Lühifilm Piirjoon | ilop\nLühifilm PiirjoonKasutaja Norman Tamkivi projekt kategoorias Film & Foto\n„Piirjoon“ ehk „The Border“ on ambitsioonikas, kaasakiskuv ja puudutav drama-thriller lühifilm. Kuigi filmi tegevus võtab aset lähitulevikus, kommenteerib meie lugu paljusid tänapäeva probleeme. Tegu on tõsise filmiga, milles on nii actionit, pinget, valu kui ka armastuse- ja huumorihetki. Film on inspireeritud selliste teoste nagu The Road, Saving Private Ryan ja Children of Men poolt. Projekt filmitakse 3 asukohas veidi väljaspool Londonit ja London College of Communication’i filmistuudios. Film on inglisekeelne.\nFilmi sünopsis: Pärast globaalset sõda on distsiplineeritud sõjaväe kaptenile Thomas’ile antud ülesandeks töötada noore heasüdamliku sõduri Landon’i kallal, kes pole võimeline süütuid inimesi tulistama. Seda tehes leiab Thomas aga tõe iseenda ja valitseva süsteemi kohta.\nSisukokkuvõte: Pärast globaalset tuuma- ja keemiasõda on Suurbritannia jagunenud kaheks: sõjatühermaaks lõunas ja veel elujõuliseks põhjaks. Tuhanded ellujäänud üritavad põgeneda lõunast põhja, kus tsiviliseeritud elu on veel võimalik. Lõunast tulevad inimesed kannavad aga surmavat viirust ja sõjavägi kaitseb Põhjabritanniat nende eest. Loo peategelane Thomas on perkonnainimene ja distsiplineeritud sõjaväe kapten. Ta on ka üks paljudest snaipritest, kes peab maha laskma kõik, kes lõunast lähenevad. Thomasele on antud ülesanne töötada noorema heasüdamliku sõduri Landoni kallal, kes ei ole võimaline inimesi tulistama. Kuigi Thomas on veendunud, et tema teguviis on õige, hakkab temas Landoni mõjutusel kahtlusi tekkima. Ühel päeval kohtab Thomas oma enda isa üritamas põhja põgeneda ja ta peab otsustama, kas kuulata käsklusi või oma südame häält. Sealt edasi võtavad sündmused väga ootamatu pöörde.\nMeid aidates toetad Eesti noori talente ja ülemaailmset profesionaalset ja ambitsioonikat filmimeeskonda. Me kavatseme filmi saata paljudele suurtele rahvusvahelistele filmifestivalidele, et oma teost ja oskusi maailmaga jagada. Seega aitate te Eesti noortel kultuuritegelastel jõuda ülemaailmse publikuni. Samuti aitate jagada meie filmi sõnumit. Film illustreerib usalduse ja moraalsuse probleeme tänapäeva poliitilisel maastikul. Lisaks sellele pakume me Teile suurepäraseid auhindu!\nNorman Tamkivi – stsenarist/režissöör\nNorman on pärit Tallinna lähedalt Keilast ja ta alustas filmide tegemist 10-aastaselt. Ta on teinud hulganisti promofilme, reklaame, muusikavideoid ja lühifilme. Tema lühifilmid on võitnud mitmeid auhindu Eesti ja rahvusvahelistel filmifestivalidel ning ta oli üks Eesti täispika mängufilmi „Täitsa Lõpp“ režissööridest. Normani hiliseim lühifilm on programmis selle aasta Cannes’i filmifestivalil. Norman on äärmiselt professionaalne ja ambitsioonikas filmitegija ja video ning fotograafia produktsioonifirma Icicle Studios kaasasutaja. Hetkel õpib ta viimast aastat filmi ja televisiooni Londoni Kunstiülikoolis (University of the Arts London).\nNormani portfooliot näeb siit.\nBen Wilson - produtsent\nBen on Eesti-Vene juurtega Londonis sündinud andekas noor filmitegija. Ta õpib samuti filmi Londoni Kunstiülikoolis ja on töötanud Normaniga edukalt mitmete projektide kallal. Ben on ka mobiiltehnoloogiafirma Idezy kaasasutaja.\nEdward Vijayavargia - operaator\nEdward on Londoni Kunstiülikooli vilistlane ja töötab hetkel Londonis operaatorina. Edwardil on väga hea kunstiline silm ja tehnilised teadmised. Ta on Normani pikaajaline koostööpartner. Edward filmib „Piirjoone“ kõrgklassi Red Scarlet kaameraga.\nJaanus Jagomägi - visuaaleffektid\nJaanus on Tartus sündinud ja hetkel Tallinnas elav Londoni Kunstiülikooli vilistlane. Ta on äärmiselt andekas effektide-meister ja on töötanud nii reklaamide kui ka arvutimängude kallal. Jaanus on Normaniga video ning fotograafia produktsioonifirma Icicle Studios kaasasutaja.\nIngo Raudkivi - helilooja\nIngo on Pärnus sündinud ja Londonis elav suurepärane helilooja ja näitleja. Ta on loonud muusikat mitmetele lühifilmidele nagu näiteks „Blood Red Meat“ ja „Ahv, kes mängis Vene ruletti“. Ingo on Normani pikaajaline koostööpartner.\nLisaks neile entusiastlikele inimestele on meie tiimis veel palju noori andekaid filmitegijaid üle kogu maailma. Meie filmis on 4 põhinäitlejat ja umbes 20 lisanäitlejat.\nFilmitegemine on kallis lõbu ja veelgi kallim kui tahad seda teha profesionaalselt. Me kavatseme luua äärmiselt profesionaalse lühifilmi ja seega iga toetus on meile suureks abiks! Lisaks teie annetustele paneme me filmi alla märkimisväärse summa isikikku raha, et saada film tehtud nii hästi kui võimalik. Meeskond ja näitlejad töötavad tasuta.\nKuigi meie eesmärk on Hooandjast koguda 3500 eurot, ei peatu meie ambitsioon seal. Mida enam raha suudame koguda, seda paremaid tingimusi ja võimalusi saame endale lubada. Kogu kogutud raha läheb filmi alla ja kui me suudame eesmärgist rohkem raha koguda, saame lubada endale rohkem ja paremaid rekvisiite, filmimisasukohti, tehnikat (nt kaameradroon õhu-võtete jaoks) ja muud.\nPakume toetajatele suurt valikut suurepäraseid auhindu! Kõik annetajad saavad juba juulikuus eksklusiivselt filmi lingi ja salasõna. Film tuleb laiema avalikkuse ette Internetti umbes aasta pärast valmimist, kuna kõigepealt saadetakse see filmifestivalidele. Meie auhinnad sisaldavad personaalset hariduslikku filmialast kursust filmi režissöörilt (Skype’is, Tallinnas, Keilas või Londonis, vastasel juhul lisanduvad reisikulud), profesionaalset videot või fotosid sinule või sinu firmale Icicle Studios’ilt (Tallinnas, Keilas või Londonis, vastasel juhul lisanduvad reisikulud) , maailmalõpu üleelamispaketti ja palju muud põnevat! Icicle Studios portfooliot näete siit: iciclestudios.co.uk ja siit: facebook.com/IcicleStudios.\nKui olete auhindadest huvitatud, palume jätta oma kontaktinformatsiooni, et saaksime teiega ühendust võtta. Film valmib juuli kuus, füüsilised auhinnad saadetakse postiga augustis, teie video filmimine või fotoshoot saab toimuda samuti augustis.\nProjekti arengut saate jälgida meie Facebook lehel siin.\nLOODAME VÄGA TEIE ABILE. SUUR AITÄH!