Bodhisattva büst - Teave\nSelle bodhisattva juuste sinine pigment, silmapaistev valge halo ning suurepärased rüüd ja ehted kinnitavad selle bodhisattva kõrgendatud seisundit. Selle stseeni paremas ja vasakus servas olevate teiste tegelaste fragmentaarsed elemendid näitavad, et see bodhisattva oli algselt osa kujudest, mis paiknesid keskse Buddha ümber, ja tegelikult, et Buddha jääb tänapäeval in situ, mida kujutatakse jutlustamise keskel. Üks Buddha jüngritest, nooruslik Ananda, seisis tema ja bodhisattva vahel, samal ajal kui neli Kaheksa Deva ja Draakoni rühma liiget, vihased taevased olendid, kes olid pühendunud Buddha ja tema õpetuste kaitsmisele, ümbritsesid teda. Nende figuuride soomuste jäljed on nähtavad selle seinamaalingu ülemjooksul.\nIdentifitseerimine ja loomine Objekti number 1924.43 Pealkiri Saatja Bodhisattva büst (Mogao koopa 320 lõunaseinast, Dunhuang, Gansu provints) Periood Tangi dünastia, 618-907 Kultuur Hiina püsiv link https://hvrd.art/o/209350 Asukoht 2. tase, tuba 2740, budistlik kunst, Ida-Aasia ja budistliku kunsti õitseng\nVaadake objekti asukohta meie interaktiivsel kaardil\nraamitud: H. 73,7 x W. 58,4 x D. 3,5 cm (29 x 23 x 1 3/8 tolli) Päritolu Mogao koopast 320, Dunhuang, Gansu provints, hangitud esimese Foggi ekspeditsiooni ajal Hiinasse (1923-24) autor Langdon Warner (1881-1955) Omandamine ja õigused Krediidiliin Harvardi kunstimuuseumid/Arthur M. Sackleri muuseum, esimene Foggi ekspeditsioon Hiinasse (1923-1924) Ühinemisaasta 1924 Objekti number 1924.43 Aasia ja Vahemere kunsti osakond Kontakt [email protected] Harvardi kunstimuuseumid julgustavad sellel veebisaidil leiduvate piltide kasutamist isiklikuks, mitteäriliseks kasutamiseks, sealhulgas hariduslikel ja teaduslikel eesmärkidel. Selle pildi kõrgema eraldusvõimega faili taotlemiseks esitage veebipõhine taotlus. Avaldamise ajalugu\nKristin A. Mortimer ja William G. Klingelhofer, Harvardi ülikooli kunstimuuseumid: kogude juhend, Harvardi ülikooli kunstimuuseumid ja Abbeville Press (Cambridge ja New York, 1986), nr. 25, lk. 31\nSanchita Balachandran, "Dunhuangi Hiina seinamaalingute kogumise ja säilitamise ajaloo uurimine Harvardi ülikooli kunstimuuseumides" (tees (sertifikaat konserveerimisel), Strausi kaitse- ja tehniliste uuringute keskus, 2004), avaldamata, passim\nStephan Wolohojian ja Alvin L. Clark, juunior, Harvardi kunstimuuseum/ käsiraamat, toim. Stephan Wolohojian, Harvardi kunstimuuseum (Cambridge, 2008), lk. 34, repr.\nS426a: Dunhuangi skulptuur ja seinamaalingud, Arthur M. Sackleri muuseum, Cambridge, 20.10.1985 - 30.04.2008\nVaade: S228-230 Arts of Asia, Harvardi kunstimuuseumid/Arthur M. Sackleri muuseum, Cambridge, 31.05.2008 - 06.01.2013\n32Q: 2740 budistlik II, Harvardi kunstimuuseumid, 16.11.2014 - 01.01.2050\nTimothy Leary arhiiv\nKuidas teaduslik hipi sattus psühhedeelse revolutsionääri orbiidile, kelle toonane president Nixon nimetas Ameerika kõige ohtlikumaks inimeseks ja#8221\nLisa Rein viib läbi esimese põhjaliku intervjuu Timothy Leary kauaaegse arhivaari Michael Horowitziga\n2. osa: november 1970 ja#8211 august 1971\nAlžeeria passipildid. Novembril 1970\nLR: Niisiis, Tim põgeneb vanglast ning tema ja Rosemary maanduvad koos Mustade Pantritega Alžeeriasse. Tähendab, vau. Keegi ei oodanud midagi sellist, eks? Kas sa olid üllatunud?\nMH: See jahmatas peaaegu kõiki, kuid oli loogiline. Nad pidid riigist lahkuma ja Euroopa poleks turvaline. Alžeeria oli koduks paljudele pagendatud vabastusliikumistele. Valitsus lubas hiljuti teisel Ameerika põgenikul Eldridge Cleaveril asutada seal Musta Pantri partei rahvusvaheline sektsioon.\nLR: Kas Ilmamehed panid selle paika?\nMH: Nad korraldasid kõik - põgenemisautod, turvakodud, valepassid, lennupiletid. Bernardine Dohrn ise raseeris Timi pead, muutes temast kiilaka ja nõtke Ameerika ärimehe William J. McNellise. Nad võtsid aega, et hapet tilgutada ja maskeeritud Woodstocki filmi vaadata. Leary lisas sõjakale tiivale psühhedeelse mõõtme, kuna suutis sõnastada LSD uuesti trükkimise väärtuse kui vastumürgi peavoolumeedia poolt väljapandud valitsuse propagandale ja siduda selle Lääne tsivilisatsiooni ketserluse ajalooga.\nLR: Tagasi vaadates tundub, et kontrakultuur hõlmas mitmeid väga erinevaid liikumisi, mis leidsid ühise keele.\nMH: Jah. Liikumise paljudes harudes oli filosoofilisi ja taktikalisi lõhesid, mis kõik olid asutamisele sügavalt vastu. 󈨊ndate haripunktis ristus Leary kolme kõige hullemaga: igavese armastuse vennaskond (dope), ilmateadlane (pommid) ja Black Panther Party (relvad).\nLR: Milline oli stseen Alžiiris?\nMH: Alžeeria oli varjupaik paljudele rahvusvahelistele revolutsioonilistele rühmitustele. Pantheri infominister Cleaver oli hüvanud kautsjoni ja põgenenud sinna Kuuba kaudu. Teised Pantherite liikmed lõid Oaklandis sotsiaalprogramme, kui nad ei olnud politseinikega otseses vastasseisus. Huey Newton oli just vabastatud samast vanglast, kust Leary põgenes.\nNewsweek avaldas Algeris Cleaverist ja Learyst foto pealkirjaga „Privileged Exilles”, milles avaldas Ameerika revolutsionääridele heameelt selle eest, et nad olid „eelistatud varjupaigas”. au courant põgenikke ja väljarändajaid. ”\nEldridge Cleaver ja Timothy Leary Alžiiris. ‘Uudenädal, ja#8217 november 1970. Foto: Larry Mack\nPõgenesin 1970. aastal Alžeeriasse hullumeelse illusiooni all, et Cleaver ja [Alžeeria president Houari] Boumedienne plaanisid sponsoreerida Ameerika poliitiliste põgenike laiapõhjalist koalitsiooni-vabastusliikumist. See oli hüsteeriline ajastu, kui Nixon-Mitchelli klikk oli avalikult teatanud oma kavatsusest vangistada kõik poliitilised vaenlased ” — Timothy Leary – "Timothy Leary loobub liinist (kusagilt föderaalsest vahistamisest)", San City Francisco, juuli 1975.\nLR: Kuidas läks Tim ja Eldridge vahel?\nMH: Cleaver tundis, et neil on palju ühist keelt ja Learys võib anda positiivse panuse Pantheri positsiooni kui rahvusvaheline revolutsiooniline jõud. See ei läinud nii.\nMH: Sest kuigi Tim ja Rosemary olid põnevil koos olemisest ja vabadusest, ei suutnud nad käituda nii, nagu tõsised revolutsionäärid, keda Cleaver eeldas. Kui nad võtsid geriljaretoorika omaks ja rääkisid sellest põrandaaluses ajakirjanduses kõnekalt, siis päriselus oli nende käitumine liiga lõtv ja rikkus paljusid Panther ’s protokolle. Nad meelitasid kohale hipi- ja jippikülastajaid, kellega koos hängiti ja sisse lülitati. Ignoreerides reisipiiranguid, libisesid nad Bou Saada poole psühhedeelset R & amp; R -i.\nTim ja Rosemary Leary, Bou Saada, detsember 1970. Rosemary kirjutas sellele fotole pealkirja: „Kohati tekivad sügavas kosmoses pinged, mis tekitavad veidraid emotsioone. Meeskond leiab oma väljundi ebatavalistel viisidel. ” Foto: Louis Gimenez. Horowitzi arhiiv\nÜks külastaja tõi neile LSD -ga varjatud kassettmängija. See ehmatas Cleaveri, kes muretses Alžeeria valitsuse järelevalve pärast, aga ka informaatorite, FBI ja CIA - "Babüloonia agentide armeed", nagu ta neid nimetas.\nEldridge juhtis vajadusel kitsast laeva ja Learys ei suutnud sellega kohaneda. See oli kokkupõrge hedooniliste ja poliitiliste revolutsioonide vahel, mis viis paar kuud hiljem kõrgelt avalikustatud vastasseisuni.\nLR : Mida sa selle aja jooksul tegid?\nMH: Samal ajal kui Tim ja Rosemary Pantheritega kokku elasid, tegime Bob Barkeriga Leary vanglaraamatu viimase mustandiga maanteereisi üle USA, Vangla märkused, tuua New Yorgis kirjastajale. Peatusime Chicagos toimetajatega kohtumiseks kl Playboy ja pakkuda mõned lühemad teosed, mille Tim oli vanglas kirjutanud, kuid nad keeldusid avaldamast. Hefner oli 60ndatel tervitatav, kuid nüüd tekkis märgatav külmavärin inimestelt, kes ei teadnud, mida uue kickass Learyga peale hakata. Mõni kuu hiljem avaldasid nad tema kohta ebameeldiva kirjatüki.\nPeatusime Madisonis, et külastada STASH-i (Hallutsinogeenide Uurimise Üliõpilaste Assotsiatsioon), mis on rühm sisse lülitatud kolledži üliõpilasi, kes olid meie kolleegid Kesk-Läänes.\nJärgmisena külastati Allen Ginsbergi ja Peter Orlovski talu New Yorgis Cherry Valleys, et nendega Timi soovitusel esimest korda kohtuda. Ginsberg oli mulle kirjutanud, kui kuulis meist Timilt. Teda võeti Bodhisattva nimega. Me austasime Allenit nii luuletaja kui ka aktivistina ning see andis talle tuge.\nEsimene suhtlus Allen Ginsbergilt. Horowitzi arhiiv\nKerouac kasutas Ameerika Bodhisattva jaoks Hobo Bo -d ... Hei Bo!\nTeie plaanid kõlavad suurepäraselt ja ma lihtsalt palvetan, et olete kindel ja vaikne kass, kes suudab kaitsta ja võimendada indeksit ning valmistada mss -i. nagu armas õpetlane aastate jooksul. Kui teil on mingeid konkreetseid sõnu, mida kuhugi panna, palun helistage mulle. Kirjutasin Jail Notes mss-ile lühikese 3-leheküljelise lisa. mis koos varasema ulatusliku esseega Timist teemal “Village Voice ” võivad olla raamatule pikaks eessõnaks, kõik väärikad. Teie kiri, kui te järgite, on tõesti särav kiir. Allen G. ”\nMH: Sõime sel õhtul psilotsübiini seeni koos pidutsenud Beati luuletajatega, kes seal viibisid. Enne hommikul lahkumist andis Allen meile eessõna Vangla märkmed et ta oli just kirjutamise lõpetanud. Tema seisukoht oli: „Mis juhtub Tim Learyga, juhtub Ameerikaga. ”\nLR: Mida ta täpselt sellega mõtles?\nMH: See, et uimastiseaduste kasutamine eriarvamuste mahasurumiseks oli valitsuse MO ja sõnavabaduse kriminaliseerimine toob kaasa üha rohkem ebaõiglust, eriti Ameerika noortekultuuri suhtes.\nGinsbergi foto tema tutvustusest kuni Vangla märkmed (1970).\nKui hüvasti jätsime, olid tema ja Peeter tunkedes oma aias. Allen hoidis käes siga, mille nad just omandasid. Ta soovis, et meeleavaldajad lõpetaksid politsei "sigade" nimetamise, sest nad said valesti aru: sead olid armastavad loomad, palju toredamad kui politseinikud.\nLR : Milline oli dünaamika Ginsbergi ja Leary vahel?\nMH: Nendevaheline sünergia oli võimas. Seal on raamat, mis on pühendatud nende psühhedeelsele partnerlusele, Valge Käe Selts . See jõudis tagasi Harvardi perioodi, kui Allen ja Peter olid psilotsübiini katsetes katsealused. Alleni messiaanlik entusiasm psühhedeelikumide vastu oli Timi omaga võrdne ja ta tõi ta New Yorki, et oma Beat -sõpru ja džässmuusikuid sisse lülitada. Ta tutvustas Timi-endiselt pool sirget akadeemikut ja#8211 hipsterikultuuri. Timil oli seksika ärkamine ilusa mudeliga psilotsübiinil. Kõik armastasid maagilisi seenetablette oma elumuutvate teadmiste ja purustavate paljastuste, aga ka vaimsete ja sensuaalsete külgede eest.\nLR: Allen oli praktiseeriv budist. Mida ta arvas Timi liitudest ilmateadlaste ja mustade pantritega?\nMH: Nende sõprust testiti avalikult, kui Ginsberg, nagu Ken Kesey jt, vaidlustas Leary mantra „Shoot to Live“ sõjakuse. Alleni jaoks, kes jõudis tugevalt Tiibeti budismi, oli meditatsioon vajalik revolutsiooniline distsipliin poliitiline tegevus ilma vaimse teadvuseta, mis viis samasse tupikusse. Allen avaldas need ideed intervjuus ajakirjas Berkeley Barb. Tim vastas "Avatud kirjaga Allen Ginsbergile seitsmenda vabastamise kohta", kaitstes relvastatud enesekaitse ideed ja selgitades oma uut filosoofiat luules.\nOsa Leary “Avatud kirjast Allen Ginsbergile”, 1. jaanuar 1971. Berkeley Barb\nOli aeg armastavale üleskutsele relvadele\nTähistati mantras SHOOT to LIVE\nMis oleks võinud olla ELU EESMÄRK\nKuid energia tasakaalustamiseks\nlaskmine tappa politseiroboteid\nJa kindlasti arusaadavalt vihane\nVaprad noored revolutsionäärid ….\nLR: Tundub, et kõik avaldasid uuele Learyle avatud kirju.\nMH: Tegelikult oli esimene Charlie Manson LA maakonna vanglast, kes ootas karistust. Ta kirjutas avatud kirja LA vaba ajakirjandus vaid nädalaid pärast seda, kui Tim vanglast välja pääses. Manson võitis Timi oma järeltulijaks, kirjutades: "Mul on olnud minu kord, nüüd on see teie oma."\nLR: Rääkige halvast ajast!\nMH: Täiesti! Just seda, mida Tim vajas! Mehe heakskiit vägivaldse kuritegevuse taga, mis hirmutas kogu riiki ning eskaleeris ka LSD ja hipide demoniseerimist.\nÜmbrik Squeaky Fromme'ilt Timothy Learyle Šveitsis, mis sisaldab Mansoni ja#8217 avatud kirja Learyle, avaldatud aasta varem ajakirjas LA vaba ajakirjandus.