill. Разбира се, всички цигари се произвеждат от местен тютюн, но външно въобще не се различават от оригиналната продукция. Единствено опаковката, която е ръчно лепена, ги отличава от оригиналното производство. В отделни случаи и цветният отпечатък не е така добър, както при оригинала. Но за сметка на това качеството на самите цигари е несравнимо по-високо от качеството на другите фалшификати. В средата на 2000 година в Северна Корея вече работят 12 предприятия за производство на фалшиви цигари. Произведената контрабандна продукция отначало се експортира в азиатските страни през корейските пристанища и в контейнери с кораби от среден клас. Впоследствие схемата се променя и нелегалната продукция започва да се транспортира с големи кораби и близо до местоназначението в международни води се разтоварва на малки кораби, след което се доставя директно на клиента. Но и в тези случаи въпреки добре отработените схеми не минава без провали. Според доклад на CRS от 25 август 2008 г. само в Гърция през 2006 г. са внесени 3 милиона картона контрабандни цигари севернокорейско производство. Това се потвърждава и от факта, че на 25 септември 2006 г. гърците арестуват кораб, превозващ 1,5 милиона картона цигари, подготвени за контрабанда в европейските страни. Според разследване на Philip Morris 1,5 милиона картона са внесени през 2005 г. в Тайван, Филипините, Виетнам и Белиз. В собствено разследване Philip Morris установяват, че Северна Корея има дистрибуторски звена за продажба на фалшиви цигари в 1300 точки на света. Днес КНДР контролира по-голямата част от световния пазар на контрабандни цигари, който се оценява на милиарди долари годишно. Както се казва, апетитът идва с яденето и корейските лидери решават да развият и други сектори на криминалната икономика. Затова през 2000 година „Управление 39” поставя основите на нелегалния бизнес с медикаменти. Започва промишлено производство на клоназепам (антиепилептичен и сънотворен лекарствен препарат, включително и за лечение на психотичнодепресивни състояния), фенетилин (един от видовете психостимуланти и активна съставка на каптагона), рохинпол и виагра. През 2004 г. в една от арабските страни митническите органи залавят нелегален внос на 150 хиляди таблетки клоназепам. Същата година в Турция е задържана група лица, в която откриват партида таблетки фенетилин корейско производство на стойност 7 милиона долара. Севернокорейските производители на контрабандни лекарства не изостават и от новостите на фармацевтичния пазар. В средата на 2000 година те усвояват производството на виагра. Както и при производството на фалшиви цигари, качеството на медикамента е добро, като даже синтезирането на активното вещество силденафил се извършва на базата на собствена разработка. Корейската виагра се продава като продукт на народната медицина по 5 долара за бройка, а истинските таблетки имат цена около 15 долара за един брой. В броя на вестник Washington Post от 10 август 2016 г. излиза статия на журналистката Ана Файфилд за посещението й в Северна Корея, откъдето тя купува опаковка от препарата виагра и я изпраща за изследване в лабораторията на официалния производител Pfizer. Оказва се, че таблетките от КНДР действително могат да бъдат ефективни, тъй като съдържат 50 мг от активното вещество силденафил, което в истинските таблетки варира от 50 до 150 мг. Фалшивата виагра се продава под името Neoviagra. Клинични изпитания на фалшивия медикамент не са правени, но в Китай, където Neoviagra се продава свободно, са регистрирани оплаквания на потребителите от високо кръвно и силно главоболие. Друго интересно перо от приходите на Северна Корея е продажбата на оръжие. Ползата от оръжейния пазар севернокорейците разбират още в началото на 1980 г., когато започват интензивно да експортират балистични ракети и конвенционално оръжие. През 90-те години на преден план излиза търговията с ракетни компоненти, а през последните 10 години Северна Корея експортира артилерийски оръдия, танкове, системи за противовъздушна отбрана, артилерийски установки, ръчни противотанкови гранатомети, снаряди и боеприпаси предимно в страните от Близкия изток и Африка. Естествено, на пазара се предлагат и нови разработки въоръжение, като системи за зашифрована връзка, системи на противовъздушна отбрана и управляеми ракети, окомплектовани със спътникова система за прицел. САЩ разкриват редица схеми, чрез които КНДР заобикаля санкциите на ООН, като например промяна на маркировката върху опаковките и изпращането на товарите с помощта на цяла верига от подставени компании и посредници. По този начин Пхенян доставя оръжие в Африка на кораби под чужд флаг, като само от време на време прибягва до използването на въздушен транспорт. През 2016 г. в Египет е прихванат севернокорейски кораб на път за Суецкия канал, плаващ под камбоджански флаг. На кораба са открити 30 хиляди реактивни гранати за РПГ-7 и резервни части за ръчни противотанкови