\nEwa-Kaisa Plakk 26.02.15\nHenri Laupmaa 26.02.15\nTõnu Väli 26.02.15\nNeeme Praks 26.02.15\nÜlar Mark 27.02.15\nirja tamkivi 27.02.15\nMeelis Leppoja 27.02.15\nVeljo Otsason 27.02.15\nKärt Tomingas 27.02.15\nIvo Krustok 28.02.15\nJoel Metsson 03.03.15\nKatri Kuus 03.03.15\nKristin U 04.03.15\nMarko Paavel 05.03.15\nKalju Siitka 06.03.15\nMart-Mattis Niinepuu 08.03.15\nKristjan Tamjärv 07.03.15\nKersti Roosioja 08.03.15\nRiina Kask 08.03.15\nKersti Aasmets 08.03.15\nLauri Liibert 09.03.15\nMaivi Kõre 09.03.15\nKaspar K 09.03.15\nÜlle Salumäe 10.03.15\nHenrik H 10.03.15\nMartin Saar 10.03.15\nMihkel Tamm 10.03.15\nHelis V 10.03.15\nott aunver 11.03.15\nSandra Sutting 11.03.15\nEliise Muru 11.03.15\nAndre Koit 12.03.15\nElsa Johanna Talvistu 16.03.15\nJaanus Tamkivi 16.03.15\nPeeter Merisaar 16.03.15\nÜlle Danelson 17.03.15\nAlar Tamkivi 17.03.15\nMihkel Mark 21.03.15\nAire Toms 21.03.15\nAnn Narva 22.03.15\nUrve Leomar 23.03.15\nKulvo Jõõger 24.03.15\nFrancois Arnould 24.03.15\nTeili Toms 24.03.15\nBirk Poldme 25.03.15\nOlari Tõnison 29.03.15\n4026€kogutud 3500€ eesmärgist\nSee projekt kogus toetuse 29.Mar.2015\nToeta 8 € või enam Selle auhinna on valinud 43 Hooandjat\nDigitaalne stsenaarium + Filmi link ja salasõna juulikuus\nToetaja nimi filmi lõpus + kõik eelnev\nKaadritagused videod ja fotod + kõik eelnev\nToeta 40 € või enam Selle auhinna on valinud 12 Hooandjat\nMeeskonna allkirjadega filmi poster + kõik eelnev\nToeta 80 € või enam Selle auhinna on valinud 4 Hooandjat\nSassi läinud stseenidega video + kõik eelnev\nFilmi originaal soundtrack + Filmi pressiraamat + kõik eelnev\nPersonaalne filmitegemis- või monteerimiskursus filmi režisööri ja monteerijaga (Skype’is, Tallinnas või Londonis, vastasel juhul lisanduvad reisikulud) + kõik eelnev\nMaailmalõpu üleelamispakett: gaasimask, ehtne Briti sõjaväe viiruse ja radiatsiooni kaitsekostüüm, replikaat-relv + kõik eelnev\nProfessionaalne fotoshoot või umbes 2-minutiline video sinule või sinu firmale Icicle Studios’ilt + kõik eelnev\nToetaja nimi kui Associate Producer filmi lõpus + kõik eelnev\nToetaja nimi kui EXECUTIVE PRODUCER filmi lõpus + kõik eelnev


Kui ma oleksin isa. Laste lühinäidend isadepäeval - Teater - 2021\nKuidas oleks idee kingitud isale näidend isadepäeva jaoks? Kuid mitte ainult ükski näidend, vaid üks erilisemaid, kus lapsed on näitlejad ja pealtvaatajad vanemad. Kas soovite näha näidendi stsenaariumi, mis on meile juhtunud GuiaInfantil? Oleme seda nimetanud: "Kui ma oleksin isa" ja me oleme selle kirjutanud suure kiindumusega. Soovitage oma lastel seda teha kodus kõigi vanemate jaoks kõige erilisemal päeval, garanteeritud edu!\nNäidendid sobivad suurepäraselt meelelahutuseks, vahendina lastele erinevate väärtuste õpetamiseks ja on ideaalsed ka kingitustena. Kuidas oleks siis isadepäeva lähenedes talle kõige erilisemat näidendit anda? See stsenaarium teeb ettepaneku, et lapsed oleksid suurepärased näitlejad ja vanemad, keda pealtvaatajad meelsasti aplodeeriksid ja hüüaksid "bravo!".\nTöö kirjeldus: "Kui ma oleksin isa" on hell näidend, millega tänatakse vanemaid kogu armastuse ja pühendumise eest, mida nad oma lastele annavad; Selles näeme lugusid lastest, kes on kasutanud oma kujutlusvõimet ja võtnud endale vanemate rolli. Naer ja head ajad on tagatud.\nTegelased: Gael, Diego ja Ana vendade rollis. Saate selle lühikese näidendi skripti kohandada nii, et see hõlmaks nii palju tähemärke kui soovite. Võite käskida ka lastel lisada oma käekirja täiendav stseen.\nLavastamiseks vajalik materjal: majas levinud asjad, kingad, lips, müts ... isalt, mõned spetsiaalsed joonistused isale ja kes tõesti tahavad toredat aega veeta ning valjusti naerda.\nEsinduse koht: Maja.\nKardin avaneb, vendi nähakse toas rääkimas.\nGael: Poisid, mis sa arvad, kui me palli mängime?\nDiego: Olgu, me ei saa, teate, et ema ja isa ei meeldi, kui me kodus palli mängime, sest me teeme lärmi.\nAna: Milline rull! Mida me mängida saame?\nGael: Ma tean seda juba! Võistlustele.\nDiego ja Ana: Mitte! See, et me teeme lärmi ja nad peletavad meid.\nGael: Lapsena olemine on põrutaja, nad ütlevad meile alati nende asjade kohta, mis meile kõige rohkem meeldivad.\nAna ja Diego: Sul on õigus.\nGael: Kui ma olen isa, ütlen oma lastele kõike jah.\nAna: Isegi kui nad küsivad iga päev šokolaadi?\nDiego: Isegi kui nad tahavad joonistusi kogu päeva näha?\nGael: (kahtlase näoga) Noh, ma ei tea, võib-olla pole see ema või isa olemine sugugi nii lihtne.\nAnaNoh, jah, ka vanemad teevad meie heaks palju asju.\nDiego: Mis siis, kui ütleme neile, kui palju me neid armastame?\nAna: Me ütleme neile, et armastame neid ja et meil on väga hea meel, et nad on meie vanemad.\nGael: Voucher! Me ütleme teile, kuid väga erilisel viisil.\n(Lapsed räägivad kava koorides madala häälega)\n[Loe +: Veel ideid lastega isadepäeva tähistamiseks]\n(Selle ja järgmise stseeni jaoks valmistame mõned kostüümid: lips, kingad, müts ... ja isadepäeva joonistused)\nKardin tõuseb, lapsi nähakse koos nende vanematega.\nGael: (pöördub oma vanemate poole) Ema, isa, oleme midagi välja mõelnud.\nDiego: Jah, me tahame, et teaksite, et isegi kui ütlete meile mitu korda ei asjadele, mis meile meeldivad, armastame teid väga, kuna hoolitsete alati meie eest.\nAna: Ja kuna on isadepäev, siis teeme väga laheda asja.\nGael: Oled sa valmis?\n(Vanemad ütlevad jah, täis illusioone)\nAna: (võtab oma lipsu ja paneb selle isa jäljendama) Lapsed, kuule! Nüüd ma ei saa mängida, mul on palju tööd teha.\nDiego: (paneb isa kingad selga ja jäljendab teda) Nüüd ei saa me õue minna, on aeg kodutöö ära teha.\nGael: (Ta kannab oma isa mütsi) Kas ma juba ei öelnud, et vali tuba? Teil on kõik mänguasjad maas.\nAna: (adresseerib vaatavatele vanematele) Oleme mõelnud, et kui oleksime emad ja isad, mängiksime alati lastega.\nGael: Jah, ja siis oleme mõistnud, et paljusid neist asjadest ütlete meile, kuna need on vajalikud.\nDiego: Ära koli! Saade pole veel lõppenud.\nKolm last lahkuvad sündmuskohalt, kardin sulgub.\nKardin avaneb, lapsed on seekord jälle vanemate ees, käes ilusad joonistused.\nDiego: Kallis isa, tänan teid, et mängisite meiega ja õpetasite meile asju.\nGael: Aitäh ka meile lõunasöögi tegemise ja parki viimise eest.\nAna: Ja selle eest, et ta meid koolist üles võttis ja aitäh ka maitsvate reedese suupistete eest, mida alati meile ette valmistate.\nDiego: Sa ei piina meid alati, vaid ajad ka meid naerma.\nAna: Samuti lubasite meil iga päev natuke telekat vaadata.\nGael: Ja hoolitsete ka meie eest ja hellitate meid palju.\nAna: (annab pildi oma isale) See on teie kingitus isadepäevaks - pilt, millel me kõik koos jalutame. Ma loodan, et sulle meeldib see!\nDiego: Ma olen teile joonistanud paar kollast lille, ma tean, et need on teie lemmikud.\nGael: Joonise järgi, mille ma teile koostasin, istume kõik kodus diivanil istudes ja loeme lugu, see on mu lemmik kellaaeg.\nIgaüks: Head isadepäeva!\n(Lapsed lülitavad raadio sisse ja julgustavad vanemaid laulma ja tantsima)\nKardin sulgub, näidendi lõpp.\nKas teile meeldis näidend, mille oleme ette valmistanud Isadepäev? Kas sa arvad, et see on hea mõte, mida teha koos lastega ja vanemate ees esindada? Kindlasti jah!\nTe saate lugeda rohkem sarnaseid artikleid Kui ma oleksin isa. Laste lühinäidend isadepäeval, kategoorias Teater kohapeal.\nVideo: Juhan Trumbi Nagu muinasjutt Isadepäeva kontserdil ETV (Oktoober 2021).\nCopyright 2021 \_ Kui ma oleksin isa. Laste lühinäidend isadepäeval...