\nKesey avalik kiri ilmus kaustas Veerev kivi novembril, õnnitledes Timet põgenemise puhul, kuid võttes arvesse tema üleskutset relvastatud enesekaitseks. ("Me ei vaja teist mutrit relvaga. ”)\nHappekeemik Owsley, kelle õige LSD oli varajase psühhedeelse liikumise raketikütus, kirjutas talle privaatselt oma vangikambrist, nimetades Timi gerilireisil jama. Ta soovitas tal võtta tugev annus ja vaadata peeglisse. Ta viskas tagasi Timi kuulsa 60ndate loosungi: "Ole vait. Lülita sisse, Häälestage, jätke välja .”\nOwsley kirjutab Leary vanglast (jaanuar 1971). Leary arhiiv, NYPL\nAinult meie kõigi pideva pingutusega õnnestub meil energia õiges suunas suunata. Te teate, et olen tõeline revolutsionäär ja olen andnud ennast inimteadvuse tõusu ja uue kultuurilise viisi põhjuseks. Ja ometi olen ma ameeriklane, maainimene ja väljavalitu. Kuula muusikat. Ka mina olen olnud ja olen siiani vanglas. Ja ometi ei suuda ma ennast kurjategijana näha. Ma arvan, et tõelised kurjategijad on sellised nagu Reagan ja Nixon, kes kasutavad võimu, et jõustada sotsiaalset "normi" või suhtumist ... "\nLR: Kuhu sa pärast Ginsbergi külastamist läksid?\nMH: Kukkusime sõpradega kokku idakülas ja veetsime mitu päeva Douglase kirjastuses koos toimetajaga, sisestades Leary parandused ja parandused. Alan Douglas avaldas äsja Timi viimase LP, Seekord võite olla igaüks. Ta elas selle tiitli –West Pointi kadett, psühhedeeliteadlane, LSD religiooni rajaja, kontrakultuuri aktivist, teisitimõtleja, vanglakaristus ja põgenik, California kuberneri kandidaat, Peacenik muutus võitlejaks, Ilmamehe ja Mustade Pantrite kohort. Ta leiutas end pidevalt. See oli hullumeelne CV ja palju muud oli tulemas.\n“Sa võid olla seekord igaüks ” LP kaas (1970)\nLR: Aga Ludlow raamatukogu? Kas see oli tagumise põleti peal?\nMH: Üldse mitte. Igast linnast läbi sõites tabasime võimalikult palju kasutatud raamatupoode, täites järk-järgult Bobi VW vea tagumist meelt muutva ravimikirjandusega.\nLR: Milline oli Berkeley Telegraph Avenue siis?\nMH: See oli palju nagu Haight Street San Franciscos. See oli linna hipimaastiku nägu. Kui me novembri alguses tagasi tulime, istus eksiilide esimene kiri Berkeleys Sather Gate'i postkontoris Bodhisattva postkastis. Iga radikaalne rühmitus, alates psühhedeelse Veenuse kirikust, lõpetades relvastatud armastusega, lõpetades Himaalaja kaubandusettevõttega, Barb ja Hõim, said oma posti sealt.\nKopy Kati koopiamasinad sumisesid alati südaööni, inimesed kasutasid pidevalt oma revolutsiooniliste luuletuste ja manifestide koopiaid ning pidude ja tänavaprotestide koopiaid. Me sobime täpselt sisse.\nMeil oli arhivaaride foobia asjade kaotamise pärast, nii et kopeeriksime kõik ja käsikirjad, kirjad, uudiste väljalõiked ja lihtsalt varukoopiad. Elasime ja hoolitsesime olulises ajaloolises ajavööndis ning iga jääk tundus eluliselt tähtis. Learytel ja nende advokaatidel oli alati midagi teha, sageli tungivalt.\nUuriksime raamatuid Moe’s ja Shakespeare’is, seejärel läheksime kohvikusse Med cappuccinot ja otsiksime oma leiud üle. North Beachis sulgesime mõnikord raamatupoed, mis olid avatud südaööni. Olime muutumas bibliomaanideks ja aktivistide-arhivaarideks. Ludlow raamatukogu projekt toetas meid pidevast draamast, lõputust paberimajandusest ja korduvast paranoiast, kui ta töötas Timothy Leary arhivaaridena, samal ajal kui ta oli põgenenud rahvusvaheline põgenik.\nLR: Tuleme tagasi Alžeeriasse. Mis tõi kaasa "revolutsioonilise büsti"?\nMH: See oli kahe tugeva ego kokkupõrge, mis jõudis lõpule kaks kuud pärast Learys ’ saabumist Alžiiri. Cleaver kartis, et nende hoolimatu hedonism ja nende vastukultuuri kuulsuste külastajate voog seavad Pantherid Alžeeria valitsusega ohtu ja toovad soojust. Alžeeria roomas koos CIA agentide ja nende informaatoritega ning FBI kasutas oma vastuluureprogrammi, et tekitada erimeelsusi parteis Black Panther, põhjustades lõpuks saatusliku lõhe Newtoni ja Cleaveri vahel.\nLR: Kas Eldridge vangistas tegelikult Timi ja Rosemary?\nMH: Learyde “revolutsiooniline büst” oli osaliselt keskkooli kinnipidamine halva käitumise eest ja osaliselt reaalne vangistus. Nad olid 1971. aasta jaanuari alguses viis päeva suletud tubades. Nad olid hirmul, teadmata, kui kaugele see läheb, kuid Cleaveri kavatsus oli näidata rahvusvahelisele meediale, et ta juhib, ja tõsine äri. revolutsiooni ei kavatsenud õõnestada paar hapupead. Ilmus ajakirjanik ja vahendas nendevahelist seanssi. Pikk ärakiri avaldati laialdaselt ja meedia ülistas selle suureks lõheks poliitiliste ja psühhedeelsete revolutsionääride vahel.\nSeal oli isegi videomaterjali, mis jõudis Ameerika televisiooni.Ühel õhtul, kui ootasin TransBay terminalis viimast bussi Berkeleysse, olin ma ehmunud, kui nägin, kuidas Tim ja Eldridge vaidlevad hiiglaslikus avaliku televisiooni ekraanil. See oli väga McLuhanesque. KPFA müüs heli korjandusena. See oli nagu interneti eelvaade.\nLR: Kathleen Cleaver oli ka seal, kas pole?\nMH: Jah, ja nende kaks väikelast. Rosemary ja Kathleen olid nagu Tim ja Eldridge kuninganna kolleegid. Rosemary kirjutas meile, et keegi teeks Cleaveri laste astroloogilised kaardid. Ta lootis rasestuda ja palus endale ja Timile lapsele tabelit, kuid kahjuks see nii ei olnud.\nLR: Kas narkootikumid olid nende lahkarvamuste peamine põhjus?\nMH: Eldridge pidas LSD -d ohtlikuks vastaseks ja revolutsiooniliseks segajaks. Aeg -ajalt oli lubatud marihuaana kasutamine, kuid mitte psühhedeelikumid. Ta tegi selle vahet. Ta tõi isegi välja tavalise meediasüüdistuse, mille Leary oli liiga paljudest reisidest oma aju praadinud ja#8221.\nLearys ei saanud seda lõigata maoistlikus stiilis revolutsionääridena. Nende enda idee revolutsioonist oli pigem neuroloogiline kui poliitiline ning see oli seotud muutunud olekute, sisemiste muutuste ja uute paradigmade loomisega. Tema ja Rosemary rääkisid endast kui „muutusteagendist” ammu enne, kui sellest sai popp termin.\nTim saatis meile oma loodud graafikuid, et kirjeldada oma viimast mõtlemist poliitilis-kultuurilise kohta zeitgeist. Alates kliinilise psühholoogi algusaegadest kasutas ta teabe sünteesimiseks diagramme ja ruudustikke. Ta nägi neid varjatud süsteemina, nagu Tarot -tekk ja I Ching, suunates uusi teadmisi ja assotsiatsioone.\n"Seitse revolutsiooni ja rõhumist" - kontrolli ja vastupanu psühholoogia ja poliitika vale jaotus. (Suurendamiseks klõpsake .)\nLR : Kui tihedalt suutsite teie ja Bob suhelda koos Tim ja Rosemaryga?\nMH: Vahetasime vähemalt kord nädalas kirju. Nad pidid pidevalt teadma Timi artiklite ja raamatupakkumiste staatust ning nende peamist rahateenimisviisi. Seal olid pettunud probleemid nende advokaatide ja raamatukirjastustega. Saatsime neile uudiste väljalõikeid ja artikleid, et olla kursis, kuidas nende olukorda meedias kujutatakse, ning esitama dokumendid raamatule, mida Tim kirjutas –See on aeg, mis lõpuks avaldati kui Lootusehirma pihtimused.\nRaha oli suur probleem. Esitasime autoritasusid ja sõprade rahalist abi. Allen Ginsberg aitas, kuid paljudele tundus, et Tim oli liiga palju sildu põletanud ja ei tahtnud.\nLR: Kahju, et toona neil ühisrahastust ei olnud.\nMH: See oleks aidanud. Nende parim lootus oli vangla põgenemisraamatu edasiminek ja see läks aeglaselt kõigi paguluse väljakutsete tõttu. Neid piiras ka see, kuidas seda kirjutada ilma inimesi ohtu seadmata. Kirjastajad ei olnud sel hetkel täpselt rivis.\nUmbes sel ajal peatus raamatukogus Laguna Beachi noor surfar, et toimetada Timile ja Rosemaryle kingitus. Ta võttis oma õlakotist mõned käsitsi valmistatud jõulukaardid, et need meilidele Learysse saata. Nad pärinesid igavese armastuse vennaskonnast, kes oli loonud ülemaailmse LSD- ja hašišivõrgustiku, viies oma tugeva oranži päikesepaiste kaubamärgi miljonid hitid Californiast Afganistani ja toonud tagasi tohutul hulgal laagritele varjatud hašišit.\nLR: Kas igavese armastuse vennaskond maksis Weatherman Undergroundile insener Tim ’s põgenemise eest?\nMH: Me kuulsime seda, kuid see oli üsna vaikne. Tundub sobivat, et LSD aitas Timi vanglast välja. Tema ja Rosemary olid elanud vennaskonna tees, Laguna ranna kohal mägedes. Just seal teatas ta, et kandideerib Reagani vastu kuberneriks, ja just seal arreteeriti ta kahe marihuaana särje pärast, mis panid ta üheks kuni kümneks aastaks California osariigi vanglasse.\nLR: Niisiis, saatsite BELi jõulukaardid Alžeeris asuvatele Learydele?\nMH: Jah, tagasisaatmisaadressil Fitz Hugh Ludlow nimi.\nLR: Mis asi oli jõulukaartidega täpselt?\nMH: Kiri jutustab loo. Oranži jäljed on seal, kus mandala keskele kinnitati 300-mikrine sakk Nick Sandi ja Tim Scully ’s Orange Sunshine LSD-ga.\nJõulukink “Päikesepaistelisest perest” (Igavese Armastuse Vennaskond) koos Leary märkustega nende kingituse kasutamise kohta: “Me lasime kolm ja#8211 andsime ühe valvurile ja ütlesime, et ütle Eldridge'ile, et meil on kahju, et ta pole meiega. ” veebruar 1971.\nLearys pärast “revolutsioonilisest büstist” vabanemist. Berkeley hõim, veebruar 1971. Foto: Alan Copeland\nTimi märkus, milles teatati, et Alžeeria valitsus andis talle ja Rosemaryle varjupaiga. Horowitzi arhiiv\nKallid vennad - kõik on täiuslik. . . võite öelda Max S. [Max Scherr, väljaandja Berkeley Barb] et Alžeeria valitsus on andnud meile poliitilise varjupaiga koos vabadusega elada, ajada oma asju täiesti sõltumatult Alžeeria seaduste alusel, et jätkata tööd revolutsiooni - vabadusrevolutsiooni - heaks. Saadame armastust… ”\nMH: Pärast Cleaveri kontrolli alt vabastamist esitasid Learys Alžeeria valitsuselt poliitilise varjupaiga. Hoolimata selle kirja optimismist teadsid nad, et Alžeeria pole turvaline varjupaik, ja hakkasid otsima võimalust riigist lahkumiseks.\nSamuti olid nad surnud. Tim kirjutas ja müüs sel ajal sõna otseses mõttes õhtusöökide käsikirju. Ta oli USA agentide välismaal ristis ja Interpoli tont oli kaalumisel, eriti kui nad peaksid minema Euroopasse.\nLR: Mida nad siis otsustasid teha?\nMH: Nende lahkumine Alžeeriast oli tõeline ja#8220 varjatud ning pistoda. ” Tim sai kutse esineda Kopenhaagenis psühholoogiakonverentsil, kuid ei kavatsenudki sinna minna. Alžeeriast väljumiseks kulus neil kolm katset, piletid Taani, kuhu nad olid oma pagasi saatnud.\nKuid nad vahetasid Pariisis lennukit ja jõudsid lendu Genfi, kus nende kontaktisik, jõukas relvakaupmees (ja pettur), kelle silmad olid Leary järgmisele raamatule, võib teda lennujaamas oodata. Ta pani Learysid suurepäraselt üles Alpide suvilas, veinitas ja einestas neid ekstravagantselt ning tutvustas neid Šveitsi ühele tippadvokaadile. See kõik oli vaikne. Nädalaid tundus, nagu oleksid Tim ja Rosemary just kadunud, ja käisid jutud, et CIA röövis ta.\nLeary käsitsi kirjutatud varjupaigataotlus. Kuupäevata, kirjutati see tõenäoliselt Alžeeriast pärit lennu ajal, eeldades, et ametivõimud peavad ta kinni Taanis, Prantsusmaal või Šveitsis. Leary arhiiv, NYPL.\nMH: Pärast paarinädalast vaikust tuli kiri, mis oli dateeritud 24. juuniga 1971.\nNii hea meel on teiega uuesti ühendust võtta. Me igatsesime teid ja teie pidevat vaimu voogu. Kuu aega oli teie oma ainus mõistuse hääl ja ma ütlen teile, et see on hullumeelne. … [Alžeeria] sai lõpuks koomilise ja nii paljud salaagendid ja revolutsioonilised ideed. Ühel hetkel väidetavalt kõrge ametnik, kes korraldas meie väljumisviisasid varjatud kohtumispaikades, sõna otseses mõttes pimedatel alleedel ja varjatud araabia kohvikutes, saime lõpuks aru, et kõik mängisid James Bondi stseeni. Kõik. Väljumine A. -st oli nii kaugel. Maagiline, salapärane, hirmutav, naljakas.\nTeisel korral, kui tabasime Šveitsi, võttis võimust tõeliselt jumalike näitlejate võrgustik. Jälle nii uskumatu, et ainult sina kaevaksid selle.\nLõpuks leidsime otsitava hõimu …\nLR : Kas Dan Ellsberg ei lekkinud sel ajal Pentagoni pabereid?\nMH: Jah. Just sel kuul avaldati esimene leke. See oli ka kuu, mil Nixon kuulutas ametlikult välja oma pettussõja narkootikumide vastu. Üks tema esimesi tegusid oli nõuda Timi Šveitsilt väljaandmist. Šveitsi valitsus vangistas Leary Lausanne'is kohe, kui ta selle küsimuse võttis. See oli tema kolmas vangistus kolmel erineval mandril vähem kui aasta jooksul.