гранатомети. Оръжието е скрито под тонове желязна руда, водеща се като официален товар на кораба, въпреки че в коносамента е записано, че от Китай се превозват „комплектни изделия за потопяеми помпи”. През същата година е задържан самолет, летящ от Китай за Еритрея. На борда му са открити военни комплекти за радиовръзка и спомагателно оборудване, включително високочестотни програмно-определяеми радиосистеми, криптирани микрофони, високочестотни гъвкави антени, клониращи кабели и камуфлажни раници. Всички тези изделия са произведени в Северна Корея. Западните разузнавателни служби са установили, че КНДР поддържа много тесни контакти със страни като Сомалия, Уганда, Иран, Сирия, Монголия и редица други държави. Въпреки широкия спектър от търговски партньори трудно могат да бъдат оценени приходите от търговските операции поради липсата на информация и поради факта, че голяма част от сделките се извършват под формата на бартери. Така например през 2013 г. властите в Панама задържат кубински кораб, плаващ към Северна Корея. На борда му е открито оръжие съветско производство и два изтребителя МиГ-21. Товарът е скрит под 200 хиляди торби захар. Версията на кубинците е, че всичко това се изпраща в КНДР за ремонт. Врочем военните експерти отбелязват, че Северна Корея притежава безпрецедентен опит в ремонта на съветски и китайски образци оръжие, което по-бедните страни и досега използват. Въпреки затворения си характер ръководството на КНДР следи развитието на технологиите и се старае да адаптира сенчестия си бизнес към технологичните новости в света. Особено атрактивни за Северна Корея стават хакерските операции, които не изискват особени ресурси и не попадат под риска да бъдат заловени от граничните власти. Севернокорейският режим бързо набира многоброен щат от собствени хакери, като още по времето на Ким Чен Ир през 1998 г. създава специално подразделение за провеждане на кибероперации под кодовото наименование „Бюро 121”. То е включено в състава на разузнавателното управление на армията и е на подчинение директно на Генералния щаб на КНДР. Към него е създадена и отделна структура за водене на кибервойни с кодовото наименование „Офис 91”. Според South Korean Defense White Paper от 2014 г. в „Бюро 121” са наети около 6000 хакери, като за сравнение през 2009 г. САЩ са имали 700 военни и цивилни служители с подобни функции. Назначените са предимно випускници на катедрата по компютърни науки към Пхенянския университет по автоматика, получили допълнителна квалификация в Русия, Китай и Иран. Първоначално новоназначените хакери се ограничават със случайни атаки на сайтове на чуждестранни институти и банки. През този период хакерите се задоволяват с придобиването на различни стоки като оръжия и дрехи, които впоследствие се търгуват на черния пазар на цена около 100 долара. Ситуацията се променя след смъртта на вожда Ким Чен Ир през 2011 г. и идването на власт на наследника му Ким Чен Ун. Той решава да разшири дейността на хакерите и да направи техните атаки по-ефективни. За целта заплатите на работещите в Бюрото се увеличават и са им дадени елитни жилища. Хакерите започват да извършват операции не само от територията на Северна Корея, а и от съседен Китай и Тайланд, където качеството на интернета е значително по-добро. От хакерите на Северна Корея започват да се страхуват, когато през 2014 г. те атакуват студиото за филми на Sony. Гневът на Пхенян е предизвикан от комедията „Интервю”, сюжетът на която е изграден около двама американски журналисти, които са изпратени в Северна Корея под претекст да вземат интервю от вожда, а впоследствие да организират убийството му. Разследването на ФБР успява да докаже причастността на корейските хакери към атаките с това, че с използваното от тях програмно обезпечаване са могли успешно да се атакуват 90% от частните компании в света, а също така правителствени и военни компютърни мрежи. Но де факто те подлагат на атака само киностудиото на Sony. Явно след този случай хакерите от КНДР решават да се насочат към по-значими цели, защото в статията на Bloomberg Business Week от 7 феруари 2018 г. авторът Сам Ким пише, че по данни на южнокорейското Министерство на търговията и индустрията са засечени хакерски опити за достъп до компютрите на двете най-големи държавни енергийни компании в Южна Корея – Korea Electric Power Corporation (KEPKO) и Korea Hidro & Nuclear Power (KHNP). До 2016 г. хакерите се специализират в атаките върху банки и финансови институции. През 2016 г., използвайки „фишинг”, те успяват да осъществят незаконен трансфер от Централната банка на Бангладеш в размер на 81 милиона долара. Но в последно време севернокорейските хакери се пренасочват към криптовалутата. Причина за това донякъде е и ожесточаването на санкциите към севернокорейския режим. Интернет може би е единственият останал сектор, където Северна Корея може да разгъне необезпокоявана своите възможности за криминални операции. Именно севернокорейските хакери се смятат за съпричастни към атаката с вируса WannaCry през май 2016 г. Вирусът изисква от собственика на поразения компютър да заплати определена сума в биткойни като откуп, за да бъде разблокиран компютърът му. По този повод на 10 януари 2018 г. коментаторът Арджън Карпал от CNBC излиза със статия под заглавие „Какво знаете за новия севернокорейски фаворит криптовалутата?”