Uudised - Mis on FIBC -de jaoks SWL ja SF?\nInimesed peavad töökohavigastusi tõsiselt võtma. Mitte surmaga lõppenud vigastused ja haigused töötajatega toimuvad iga päev kogu maailmas. Õnneks aitavad tööstusharudes, mis kasutavad FIBC -sid (tuntud ka kui hulgikotid), rangelt SWL -ga suured kotid vähendada töökohal vigastuste arvu.\nFIBC -de SWL (ohutu töökoormus) on maksimaalne ohutu kandevõime. Näiteks 1000 kg SWL tähendab, et maksimaalne ohutu kandevõime on 1000 kg.\nFIBC -de SF (ohutegur) on tavaliselt 5: 1 või isegi 6: 1. Eriti ÜRO puistekottide puhul on SF 5: 1 üks vajalik tingimus.\nTootjad võtavad SF -i määramiseks vastu tippkoormuse testi. Tippkoormuse testi ajal peab suur kott, mille SF on 5: 1, pidama vastu alla 5 -kordse SWL -i pärast seda, kui see on läbinud 30 tsüklit, mis on 2 -kordne SWL. Näiteks kui SWL on 1000 kg, läbivad puistekotid testi ainult siis, kui see suudab taluda kuni 5000 kg survet, läbides tsüklilise testi rõhul 2000 kg 30 korda.\nVahepeal on 6: 1 SF -ga lahtine kott rangem. See peab suutma hoida kuni 6 korda SWL -i pärast seda, kui on läbinud 70 tsüklit, mis on 3 -kordne SWL. Sellises olukorras, kui ka SWL on 1000 kg, läbivad lahtised kotid testi, kui nad hoiavad kuni 6000 kg rõhku, läbides seejärel tsüklilise testi 3000 kg rõhul 70 korda.\nSWL on ohutu töökoha loomisel oluline osa. Tuleb märkida, et töötajad peavad töö ajal, kaasa arvatud täitmine, tühjendamine, transportimine ja ladustamine, järgima SWL -i.\nPostitamise aeg: september-08-2021\nFibc koti mõõtmed, Pp Fibc kotid, Fibc pakend, Fibc -kottide valem, Fibc Jumbo kotid, Fibc suur kott,


Uisuliidu juht ei kommenteeri Glebova MMile saatmist - Sport\nUisuliidu juht ei kommenteeri Glebova MMile saatmist\nEesti Uisuliidu peasekretär Gunnar Kuura ei soovinud kommenteerida juhatuse otsust, mille põhjal saadetakse Eesti meistri Gerli Liinamäe asemel maailmameistrivõistlustele Jelena Glebova.\nKuigi Glebova jäi Eesti iluuisutamise meistrivõistlustel alles kolmandaks ja sai taliuniversiaadil tagasihoidliku punktisummaga (127,87) seitsmenda koha, eelistati teda 15-aastasele Gerli Liinamäele, kes saavutas hiljutisel EMil 133,73 punktiga 13. koha.\nEesti Uisuliidu peasekretär keeldus kommentaaridest. "Kas te olete pressiteate saanud? Seal on kõik kirjas. Ma ei soovi Glebova saatmist kommenteerida, sest see on juhatuse otsus. Sellest võidakse valesti aru saada," rääkis Kuura Delfi Spordile.\nEesti Uisuliit põhjendas Glebova eelistamist Liinamäele oma pressiteates järgmiselt:\n1. Vahe juunioride ja seenioride maailmameistrivõistluste vahel on liiga väike, et juunioride maailmameistrivõistlustest osa võtnud sportlastel jääks piisavalt aega taastumiseks, seeniori taseme kavadele ümberlülitamiseks ja ettevalmistamiseks. Väga lühikeseks jääb aklimatiseerumine ja ajavahega kohanemine, mõlemad sihtkohad on 9-tunnise ajavahega.\n2. Uisuliit on seisukohal, et kõige üldisemas mõttes tuleks võimalusel juuniori vanuses sportlastel eelkõige panustada juunioride MMile.\n3. Esitades Jelena Glebova täiskasvanute MMi osalejaks arvestab Eesti Uisuliit tema kogemusi ja varasemaid tulemusi.


D-VITAMIINI RAVI PSORIAASI JA VITILIGO RAVIKS - AUTOIMMUUNHAIGUSED\nRavi D-vitamiini üleannustega on kasutatud autoimmuunhaiguste raviks, mis tekivad siis, kui immuunsüsteem reageerib kehas, põhjustades selliseid probleeme nagu hulgiskleroos, vitiligo, psoriaas, põletikuline soolehaigus, erütematoosne luupus, reumatoidartriit ja 1. tüüpi diabeet .\nSelle ravi käigus manustatakse igapäevaselt patsiendile D-vitamiini väga suuri annuseid, kellel peab olema tervislik rutiin ja nad peavad hoolitsema meditsiinilise järelevalve eest, et kohandada annust ja vältida ravi võimalike kõrvaltoimete ebameeldivaid sümptomeid.\nSiiski on oluline alati alati meeles pidada, et D-vitamiini peamine allikas on selle tootmine organismi enda poolt, naha kokkupuutel päikese kätte päevas. Selleks on soovitatav päevitada vähemalt 15 minutit päevas, maksimaalse päikese käes oleva nahaga, ilma päikesekaitseta. Kerge riietuse kandmine võib olla hea strateegia, et hõlbustada Vit D tootmist naha kaudu, mis püsib päikesega kiiremini kokku puutudes.\nVaadake veel näpunäiteid selle kohta, kuidas kasutada päikest tõhusalt D-vitamiini tootmiseks.\nKuidas ravi toimib\nBrasiilias ravib D-vitamiini üleannustamisega arst Cicero Galli Coimbra ja see on suunatud autoimmuunhaiguste nagu vitiligo, sclerosis multiplex, luupuse, Crhoni tõbi, Guillain Barré sündroomi, myasthenia gravisi ja reumatoidartriidi põdevatele patsientidele.\nJärelmeetmete ajal võtab patsient selle vitamiini suurte annuste vahemikus umbes 10 000 kuni 60000 RÜ päevas. Mõne kuu pärast redutseeritakse uued vereanalüüsid, et hinnata D-vitamiini sisaldust veres ja korrigeerida ravi ajal saadud annust, mida sageli tuleb ülejäänud elule järgida.\nLisaks sellele vitamiinile on patsiendil juhendatud juua vähemalt 2, 5 kuni 3 liitrit vett päevas ja kõrvaldada piima ja piimatoodete tarbimine, hoiakud, mis on vajalikud vere kaltsiumi suure tõusu vältimiseks, mis oleks kõrvaltoimed nagu neerupuudulikkus. See hooldus on vajalik, sest D-vitamiin suurendab kaltsiumi imendumist soolestikus, seetõttu peaks ravi ajal kaltsiumi dieedi olema väike.\nKuna ravi toimib\nD-vitamiini ravi võib toimida, sest D-vitamiin toimib hormoonina, mis reguleerib erinevate rakkude funktsiooni organismis, näiteks soolestiku, neerude, kilpnääre ja immuunsüsteemi rakke.\nD-vitamiini suurenemisega on kavas, et immuunsüsteem toimib paremini, mitte võidelda organismi enda rakkudega, katkestades autoimmuunhaiguse progresseerumise ja soodustades patsiendi heaolu, mis sisaldab vähem sümptomeid.\nSilte: seedetrakti häired tervislikud täidisega retseptid oftalmoloogia\nRaynaud 'nähtus: mis see on, sümptomid, põhjused ja ravi\nMis see on ja kuidas herpetiformset dermatiiti ravida\nCopyright 2022 https://thelightlifeblog.com Hulgiskleroosi raviks üleannustamine D-vitamiin


Aidake teha valik :) - NURGA PUUKOOLI FOORUM\nFoorumi pealeht AIANDUSFOORUM - GARDENING FORUMS Murenurk - Problems\nAidake teha valik :)\nKirjuta oma murest mõne taimega.\nModeraatorid: ponderosa, Nurga puukool, okaspuu\nLiitunud: N Mär 08, 2012 20:48:10\nPostitus Postitas donald.tbd » N Mär 08, 2012 21:12:49\nTunnistan esmalt kohe ülesse, et puutun kokku aiandusega esimest korda ning olen sel alal täiesti võhik.\nSooviksin endale keset õue istutada ühe puu aga mure selles, et ei tea sorte ning ei tea mis minu soovidele ja tingimustele sobivad.\nIdeaalis kujutaks ette, et puu oleks umbes 4-6 meetrit kõrge, võrdlemisi lai ehk mitmeharuline või huvitava kujuga ning võiks olla ka igihaljas, et aastaringselt oleks ilus vaadata. Samuti sooviks istiku saada võimalikult suurena kuna antud puul on oluline osa aiakujunduses.\nIse kujutaks selle puuna ette mõnda lühemalt, mitmeharulist ja mitte väga tihedaoksalist mändi mida sõidutee ääres näinud olen aga jällegi ei tea konkreetseid sordinimesid ja kas antud puule ka minu pinnas meeldiks.\nKui nüüd aga lehtpuid vaadata siis omadustelt ja kujult meeldib mulle väga tammepuu - mitmeharuline ja lai, lehed püsivad küljes kaua Kasvab küll tunduvalt pikemaks kui paanis aga samas kasvuruumi on.\nhttp://www.walking-on-water.org/wp-cont ... k-tree.jpg\nAga ei tea jällegi kas tammele sobivad minu tingimused.\nTingimuste osas on planeeritud istutamiskohal palju ruumi ja valgust ning pinnasega on lood nii, et mullakiht on väga õhuke ~10cm, sealt edasi liivane pind ning mingi hetk tuleb vastu ka savi. Suuremate suladega võib maapind olla vesine.\nKõik soovitused ja arvamused teretulnud\nLiitunud: K Juul 27, 2016 18:05:55\nRe: Aidake teha valik :)\nPostitus Postitas mullamutt » K Juul 27, 2016 19:04:58\nvahtral on suht ilusa lehed, aga ei tea kas see liiva sees ka kasvab või mitte.\nmingi pilt või joonis võiks ka muidugi olla, sest et ilus puu on mingi 15-20m kõrge?\nMine “Murenurk - Problems”