\nNixon kavatses Leary kinni võtta nii, et saatis USA peaprokuröri Mitchelli isiklikult survestama Šveitsi ametivõime tema väljaandmiseks. See pani meie jaoks käima metsiku kuu. Rosemary pidi taas Timile meeletult väljastpoolt tööd tegema, nagu ta seda tegi Californias vanglas viibides, kuid seekord ähvardas teda ise tingimisi vabastamise eest väljaandmine.\nÜhel päeval saabus temalt meeleheitlik kiri.\nTim istub vanglas jahedas pimedas kambris. Meie advokaat Bernis võitleb väljaandmise vastu. Šveitsi valitsus nõuab, et hoiuleksime nendega tuhandeid, kuni nad meie juhtumit kaaluvad. Palun aidake või me Timiga ei näe enam kunagi. Me jääme elu lõpuni Ameerika vanglasse. Mul on vaja 120 000 dollarit, et Tim välja saada. Minu jaoks väljaandmise korraldus, kuid advokaadil õnnestus see peatada. Kas te ei saa mõnda arhiivi ja raamatut müüa? See on meie jaoks viimane hingeldus. Kas kusagilt abi pole?\nLR: Kas USA valitsus soovis ka Rosemary välja anda?\nMH: Jah. Tema tingimisi vabastamise eest riigist lahkumisega. Uskumatu, et ta jäi FBI tagaotsitavate nimekirja järgmiseks 23 aastaks, kaua pärast seda, kui Tim oli oma juriidilised küsimused lahendanud. Ta oli üks viimaseid poliitvange sellest ajastust pinnale.\nKahjuks polnud arhiivimüük isegi valikuvõimalus, kuna sellel polnud veel turgu, nagu praegu. Keegi ei kogunud teda peale meie.\nLR: Milline on lugu Ginsbergi ja#8217s “ iseseisvusdeklaratsiooni taga Timothy Leary jaoks? ”\nMH: Kirjutasime Allen Ginsbergile viimaste uudistega järjekordsest Timi vangistamisest ja ta ilmus järgmisel päeval meie väikesesse kontorisse North Beachis, käsi kipsis. Ta murdis selle eelmisel nädalal Lawrence Ferlinghetti kajutis Bixby Canyonis kukkudes. Me andsime talle teada Tim'i olukorrast.\nVahepeal jagas Allen meiega, et oli lappinud tüli, mis meil Timiga tekkis, kes arvas, et me läksime segadusse, kui ei suutnud dokumente oma Šveitsi advokaadile väljaandmisjuhtumit saata.\nAllen kirjutas Timile meid kaitstes:\n“Barker/Horowitz, olenemata sellest, milliseid väiksemaid näpunäiteid nad on kohanud, on hindamatud arhivaarid ja töötajad, kellel on kontor ja võimendid, kust nad kõik PEN -materjalid ja suured failid ning dokumendid igale poole faksisid, kuid neil pole aimugi. said … nad ’ muutuvad (õigustatult) masendusse. ”\nMH: Allen oli Timi vabastamiseks põrgulik. Ta seadis oma missiooniks päästa Timi esimese muudatuse ohvrina - nüüd on ta "mees ilma riigita" ja#8211 vangistatud tema kirjutiste ja ideede eest. Ginsbergi plaan oli suunata lääne kirjandusmaailm võita Learysi varjupaik Šveitsis, mis on pikka aega andnud varjupaika ümberkujundatud filosoofidele, poliitilistele dissidentidele ja vastuolulistele autoritele.\nGinsberg, Barker ja mina olime viimased Leary kaitsekomiteede pikas reas. Allen nimetas meid Bay Area proosapoeetideks Phalanx, eeldades, et teised Beati luuletajad kirjutavad alla. Lõpuks kirjutas alla üle 30 kirjaniku, sealhulgas Ken Kesey, Lawrence Ferlinghetti, Alan Watts, Anias Nin, Diane di Prima, Laura Huxley ja Paul Krassner.\nAllen kõndis väikeses toas, kui ta oma peas komponeeris, ja dikteeris 2000 sõnaga „Dr Timothy Leary iseseisvusdeklaratsiooni”. Mina olin kirjatundja, samal ajal kui Bob toimis kohapeal toimetajana, selgitades keelevoogu Alleni aju ja minu kirjutava käe vahel.\nAllen Ginsbergi "Iseseisvusdeklaratsioon dr Timothy Learyle" ja#8221 dikteeritud Horowitzile ja Barkerile Ludlow raamatukogus. Tiitelleht ja viimane leht. Horowitzi arhiiv.\nMH: Alleni sõnad varisesid keeruliste lausetega. Kui ma seda manifesti kirjutasin, kammis Bob läbi oma legendaarse aadressiraamatu - kes on kes biitist ja hipi kirjandus-/aktivistide eesrindlane.\nKui olime allkirjad kokku kogunud, avaldasime pressiteate. See tegi kohalikke uudiseid. Ginsberg trükkis välja 250 eksemplari, mille saatsime allakirjutanutele. Ta saatis ühe isiklikult ka Ameerika PEN -keskusesse.\nArthur Miller jäi selle taha ja PEN edastas nende toetuse Leary advokaadile Bernis. PEN -il oli prestiiž rõhutud kirjanike toetamiseks kõikjal maailmas.\nAllen esitas Timothyt jõuliselt kui teadlaste ja filosoofi, keda taga kiusati tema kirjutiste ja uurimistööde pärast ning kes vastasid kõikidele varjupaiga saamise tingimustele. Sellel oli Šveitsi õigusvõimudega palju kaalu. Timi apellatsiooni tagasilükkamine tähendaks nende sallivuse ajaloo õõnestamist, kuid kahjuks olid nad USA valitsuse tohutu surve all.\nLR: Kuid Šveitsi valitsus valitses nende kasuks?\nMH: Jah. Lõplik otsus oli see, et Leary kuritegu-kahe poolsuitsutatud marihuaanaühendi omamine-ei vaja Šveitsis vanglakaristust. Nende otsust mõjutasid muud tegurid.\nSalastatud USA osariigi osakonna aruanne Šveitsi valitsuse otsuse kohta Learyt mitte välja anda. Leary arhiiv (NYPL).\nSalastatud USA välisministeeriumi aruandest:\nTema vahistamise põhjuseks oli väidetavalt tema poliitilise kandidaadina kahjutuks tegemine. Võimude jaoks öeldi, et ta on muutunud poliitiliselt väljakannatamatuks, sest rahuliikumise järgijana taotles ta Vietnami sõja lõpetamist ….\nŠveitslased jäid oma veendumustele truuks ja vabastasid Leary, andes talle ajutise varjupaiga. Tema vana sõber, psühhedeelne teoloog Walter Houston Clark pani oma kodu hüpoteeki, et aidata tasuda märkimisväärseid kohtukulusid.\nKui me järgmine kord nägime Ginsbergi, et tähistada Šveitsis Bay Area Proosa Poets Phalanxi võitu, töötas ta juba uue projekti kallal, mis vabastab Brasiilias roppuste eest vangi mõistetud Elava Teatri trupi.\nTaos me usaldame. Leary mõtiskleb oma paguluskogemuse üle lehel Spiritual Discovery väljaande väljaandest Psühhedeelsed palved, kujundas Daniel Raphael. Leary kirjutas sellele alla oma USA vale passi nimega.\nTim ja Rosemary olid vabad ning hakkasime planeerima oma Šveitsi külastust.\nJärgmine ja#8212 3. osa: Šveitsist välja saadetud ja#8211 tabatud Afganistanis ja#8211 tagasi California vanglasüsteemis\nArhivaarid Michael Horowitz ja Robert Barker Šveitsi raudteejaamas Luzernis koos Leary arhiiviga, veebruar 1972. Foto: Timothy Leary\nKuidas teaduslik hipi sattus psühhedeelse revolutsionääri orbiidile, kelle toonane president Nixon nimetas "Ameerika kõige ohtlikumaks meheks"\nIntervjuu 1: detsember 1969 - november 1970\nLR: Kuidas sai sinust Timothy Leary isiklik arhivaar?\nMH: Ma sobisin sellesse rolli ainulaadselt, kuna olin töötanud haruldaste raamatute ja käsikirjadega ning sukeldunud psühhedeelsesse kontrakultuuri, esmalt New Yorgis ja hiljem San Franciscos. Vahetu katalüsaator oli kohtumine Robert Barkeriga San Franciscos 60ndate lõpus. Bob oli teadvusekaaslane ja kunstiraamatute koguja. Ta on Kaksikud San Antonios, mina olen Ambur Brooklynist. Me klõpsisime.\nLR: Milliste projektidega te kuuekümnendate aastate jooksul tegelesite?\nMH: Olen töötanud haruldaste raamatutega alates ülikooli lõpetamise aegadest 󈨀ndatel, algul kuraatori assistendina NYU raamatukogus, seejärel Madison Avenue'i oksjonimaja raamatuosakonnas. Uurisin eraviisiliselt USA ja Euroopa reiside esmatrükke. 1967. aastal maandusin San Franciscos ja hakkasin varsti pärast seda töötama kõrgekvaliteedilises vanavara raamatupoes. Bob saatis saare põliselanike okupeerimise ajal inimesi ja varustust Alcatrazisse, tehes samal ajal otsest tööd. Ta oli seotud Texase hipide rühmaga, kes olid kohalikus kunsti- ja muusikamaastikus mõjukad.\nMis meid kokku viis, oli meie ühine kirg raamatute kogumise ning meelt muutvate ravimite ja nende ajaloo vastu. Asutasime North Beachis raamatukogu, esimene sellele teemale pühendatud raamatukogu ja Fitz Hugh Ludlow mälestusraamatukogu. Raamatukogu asub nüüd Harvardi Houghtoni raamatukogus osana Julio Santo Domingo kollektsioonist, mis on maailma suurim kogumik ’.\nFitz Hugh Ludlow mälestusraamatukogu visiitkaart.\nLR: Kes oli Fitz Hugh Ludlow?\nMH: Ludlow oli Ameerika kodusõja ajastu proto-hipi. Ta hakkas narkootikumidega eksperimenteerima enne ülikooli ja avaldas oma enimmüüdud esimese raamatu Hasheeshi sööja, 1857, 21 -aastaselt.\nFitz Hugh Ludlow. Schafferi raamatukogu, Union College.\nMH: See oli ameerika autori esimene raamat narkootikumide kohta ja tekitas eksperimenteerimislaine sarnaselt Learyga LSD -le sajand hiljem. Ludlow võttis psühhedeelsel tasemel hašišipasta ja kanepiekstrakti. Ta tuli läänerannikule hobuse ja lavatretiga ning võttis Mark Twaini San Franciscos oma tiiva alla, muutes ta tõenäoliselt hašišiks. Ta oli kirjanik-seikleja kehastus ning tema uudsed meetodid oopiumi- ja morfiinisõltuvuse ravimiseks esimese Ameerika narkopideemia ajal hõlmasid kanepi tarvitamist võõrutamise ajal. Teda kiitsid Twain, Aleister Crowley ja The Beats, kuid üsna ebaselge tegelane, kui me temast esimest korda kuulsaima raamatu juhusliku avastamise kaudu teada saime.\nTundsime Fitz Hugh'ga hingelist sidet. Hiljem, kui me Timothyga suhtlesime, mõistsime, et tema Millbooki enklaav asub otse Poughkeepsie kõrval, kus teismeline Ludlow kohalikus apteegis poodles.\nLR: Kuidas teie ja Robert Barker kohtusite?\nMH: Otsisin Altamonti rokifestivalilt koju sõitu. See pidi olema meie West Coast Woodstock, kuid vägivald lava lähedal, kus Rolling Stones kontserdi lõpetas, tungis tohutu rahvahulga teadvusesse. Tagasi jalutades pimeduses mõne miili kaugusel pargitud autode juurde, siin-seal süttivad tulekahjud tekitasid apokalüptilise olukorra ja halva tagasituleku LSD-lt, paljud meist olid võtnud päikese käes, kui kontsert algas tund aega varem. Ma ei leidnud autot ega oma sõpru, kellega olin läinud, ja vaatasin ringi. Hakkasin mõtlema, kas mind jäetakse sinna paari tuhande teise samavõrdse kiviga peaga. Barker nägi mind ja viipas oma pakitud VW vea juurde. Pärast teiste reisijate maha jätmist läksime temaga Hiinalinna Sam Wo juures odavale maitsvale õhtusöögile. Kutsusin teda külastama raamatupoodi, kus ma töötasin, mida ta järgmisel nädalal tegi.\nTuleb välja, et Tim ja Rosemary olid ka Altamontis. Seal on elav konto Tagasivaated, tasub lugeda, sest Leary teeb vahet 300 000 tugeva publiku rahulikkuse ja vägivalla vahel lava ümber. Kolm kuud hiljem oli ta vangis ja meie olime tema arhivaarid.\nLR: Niisiis, see on kümnendi lõpp. Nixon on president ja kuulutab välja narkootikumide sõja. Vietnami sõda kestab siiani. Me panime mehe Kuule. Woodstock juhtus samal suvel. Altamont pidi olema “Woodstock West, ”, kuid lõi lootustandva asemel kümnendile pettumust valmistava lõpu?\nMH: Jah, armastuse suve eufooria oli valitsuse varjatud pealetungi ees taandumas. Altamont peegeldas pimedust ja paranoiat, mis eskaleerus sõja, mõrvade, Nixoni valimiste, Mansoni mõrvade, sõjavastase liikumise üha jõhkrama mahasurumise, mustade ülestõusu ja üliõpilaste mässu tõttu. Lahe piirkond oli võitluse nullpunkt, aga ka kirjanike, kunstnike ja muusikute eelpost, kes jätkasid elavat põrandaalust kultuuri.\nBob ja mina rääkisime oma raamatukogude ühendamisest kolmanda kollektsionäär-sõbraga LA-s ja eraraamatukogu avamisest. Vajasime uueks kümnendiks uut suunda.\nLR: Kes oli LA koguja?\nMH: William Dailey, teine haruldane raamatututtav LA -st, kes vaatas ilusaid illustreeritud prantsuse narkoraamatuid. 1840. aastatel õitses meelelahutuslik narkootikumide tarvitamine Pariisis ja aja jooksul sai Ludlow raamatukogust omamoodi maa -alune salong. austajad kergeid muutvaid taimi ja ravimeid. Võrdlesime end Hašišiklubi liikmetega, kes pidasid 1840ndatel Pariisis elegantseid narkopidusid. Kirjanduslik ja kunstiline põrandaalune meelitas meid väga. Kõigil põrandaalustel liikumistel olid meelelahutuslikud ravimid.\nLR: Mis pani teid otsustama luua uimastiteemaliste raamatute ja kirjanduse raamatukogu?\nMH: Bobi nägemus privaatsest, narkootikumidele keskendunud raamatukogust oli ahvatlev ja ta veenis mind seda proovima. Ta läks edasi ja rentis Columbuse ja Stocktoni ristmikul ühetoalise kontori ning sisustas selle laua, toolide ja raamaturiiulitega. Üüri maksmise abistamiseks rendime ruumi Elupuu kirikule, mis on üks esimesi psühhedeelseid kirikuid, mille sakramendid olid enamasti varjatud psühhoaktiivsed taimed, mida ei ole veel ebaseaduslikuks tunnistatud. Michael Aldrich, esimene doktorikraad kanepi ajaloost ja folkloorist ning varajane marihuaanareformi aktivist, kes turustas esimesi kanepirullimispabereid, tuli aasta hiljem kuraatorina pardale.