. След случая с WannaCry през 2017 г. атаките към инвеститорите в криптовалута зачестяват. Особено многобройни са те към борсата за криптовалути в Южна Корея. От южнокорейската биткойн борса Yapizon хакерите източват 3,8 хиляди биткойна. Прави впечатление, че впоследствие те насочват своите атаки предимно към придобиването на криптовалутата Monero. Причините за това вероятно са в по-голямата бързина на добива на Monero в сравнение с тази при биткойна, по-слабата защита на компютрите, „копаещи” тази валута, гарантираната анонимност от създателя на валутата и нейната пълна защита срещу държавен контрол. По стойност Monero е 13-а в класацията на световните криптовалути. Към момента едно Monero се обменя за 378 долара, а общата капитализация на тази криптовалута е около 5,9 милиарда долара. Схемата, по която работят севернокорейските хакери, е относително проста. Пиратска програма инфектира част от софтуера на чуждия компютър и го заставя да „копае” криптовалута, която се изпраща на сървъра на университета Kim Il Sung в Пхенян. Подобен инцидент има през 2017 г., когато група хакери от Северна Корея, известна под името Andariel, инфектира сървър на южнокорейска компания и през него започва да „копае” Monero. Тази информация се потвърждава и от американската фирма за компютърна сигурност AlienVault, която при разследване на атаките открива малки части от пиратски софтуер, който инфектира компютъра и го принуждава да „копае” Monero, след което добитата криптовалута се изпраща към сървър в Северна Корея. Хакерството на криптовалута обаче е плод на новите технологи, с което режимът показва, че е в крак с времето и няма намерение да отстъпи пред санкциите. Но, от друга страна, тази дейност спокойно би могла да се счита като модерно продължение на практиката от предишни години за печатане на фалшиви долари, пътнически чекове и ценни книжа. Начало на фалшифицирането на парични знаци КНДР полага още през 1980 г. По този начин севернокорейският режим разчита, че ще постигне най-малко две цели. Първата от тях е, че ще набере валутен ресурс от пласмента на фалшификатите, а втората е, че тази дейност ще му позволи да издържи на икономическата война, обявена му от САЩ. Както и в другите незаконни дейности, така и в тази севернокорейците особено държат на качеството. Стодоларовите банкноти, които печатат, са толкова висококачествени, че много трудно могат да бъдат различени от оригиналните банкноти. Те добиват популярност под името „супердолари”. Качеството им се дължи на прецизния подбор на печатарска техника и на висококачествените бои. Първоначално се предполага, че за печатане на фалшивите долари властите използват японска техника, аналогична на тази, с която се печатат истинските долари, а хартията е внос от Хонконг. Счита се, че боите се внасят от Франция. По-късно при анализ на фалшивите банкноти се установява, че хартията е идентична с тази, която използва и Федералният резерв, а боите са същите, които се използват и при истинските долари. Това неочаквано съвпадение се дължи на факта, че през 1996 г. американците купуват от швейцарската фирма SICPA, производител на бои за банкноти и документи, правата върху черния и зеления цвят. Същата година Северна Корея също купува права, но върху зеления и пурпурния цвят, защото последният е най-близък до черния цвят. Фалшивата валута се пласира в Африка, Северна и Южна Америка, Европа, Азия и даже в Близкия изток. „Изпирането” на фалшивите пари се осъществява чрез държавните компании и азиатските престъпни синдикати. Най-голямо разпространение „супердоларите” получават в Китай. В средата на 2000 година китайските власти извършват разследване, с което се установява, че фалшивата валута се „изпира” през банките в Макао. След 2000 година обемът на фалшиви долари намалява поради наложените санкции, които възпрепятстват вноса на материали за отпечатването им. Днес след успешните изпитания в края на 2017 г. на ракети със среден и далечен обсег на действие може да се очаква, че те скоро ще се предлагат и на черния пазар. Санкциите, налагани от ООН и САЩ върху КНДР, не са трайно и надеждно решение на проблемите с азиатската държава. Винаги диалогът е за предпочитане. Когато властите в една държава са притиснати в ъгъла и нямат друга алтернатива, те са готови да играят ва банк, дори ако цената за това са милиони човешки жертви. А по всичко личи, че Ким Чен Ун, ако изпадне в подобна ситуация, няма да се поколебае да използва и ядрените си играчки.\nАнастасия Стаханова / Превод със съкращения от Лента.ру