Euroopa, me ei vaja sind! | Mihkel Raud\nPosted in Artiklid on the 14th september, 2015 by Mihkel Raud\nValdavalt Euroopa rahadega vee peal hoitud Eesti omavalitsused on alustanud võidujooksu, kes kõige häälekamalt sedasama Euroopat urruauku saata julgeb. Saku vald ees ja terve suur hulk teisi järel. “Meie pagulasi vastu ei võta!” naudivad priskete nägudega Eesti mehed võidukalt oma viitteist minutit kuulsust Aktuaalse Kaamera prime time’is. “Ja kui mõne võtamegi, siis ainult kristlase.”\nKristlased Nõukogude režiimi seestpoolt lammutamas.\nMuidugi. Me oleme ju kristlased. Juba vene ajal komparteid seestpoolt lammutades polnud me midagi vähemat kui kristlased. Ja nii nagu tuli toona tõsikristlasel oma väärtussüsteemi säilitamise nimel sellest väärtussüsteemist tihtilugu eemalduda (küll kaaskodanike peale kaebekirju treides, küll kolhoosi tühjaks varastades), tuleb seda teha ka nüüd. “Eesti kultuur on ohus,” jaurame me sotsiaalmeedias ja kõigile kristluse põhitõdedele kuseme me lagipähe, sest ainult nii suudame kaitsta oma sügavalt kristlikku kultuuriruumi sissetungiva metsluse eest.\nKristlus ja Euroopa väärtused on meile kasulikud valikuliselt. Esimese puhul meeldib meile legitiimne põhjus detsembri lõpul kõik säästud lähimasse ostukeskusesse tassida, teised muudab tõeliselt väärtuslikuks Brüsselist saabuv raha. Sõnas “kultuuriruum” sobib meile “ruum” — soovitavalt köetud ja õllepunsuga nurgas. “Kultuur” kehastab aga purki sittuvaid parasiite, kes rahva raha eest kusagil kunstibiennaalil süüdimatult tina panevad. Ja see tõelisele kristlasele ei meeldi.\nOlgu, mõni võib ju jaurata. Ta võib CIA’lt saadud papi eest kampaaniaid korraldada ja vikerkaarevärvilise lipuga vehkides ülejäänute tuju rikkuda. Ta võib sallivusest ning ligimesearmastusest jahuda, sellest ise halligi teadmata. Ta võib Twitteris paljaste poisikeste pilte postitada ja politseid Vao külas toimunud grupivägistamise küsimuses alatult rahvale valetama sundida. Ta võib paljutki, sest ta on valitsuse kontrolli all. Valitusus omakorda on aga teadagi kelle kontrolli all. Ning oma rahvas see teadagi kes ei ole.\nOn aeg see jama lõpetada. On aeg aru saada, et lõhenemine meie ja nende vahel on pöördumatu. On aeg meie ja nende Eesti de facto ära vormistada. Las teevad kusagile oma pseudo-Eesti, mõnele maatükile Siberis näiteks. Las võtavad seal oma pagulasi vastu. Las lasevad seal Kaur Kenderil lapspornot kirjutada ja pederastidel telesaateid juhtida. Las võõrustavad seal oma tolerastidest jürgenhaabermaase. Kristlastena pakume me neile oma abi ja tõstame nad rongidele, nii nagu tõstsid neid rongidele meie kristlastest vanaisad.\nAndku Eesti vabaks. Lasku meil Euroopa Liidust lahku lüüa ja oma kultuuri kaitsta. See on ju Eesti riigi mõte — kultuuri ja keele kaitsmine. Laske meil teha selline riik. Tõeline Eesti Vabariik. Selline, mille ees terve maailm aukartusest väriseb.\nEuroopa, me ei karda sind! Ei kartnud siis, kui te meile oma kuradi ristiusuga peale lendasite ja ei karda nüüd, kui te selle meie käest ära tahate võtta. Meil pole teid enam vaja. Kui ehk ainult IKEAs odava mööbli ostmiseks, aga viisat te meilt ju ometi nõudma ei hakka, ega ju? Soome saatkonnas tundide kaupa viisajärjekorras seista küll ei viitsiks. Äkki saame kuidagi kokkuleppele? Lõppude lõpuks oleme me ju kõik kristlased, onju?\nEesti suurim vaenlane on harimatu eestlane\nKõne Riigikogu hariduspoliitika arutelul 07.04.2016 Kallis härra juhataja, armsad kolleegid, lugupeetud minister, head külalised! Täna…\nKooseluseadusest ja õnnest\nKõne Riigikogu istungil 25.11.2015 Lugupeetud juhataja, armsad kolleegid! Täna menetletavad kooseluseaduse rakendusaktid on ühest küljest…\nTags : poliitika, ühiskond\nUnistuste töö? Absoluutselt! »


ARTIKLID » Tänassilma roosad kurvid udus\nKuidas loomad pimedas elavad? Oleme harjunud haletsema iseennast ja ülejäänud inimliiki sellepärast, et pimedal ajal on paha olla. Kurdame kaamose ja depreka üle. Kui lund pole, hädaldame pimeduse-sünguse pärast ja kardame porri kaduda. Kui lumi on, ohime libeduse ja rookimise-orjuse üle. Nõuame eestlaste esivanematelt retooriliselt aru, miks nad ometi sellisele sõgedale maale ja koledasse kliimasse kolisid. Aga seda enamasti ei küsi, miks nad ka kodustatud loomad siia sesoonsete kõikumiste kätte määrasid.\nLoomad ei pääse pimedas toavalgesse tule paistele teki alla telekat vaatama ja raamatut lugema. Loomad ei saa Kanaaridele talve lühendama ja kevadet lähendama lennata. Loomad elavad pimedas ja rõskes, porises ja uduses kaamoses ega saa isegi oma psühholoogile helistada. Neil on, nagu on. Eestimaa umbes 6000 hobusest väike osa on praegu ka öösiti – mis algab umbes kell kolm päeval, kuramus! – väljas. Suurem osa saab umbes tööpäeva lõpus boksi, heinad ette ja äiuäiu, talveunne. Ehkki tegelikult nemad ju näevad pimedas ning suhtlevad väikeses ruumis üksteisega ka üle vaheseinte.\nSelle aasta viimane käik Pärnumaale tõi kauakavatsetud peatuse. Sõitsime Minniga ajakirjale Elukiri tegema suurt lugu Pärnu lastekunstikooli rajajast ja ligi 30 aastat selle direktor olnud Peeter Somelarist. Kelle teened laste tänavalt ära toomisel ja esteetilisel harimisel on kirjeldamatud – aga kes saadeti a la Aarne Üksküla, Voldemar Kuslap jt jt jt ilma igasuguse linna ja rahva poolse austusavalduseta erru. Ehk nagu mõni neist tänamata jäetud – ja kiidusõnad nekroloogidesse kokku hoitud? – suurteenelistest nukra elutervusega väljenduvad: “Jalaga peesse ja pinsile!”\nHommikul Tartumaa poolt eriti paksus udus teele asudes oli taaskord põhjust mõelda Eesti kohanimedele. Tän(n)assilmasid on mitu, Kõpusid, Kabalaid, Torisid – ja igasuguseid Ranna-, Metsa-, Mõisa- ja Mäekülasid veel loendamatum arv. Väga laheda uurimuse saaks, kuidas elatakse viies-kuues erinevas Rannus, kui erinevad või sarnased on kõik need Piiri ja Oja nimelised külad, mis eestimaastiku segaseks ajavad.\nTänassilma vana poe bussipeatuse juures lauges kurvis on juba mitu aastat mõlemal pool maanteed parajat peotäit hobuseid karjatatud. Ikka nii viis-kuus. Koos varssadega, keda igal aastal möödasõidu silmarõõmuks lisandub. Nii, nagu Kaimi ja Valgeranna teede ääres mõnes majapidamises asjatavat kolme kuni viit hopat silmateski, tahaks ikka teada, kes ja kuidas ja miks neid selle seal peab. Kas sporditakse ja aretatakse – või on lihtsalt lemmikloomad ja pereliikmed?\nAga see Tänassilma kurv on kiire koht. Nii selles mõttes, et minnes on kiire ja tulles oled väsinud ja enamasti on penid pardal – kui selles mõttes, et vana kauplus on kinni pandud ning aeglustamise põhjust pole. Lapsed pole loendamatutel möödasõidukordadel seal pissi- ega joogipeatust nõudnud. Aga inimlik uudishimu on seda suuremaks kasvanud, et Mulgimaa Tänassilma hobuste juurde kuuluv elumaja on magusalt roosaks värvitud – nagu Patikas Lehte Kuusikulgi näiteks – ja kogu kodu näeb välja valmis ja paigas ja mõnusalt tasakaalus elujärjel. Kes, kes selles tare-tarekeses elab?\nKell üheksa hommikul.