\nVõtsime omaks missiooni arhiivida 60ndate kontrakultuur raamatukogu-muuseumiga. Raamatud tutvustasid meile teisi ajaloolisi kontrakultuure ja neid toidavaid valikuvõimalusi ning sealt edasi hõimuühiskondade pühasid taimi, lõpuks tagasi muinasajalukku ja eelnevalt salvestatud ajaloo müüte. Aja jooksul kogusime sellel teemal maailma suurima raamatukogu ning võõrustasime narkoavastajaid ja teadlasi nagu Albert Hofmann, Gordon Wasson, Richard Schultes, Sasha Shulgin ja Terence McKenna. See oli seade, kuhu Leary arhiiv sobiks.\nLR: WKas tulite Ludlow raamatukogu kasutama?\nMH: Olime vaid kaks kvartalit City Lightsi raamatupoest põhja pool, mis oli meile pühamu. Lawrence Ferlinghetti käis meid tervitamas North Beachil. Meie esimesed külastajad olid biitide luuletajad, põrandaalused karikaturistid ja psühhedeelilised plakatikunstnikud, kes annetasid oma tööde allkirjastatud koopiaid. Samuti arenesime muuseumiks kaasaegsest narkootikumide tarvikust, veerepaberitest ja käsitsi valmistatud särjeklambritest, näpunäidetest ja igasugustest kaunitest psühhedeelsetest aksessuaaridest, mille on valmistanud kohalikud hipitöölised.\nKui olime lõpetanud mitmete sadade narkootikumide poolt korraldatud raamatute riiulite paigutamise, luule ja ilukirjanduse eraldi sektsioonidega, naiste kirjutiste, põrandaaluste koomiksite ja kunstiga-kõigega, mis oli mõjutatud narkootikumidest-isegi valitsuse ametliku uimastivastase propagandaga. Räpased paberkandjad ja narkootikumide agentide mälestused istusid koos psühholoogide ja antropoloogide teaduslike töödega, De Quincey ja Coleridge'i, Aldousi ja Laura Huxley teosed, Burroughs ja Ginsberg jagasid ruumi R. Crumbi koomiksite ja 1890. aastate koka veiniplakatitega, Lenny Bruce'i plaatidega ja filmiplakatid Reefer Madness ja Marihuana: Weed With Roots in Hell et Lihtne rattur ja Reis.\nLR: Kas arvate, et need uimastikogemusi käsitlevad raamatud võimaldavad inimestel õppida neilt, kes on narkootikume tarvitanud, ilma et neid ise tarvitaks?\nMH: Võimas kirjeldav kirjutis isiklikest uimastikogemustest imiteerib uimastite endi toimet. Aleister Crowley lugemine sellest, kuidas hašiš tema meditatsiooni aitas, või Mezz Mezzrow marihuaana džässbändis mängimisest või Gordoni ja Valentina Wassoni teispoolsusest pärit seenereis Curandera onnis Mehhikos või Anais Nin, kes kirjeldas, kuidas LSD muutis tema keha vedelaks kuldpurgiks olla iseenesest kergelt psühhoaktiivne. Eriti kui teil on oma varasemad kogemused. Kogusime ka raamatuid ja uurisime peyote ja seenekultuste rituaale, oopiumisõdade ja naerugaasipidude ajalugu. Saime teada, et ravimikirjandus on lõputu ning narkootikumide tarvitamine oli üks varasemaid ja levinumaid inimkonna tegevusi.\nLR: OK, räägime nüüd Leary arhiividest. Millal ja kuidas juhtus täpselt see, et Tim ’s arhiivid sattusid teie kella alla?\nMH: Mõni kuu pärast Ludlow raamatukogu loomist mõisteti Leary föderaalse süüdistusega kümneks aastaks poole untsi umbrohu omamise eest, mis tulenes Laredo büstist 1965. Nädal hiljem saadeti ta tagasi Californiasse laeb seal teise büsti eest Laguna Beachil 1968.\nRosemary Leary kõneles ajakirjanikele pärast Timothy karistamist föderaalse süüdistusega 10 aastaks Houstonis, 2. märtsil 1970. Foto: Robert Altman.\nMH: Timothy Leary, keda me kumbki polnud kohanud, saadeti üheks osaks kuni kümneks aastaks California osariigi vanglasse San Luis Obisposse oma Laguna Beachi rinnaesise pärast kahe poole suitsutatud liigese pärast. Tagatisest keelduti, eriti kahe avaldatud artikli põhjal: „Deal For Real” (september 1969), psühhedeelsete keemikute ja levitajate kaitse, mis ilmus ajakirjas East Village Other (NYC juhtiv põrandaalune ajaleht), ja mälestusteraamat tema Laredo poti büst, “Episode & amp Postscript (Playboy, detsember 1969).\nTim ja Rosemary Santa Ana kohtusaalis enne tema süüdimõistmist Californias, 16. märts 1970. Foto: Robert Altman.\nLR: Niisiis, oodake, Tim oli kõigepealt vanglas väga väikeste kanepikoguste omamise eest? Ja poliitilistel põhjustel keelas ta kuberner Reagani mõjutustega kohtunik kautsjoni? Ja siis määrati sama kohtuniku poolt liiga ulatuslik karistus?\nMH: Täpselt nii. Reagani määratud kohtunik Orange'i maakonnas, mis on üks California parempoolsemaid, lükkas tagatise tagasi. Kohtunik hoidis kohtusaalis väljaandeid ja nimetas oma otsuse ajal Learyt "naudingute otsimiseks, vastutustundetuks Madison-Avenue LSD ja marihuaana vaba kasutamise eestkõnelejaks". „Rõõmu otsimine” oli nii Tim Leary kui ka hipikultuuri „Madison Avenue” üldine mahajäämus, mis tähendas lihtsalt „edukat”. Learyt karistati psühhedeelse liikumise avaliku näo eest.\nKeerukam eesmärk oli hoida Leary välja, et ta ei esitaks sügisel toimuvatel valimistel ametisse asuvat California kuberneri kandidaadiks. Kujutage ette, kuidas Tim televisioonis Ronald Reagani üle arutleb!\nLR: Tim kandideeris California kuberneriks?\nMH: Jah. Ülim krahv otsustas teda marihuaana maksuseaduse kohta (hiljem tühistati, kuid see ei häirinud teda - vaid mõned asjad). Ta teadis, et jõustruktuuri ründamine toob kaasa suuri isiklikke kulusid ja kaotab teel lahinguid, kuid miks mitte, kui ta nägi võimalust kultuurilise evolutsiooni käivitamiseks?\nTema platvormi kõige radikaalsem ettepanek oli marihuaana legaliseerimine ja selle asjakohane maksustamine. See sarnanes Colorado ja Washingtoni 45 aastat hiljem vastu võetud mudeliga.\nLR: Ja John Lennon kirjutas oma kampaanialaulu?\nMH: Jah. John Lennon koostas küll oma kampaanialaulu “Tulge koos, ühinege peoga ”, kui Tim ja Rosemary ühinesid Johniga ja Yokoga Montreali voodis, et sõda lõpetada. Pärast seda, kui oli selge, et Timi kuritegelik veendumus oli ta võistlusest välja löönud, muutis John laulu biitlite ja#8217 hitiks “Tule kokku”.\nLR: Kuhu sobib kokkuhoidmine selle kõigega?\nMH: See oli kaitsekomitee, mille moodustas Timi naine Rosemary koos Joanne Zipriniga, kelle perekond andis Leary ’s Berkeley Hills'i kodu edasi.\nLR: Kust tuli nimi?\nMH: See pärines I Chingi lugemikust, mille ta koos Ken Keseyga heksagrammil „Kooshoidmine toob õnne” toob. Sündmust kajastati Berkeley Barbis, mis jälgis tähelepanelikult Timi ja nende katsumusi nende aastate jooksul.\nHoides koos logo. Kunstnik: Bill Ogden.\nLR: Räägi mulle esimesest Holding Together üritusest?\nMH: Holding Together'i esimene kasuüritus oli Om Orgy, mis toimus aprilli keskel San Franciscos Suure maanteel asuvas Family Dogi rokikohas. Seal me Bobiga kohtusime Rosemaryga, rääkisime talle oma psühhedeelse uimastite raamatukogust (mis sisaldas juba enamikku Timi väljaandeid) ja pakkusime abi. Me polnud päris kindlad, millesse me sattusime. Räägi alahindamisest!\nOm Orgy plakat. 16. aprill 1970. Kunstnik: Barry Thomas.\nMH: Löögiluuletaja Allen Ginsberg, Leary kauaaegne sõber ja otsekohene toetaja, rääkis Om Orgy'is Leary ’s vangistusest poliitvangina ja sellest, kuidas oli põhiseadusevastane, kui teda nii väikese kuriteo eest ilma kautsjonita kinni peeti. Allen mängis järgnevatel aastatel tohutut rolli Timothy kaitsmisel selles küsimuses. Timil polnud kogu oma karjääri jooksul kõnekamat avalikku toetajat kui Allen, ehkki aeg -ajalt esines taktikatega kokkupõrkeid.\nLR: Millised olid teie esmamuljed Rosemaryst?\nMH: Tema ilu ja haute hipi riietumisstiil muutsid võimatuks teda mitte purustada. Oli näha, et ta oli väga stressis. Tahtsime teha kõik, et teda aidata. Ta oli meie suhtes mõnevõrra ettevaatlik. Teda ennast ähvardas Laguna büstist tuleneva valduse eest kuni viieaastane kuriteosüüdistus ning Bay Area roomas habemega ja teksapükstega varjatud narcitega. Kuid meie siirus pidi olema ilmne, sest ta kutsus meid Leary koju Berkeley Hillsisse arhiivi arutama.\nLR: Kuidas Timothy arhiiv välja nägi, kui neid esimest korda nägite?\nMH: Selleks ajaks, kui me lõpetasime rääkimise ja Barkeri parimate ühisosa jagamise, oli ta oma otsuse teinud ja jalutas meid maja taha eraldiseisvasse garaaži. Toas seisis neli või viis nelja sahtliga institutsionaalset hallist metallist viilikappi, mille värv oli roostetäppidega. Avasin sahtli juhuslikult. See oli täis mahutatud kenasti korraldatud ja märgistatud Manila failikaustadega.\nLR: See pidi olema sinusuguste narkoajaloolaste jaoks väga põnev.\nMH: Kui siin oli kahtlusi vabatahtlikus tegevuses Leary arhiivi ülevõtmiseks, lõppes see selles garaažis. Esimene asi, mille ma välja tõmbasin, oli silt: “Nov. 1963 ja#8211 Huxley. ” Toas oli koopia koopiast, mille Laura oli saatnud oma lähimatele sõpradele ja kirjeldanud Aldousi surma asjaolusid. Nendest sündmustest oli vähem kui kümme aastat, kuid meie jaoks oli see nagu Surnumere kirjarullide avastamine.\nHakkasin seda lugema, seistes jahedas garaažis. Bob ja mina olime LSD ajaloos, ja teadsime, et see oli esimene dokumenteeritud LSD kasutamine elu lõpus. Aldous Huxley oli järsult mõjukas tegelane, kelle raamatud avasid kaasaegse psühhedeelse ajastu.\nLaura Huxley Timile ja mõnele teisele kirjalehe esimene leht, mis puudutab Aldousi surmajuhtumeid. 8. detsembril 1963.\nLR: Mida sa sel õhtul veel nägid?\nMH: Bob avas teise sahtli, mis oli täis kümneid mimeograafilisi aruandeid, mille vangid kirjutasid Concordi vanglas pärast seda, kui Tim ja Ralph Metzner olid neile 1961. aastal psilosotsiini andnud, kusjuures üks võttis selle koos vangidega ja teine tegutses juhendina.\nTimi ja Aldousi, Alan Wattsi, Ginsbergi ja Kerouaci vahel olid kirjad. Harvardi ja Millbrooki käsikirjad, lillad tindimeimod ja offprints. Psilootsübiini, LSD ja DMT arved telliti laboritest, kui need ravimid olid veel seaduslikud. Olime nagu lapsed kommipoes. Rosemary pidi meid praktiliselt minema lohistama, et jätkata rääkimist, mida arhiividega peale hakata.\nLR: Kas arhiive oli mingil viisil ähvardatud või kahjustatud? Miks Rosemary palus teil nende eest hoolitsemine üle võtta?\nMH: Arhiivid olid sel hetkel vigastusteta ja täiuslikus korras. Tim oli teadlane ja oli kindel, et tema töö - isikupära uurimine 1950ndatel ja veelgi enam - psühhedeelne uurimus järgmisel kümnendil - oli ajaloos märkimisväärne aeg, mis muutis kõike. Nagu Huxley, uskus ka tema, et LSD avastamine oli üks kahest või kolmest 20. sajandi kõige olulisemast sündmusest. Teised on aatomi lõhustumine ja DNA avastamine, kõik kolm toimuvad paari aasta jooksul üksteisest.\nRosemaryl oli konkreetne põhjus arhiivide eest vastutavate inimeste leidmiseks. Kui Timi kaebused ebaõnnestusid, üritas ta põgeneda. Muidugi ei olnud nii vara midagi kindlat ja põgenemisplaani veel polnud, kuid Tim teadis, et tema arhiivid (nagu ka arhivaarid) on haavatavad. Nad esitasid üksikasjaliku ülevaate tema elutööst ja palju pahatahtlikust (kuid hiljuti ülestõusnud) psühhedeelsest liikumisest. FBI jõudis meie juurde alles palju hiljem, kui Tim kasutas oma arhiive vabaduse võitmisel läbirääkimistel. See läheb loost kaugele ette.\nLR: See kohtumine oli siis, kui Tim oli vangis olnud, kuid enne põgenemist?\nMH: Jah. Ta vangistati 20. märtsil. Läksime majja ja nägime arhiive mai esimesel nädalal.\nRosemary koos Jerry Rubini ja Abbie Hoffmaniga 29. märtsi pressikonverentsil Come Together/ Conspire-In Leary rahastajate üritusel NYC-s. Gagid olid protestiks Leary "vaigistamise" ja Bobby Seale'i kägistamise pärast Chicago 8 vandenõu kohtuprotsessil.\nLR: Kas teadsite, et on olemas põgenemisplaan?\nMH: Üldse mitte. Nad hoidsid meid teadmatuses, sest ilmselgelt oli vaja täielikku saladust ja kuna nad tahtsid meid kaitsta. Neil oli vaja kedagi, kes hoolitseks tema arhiivide eest ja kaitseks neid valitsuse käes olevate konfiskeerimiste ja võimaliku hävitamise eest, nagu Wilhelm Reich oli 1950ndatel. Ja selleks sai ta kaks arhivaari. Bob ja mina vajasime teineteist ning Tim ja Rosemary vajasid meid mõlemaid.\nPrivaatne kutse koos külaliste nimekirjaga, et koguda raha Leary ’ kohtukulude eest süüdimõistva kohtuotsuse vaidlustamiseks. NYC, 11. mai 1970.\nLR: Mis juhtus pärast arhiivi saamist?\nMH: Pärast seda, kui ta järgmisel korral Timi külastas, ütles Rosemary meile, et ta on vaimustuses, kui kuuleb meie vabatahtlikust tegevusest ja sellest, et me oleme pärit LSD kultuurist ja haldame San Franciscos uimastiteeki. Ta pani meid kohe külastusnimekirja.