\nStalkerlik udutardumus. Udus keset suurveevälja ümber sauna aeglaselt lentsivad hobused. Talli kõrval mulgimaistel mudaväljadel kordering. Mis näeb võhiku silmale ilmselt välja sama müstiliselt kosmiline, nagu viljaringid või Stone Henge. Talli ukse ees luud – mis näeb välja nagu tervitus vanadest aegadest, mil majauksi üldse lukku ei pandudki. Mööduja näeb luuda ja teab, et pererahvast pole kodus. Nüüdsel ajal on väljend, et lukk on looma jaoks, inimest ei pea miski. Tallis sumedas unenäolises hämaruses kaks hobust. Vasakpoolsel, kogukamal tõmmul on mängimiseks tühjad plastpudelid ja harjad. Näol jonksuline valge märgis, mis justkui meenutaks midagi… või kedagi… või… ah, ei tea kah. Teine tallis püsija – ju need poisid on – on mõnevõrra heledam ja väiksem ja tal on uljas tukk silmil. Poiste kõrval boksis mögiseb kanakari. Ja matsakas kass aina käib ümber võõra inimese jalgade, seletab ja heietab, vestleb ja õiendab.\nPaar kilomeetrit Viljandi poole on Kalmetu põhikooli esine autosid täis pargitud. Elumärk seegi! Valgenedes veel püdelamaks-kleepuvamaks koguvas udus kiriku kõrval kössitava raamatukogu aknas on valgus. Raamatukoguhoidja põrnitseb sisenevat kirjanikku, nagu ilmutust. Ütleb, et hobustega roosas majas kurvi peal elab kooliõpetaja Viigi Tiits. Ta annab Kalmetu põhikoolis bio-geo-keemia-inimeseõpetust ning tema mees käib linnas tööl. Linn on Viljandi. Hobused on tööpäevadel üksi kodus – annaks jumal aedadele-karjuselintidele püsimist, maantee on nii hirmus lähedal ju, arutleb raamatukogutädi.\nJumal annab õhtul, tagasiteel väsimust maha surudes ja Tiitside roosa häärberi kõrvale parkides jõulisa. On nii, et kui oled väsinud ja tühi ning näed samas, et keegi teine töötab, soojustab pärast linnas rühmatud tööpäeva oma Tänassilma-villa katusealust, siis selle teise ületundidetegija olemasolu lisab ka endale vurtsu ja vastupidamist. Peremees hõikab taeva alt, et emand on toas, astutagu edasi.\nÕues keti otsas lärmab koeravolask – kellest hommikuse ringkäigu ajal polnud piuksugi kuulda!? – Viigi tuleb uksele ning pole veidrast võõrsilisest põrmugi üllatunud, sest õpetajad on siin ilmas vist küll absoluutselt kõigega harjunud. Ja kui ei ole, harjuvad kiiresti. Ja sirutavad toas lugedes kahe talitusringi vahel selga ja jalgu.\n“Me elasime varem mõni kilomeeter eemal päris suures talus. Siis olid mul lehmad ja muud pudulojused ka õpetajatöö kõrvalt talitada. Mis see väikese talli täis hobuseid ikka ära ei ole,” teatab Viigi rõõmsalt. “Bokside viskamine on nagu jõusaalis käimine. Hommikul enne kooli minekut lasen märad-noored välja. Pärast kooli toon märad sisse ja lasen poisid välja. Hilisõhtul toon need ka talli. Ma olen elu aeg hobuste – ja üldse loomadega – tegelnud ja harjunud ja nende talitamine on mu enesestmõistetav olemise viis.”\nKui vähe me üksteisest teame – ehkki oleme kõik kuidagi omavahel seotud! Paar päeva hiljem Vana-Vastseliina Raamatu Piiaga Tallinnasse tähtsaid asju ajama sõites kuulen, et Viigi oli Vana-Võidu koolis Piia õpetaja. Ei Piia ega temaga tehnikumis ühikatuba jaganud kolm Kihnu tüdrukut, neist üks lauluema Virve Köstri lapselaps, ei teadnud, et õpetaja Tiits peab kodus loomi ja on hobuste alal pehmelt öeldes päris kõva tegija. Piia ise hakkab oma Piiri tallis emapuhkust – ikka see jabur sõna! – lõpetama ning valmistub igakülgseks kogupauguks. Kunagine Eesti meister kavandab oma väheldase, aga ebamaiselt võimsa hüppega Otmundi-poisiga kammbäkki suurde sporti. Tuleva suve Palladiumi-sarja üks etapp on tema juures kodus. Ja siis veel see suur asi, mida temaga Tallinnas ajamas käisime. Aga see on veel käivitamise järgus, nii et mõne nädala pärast on sellest pirakast projektist põhjust süvamalt rääkida. See saab olema huvitav ja kasulik paljudele hobusekasvatajale, olgu huvi üles äratamiseks ette öeldud.\nJa olgu öeldud, et Viigi praegused õpilased teavad väga hästi, et õpetajal on kodus hobused. Mitmed neist tahaksid trennigi tulla – kui vaid pärast koolipäeva lõppu juba kottpime ei oleks. Õpetaja Tiits palub koos õpilastega praegu hoopis taevast, et ometi lumi maha tuleks – metsiku tukaga ruun Halifax, kes Viigi trakeenide seas just ees käimise oskuse tõttu elab ja töötab, läheks siis saani ette, koolilapsed saaksid jõulusõitu. Ja üldse oleks lund vaja, et nii pime ja kole poleks, vot.\nKooselu oma lemmikutega – põhiliselt lemmiklooma staatuses Tänassilva roosa kurvipealse hobused ongi – on samas just see, mis kaitseb Viigit pimeda ja koleda eest. Tänu hobustele tulevad ka täiskasvanud lapsed nädalavahetuseti koju. Ratsutavad ja majandavad.\n“Tütar on pannud kõigile meie tallis sündinud varssadele udupeened nimed. Bellami ja Tiara, Etienne ja Berüllium. See viimane on küll täiesti põhjendatud, sest Palladiumi pojal peabki olema keemilise elemendi sümbol nimeks. Meie märadel on see hea omadus, et nad paljundavad üks-ühele neid täkkusid, kelle järglasi kannavad. Palladiumi ja Tresori varsad on üks-ühele isa koopiad. Küllap tuleb kevadel sündiv väike Spartacus ka isa koopia – aga sellele panen ma nüüd küll ise nime,” lubab Viigi.\nNende peres ongi hobused üleni naiste ala – mees ja poeg on vaid toetav abijõud. Aga teatavasti ongi hobusekasvatus üks ütlemata feminiseerunud ala. Tüdrukute ja tädide. Tippspordis valitsevad mehed ainuüksi seetõttu, et naised takerduvad teel Olymposele emadusse ja füüsilistesse iseärasustesse. Hobuste kui lemmikute pidamise mõttes aga on Eesti kaetud küpses eas daamide koduste tallidega. Lehtel Patikal , Ene Saluril Möllatsis, Tiiu Saagil Raplamaal. Kangesti hästi on, kui ka mees saab hobunakkuse – nii et kui küpsesse ikka on õnnestunud abielu kaasa võtta, aetakse koos hobuasja. Nagu Tiiu ja Kalev Toots. Ja kangesti hästi on ka, et üha enam on neid aastates emandaid – aga ka isandaid, kes soliidses eas ratsutamist harrastavad. Kes naaseb pärast pikka pausi sadulasse. Kes alustab eakana. See on lootustandev ja rõõmustav fakt ja eeskuju.\nLootusrikas erihäälne-intonatsiooniline tervitus võtab Viigit vastu, kui talli põhiteemale tere ütlema läheme. Viigi ütleb, et kui ta nädalavahetuseti tiba kauem tudub ja kell kuus hommikul kohal pole, siis tervitust enam ei tule. Hiljaks jäänud perenaine võetakse vastu morni boikoti ja solvunud vaikusega.\n“Rohkem bokse ma oma talli ei tee. Ehkki paar-kolm mahuks olemasolevate vastasseina tegelikult ju veel… Ei tee! Viis-kuus on mulle üksi haldamiseks-valdamiseks jõukohane. Nii et kevadel võib siia vabalt tulla mu noori kasvandikke ostma. Oma laste ära saatmine saab olema kahtlemata üks nutune värk – kasvatame hobuseid ju paar-kolm aastat, nad jäävad kangesti südame külge. Kui isegi paarikuise koerakutsika loovutamine on parajalt vesine hetk, mis siis aastaid poputatud lemmikust rääkida. Aga Palladiumi poeg on väga energiline, ettevõtlik ja tegija mees. Olen tema üle uhke ja õnnelik – aga tema edasi pidamine enda juures hakkaks eeldama juba eritingimusi.”\nPiltidel on Tiitside roosa kurvi kodu. On nende hobuste kodu. On Paladiumi poeg Berüllium ja tema kõrval kogisev kanakari. On eesti-tori Halifax, kelle saaks ette rakendada, kui lund tuleks. Kordering näitab, et praegusegi aastaaja vähestel valgetel tundidel tegeldakse. Kõik see vesine idüll pole mitte järv ega tiik, vaid suurveetav jõgi. Udused vaated muudavad kogu reaalia kuidagi unenäoliseks. Kalmetu kool paari kilomeetri kaugusel on siiski täiesti reaalne. Nagu ka Tänassilma raamatukogu väikese kena kiriku kõrval.\nÕhtuse külas- ja talliskäigu ajal arvas Viigi, et on pildistamise jaoks liiga ettevalmistamata ja õhtuväsinud – aga tegelikult on kaunis ja esinduslik naine, nagu isegi näete. Ja nagu pimeda aja puhul paratamatult puudulik pilt näitab, on Tänassilmas üles kasvatatud tõepoolest täiuslik Palladium juunior. Mis muud, kui et võib hobusepoodi noort täkku ostma minna!


Kutsume osalema töövõime juhtimise seminaridel | Praxis\nKutsume osalema töövõime juhtimise seminaridel\nMõttekoda Praxis, Tööandjate keskliit ja PARE kutsuvad Sind Tööandjate Ühisuse hommikuseminarile, kus räägime töövõime juhtimisest. Jagame parimaid rahvusvahelisi töövõime juhtimise praktikaid ja arutame üheskoos praktiliste näidete varal, millised on töövõime juhtimise peamised väljakutsed ning lahendused.\nOodatud on tööandjate esindajad erinevatest sektoritest, kes tegelevad personali planeerimise ja värbamisega. Seminari viivad läbi Praxise analüütikud Märt Masso ja Liina Osila.\nKokku toimub kaks seminari: 6. detsembril kell 9.00-11.00 ja 20. detsembril kell 9.00-11.00. Valige endale sobiv aeg ja registreeruge siin.\nSeminar toimub Tallinnas, PARE kontoris (Mayeri ärimaja, Paldiski mnt 29, B korpuse neljas korrus). Auto saab tasuta parkida Woldemar Mayeri Ärikvartali vastas asuvasse parklasse, aadressil Paldiski mnt 30/32.\nSeminarid on osavõtjatele tasuta!


ALT ja AST: meeste norm, võimalike kõrvalekallete põhjused - Leukeemia 2022\nTehakse biokeemiline vereanalüüs, et arst saaks täpselt aru, mis seisundis inimkeha on. Kui näitajates on kõrvalekaldeid, näitab see, et mõni elund ei tööta korralikult. Seetõttu on täpse diagnoosi väljaselgitamiseks oluline läbida põhjalikum uuring. Eelkõige biokeemias määratakse ALAT, ASAT, erinevad meeste normid naiste normidest. Kui tase tõuseb või väheneb, on äärmiselt oluline mõista, miks see juhtus. Selles olukorras on algstaadiumis võimalik tuvastada erinevaid patoloogiaid..\nKui ALAT ja ASAT tase muutub üldiselt aktsepteeritust kõrgemaks, näitab see sageli haiguse esinemist. Seda näitajat saab näha pärast biokeemiat. Usaldusväärse teabe saamiseks on oluline, et inimene võtaks seda tühja kõhuga ja varahommikul.\nMeeste puhul on maksimaalne määr järgmine:\nALT ja ASAT tuvastamine meeste veres toimub biokeemilise analüüsi abil. Selle uuringu jaoks võetakse verd kubitaalsest veenist, saadud vedeliku maht on umbes 5-10 ml. Vereproove võtab kvalifitseeritud arst haiglas, kusjuures tuleb järgida aseptika ja antiseptikumide reegleid, mis on vajalikud inimese nakatumise võimaluse välistamiseks. Veri tõmmatakse puhtasse torusse, kus seda hoitakse teatud aja jooksul, mis on vajalik hüübe moodustamiseks ja seerumi eraldamiseks. Võetud materjali uuritakse laboris. Ensüümide ALT ja AST aktiivsuse tuvastamiseks kasutatakse reeglina spetsiaalset biokeemilist aparaati..\nÕige näitaja saamiseks uuringu ajal peab inimene tegema mõned ettevalmistavad meetmed:\nVerd tuleb võtta tühja kõhuga, nii et proovide võtmine on kavandatud varahommikul. Hommikusöögina saate kasutada ainult gaseerimata mineraalvett või teed ilma suhkruta.\nViimane söögikord on lubatud 12 tundi enne testi, nii et inimesed söövad õhtust ainult enne testi..\n2-3 päeva enne vere annetamist ALT ja AST jaoks on vaja keelduda rasvhapetest, praetud toitudest, samuti alkohoolsetest jookidest. Loetletud komponendid suurendavad märkimisväärselt erinevate elundite, eriti maksa koormust..\nBiokeemia päeval on soovitatav mitte lubada suurenenud emotsionaalset ja füüsilist stressi, te ei tohiks suitsetada paar tundi enne sünnitust.\nMis mõjutab jõudluse kasvu?\nTuleb märkida, et mõnes olukorras võib näitaja muutuda mitte haiguste, vaid väliste tegurite tõttu. Sel põhjusel ei ole alati võimalik üheselt mõista, millega konkreetses olukorras tegeleda tuleb. Inimesed peaksid olema teadlikud sellest, mis täpselt võib indikaatori muutust põhjustada. Väärib märkimist, et täpse uurimistulemuse saamiseks tuleb neid tegureid vältida..\nALAT määr veres võib muutuda sõltuvalt järgmistest põhjustest:\nAntibakteriaalse, rahustava, valuvaigistava, immunostimuleeriva toimega ravimite võtmine.\nAlkohoolsete jookide ja rasvaste toitude liigne tarbimine.\nSuur füüsiline töö või võimlemine jõusaalis päev enne uuringut.\nRasked vigastused ja periood pärast operatsiooni.\nALAT tõusu põhjused\nTuleb märkida, et ALAT ja ASAT määr meeste veres näitab, et kehas pole ühtegi haigust. Kui indikaator muutub, peab arst tingimata mõistma, millise elundiga võib probleeme olla. Inimene ise ei saa ennast diagnoosida, kuna on palju võimalikke patoloogiaid. Saate ainult umbes teada, millised haigused võivad põhjustada ALAT-i tõusu.\nTsirroos. See diagnoos on varases staadiumis äärmiselt haruldane. See on tingitud asjaolust, et esialgu pole tervislikus seisundis ilmseid muutusi. Sageli inimene väsib ainult rohkem, mis on sageli tingitud raskest tööst või probleemidest elus. Seetõttu on biokeemia abil võimalus varajases staadiumis tsirroos tuvastada. Sellega tõuseb ALT viis korda.\nHepatiit. See on põletikuline maksahaigus, mida esineb mitmel kujul. Kui see on krooniline ja viiruslik, on ALAT veidi kõrgem. A-hepatiidi korral on biokeemia äärmiselt kasulik, sest see võimaldab haiguse kiiresti tuvastada.\nPankreatiit Selle kohta saate teada ka ALT indikaatorist. On vaja tagada, et seda patoloogiat ei süveneks. Samuti peate jälgima kõnealust näitajat kogu elu..\nMüokardiinfarkt. See patoloogia tekib tänu sellele, et verevool on häiritud, samuti surevad südamelihase kuded. ALT tase aitab rünnakut tuvastada, samas kui näitaja veidi suureneb.\nMiks AST suureneb?\nMõnes olukorras AST indikaator tõuseb. Sellises olukorras võib arvata, et inimesel on äge hepatiit. Sellisel juhul hinnatakse indikaatorit veidi üle, samal ajal kui rikkumine siiski toimub. Arstil on võimalus diagnoosida haigus varases staadiumis.\nMüokardiinfarkt. Kui see juhtub, suureneb ensüüm veres kuue või kaheksa tunni jooksul. Normaalseks saab ta aga alles nädala pärast..\nTuleb märkida, et AST indikaatorit tuleb analüüsida konkreetsetes olukordades:\nKui on südamehaigus.\nOn maksa patoloogiate sümptomeid.\nKehal oli põletusi või on skeletilihaste haigusi.\nRavi, mille kvaliteeti on oluline kontrollida.\nIsik joob regulaarselt või tarvitab narkootikume.\nKui biokeemilise analüüsi käigus oli võimalik kõrvalekaldeid tuvastada, siis peab inimene kindlasti aru saama, millises seisundis siseorganid täpselt on. Muide, arst võib saata täiendavaid uuringuid, mis võimaldavad täpset diagnoosi panna. Nende hulgas on maksa, südame ja kilpnäärme ultraheli. Elektrokardiograafia kahtlustatavate südamelihaseprobleemide korral. Pankreas toodetud seedeensüümide taseme määramine. Röntgenikiirgus, mis võimaldab tuvastada kopsupõletikku ja südameatakki.\nHaigusi kahtlustatakse ainult siis, kui ALAT ja ASAT tase on tõusnud. Selles olukorras võib arst kahtlustada probleeme südamega, kopsudega, kõhunäärmega ja maksaga. Loomulikult ei piisa täpse diagnoosi kindlakstegemiseks ainult biokeemilisest uuringust. Sellisel juhul on võimalik saada ligikaudselt aru, millega peate täpselt tegelema..