\nBob külastas kõigepealt ja tuli tagasi juhistega, kuidas raamatukogu Queens Roadi majast välja viia. Rentisime veoauto ja kolisime reas toimikukapid Berkeley Hillsis asuvasse ajaloolisse hotelli Claremont. Ta käskis meil oma advokaatidega ühendust võtta ja uurida, kas saame apellatsiooniga aidata. Nad maksid Claremontis ühe kuu eest esialgse uurimistöö eest. Pärast seda kolisime nad North Beachi, kus eraldasime nad Ludlow raamatukogust. Tundsime, et nad on seal kaitstud, kuid sel ajal ei teadnud me täpselt, kelle eest me neid kaitseme.\nMichael Horowitz, pastaka ja särje klambriga, töötab Leary käsikirjaga. San Francisco, Ludlow raamatukogu, 1972.\nLR: Mis tunne oli Timiga esimest korda kohtuda? Kas olete enne seda kohtunud?\nMH: Väljakutsuv viisil, mida ma poleks osanud ette näha. Lugesin tema raamatuid, käisin New Yorgis tema kõnedel ja üritustel, vaatasin teda telerist keskendunult ja meeleolukalt vaenulike vastaste vastu. Teda kutsuti rutiinselt kuradiks, ühiskonnale ähvarduseks, mädarõikaks, kes viis noored nende hukule. Ta naeratas alati ja selgitas kannatlikult nende kurtidele kõrvadele tegelikku olukorda. Ta ehmatas peaaegu kõiki ühiskonna tasandeid, kuid tal oli suur ja lojaalne jälgijaskond enamasti noortest, kes jagasid oma nägemust uuest ja valgustatud ühiskonnast, mis põhineb uute teadvust laiendavate kemikaalide, nagu LSD, mõjul ja üleminekul alkoholist. marihuaanapõhisele ühiskonnale.\nIsegi 1970. aastal, sõja, sotsiaalse kokkuvarisemise ja kontrakultuuri paranoiaga ning isegi vanglas nii palju paranoiaga, suhtus ta ebaõiglaselt kõigesse sama optimistlikult ja uskus, et psühhedeelne kultuur võidab kuidagi ja rahvusteadvus tõstetud.\nAga selle all toimus palju. Vangla muutis teda. Vahepeal olin uhke arhivaar, kes temaga kohtuma läks. Leary jaoks arhiveerimine oli minu nišš revolutsioonis. See oli omamoodi nagu kohustusest aru andmine.\nLR: Mida te ette ei näinud?\nMH: Midagi tuli mu alateadvusest viimasel hetkel. Tahtsin LSD endaga kaasa võtta. Valisin selle tegemiseks lihtsalt sobimatu päeva, külastades teda vanglas.\nLR: Kas võtsite vanglas happe kaasa?\nMH: No see oli minu plaan. Lõikasin aknaklaasi LSD tabamuse kaheks võrdseks osaks, sõin pooled lennujaamas ja panin teise poole küünte alla. See oli nii väike, et ma teadsin, et see on tuvastamatu ja ma ei peaks teda nähes selle pärast kala püüdma.\nSee oli kerge annus, kuid mitte piisavalt kerge, et minna esimest korda elus riigivanglasse. See tabas mind, kui lennujaama takso sõitis läbi vanglaväravate ja ma sattusin paanikasse. Miks kurat ma seda tegin? Peast läbi kubisevate happelainete pidurdamiseks kulus kogu keskendumine. Vähemalt pool tosinat massiivselt mundris vangivalvurit vaatasid mind põlglikult üle. Üks valvur hüüdis: “Vaadake seda veidrat, kes Learyle külla läks! " Kõigi pea pööras. Ma toonisin selle maha, kuid mul olid metsikud, rahumärgi kaelakee ja kellad. Vähemalt varjutatud prillid peitsid mu laienenud pupillid.\nRegistreerimislauas võitlesin külastajavormidega, andes neile vastumeelselt oma isiklikke andmeid. Pisike rohelise želatiini ruut mu kirjutuskäe sõrme all tundus, et see oli vormide täitmisel hõõguv radioaktiivne osake. Lauaametnik oli hämmingus, kui ütlesin, et olen doktor Leary arhivaar. Selgitasin, et olen nagu sekretär, kes hoolitseb oma paberite eest.Terve igaviku pärast kehitas ta õlgu ja suunas mu kahest raudväravast esimese poole, mis mu selja taga sulgusid. Pärast seda katsumust tundsin kergendust, kui nägin Timothyt akna taga mulle lehvitamas, vilgutamas hipi rahumärgi tervitust.\nLR: Kas ta sai aru, et sa komistad?\nMH: Alguses mitte. Ta tervitas mind kallistusega. Sellega ei suutnud ma enam happelaineid tagasi hoida. Vibud jõudsid temani.\nLR: Kuidas ta reageeris, kui ta teadis?\nMH: Mitte hästi. Külastusaeg oli kallis. Tal oli mulle palju ülesandeid panna. Aidake juriste apellatsiooni uurimisel. Muutke ja avaldage tema vanglakirjad - Playboy ja Rolling Stone maksaksid midagi erinevalt põrandaalusest ajakirjandusest, mis avaldaks kõike temast. Sõnumid Rosemaryle. Helistage Allen Ginsbergile. Kõik see ja palju muud. Kuid ma olin kohale ilmunud nagu kividega lõpetatud tudeng, kes saabus teadvuse evolutsiooni seminarile. Just siis, kui mu esimene visiit näis olevat rööbastelt maha minemas, tegi Tim umbes näo. Ta muutus selleks Harvardi professoriks ja andis mulle oma psühhedeelsete narkootikumide teooriate kiirkursuse, mida ta nägi, et ma ihaldan.\nLR: Mis oli tema räpp?\nMH: Leary ja tema kaaslaste, Huxley ja Wattsi jaoks oli antud, et LSD tuli maailma täpselt õigel ajal. Allen Ginsberg pakkus korraliku meemi ja#8211 “Jumal pillides. ” Tehnoloogia võidukäik, mis sobib farmaatsiaühiskonnale. Pidage meeles, et Albert Hofmanni ja#8217 psilotsübiinipillid võitsid võluseente šamaaninna Maria Sabina heakskiidu.\nLR: Kust tema teooriad tulid?\nTeadus põhimõtteliselt. Tema koolitus psühholoogias. Learyle meeldis korraldada teavet loendites ja diagrammides. Psühhedeelse kogemuse saamiseks pöördus ta vanemate mudelite poole, nagu ida filosoofia. Tiibeti surnute raamat. Iidsed okultistlikud süsteemid nagu Tarot, I Ching, astroloogia. Ja üha enam aatomistruktuuri ja kvantfüüsika teadus. Ta alustas kliinilist psühholoogi, kes kaardistas inimestevahelise suhtluse ja isiksuse tüübid enne psilotsübiini ja LSD võtmist. Räpp, mille ta mulle andis, oli võrdlev analüüs teadvuse tasemete kohta, mille vallandas iga ravimiklass, heroiinist LSD -ni. Seitse taset, mis laienes kaheksa vooluringi teooriaks, mida ta nimetas “Neuroloogiliseks”, kirjutatud teises vanglas kolm aastat hiljem.\nLR: Kas lasite talle happe?\nMH: Ma kavatsesin selle tema sooda sisse kukutada, aga kui ma oma küünt vaatasin, polnud seda seal. See pidi olema põrandale kukkunud, kus see koristaja ja mopiga sattus. Ma polnud ’ ainus, kes teda vanglas doseeris või üritas. Kaugel sellest. Rosemary ja Joanna andsid tüki hašišit otse suhu, kui nad teda suudlusega tervitasid. Kõik arvasid, et ta tahab, et nad tooksid talle LSD -d. Ta ei teinud seda, kuid nad tegid seda. Ta oli isik, kes populariseeris Set ja Setting parameetreid, nii et vangla ebaõnnestus teisel korral. Aga ma ei proovinud arvestada kogu 4-1/2 aastaga, mis ta slammeris veetis.\nLR: Nii et sel päeval võetud LSD osutus lõpuks õigeks?\nMH: Sellel on viis seda teha ja see päev polnud erand. Huxley ütles, et kui seda õigetes tingimustes võtta, annab see täpselt seda, mida inimene vajab, kuid mõnikord isegi valed asjaolud.\nTundsin, et mu IQ tõusis sel pärastlõunal püsivalt. Kui ma lahe piirkonna sõprade juurde tagasi jõudsin, sumisesin päevi ja räppisin, mida ma võtsin. Timiga koos olemine oli nagu kohalikust kohast lahkumine ja ekspressi pardale minek. Vastuvõtt-integreerimine-edastamine oli tema suhtlusjooga mudel.\nSee oli parim I ’d klass, mis kunagi läbi viidud, ja see juhtus vangla külastusruumis! Pärast seda olin valmis praktilisematele asjadele häälestuma. Hakkasin märkmeid tegema. Järgmise kuue aasta jooksul tegin märkmeid.\nLR: Mis tegi Learyst sellise intellektuaalse jõu?\nMH: Ta mõtles loovalt, tekitas vahetuid assotsiatsioone nagu LSD puhul. See oli koputus, millest sai klišee, et ta praadis oma aju paljudest reisidest, mida ta tegi, kuid see oli tegelikult tema kui psühhedeelse filosoofi väljaõpe. Selle aluseks oli tema psühholoogi haridus. Teda mõjutasid suuresti McLuhani ideed ümberkujundavate elektrooniliste tehnoloogiate ajastul elamise kohta. Tema vestlused puudutasid sageli reaalsuse kaosega kohanemist. Tema loominguline mõtlemisstiil hoidis teda alistumast puurivangiks olemise paranoiale ja hiljem jahti pidanud ebaseadusele ning tootis kogu elu jooksul ka teoseid erinevates meediakanalites.\nLeary märgib oma õiguslikku olukorda ja strateegiat, sealhulgas inimesi, kellelt abi paluda. Kirjutatud California meeste koloonias, San Luis Obispo, CA. Kevad 1970.\nLR: Tundub, et Timil hakkas tüdinenud tema ja tema pere ahistamisest?\nMH: Ta oli šokeeritud ja vihane, et ta kautsjonist keelduti isegi siis, kui ta kaebas tema juhtumi esmase muudatuse olulistes küsimustes edasi ning et tema naine ja poeg mõisteti süüdi ka narkokuritegudes. Vanglas oli tal aega oma draakonlike karistuste üle järele mõelda: kümme aastat poole untsi poti eest (seade Texase-Mehhiko piiril), teine peenraha 2 tuhatoosi särje eest (istutatud), kuni kaheksa rohkem, sest külastajad oma Millbrooki enklaavi oli näinud asetäitja šerif Gordon Liddy süttimas binokli kaudu ümbritsevates metsades.\nTa teadis, et lükkas ümbrikku, kuid tundis, et mängib reeglite piires ja ei propageeri kunagi avalikult, et kõik kasutaksid marihuaanat või LSD -d, vaid kirjutavad ja räägivad entusiastlikult selle naudingutest ja võimalustest. Ta pooldas aasta aega narkootikumide moratooriumi ja tunnistas enne kongressi, kuidas kõige paremini toime tulla nn narkokriisiga, mis oli pigem õiguskaitse võimalus. Ta ühendas vaimse avastamise liidu religioosse üksusena, et liikmed saaksid kasutada LSD -d oma sakramendina, võitlesid ja võitsid ülemkohtu marihuaanajuhtumi, avaldasid neli raamatut ja 40 teaduslikku artiklit psühhedeelsete narkootikumide kohta.\nLR: Nii et meeleheitlikud ajad nõudsid meeleheitlikke meetmeid? Ja tõesti, nad ei mänginud enam reeglite järgi, hoides teda nii väikese narkokuriteo eest vangis.\nMH: Valitsuse strateegia seisnes psühhedeelse liikumise ja selle suure rolli noorte mässu- ja sõjavastases liikumises sulgemises, näidates temast eeskuju. Lisaks arvan, et neid häiris tõesti see, et ta ei mänginud kahetsuskaarti. Nad ei suutnud teda kinni panna ja nüüd kandideeris ta California kuberneriks!\nTa oli 49-aastane poliitvang, kes seisis silmitsi eluaegse vanglakaristusega, koormatud juriidiliste võlgadega ja ära lõigatud elatusvahenditega. Bob ja mina müüsime isegi tema 1950. aastate isiksuse teste õppe- ja sõjaväeasutustele. Nagu Lenny Bruce, tahtis ta võita esimese muudatuse õiguslikel alustel. Tal oli kolm advokaadikomplekti, kes võitlesid oma föderaalse, California ja NY osariigi juhtumitega, kuid need venisid. Kõige selle juures oli eraldumine Rosemaryst kõige raskem löök.\nLR: Mis praktilist asja sa tema heaks tegid?\nMH: Bob ja mina tõime käsikirju juriidiliste briifide varjus vanglasse ja sealt välja. Mõne aja pärast lasid võimud meist mööda. See oli minimaalse turvalisusega vangla ja ta oli kuulsus. Huey Newtonit hoiti samal ajal keskmise turvalisusega idatiivas.\nVeetsime 1970. aasta suve, jagades aega raamatute ostmise, Ludlow raamatukogule annetuste kogumise ja Tim ’s arhiivide uurimise vahel juristide jaoks, tema käsikirju koos temaga toimetades, ajakirjade toimetustele välja saates.\nTim kirjutas kogu aeg. Igapäevased armastuskirjad Rosemaryle. Ajakiri tema elust vanglas, sealhulgas see, kuidas ta reklaamis vangide vahelist vägivaldset võitlust. Ka ilukirjandus: fantaasia Woodstocki põlvkonna pöördumisest Valge Maja liidrite poole. Osa sellest avaldati raamatus Vangla märkmed. Tema kõige rohkem tarbiv tekst oli tema isiklik apellatsioonikiri, mis oli suunatud ülemkohtu kohtunikule William O. Douglasele, kellele ta arvas, et tema olukord on kõige sümpaatsem, milles ta võrdles ennast ja oma perekonda vangistuses olnud Ameerika kotkastega. See oli juriidiline lühikokkuvõte luuletuse kujul.\nLR: Milline oli tema advokaatide strateegia?\nMH: Esiteks, ta vabastatakse Habeas Corpuse kirja alusel kautsjoni vastu. Siis kaebus kuni 10 -aastase karistuse, mis oli 0,25 grammi kanepi omamise eest, karmide tingimuste peale. Kui kautsjonist korduvalt keelduti, tekkis võimalus pääseda.\nLR: Kes teda esindas?\nMH: Michael Kennedy & amp; Joe Rhine, kelle kontorid asusid San Franciscos "maalitud daami" viktoriaanlikus majas, väga stiilsed nii seest kui väljast. Nad olid olulised tegelased vasakradikaalsete radikaalsete advokaatide võrgustikus, kuhu kuulusid Charles Garry, William Kunstler ja Gerald Lefcourt. Seal olid Bay Area advokaadid nagu Hallinans, Tony Serra ja Michael Metzger, kes tegelesid kõrgema profiiliga narkojuhtumitega. Kennedy & amp; Rhine töötas Chicagos Yippie vandenõu juhtumi kallal, Black Panther Party juhtumid Oaklandis võitsid Los Siete de la Raza jaoks õigeksmõistva otsuse. Nende silmis oli Leary klassikaline poliitvang, kellel oli ebatavaline narkonurk - ta oli alustanud religiooni. Tema avaldatud kirjutisi ja kõnesid tsiteeriti kohtusaalis. Esimese muudatusettepanekuga on probleeme igal pool. Michael Kennedy oli piisavalt julge, et kaaluda kõiki võimalusi, kuidas ta välja saada.