\nNaiste trombotsüütide määr veresTrombotsüüdid on rakud, millel on inimese veres oluline roll. Need on mõeldud selle hüübivuse parandamiseks, tromboosi ja teiste vaskulaarsete haiguste tekke vältimiseks.\nVererõhuprobleemid on tuttavad enamusele neist, kes pöörduvad abi saamiseks arstide poole. Neil, kes raviasutusi harva külastavad, on sageli ka neid probleeme, kuid esialgu pole nad neist teadlikud.\nStabiilne ülimuslikkus kiirabikõnedele on seotud järsu järsu rõhuhüppega - hüpertensiooni rünnakuga. See ohtlik seisund nõuab kiiret meditsiinilist sekkumist ja järgmisel päeval kliinikusse mittejõudmist ning veelgi enam, hüpertensiivne kriis ja eneseravimid ei sobi kokku!\nMilline on inimeste eluiga pärast infarkti: meeste ja naiste statistika\nMüokardiinfarkt on südame isheemiatõve arengu lõppfaas. See on äge seisund, mida iseloomustab ühe pärgarteri läbitavuse väljendunud rikkumine, mis viib vastava südamepiirkonna hüpoksia ja selle hilisema surmani.\nKuidas hemorroidioperatsioonist kiiresti ja tõhusalt taastuda?\nHemorrhoidektoomia ja muud kirurgilised meetodid aitavad raskest haigusest vabaneda, kuid sellega lõpeb ainult ravi kirurgiline osa. Taastumisperiood võib kesta mitu päeva kuni mitu kuud (olenevalt operatsiooni tüübist).\nRaseduse ajal tehtud suukaudne glükoositaluvuse test seisneb tühja kõhu plasma glükoosisisalduse määramises üks ja kaks tundi pärast süsivesikute koormust, et diagnoosida süsivesikute ainevahetuse rikkumisi (rasedusdiabeet)..\nMis veregrupi laps vanematelt pärib??\nHibiskuse tee surve all: tegevus, eelised, kuidas valmistada\nKuidas juua glütseriini koljusisese rõhuga\nMilliseid katseid tehakse kilpnäärme kontrollimiseks?\nLülisamba arteri hüpoplaasia Hüpertensiooniga võitlemine aastaid ebaõnnestunult? Instituudi juhataja: „Teid hämmastab, kui lihtne on ravida hüpertensiooni iga päev.\nVererõhku alandavad tabletid ekvaatori jaoks: ülevaated, hind, analoogid ja soovitused kasutamise kohta


Eesti esimene suursaadik Valgevenes andis üle volikirja\nTäna, 25. oktoobril andis Eesti esimene suursaadik Valgevenes Jaak Lensment Valgevene president Aleksandr Lukašenkale üle oma volikirja.\nSuursaadik Jaak Lensmenti sõnul on Eesti ja Valgevene jaoks kahepoolsetes suhetes huvipakkuv eelkõige majandussidemete tugevdamine, sealhulgas koostöö energia- ja transiidivaldkonnas ning kultuurisuhete arendamine. Suursaadik Lensment märkis, et tihenenud on dialoog ka Euroopa Liidu ja Valgevene vahel. „ELi-Valgevene suhete arendamiseks ja Valgevene koostöö tihendamiseks Euroopa Liiduga on jätkuvalt hea võimalus idapartnerluse programm,“ ütles Lensment.\nSuursaadik Lensmenti sõnul tõdes ka president Lukašenka, et Eesti ja Valgevene kontaktid on tihenenud ning aktiivsele dialoogile aitab kindlasti kaasa Eesti suursaadiku nimetamine Minskisse. Valgevene presidendi sõnul on esmajärjekorras oluline teha koostööd energiajulgeoleku valdkonnas, mis on tähtis nii kahepoolselt, kui ka kogu Läänemere piirkonna stabiilsuse ja heaolu seisukohalt.\nSuursaadik Jaak Lensment on sündinud 22. märtsil 1966. aastal. 1991. aastal lõpetas ta Valgevene Riikliku Ülikooli filosoofia erialal. Välisministeeriumi teenistuses on Jaak Lensment alates 1993. aastast, mil ta asus tööle välisministeeriumi poliitikaosakonda. Aastatel 1993-1996 oli Lensment poliitikadiplomaat Eesti saatkonnas Kiievis. Aastatel 1996-1997 oli ta välisministeeriumi poliitika planeerimise osakonna lauaülem. 1997-2000 töötas ta poliitikadiplomaadina Eesti saatkonnas Moskvas. 2000-2003 oli Lensment välisministeeriumi poliitika planeerimise osakonna lauaülem ja büroodirektor. Aastatel 2003-2005 töötas ta nõunikuna Eesti suursaatkonnas Haagis ja aastatel 2005-2009 nõunikuna Eesti suursaatkonnas Viinis. Enne praegusele ametikohale asumist oli Jaak Lensment välisministeeriumi 1. poliitikaosakonna 3. büroo direktor. Suursaadik Lensment räägib vene, saksa ja inglise keelt.


Reaktor :: Ulmkonnakroonika 03/18\nTriin Loide on eesti kirjanik, blogija ja Reaktori kaaskirjutaja. Hetkel kogub ta jõudu magistritöö ärakirjutamiseks ja liigse kohvijoomise mahajätmiseks, üritab Fallout 4-s melee buildi tööle saada ning kirjutab (väga-väga) vaikselt teist romaani.\nPole võimalik väga originaalselt vastata. Kangesti tahaks öelda, et "see salapärane miski". Kombinatsioon autori keelekasutusest ja fabuleerimisoskusest, käsitletava teema huvitavusest, ja... Ma ei teagi. Hea kirjanik kirjutab ka kõige kulunuma teema nii lahti, et loed ja loed ja siis on kell viis hommikul.\nLihtsam oleks vist öelda, et mis eemale peletab. Halb kirjanik oskab aga ka kõige originaalsema üldidee ära rikkuda, reostades selle mingite eriti kulunud troopide või klišeedega. Näiteks hiljuti vaatasin muidu suurepärast filmi "Annihilation", aga ma ei saa jätta olemast mürgine selle filmi kirjutajate suhtes. Miks, pagan küll, peab igas ulmefilmis see "In English, please!" sees olema?! Troope ja klišeesid on võimatu vältida, küll on aga võimalik neid kasutada stiilitundlikult, peenekoeliselt, vürtsikalt ja nende vahel hoolikalt valides, neid oskuslikult peites jne. Ma defineeriks, et klišee on halvasti lahtikirjutatud troop.\nKui kirjanik isegi ei ürita troopi läbimõeldult ja hästi kasutada, siis see ei ole üldse haarav. No selliseid lausa jaburalt halenaljakaid asju on veel, näiteks (mees)kirjanike komme igal võimalikul ja võimatul juhul naistegelaste kikkis rinnanibusid kirjeldada või pahalaste komme kuskil raamatu või lõpu poole kangelasele seletama hakata, et "We are not so different, you and I!" Oo, ja siis muidugi lood, mis baseeruvad sellel, et on Prophecy/Ettekuulutus ja meie peategelane on väga tõrges ja vastuhakkav The Chosen One/Väljavalitu.\nTeoreetiliselt on võimalik ka nende troopidega imet teha, aga see peab ikka klass omaette kirjutamist olema.\nTeen tuimalt sohki ja valin hoopis kolm žanrit ja lemmikumaid nende seast. No ei ole võimalik lihtsalt lemmikuid valida.\nReede, 13. aprill 2018, 17.00–20.00. Literaat Jüri Kallas, kirjanik Mairi Laurik ja kirjastaja Eva Luts arutlevad Tartu linnaraamatukogu IV korruse saalis fantaasiakirjanduse, urban-fantasy ja tänapäeva muinasjuttude üle, peamiselt Steven Brusti „Jheregi” ja „Yendi”, Jim Butcheri „Tormirinde” ning Diana Wynne Jonesi "Howli liikuva kindluse" ja „Kindluse õhus” põhjal.\nV. Belials kirjanduspreemia üks kandidaate\nSel aastal kirjanduspreemia nominentide seas oli ka Eesti Ulmeühingu president Veiko Belials, ERR käis teda küsitlemas. Loe kogu uudist.