\n„Eagle Brief, Leary ’s isiklik kaebus ülemkohtu kohtunikule William O. Douglasele luuletuse vormis, väljaandja City Lights Books vanglast põgenemise kuul.\nSee koopia (ülal) vaadati Šveitsis üle järgmisel aastal, trükitud Tim ’s Alžeeria nimi (Nino Baraka) ja tema trükitud märkus all: „Kuna vanglast on keelatud vanglast saata loomingulisi teoseid, on see luuletus trükiti juriidilise börsina (mis on tsensuuri eest kaitstud). ”\nPrometheus Bound (esietendus esmakordselt Berkeleys, 31. juulil 1970). Kohandus Kreeka tragöödiast, kirjutatud, lavastatud ja peaosas Douglas Broyles Prometheus-Leary rollis.\nLR: Kuidas tundsite end, kui esimest korda puhangust teada saite? Kas teil tõesti polnud ideed, mis olid töös?\nMH: Meil polnud sellisest plaanist aimugi. Keegi ei arvanud, et see võiks olla Timi mänguraamatus. Temasuguseid ei oodatud vanglast põgenemisest, rääkimata õnnestumisest. Kuid siis ei oodatud USA kodanikke nende kirjutiste ja kõneluste tõttu kümneks aastaks vangi ega kautsjonist.\nLR: Tundub, et Leary arhivaariks olemine kulutab teie elu.\nMH: Võib ka nii öelda. Me vaikisime, välja arvatud lähimate sõprade puhul. Raamatukogu oli meile hea kate. Mõni idioot avaldas selle ühes maa -aluses ajakirjas, kuid meie Leary arhiivi omamist üldiselt ei tuntud.\nLR: Kuidas saite teada, et Tim pääses?\nOli pühapäeva varahommik ja ma magasin oma Berkeley padjas. Barker koputas valjusti ja äratas mu üles. Ta oli oma kohalt North Beachilt üle sõitnud. Ta oli põnevil, kui rääkis mulle, et Tim oli eelmisel õhtul põgenenud.\nErinevad tunded tungisid läbi minu. Alustuseks šokk. Virgutus, et ta oli vaba. Pettumus, et meie reis temaga läbi sai.\nLR: Aga see ei olnud ’t.\nMH: See oli just esimese vaatuse lõpp. Siis pani Bob mulle selga selle, millele ta ümberistumisel mõtles. Ootame parem politseid. Võib -olla FBI. Meid paljastati meie vanglakülastustest. Meil oli tema arhiiv. Oh, ja Rosemary oli kättesaamatu.\nVirgumine andis teed paranoiale, kui Bob jätkas mind. Föderaalmaaklerid olid samal hommikul kobestanud vana petturi, kes nüüd oli väljastpoolt ja keda Tim oli vanglas tundnud. Pärast nende lahkumist helistas ta Bobile, et nad võiksid siia suunduda. Kui mul oleks majas narkootikum, siis ma parem teeksin midagi.\nHaarasin pisikesest varikastist koos oma hinnaliste oranžide päikesekiirguste ja Nepali templipalli tükikestega ning pärast kahtlase pargitud auto otsimist pugesin puitraamiga suvila alla ja valisin koha, kuhu see mustusse matta. Kui see tehtud, ajas Bob meid hommikusöögile. Jäin ülejäänud päeva kodust eemale. Sõitsime välja Golden Gate'i parki ja nägime õhtul Carouseli ballisaalis Creedence Clearwater Revivali.\nLR: Kas arvasite, et FBI tuleb arhiivi järele?\nMH: See oli üks meie hirmudest - mis tõusis aeg -ajalt, kuni nad viis aastat hiljem nende jaoks tulid. Ootasime, et meid küsitlusele võetakse. Ka seda ei juhtunud. Me ei olnud sel ajal nende vaateväljas. Nagu kõik teised kontrakultuuris osalejad, ootasime, mis edasi saab.\nLR: Kuidas reageeris vastukultuur uudistele Tim ’s põgenemisest?\nMH: Inimesed olid uimastatud ja rõõmsad. Põrandaalune ajakirjandus kattis selle bänneripealkirjadega. "Uhke kotkas lendab tasuta." Nad trükkisid täislehekülje “Welcome Tim Leary” sildid, mille inimesed panid esiuksedesse ja akendesse. See oli särav välk pimedal aastal. Vägivald tänavatel ja ülikoolilinnakutes. Raevupäevad Chicagos. Chicago süüdimõistmised 8. Mustade pantrite mõrvad. Kenti osariik. Mansoni kohtuprotsess. Surmavad OD -d ja Janise ja Jimi põgenemisega samal kuul. Vähemalt oli Tim vaba! Harvardi professor, rahumeelne mees, pääses vanglast edukalt välja. Rahvaste ja#8217 mõtted olid puhutud.\nLR: Ja Weather Underground tegi selle teoks?\nMH: Nende jaoks oli see fenomenaalne riigipööre. Nad hakkasid muutuma tõsiseks jõuks ja see tegevus tõstis nad hipikultuuri sisse. Timi välja murdmine ning tema ja Rosemary maalt välja meelitamine oli psühhedeelse subkultuuri ja revolutsioonilise vasakpoolsuse pulm.\nWeather Underground võtab Leary ja#8217 põgenemise eest au, millele on alla kirjutanud nende juht Bernardine Dohrn. Ilmus laialdaselt põrandaaluses ajakirjanduses mitu päeva pärast seda.\nMH: Põgenemise sümboolikat ei saanud ignoreerida, eriti pärast seda, kui Weather Underground avalikult krediiti nõudis, samal ajal liikusid kuuldused, et LSD oranži päikesepaiste tegijad ja ülemaailmsed levitajad, Igavese Armastuse Vennaskond ja kellele Tim Leary oli omamoodi guru ja#8211 rahastas operatsiooni. Tema suure võimsusega San Francisco advokaat Michael Kennedy kinnitas põgenemist suure käraga.\nTimothy Leary kiri valvuritele põgenemise ajal. Kirjutati oma advokaadile 1973.\nLR: Kuidas kurat ta suutis põgenemisteate tippida?\nMH: California meeste ’s Colony West oli minimaalse turvavanglaga ja tal oli juurdepääs kirjutusmasinale. See oli just nagu temalgi selline noot kirjutada, kutsudes Sokratese esile ja kutsudes vangivalvureid talle vabadusse järgima. Järgmine kiri, mis saadeti Berkeley Barbile, kui ta oli koos ilmateadlastega maa all, oli palju sõjakam. Ta rääkis revolutsioonilise sõja pidamisest genotsiidivalitsuse vastu, relvastatud ja ohtlikust. See kõlas nagu ilmastikust, kuid Tim võttis entusiastlikult vastu nende retoorika, kes olid ta vabastanud. See, et nad olid keskklassi hiljutised kolledži lõpetajad, muutis selle veelgi paremaks. See tekitas kontrakultuuris tõsise arutelu. See oli enamiku inimeste jaoks kardinaalselt erinev Timothy Leary.\nSee muutus tema avaldusega „Shoot to Live” polariseeritumaks. Hiljem pehmendas ta seda “Eesmärgiks eluks”, kuid selleks ajaks olid Allen Ginsberg, Ken Kesey ja idapoolsete õpetajate järgijad tema retoorikale ajakirjanduses väljakutseid esitanud.\nLR: Kuidas sa selle kõigega hakkama said?\nMH: Mäletan, et kuu aega pärast põgenemist jalutasin San Francisco kesklinnas ajalehtede kioskist mööda ja nägin värske musta Berkeley Bari esilehe "Smoke It and Blow it Up!" Esilehel julgelt musta pealkirja. Suitsetage potti ja tehke pomme. See oli teine “Mida kurat? ” hetk. Neid oli mul nende aastate jooksul rohkem kui paar. Nii tema kui ka Rosemary panid sellele oma nime. See polnud nende stiil, kuid vangla tegi seda temaga. See oli järjekordne "aitäh" Weather Undergroundile, võttes nende retoorika üle. Learys ei olnud vägivaldne, kuid ta oli filosoofiline pommiviskur kindlasti.\nLR: Nii et naasite oma ellu?\nMH: Enamjaolt. Me ei kuulnud neist otse, kuid põrandaaluse ajakirjanduse teadetest saime teada, et Tim ja Rosemary maabusid Alžeeris, praeguse rahvusvahelise Musta Pantri Partei kaitse all. Ootes neilt midagi kuulda, rentisime Berkeleys postkasti nimega Bodhisattva.\nBodhisattva (Leary Archives) visiitkaart, 1970.\nLR: Miks just Bodhisattva?\nMH: Me arvasime, et see sõna annab meile sobiva katte, kuna see oleks võõras kõigile, kes meid jälgivad. See ei soovitanud revolutsioonilist poliitikat, välja arvatud irooniliselt. See soovitas osaliselt naljalt, et kui tolm millalgi järgmisel sajandil settis, võidakse Timothy Leary lihtsalt ameeriklaseks pidada bodhisattva. Allen Ginsberg armastas seda nime ja mõtiskles selle üle, kuidas Kerouac seda kasutas kui näidendit “boheemlasest” ja “#8220hobo”.\nTimothy pikaajaline kolleeg ja sõber Ram Dass (Richard Alpert) oli bodhisattva kahest. Tim oli kõige õnnelikum, olles MVP - ”Kõige väärtuslikum filosoof. ”\nLR: Kui kaua enne, kui kuulsite pagulustest?\nMH: Esimene kiri saabus umbes kuus nädalat pärast põgenemist.\nLisad [sulgudes] on ajalooliseks selgituseks.\nKiire tempo ja liikuv liikumine, kõrge energiatarbega kaubatuuled ja keeruka mängu mängimine koos Eldridge'i [Cleaveriga], kes juhendab meid Lähis -Idas. Praegu on kenasti lahendatud töö Jail Notes'is ja#8230, oodates 1. jaanuari lõppu. Loodame, et viimased kaks kuud pole teile segadust valmistanud. Üks asi tuleb meeles pidada … AMERIKANI ATMOSPHERE on NIXON POLICE FOG'iga NII SAASETUD … Raske on aru saada, kui suur on bar-o-meetriline rõhk ja kuidas see tõmbab teid Nixoni mõtlemisse … rahvusvaheline ja#8230global Seitsme kuu jooksul vanglas olid ainsad meie jaoks mõistlikud hääled Huey [Newton] ja Bobby [Seale] ning Leila Khalid [Palestiina lennukikaaperdaja] ja Ilmamehed.\nOlime hämmeldunud teie saadetud Kesey märkmest. Vaene Ken. See sünge vana kalvinistlik surmasoov …. Kas ta viskaks hapet ja rändaks alla Pantheri enesekaitse getokontorisse ja räägiks püssidega pähklitest? [Kesey oli vastuseks Learyle kirjutanud: "Me ei vaja teist mutrit relvaga" “ tulista elama/ sihi elule ”avaldus vahetuses, mis neil mõlemal oli põrandaaluses ajakirjanduses.]\nOleme läbimas seitsme revolutsiooni tsüklit: seitsmes on elu-surma läbipääs (Sundance jne), kus seisate silmitsi surmaga, keerutate ratast ja valite Elu. See aitab omada armastavate kartmatute sõprade võrgustikku, kes ootab teiega surma. Rosemary tegi. Jeff Jones ja Bernadine [Dohrn] tegid …Eldridge ning Huey ja Jonathan Jackson. See on põnev ümberkehastunud ühiskond. See on vana müütiline mäng. Ja see toodab uut elu. See on keeruline (selles osas, et seda tuleb kogeda) ja samas lihtne.\nOlen soovitanud Mike S -ile [Standard, Leary New Yorgi advokaat], et ta oleks teile kättesaadav juriidilise ja lepingulise abi saamiseks kõigi meie arutatud materjalide avaldamisel: arhiivimüük, naudingu psühholoogia, Festschrift, antoloogia, kogutud tööd, pildiraamatud , [Psühhedeelse] lugeja kordustrükid, [Psühhedeelne] palved, [ekstaasi] poliitika, [ülem] preester, [isiksuse] inimestevaheline diagnoos jne ja#8230. Me teame, et teile on avaldatud suurt survet nii väljast kui ka seestpoolt. Andke meile teada, kuidas see teile tundub ja me vastame nii ausalt ja sõnaosavalt kui suudame.\nTäname teid, kallid vennad, abi ja armastuse eest. Meil on kahju, et pidime teid põgenemise ajal teadmatuses hoidma, kuid saate aru, et meie otsus põhines suures osas meie soovil teid kaitsta.\nKolmanda maailma vaatepunktist saab imestustunne Ameerika ja Euroopa valgete keskklasside ees, kes kardavad oma eesõigusi. Me igatseme sinust kuulda ja hakata energiat liigutama oma kaunite lilleplaanide taha. Aitäh, armastus, kirjuta meile, püsi kõrgel, jää vabaks.\nMõtleja, Prantsuse Le Penseur, prantsuse kunstniku Auguste Rodini mõtliku alasti mehe skulptuur, üks tema tuntumaid teoseid. Rodini eluajal ja pärast seda teostati palju mitmes suuruses marmorist ja pronksist väljaandeid, kuid kõige kuulsam versioon on 1904. aastal valatud 1,6-meetrine pronkskuju (mida tavaliselt nimetatakse monumentaalseks), mis asub Rodini aedades. Muuseum Pariisis. Suur lihaseline kuju on oma kontsentreeritud sisekaemuse hetkega publikut köitnud aastakümneid.\nMõtleja nimetati algselt Luuletaja ja see loodi osana Põrgu väravad, esialgu komisjonitasu (1880) Pariisi kavandatava dekoratiivkunstimuuseumi pronksuksepaari eest. Rodin valis oma teemaks Dante Inferno alates Jumalik komöödia (c. 1308–21) ja modelleeris väikeste savikujude seeria, mis esindasid mõnda luuletuse piinatud tegelast. Muuseumi aga ei ehitatud kunagi ja Väravad pole Rodini eluajal kunagi valatud. Mõningaid soovitusi tema nägemuse kohta võib leida Musée d’Orsay eksponeeritud algsest krohvist ja postuumselt valmistatud ustest. Nendes näidetes on 27,5-tolline (70 cm) Luuletaja ilmub trummile uste kohal. Alasti vorm istub kivil, selg ettepoole kumerdunud, kulmud kortsus, lõug toetub lõdvestunud käele ja suu surutakse sõrmedesse. Ikka ja mõtlikult jälgib ta alltoodud põrgu ringides kannatajate keerlevaid figuure. Mõned teadlased soovitavad, et Luuletaja oli algselt mõeldud Dantet esindama, kuid lihaseline ja mahukas vorm vastandub tüüpilistele skulptuuridele, mis kujutavad luuletajat sihvakas ja nõtke.\nPärast kavandatava muuseumi kukkumist jätkas Rodin paljude kujundite ümbertöötlemist Väravad, kasutades mõnda uut moodi ja eksponeerides teisi individuaalselt. Lõpuks nimetas ta ümber Luuletaja et Mõtleja ja eksponeeris seda 1888. aastal iseseisvalt ning suurendas seda 1900. aastate alguses pronksist. Rodini originaalseid savikujusid suurendasid tema töötubades enamasti tema stuudio assistendid, eriti Henri Lebossé. Erineva suurusega duplikaatide tegemiseks kasutasid nad Collase masinat, mis põhines pantograafisüsteemil ja meenutas treipinki. Monumentaalne Mõtleja liialdasid viimistlemata pinnad, mida Rodin eelistas-skulptuuri tihedalt kärbitud juuksed paljastavad eriti Rodini jämeda savimudeli modelleerimise kortsude ja süvenditega. Rodin näitas skulptuuri 1904. aasta Prantsuse kunsti aastanäitusel Salon, kus MõtlejaOn elust suurem ja isoleeritud Väravad pööras suuremat tähelepanu kui tema väiksem kolleeg. Pärast avalikku avaldust ostis Prantsuse valitsus skulptuuri ja paigaldas selle 1906. aastal väljaspool Panthéoni Pariisi linnale kingituseks. See koliti Rodini muuseumi aedadesse 1922.\nRodin julgustas oma kunsti laialdaselt levitama, lubades oma elu jooksul paljusid koopiaid oma töödest marmorist ja pronksist ning lubades Rodini muuseumil teostada postuumsed väljaanded. Seega on palju koopiaid Mõtleja eksponeeritud kogu maailmas, sealhulgas monumentaalseid väljaandeid sellistes linnades nagu San Francisco, Cleveland, Philadelphia, Buenos Aires, Moskva ja Tokyo. Monumentaalne Mõtleja asetati Rodini ja tema naise Rose'i haua kohale nende kodus Meudonis, Pariisi äärelinnas.\nIslami kunsti- ja tekstiilikogu, Spandrel jahistseeniga (Iraan)\nKülastajad jäävad sõnatuks kunstiinstituudi islami kunsti- ja tekstiilikollektsiooni uimastamistükkidest, eriti Iraani Hunt Scene'i disainiga 13-meetrise laiusega Spandrelist. See suurepärane spandrel pärineb Safavidide dünastia ajast 17. sajandi keskpaigast. Muljetavaldavad detailid, värvid ja kunstilisus annavad pilgu islami kunstimaailma loovusele, muutes selle muuseumis kohustuslikuks.\nBuddha kujud Nepalis\nSisse Nepal, Buddha kujud on tuntud oma omaduste poolest, et demonstreerida Buddha õpetust, mida tuntakse ka kui "Buddharupa". Sisse Nepali budism, Nepali Buddha kujud neid peetakse ka õppimise sümboliks, mis viib teele Nirvana. On öeldud: "Igast Buddha kuju osast saab õppida budismiPaljud budistlikud pühendunud andsid mõista, et igaühe peamine roll on Buddha kujud on edasi anda rahulikke tundeid, mida peaks pärast vaatamist tundma ja tajuma Buddha kujud ja sama kehtib budistlike munkade kohta, kes mediteerivad Buddha kujude ees. Budistlikud palverännakukohad Nepalis nagu näiteks Swayambhunathi tempel, Lumbini jne asuvad paljud iidsed Nepali Buddha kujud.\nNepal on tuntud ka kogu maailmas oma erakordsete käsitööoskuste poolest valmistamise ja meisterdamise poolest Nepali Buddha kujud sama hästi kui Tiibeti Buddha kujud mis soovivad arendada ka sisemist õnne ja rahulolu. The Buddha kuju kohta Shakyamuni Buddha sisse Jokhangi tempel, üks Budistlikud palverännakukohad Tiibetis, peeti printsess Bhrikuti ajal Jokhangi templi südameks. Kõigi budistlike traditsioonide hulgas on Nepal tuntud oma iidse budistliku traditsiooni poolest, s.t. Vadžrajana budismja Newari budism ja budistlik pühendumus Nepalis praktiseerib ka iidset Vadžrajana budismi vormi ja see kehtib ka tegemise traditsiooni kohta Buddha kujud. Nagu eelnevalt mainitud, Nepali Buddha kujud on valmistatud ja meisterdatud käsitsi ning meetodid on üsna iidsed ja seda on edasi antud vanalt põlvkonnalt uuele põlvkonnale.\nTõde ei ole alati sama mis faktilisusMiks siis ei saa dharmat õpetada "mütoloogia" kaudu? Nii Buddha kui ka Jeesus õpetasid tähendamissõnade kaudu, mis kellegi arvates ei pea tõele vastamiseks olema ajalooliselt või teaduslikult täpsed.\nVeelgi olulisem: praost Inagaki näib olevat esitanud ajaloolise väite, mis avab selle küsimuse testitavusele, tõstatades küsimuse "ajaloolisest Dharmakarast".\nKuna ükski Shini tekst ei kinnita Dharmakara enda ajaloolist perioodi ega asukohta, siis kuidas toetavad inimesed nagu praost Inagaki faktilist/ajaloolist vaadet Dharmakarale?\nEvangeeliumid pakuvad Jeesusele vähemalt ajavahemikku (võib -olla 6 eKr kuni meie aja järgi 33) ja asukohta tema teenistuseks (Galilea ja Juudea Rooma okupeeritud Palestiinas).\nSeega on ajalooline küsimus Jeesuse olemasolust ja rollist "antud" kanoonilistes tekstides, mille eesmärk on teda kirjeldada.\nKuidas siis need, kes nõuavad ajaloolist Dharmakarat, toetavad nende väidet? Kui pühakirjad ja ajalugu tema kohta vihjeid ei anna ajalooline eksistentsi, siis kuidas seda ideed toetada, välja arvatud "usu" abil? Kas selline toetus ei tekitaks ebamugavasse olukorda toetada ajaloolis-faktilist väidet mittefaktilise, mitteajaloolise fundamentalismiga, mis ütleb: "Tekstid ütlevad, et ma usun, et see lahendab". ?\nPostitaja Dodatsu & raquo K, 02. mai 2012 16:45\n"Üks sõiduk" viitab siin ürgvandele. "Täiuslik" tähendab, et ürgne tõotus on täis kõiki hüvesid ja juure, millest puudub, ja veelgi enam, see on tasuta ja piiramatu. "Takistamatult" tähendab, et seda ei saa takistada ega hävitada pime kirg ja karmiline kurjus. "Tõeline ja tõeline voorus" on Nimi. Kuna tõelise reaalsuse või sellise olemuse imepõhimõte on ürgses tõotuses oma täiuslikkuse saavutanud, võrreldakse seda tõotust suure aardeookeaniga. Tõeline reaalsus-selline on ülim suur nirvaana. Nirvaana on dharma-olemus. Dharma-loodus on Tathagata. Sõnadega "aardeookean" võrreldakse Buddha mittediskrimineerivat, takistusteta ja mitte-eksklusiivset juhendamist kõigi tundlike olendite kohta suure ookeani kõikehõlmavate vetega.\nSellest aardest avaldus ühtsuse vormi ookean, mis võttis nimeks Bodhisattva Dharmakara, kes sai takistamatute tõotuste kehtestamisel põhjuseks Amida Buddha. Sel põhjusel on Amida "täidetud keha Tathagata". Amidat on nimetatud "takistamatu valguse Buddhaks, mis täidab kümme veerandit". Seda Tathagatat tuntakse ka kui Namu-fukashigiko-butsu (mõeldamatu valgusega Namu-Buddha) ja see on "dharma-keha kui kaastundlik vahend". "Kaastundlikud vahendid" viitab manifesteerivale vormile, nime avaldamisele ja eneseteadmisele tundlikele olenditele. See viitab Amida Buddhale. See Tathagata on kerge. Valgus pole keegi muu kui tarkuse tarkus on valguse vorm. Tarkus on lisaks vormitu, seega on see Tathagata kujuteldamatu valguse Buddha. See Tathagata täidab kümne veerandi jooksul lugematuid maailmu ja nii nimetatakse seda "piiritu valguse Buddhaks". Lisaks on Bodhisattva Vasubandhu andnud nime "Tathagata takistamatult valgusest, mis täidab kümme veerandit".\nNirvaanal on lugematu arv nimesid. Neid on võimatu üksikasjalikult kirjeldada, loetlen vaid mõned. Nirvaanat nimetatakse kirgede väljasuremiseks, loomata, rahulikuks õnneks, igaveseks õndsuseks, tõeliseks reaalsuseks, dharma-kehaks, dharma-olemuseks, selliseks, ühtsuseks ja Buddha-olemuseks. Buddha-loodus pole keegi muu kui Tathagata. See Tathagata läbib lugematuid maailmu, mis täidavad kõigi olendite ookeani südameid ja meelt. Nii saavutavad taimed, puud ja maa kõik Buddha.\nKuna see on kõigi tundlike olendite südame ja mõistusega, et nad usaldavad end dharma-keha tõotusele kaastundliku vahendina, pole see shinjin keegi muu kui Buddha-olemus. See Buddha-olemus on dharma-loodus. Dharma-loodus on dharma-keha. Sel põhjusel on Buddha suhtes kahte tüüpi dharma-keha. Esimest nimetatakse sellisena dharma-kehaks ja teist kaastundlikuks vahendiks dharma-kehaks. Dharma-kehal kui sellisel pole värvi ega vormi, mõistus ei suuda seda mõista ega sõnad seda kirjeldada. Sellest ühtsusest ilmnes vorm, mida kaastundlike vahenditena nimetati dharma-kehaks.\nSeda vormi võttes kuulutas Buddha nime Bhiksu Dharmakara ja kehtestas nelikümmend kaheksa suurt tõotust, mis ületavad kontseptuaalse arusaama. Nende tõotuste hulka kuuluvad mõõtmatu valguse ürgne tõotus ja mõõtmatu elu universaalne tõotus ning neid kahte tõotust avaldavale vormile andis Bodhisattva Vasubandhu pealkirja "Tathagata takistamatult valgusest, mis täidab kümme veerandit". See Tathagata on täitnud tõotused, mis on selle buddhasuse põhjuseks ja seega nimetatakse seda "täidetud keha Tathagataks". See pole keegi muu kui Amida Tathagata.\n"Täidetud" tähendab, et valgustumise põhjus on täidetud. Täidetud kehast avaldub lugematul hulgal isikustatud ja mahutatud kehasid, mis kiirgavad tarkuse takistamatut valgust kogu lugematule maailmale. Nii ilmub see valguse kujul, mida nimetatakse "takistamatu valguse Tathagataks, mis täidab kümme neljandikku", see on ilma värvita ja vormita, see tähendab, et see on identne dharma-kehaga, mis hajutab teadmatuse pimeduse ja mida karmiline kurjus ei takista . Sel põhjusel nimetatakse seda "takistamatuks valguseks". "Takistamatult" tähendab, et seda ei takista olendite karmiline kurjus ja pimedad kired. Seetõttu teadke, et Amida Buddha on valgus ja valgus on tarkuse vorm.\nJah, tõsi, ükski Shini tekst ei pane Amidat ajaloolisse konteksti, sest Amida läheb SAMSARI ajaloolise konteksti VÄLJA. Samsari ajaloo või mütoloogia kasutamine Amida kirjeldamiseks on vähemalt minu jaoks mõttetu ja väärtusetu.\nBuddha eest Soodustus\nMul on müügil Buddhasid, mis on antiikbuda, hindu ja jaini pronksskulptuurid Taist, Birma, Laos, Kambodža, Nepal, Tiibet, Mongoolia, Hiina, Jaapan, Korea, Sri Lanka, India, Vietnam ja Indoneesia. Müüdavate jumaluste hulka kuuluvad Buddha, Quanyin, Ganesh, Hanuman, Vishnu, Shiva pildid ja paljud teised. Enamik müüdavaid Buddhasid on antiiksed ja enamik pronksist. Saidil on ka ulatuslik inventuur miniatuursetest antiikpronksist Buddha kujudest, mida pole kusagil mujal. Meil on ka Mongoolia, Tiibeti ja Nepali Thangkas. Meie rituaalsed tööriistad ja muud sellega seotud esemed on mitmekesised. Ükskõik, kas Hiina pronkskuju, hinduistlik pronkskuju, miniatuurne pronkskuju, miniatuurne antiikne pronksist Buddha või antiikne bodhisattva kuju, vaatab enne veebisaidile postitamist ja kirjeldamist põhjalikult üle 30 -aastase kogemusega ekspert. Sama kehtib iga antiigi Thangka kohta, olgu see siis mongoolia Thangka või Nepali või Tiibeti antiikne Thangka. Kui te ei näe midagi, mida otsite, palun\nPüsiv Bodhisattva Maitraya, heatahtlik Shahbaz-Garhi kloostrist, Mardān, Loodepiir, Pakistan\nSkulptuuri rinnaesisel on näha vuntside ja väljamõeldud peakattega meest. Tema rinda kaunistavad kaelakeed ja ta kannab eesriideid.\n1 skulptuuri originaal: käär 120 cm. kõrge\nSee füüsiline objekt on osa kogust pealkirjaga: ARTsource ja selle andis UNT Visual Arts + Design College kolledžile UNT Digital Library, digitaalsele hoidlale, mida haldab UNT Libraries. Seda on vaadatud 810 korda, viimase kuu jooksul 5. Lisateavet selle objekti kohta leiate allpool.\nInimesed ja organisatsioonid, kes on seotud selle füüsilise objekti või selle sisu loomisega.\nUNT visuaalse kunsti kolledž + disain\nUNT visuaalse kunsti ja disaini kolledž edendab oma mitmekesise üliõpilaskonna ja piirkonna loomingulist tulevikku range kunstipõhise hariduse, kunsti- ja kliendipõhise stuudiotöö, stipendiumi ja teadustöö kaudu. Kolledž, mis on üks rahva põhjalikumaid kujutava kunsti koole, sisaldab palju riiklikult ja piirkondlikult järjestatud programme.\nKirjeldav teave selle füüsilise objekti tuvastamiseks. Digitaalraamatukogust sarnaste üksuste leidmiseks järgige allolevaid linke.\nKunsti ja arhitektuuri tesaurus (Getty)\nSelle objekti unikaalsed identifitseerimisnumbrid digitaalses raamatukogus või muudes süsteemides.\nÜhinemis- või kohalik kontroll nr: jpc0004\nArhiiviressursi võti: ark:/67531/metadc43597\nSee objekt on osa järgmisest seotud materjalide kogumist.\nSelle kollektsiooni litsentsitud kujutised täiendavad visuaalsete kunstide kolledži + disaini kolledži visuaalsete ressursside kogu visuaalsete ressursside kollektsiooni kunstiteoseid, mida kasutatakse juhendamiseks, õppimiseks ja esitlemiseks. Siia kuuluvad erinevate müüjate maalide, jooniste, trükiste, arhitektuuri, materiaalse kultuuri, skulptuuri, fotode, mööbli ja moe pildid. Juurdepääs nendele piltidele on piiratud UNT kogukonnaga.\nVaata videot: Bodhisattva The Way - Sean Koch Blind Audition Song TVoG 2020\nCopyright © ciwanekurd.net | Bodhisattva büst...


Tallinna Streik toimub 19. juunil Vabaduse väljakul\nEsileht»UUDIS»PÄEVAKAJALINE»Seisa oma kodulinna eest: 19. juunil algab Vabaduse väljakul linnavalitsuse ees Tallinna Streik\nautor accelerista 18. juuni 2019 Updated: 18. juuni 2019 3 Mins Read\n19. juunil kell 11:30 kutsuvad kogukonnaaktivistid pealinna linnakeskkonnast hoolivaid inimesi kogunema Vabaduse väljakule linnavalitsuse ette, et korraldada Tallinna Streik. Eesmärk on anda linnavalitsusele märku, et käimas on XXI sajand ning kehvad otsused linnaplaneerimisel ei sobi enam mitte.\nTallinna Asumiseltside Liit ja ekspertrühmitus Merelinna kaitseks, kes on märgitud meeleavalduse toetajatena kutsuvad üles teisi organisatsioone algatusega liituma.\n“Tallinna linnavalitsus vilistab enda strateegiates sõnastatud säästva arengu planeerimisele, rikub kirjalikke kokkuleppeid linnakodanikega, fabritseerib ebapädevaid uuringuid oma otsuste varjamiseks ja tegutseb hoolimatult nüüdisaegse ja kestliku linnaplaneerimise põhimõtete vastu,” seisab üleskutse selgituses.\nTallinna Streik on plaanitud kolmapäeva, 19. juuni keskpäevale, algusega kell 11:30 ja kestab kuni 13:00. Sel ajal suunduvad linnaisad linnavalitsuse hoones lõppevalt istungilt Solarise keskusse pressikonverentsile ning streikijatel on plaan neid sel teekonnal saata.\nSuurim tüliõun on Reidi tee\nKümned eksperdid, teadlased ja kodanikud pidasid 2017. ja 2018. aastal pikki läbirääkimisi linnavalitsusega Reidi tee projekti muutmise vajaduste üle.\nLinnaruumi-spetsialistid selgitasid linnale Russalka pargi olulisust puhkealana, jalakäijate raskusi üle Reidi tee Kadridoru pargist randa jõudmisel ja seda, et laiade teede ehitamisega ummikud mitte ei vähene, vaid hoopis suurenevad.\nVaevaliste läbirääkimiste tulemusena sündis kokkulepe Reidi tee mahte vähendada ja edaspidi autoliikluse kasvust enam mitte lähtuda.\nKokkuleppele kirjutas alla linnapea Taavi Aas. Hiljutised mõõtmised Reidi tee ehitusobjektil aga näitasid, et linn on teed ehitanud algusest peale kokkuleppest hoolimata esialgse projekti järgi, st lisaradadega ja ilma haljasribadeta.\nSelline Reidi tee toob kesklinna 10 000 autot päevas rohkem (tõsi, juba niigi suurele autohulgale) ja tekitab ummikuid mujal kesklinnas.\nStreikijad nõuavad elamisväärset linna\nTallinna Streigi korraldajatel on selge nägemus, milline peaks olema kaasaegne linnakeskkond. 19. juunil on kavas taas kord esitada linnavalitsusele nõudmised praeguse olukorra parandamiseks.\npeatab laiema Reidi tee ehituse ja korrigeerib mereäärt vastavalt ehitushanke projektile;\njärgib säästva arengu eesmärke, mis on kirjas linna arengudokumentides ja mille täitmine on eeldus kliima- ja energiaalase linnapeade pakti täitmisele ja rohelise pealinna saavutamisele;\nlähtub parimast nüüdisaegsest teaduspõhisest linnaplaneerimisest;\nviib kohe ja järjepidevalt ellu Tallinna liikuvuskava 2035 põhimõtted ehk eelisarendab ühistransporti kogu Tallinnas ja koos naabervaldadega;\nviib ellu Tallinna rattastrateegia;\nloob inimmõõtmelise ja säästvat liikuvust võimaldava Tallinna Peatänava ning selle eeskujul järgmised tänavad;\nteeb valmis kesklinna üldplaneeringu, millest lähtuvalt läbipaistvalt ja avatult planeerida kesklinna uued arendused (mitte nii nagu praegu, kus üldplaneeringu koostamise ajal plaanitakse juba Estonia pst maa alla kolimida ja Rävala pst läbimurre rajada);\neelisarendab plaanitavale Tallinna suurhaiglale säästlikud juurdepääsud;\nplaanib juba täna viis uut bussiliini kiirelt arenevasse sadamapiirkonda (praeguse ühe liini asemel) ja valmistab ette sadamat ühendavad trammiliinid;\nlõpetab iganenud plaanid: Rävala läbimurde ehitamine, Estonia pst maa-alla kolimine, Tallinna 4-realise väikese ringtee ehitamine koos tunneliga lennuradade alt ja iganenud parkimise arengukava.\nLinn olgu inimestele\nVaata ja liitu Tallinna Streigiga Facebookis\nKaanepilt: Tallinna Streik/Facebook\nEelmine artikkelNissan Qashqaid käisid Tallinnas tervitamas Taani kuningannat\nJärgmine artikkel Asi ametlik: tahkisaku tuleb ja selle saavad nii Toyota kui Subaru elektriautod


Suunakood 053 / +6653 / 006653 / 0116653, Tai\nSuunakood 053 (+6653 / 006653 / 0116653)\nSuunakood: 053 (+6653)\nEesliide 053 on Chiang Mai, Chiang Rai, Lamphun, Mae Hong Son suunakood. FFiktiivse telefoninumbri 7525821 ja suunakoodi 053 jaoks tuleb valida number 053 7525821. Chiang Mai, Chiang Rai, Lamphun, Mae Hong Son asub Tai.\nSuunakoodi prefiks seob abonendi telefoninumbri kindla asukohaga. Lisaks suunakoodile on olemas ka muud tüüpi prefiksid: Rahvusvahelised riikide eesliited, mobiiliteenuse pakkujate eesliited ja mitmesuguste teenuste eesliited. Neid kombineeritakse mitmetel otstarvetel. Kui helistatakse ühest riigist teise ja kõne vastuvõtjal on lauatelefon, siis ühendatakse riigi eesliide suunanumbri ja abonendi numbriga. Fiktiivse telefoninumbri 7525821, suunakoodi 053 (Chiang Mai, Chiang Rai, Lamphun, Mae Hong Son) ja Riigi suunakood 0066 jaoks tuleb valida number 0066 53 7525821. Kui helistatakse mobiilsideseadmesse, ühendatakse Riigi suunakood mobiiliteenuse pakkuja eesliite ja abonendi numbriga. Kui helistatakse samas riigis asuvale abonendile, saab selle riigi koodi välja jätta. Riigisiseste kõnede korral ühelt lauatelefonilt teisele võib paljudes riikides suunakoodi ära jätta, kui mõlemal abonendil on sama suunanumber. Riikides, kus tellijatel on pärast teise asukohta või linna kolimist võimalik säilitada sama telefoninumber, tuleb loomulikult valida ka suunakood - antud juhul 053.\nTeenuste eesliidete kaudu juurdepääsetavate teenuste eest võivad tasuda mitte ainult telekommunikatsiooniettevõtted, vaid ka neid teenuseid pakkuvad ettevõtted. Seetõttu pakuvad mitmed kahtlased ettevõtted teenuseid, millest on vähe kasu, kuid millega kaasnevad kõrged tasud. Kasumi edasiseks suurendamiseks üritavad sellised teenused helistajaid võimalikult kaua liinil kinni hoida. Järelevalveasutused võtavad selliste pakkujate vastu korrapäraselt meetmeid, kuid sellele ei saa alati kindel olla. Lisaks erinumbritele, mida saab nende eesliidete abil tuvastada, on ka kiirvalimisnumbreid. Kõige tuntumad on hädaabinumber 112 Euroopas ja 911 Põhja-Ameerikas. Neid numbreid saab kasutada üleriigiliselt ja nad ei vaja eesliiteid, st Riigi suunakood +66 (0066) ega suunakoodi 053 (Chiang Mai, Chiang Rai, Lamphun, Mae Hong Son).\nKui te ei asu Tai ja soovite helistada inimesele Chiang Mai, Chiang Rai, Lamphun, Mae Hong Son, peate lisaks suunakoodile lisama ka Riigi suunakood. Tai Riigi suunakood on +66 (0066), seega kui olete Eesti ja soovite helistada inimesele Chiang Mai, Chiang Rai, Lamphun, Mae Hong Son, peate selle inimese telefoninumbri ette lisama eesliite +66 53. Sellisel juhul jäetakse välja suunanumbri ees olev null. Fiktiivse telefoninumbri 7525821, suunakoodi 053 (Chiang Mai, Chiang Rai, Lamphun, Mae Hong Son) ja Riigi suunakood 0066 jaoks tuleb valida number 0066 53 7525821.


BALTIC COMPUTER SYSTEMS AS (10095958) - Meediaraport @ Inforegister.ee\n20.05.2011 Ettevõtjad vaidlustasid sihtasutuse VEB likvideerimisotsuse kohtus BELESTA OÜ, EESTI PANK, JUSTIITSMINISTEERIUM, PÄRNU KALUR HOLDING AS, SAARE KALUR AS, TARTU LIHAKOMBINAAT AS, VEB SA, VOLTA AS\n10.04.2011 IT-poiss peab oskama rohkem kui lihtsalt arvutit kasutada Ants Sild, IKT OÜ\n03.01.2012 Organisatsiooni kajastus artikli "Reinsalu jäi troopikasaarel üksi" kommentaaris.\nSisu:VEB Fondi saaga viimane heitlus Toomas Kümmel toomas.kummel@kes-kus.ee, 10/2011 ...Riik jääb maksmisega hätta Kohtuprotsessi ajal 2004–2011 kureeris VEB Fondi teemat justiitsministeerium. Kohtuotsuse täitmiseks lahenduse leidmise tegi valitsus ülesandeks aga Rahandusministeeriumile. Ja olgu öeldud, et valitsus ega rahandusministeerium ei ole kohtuotsuse täitmiseks teinud siiani mitte midagi, mis viitaks tahtele leida mingi lahendus. Veebruari alguses valitsuse pressikonverentsil tunnistas rahandusminister Jürgen Ligi, et kohtuotsus paneb riigi keerulisse seisu: „Väga raske on kommenteerida, kas üldse mingit erilist raha tuleb või ei tule [leida]. Selles mõttes tõesti on see juriidiline hinnang praegu tähtis. Ja ajastus – eraldi otsustamise teema. Igal juhul Eesti riik pandi väga keerulisse olukorda siin, aga paragrahv teinekord tekitab üllatusi.“ Väga raske on ministri mõttest täpselt aru saada. Mis puudutab „erilist raha“, siis on tõsi, et keegi ei oska täpselt öelda, kui palju riik oma kukrut peab kergitama. Meedias juba tehtud arvutuste kohaselt võib see summa küündida miljardile kroonile. Praeguseks on VEB Fondis nõudeid u 250 miljoni krooni ulatuses. Kui aga arvestada, et aja jooksul salapäraselt kadunud nõuete omanikud võivad üllatuslikult välja tulla, siis see summa üha kasvab, jõudes kuni miljardini. 21. veebruaril saatis VEB Fondi nõudeomanikke esindav advokaadibüroo Glimstedt kirja Vabariigi Valitsusele. Valitsuse tähelepanu juhitakse asjaolule, et vaatamata 9-kuulisele tähtajale asja lahendamiseks on riigi huvides teha seda mõistliku aja jooksul, sest hüvitise suurus ajaga aina kasvab. Kirjas öeldakse, et kohtuotsusega õigustatud isikud on esindaja vahendusel valmis aruteludeks, mis puudutavad „kohtuotsusest tuleneva kohustuse eesmärgipärast ja efektiivset lahendamist“. Advokaadibüroost kinnitati, et mingit vastust nad oma pöördumisele pole saanud. 11. märtsil saatis rahandusminister Jürgen Ligi kirja Eesti Pangale. Ta küsis: „...millised on Eesti Panga ettepanekud jõustunud kohtuotsuse täitmiseks ning millisena näete Eesti Panga rolli selle täitmisel.“ Igati õigustatud küsimus riigi rahakoti pärast muret tundvalt rahandusministrilt, sest VEB Fond asub Eesti Panga juures ja kontrolli all. Autorile on teada, et osadele nõudeõiguse omanikele isegi vihjati, et asi aetakse korda Eesti Panga kaudu. Kuid nii pole siiski juhtunud. Võib-olla tuleks siit otsida seletusi ka Eesti Panga presidendi valimiste üllatavale käigule? Edasi järgneb aga midagi sootuks kummalist. 24. märtsil otsustas SA VEB nõukogu lõpetada sihtasutuse tegevuse, võlausaldajatel paluti esitada oma nõuded kahe kuu jooksul. Loomulikult tekkis nõudeõiguse omanikel kahtlus, et see kahtlane samm võib takistada kohtuotsuse täitmist ja nad esitasid kohtule taotluse keelata SA VEB-i likvideerimine. Nende seas olid Akke AS, Tartu Lihakombinaat AS, A.O. Imbi AS, Saare Kalur AS, Pärnu Kalur Holding AS, Baltic Computer Systems AS, Volta AS, Belesta OÜ, Kommunaar OÜ, Läti Merelaevandus AS. 24. mail saatis rahandusminister Ligi Tallinna Halduskohtule kirja, milles teatab, et ei näe kohtuotsuse täitmise ja SA VEB likvideerimise vahel seost ja see ei takista kohtuotsuse täitmist. SA VEB likvideerimist võib aga vaja olla just selleks, et ei ilmuks välja aina uusi nõudeõiguse omanikke. 1. juunil toimunud kohtuistungil sõlmiti kompromiss, et SA VEB-i ei kustutata registrist enne 01.11.2011. Siin on selgelt näha seos, sest see on kuupäev, millal lõpeb riigile antud tähtaeg leida asjale lahendus. Ja see on ka vihje sellele, et kohtuvõidu saanud nõuete omanikud ei usalda riiki, keda esindab valitsus, kes omakorda on asja lahendamise teinud ülesandeks rahandusministeeriumile. Eelarves sihukest rida, kust miljard välja võluda, pole. Kust me selle võtame, sest maksta tuleb?\nOrganisatsiooni kajastus artikli "Reinsalu jäi troopikasaarel üksi" kommentaaris.\nKommentaaris kajastatud subjektid:BALTIC COMPUTER SYSTEMS AS, BELESTA OÜ, EESTI PANK, KOMMUNAAR OÜ, PÄRNU KALUR HOLDING AS, RAHANDUSMINISTEERIUM, SAARE KALUR AS, TARTU LIHAKOMBINAAT AS, Toomas Kümmel, VEB SA, VOLTA AS\nOrganisatsiooni kajastus artiklis "Ettevõtjad vaidlustasid sihtasutuse VEB likvideerimisotsuse kohtus"\nOrganisatsiooni kajastus artiklis "IT-poiss peab oskama rohkem kui lihtsalt arvutit kasutada"


Lapse arengu hindamine | Kikas Kikas\nKoolieelse lasteasutuse riiklik õppekava (2008) sätestab, et lapse arengut kirjeldatakse lapsest lähtuvalt.\nÕpetaja jälgib kavakindlalt lapse, sotsiaalset ja vaimset ning kehalist arengut\nSotsiaalse ja emotsionaalse arengu hindamisel vaadeldakse lapse tegutsemist esemetega ja suhtlemist teiste laste ja täiskasvanutega. Lapse tegevust, eelkõige mängu ajal, iseseisvust ning toimetulekuoskusi, ka emotsioonide kontrolli ja väljendamise oskust, mis on tihedalt seotud kollektiivis kohanemisega.\nSuhtlemise, mängu ja igapäevategevuste jälgimine annab korrektse ülevaate lapse arengust.\nOluline on jälgida lapse järgmisi arengu dimensioone: initsiatiiv, sotsiaalsed suhted, loovus, muusika ja liikumine, kõne- ja kirjaoskus ning loogika ja matemaatika.\nLapse arengu hindamiseks on välja töötatud kriteeriumid, mis vastavad vanuseti lapse arengule. Õpetaja täidab lapse arengu tabeli, eelnevate vaatluste ja tähelepanekute põhjal.\nLapse arengule annavad hinnangu rühmaõpetajad koostöös logopeedi-, muusika- ning liikumisõpetajaga.\nÕpetaja teeb iga lapse kohta kokkuvõtva arengukirjelduse üks kord aastas, mille põhjal annab arenguvestlusel lapsevanemale sõnalise hinnangu lapse edusammude kohta.\nArengukirjeldus toob välja lapse tugevused ja arendamist vajavad valdkonnad, mille põhjal on võimalik püstitada edaspidiseid eesmärke, teha vastastikuseid kokkuleppeid. Tegevuste planeerimine peaks toimuma õpetaja, lapsevanema ja lapse koostöös.\nÕpetajad koostavad iga lapse kohta arengumapi, mis annab hea ülevaate tema individuaalsest arengust.\nLapse koolivalmidust hindab lasteaia logopeed kevadel, andes sellest tagasisidet nii lastele, kui ka lastevanematele.\nTÖÖ ERIVAJADUSEGA LASTEGA\nErivajaduse olemasolu korral lapse arengus, konsulteerib õpetaja lasteaia logopeedi, tervishoiutöötaja- ning juhtkonnaga, samuti lapsevanematega, et leida lapse arengule võimetekohast tuge. Vajadusel koostöös erispetsialistidega.\nLasteasutuses töötab logopeed 0,5 koormusega, ning osutab abi seda vajavatele lastele, nõustades lapsevanemaid ning pedagooge.\nErivajadusega lapsele koostatakse vastavalt erivajaduse iseloomust individuaalne arenduskava koostöös lapsevanematega ning vajadusel eriõpetajatega ( logopeed, muusika- ja liikumisõpetaja), mille valdkondade määramisel saavutatakse eelnevad kokkulepped.\nIndividuaalse arenduskava ajaline kestus määratakse sõltuvalt lapse arengu tempost ja erivajaduste iseloomust, mis võib olla mõnest kuust kuni terve õppeaastani.\nRühma tasandil määratakse erivajaduse toetamiseks tegevuste sagedus ja kestus. Märgitakse arengutulemus, tehakse kokkuvõtted edasiminekutest.\nErineva keelelise ja kultuuritaustaga lapsi ja nende peresid toetatakse oma keele ja kultuuri tutvustamisel ning väärtustatakse seejuures eesti keelt ning kultuuri.\nMuukeelsed lapsed omandavad eesti keelt tavatoimingute kaudu.\nLasteasutuse õppekava läbinule annab lasteasutus välja koolivalmiduskaardi, milles on kirjeldatud lapse arengu tulemused. Koolivalmiduskaardi ühtne vorm on välja töötatud Tallinna Haridusameti spetsialistide poolt. Koolivalmiduskaardi allkirjastavad selle koostamisel osalenud isikud, sh. õpetaja, tugispetsialist, vanem (eestkostja) ja lasteasutuse direktor või selleks volitatud isik. Vanem esitab koolivalmiduskaardi kooli, kus laps asub täitma koolikohustust.