\nSiret Campbelli ulmenäidend Beatrice sai kulka preemia\nKulka aastapreemia näitekirjanduse preemia läks ulmele. Näitekirjanduse vallas läks auhind aga Siret Campbellile debüütnäidendi "Beatrice" eest. "Kirjutamisprotsess kestis aasta aega, aga meil oli Ain Mäeotsaga juba enne kokkulepe, et ma kirjutan talle näidendi. Kui hakkas asjaks minema, siis ma pakkusin Ainile idee välja ja see meeldis talle väga ja ta oli kohe nõus ka minu esiknäidendi Vanemuise suurel laval lavastama, ilma et ühtegi sõna oleks veel kirja pandud," rääkis Campbell. "See näidend räägib tulevikust, leiab aset umbes paarkümmend aastat hiljem, kus inimesed elavad tehnoloogiaga sümbioosis veel rohkem, kui nad seda tänapäeval teevad. Ma vaatlen, mida see inimeste, mida suhete ja surmaga teeb," lisas Campbell.\nPrima vista raames toimub jutuvõistlus\nKui satub selline ülesanne täita, siis kuidas teie kuu parimat arvustust valite? Mina järjestan vaadeldava kuu jooksul laekunud arvustused kahanevalt pikkuse järjekorras ja loen, kuni on selge, et olen jõudnud arvustusteni, mida juba nende lühiduse tõttu ei ole enam kuidagi eetiline esile tõsta.\n2018. aasta veebruari 28 päevaga laekus ühtekokku 47 arvustust, millest sellise mõttelise läve ületasid järgmised:\n1. Kristjan Rätsep - Poul Anderson, Orion Shall Rise (1983)\n2. Silver Sära - Karolina Tulp, Üle joone (2017)\n3. Must Kass - Charles Stross, Dark State (2018)\n4. Andreas Jõesaar - Gene Wolfe John Varley, Doktor Surma saar / Barbiemõrvad (2012)\nSee, et neid kõlblikke kandidaate päriselt nii vähe on, viitab kardetavasti küll sellele, et kuu parima arvustuse institutsioon on oma aja ära elanud, aga mina ei ole see, kelle koha pealt ligi 14 aastat vastu pidanud traditsioon katkeb.\nSelgitamaks lõplikku valikut, valgustan järgnevas seda, miks üks või teine arvustus valituks ei osutunud:\nSilver Sära on jälle mingit omakirjastuslikku kurioosumit arvustanud. Eks see on ka tänuväärt tegevus, aga temalt ootaks ma pigem mingi vähegi parketikõlbuliku teose arvustamist. Eesti ulmet ei pea eksploreerima vaid selle nurgataguseid pidi.\nAndreas Jõesaare arvustuse emotsionaalsus on selle väärtus ja mõnes mõttes ka puudus. Aga valimata jäi ta peamiselt seepärast, et selles on mu meelest teiste käsitletutega võrreldes vähem öeldud.\nStrossi arvustuse juures meeldib mulle väga selle esimene lause. Ma ei ole Strossi üldse lugenud ning tuleb tunnistada, et sarja 8nda osa arvustus mõjub isutekitajana küll. Nii et olin lähedal Musta Kassi laureaadiks nimetamisele ja olen veelgi lähemal Strossiga tutvumisele, aga paraku leidus selle kuu valikus mulle veel üks olulisem teos. Ma arvan küll, et lisaks sellele, kuidas arvustatakse, on oluline arvesse võtta ka seda, mida arvustatakse. Mitte sama kaaluga, aga siiski.\nOlen vist lugenud kogu muud Maurai sarja ning seetõttu on sarja pikima osa (mis pealegi koduses raamaturiiulis leidub) arvustus minu jaoks vägagi relevantne. Kirja pandud on see Rätsepale omases tuttavlikult korrektses, väljapeetud stiilis - siin on sissejuhatus, süžeekokkuvõte ja lugeja tehtud järeldused. Ning see, et just see arvustus kuu jooksul kirjutatuist kõige pikem oli, on puhas kokkusattumus (mhmh, eksisteerivad ka liiga pikad arvustused).\nMaurai-tsükli tekstide tegevus toimub paarsada aastat pärast globaalset tuumasõda. Selles maailmas on supervõimuks kujunenud Maurai Föderatsioon, mida valitsevad Uus-Meremaa põliselanike maooride järeltulijad (mainitud saareriik jäi tuumasõjast otseselt puutumata ja maoorid elasid globaalse tsivilisatsiooni kokkuvarisemise valutumatult üle kui linlikuma elulaadiga valged uusmeremaalased). Mauraide eesmärgiks on ühelt poolt maailma oma käpa all hoida, teiselt poolt aga kannustab neid roheline mõtlemine ja soov hoida ära planeedi biosfääri kahjustavate tehnoloogiate taastekkimine (eriti on neil hambus muidugi tuumatehnoloogia ja ülepea on mälestus paari sajandi tagusest sõjast kõik selle tehnoloogiaga seonduva globaalseks tabuteemaks muutnud). Kogu see maailm on küll märksa keerulisem ja oma rolli etendab siin ka Skyholm - tuumasõja üle elanud mehitatud stratosfääriõhupall, mis on juba sajandeid taevas hõljunud ja mille kunagise meeskonna järeltulijad kontrollivad suurt osa Lääne- ja Kesk-Euroopast. Maailma tehnoloogiline arengutase vastab kohati 20. sajandile, ent näiteks Prantsusmaa on langenud tagasi umbkaudu keskaegse ühiskonnakorralduse juurde.\nRomaani sündmustiku käivitajaks on Loode Unioon - tänapäeva Loode-USA, Lääne-Kanada ja Alaska territooriumidel asuv libertaanliku ühiskonnakorraldusega tehnokraatlik ühiskond, mille elanikel on kavas "keelatud" tehnoloogiaid arendada ja mauraide poolt globaalselt pealesurutud "loodussäästlikku" tagurlust ignoreerida. See viib sõjani mauraidega, mis lõpeb Loode Uniooni lüüasaamisega, ja rahulepinguni, millega kehtestatakse Loode Unioonile tehnika arendamise piirangud. Rühmitus nimega Hundi Loož jätkab aga ka pärast sõja lõppu salajast tuumatehnoloogia arendamist, käivitades põraandaluse Orioni Projekti, mille eesmärgiks on muuta kogu maailma...\nMõnevõrra venivat sündmustikku (eriti romaani alguses) sai ülalpool juba mainitud. Romaani teine pool läks kuidagi teise äärmusse - peategelaste Ierni ja Ronica hullumeelne tõmblemine ning täiesti jaburana tunduv tegevus, lisaks veel veidi siirupisena tunduv jutlustamine inimarmastusest ja maailma paremast tulevikust.\nTeiseks - võib-olla olen ma lugejana veidi liiga küüniline, ent kogu see sajanditetaguse tuumasõja tagajärgede ja üldise ebavõrdsuse all kannatav maailm tundus kuidagi liiga roosilise kohana. Suure südamega mauraide muretsemine planeedi biosfääri pärast, laialtlevinud Maaema-kultus ehk niinimetatud Gaia hüpotees organiseeritud religiooni kujul ja seda praktiseerivate mongide (tuumasõja järel Põhja-Ameerikasse välja rännanud venelaste, hiinlaste ja mongolite järeltulijate) looduslähedus, teadmislembus ja leebe suhtumine orjadeks muudetud endistesse USA kodanikesse, peategelaste õilsus ja ennastohverdavus ideaalide nimel... Võiks arvata, et selline postapokalüptiline maailm on tegelikult märksa julmem ja küünilisem koht.


Sissekanne 40 - www.merlikaunissaarlifestyle.com\nMu, kallid kaasaelajad!\nSissekanne nr 39 oli viimane postitus teemal "Minu elu psühhopaadiga." Ütlen ükskord veel, et kõik, mis avaldasin oli kirja pandud reaalajast ehk siis 2017.aug-2018.nov, midagi ma tagant järgi ei muutnud.\nTäna on aga 2.okt 2019 ehk et täpselt aasta on möödas, kui toimus kohus, kus Olavi Rattasepp sai kriminaalselt karistatud ja minu suhtes 3 aastaks lähenemiskeelu. See oli kõikemuud kui kerge, aga ei ole mitte hetkeksi mõelnud, et oleks pidanud asja sinnapaika jätma! Seega täna on minu jaoks suur pidupäev, tähistan seda õhtul taipoksi trennis ning pärast võtan kindlasti pokaalikese kihisevat.\nMa ei ole enam see inimene, kes ma olin siis, ma ei tahagi enam see inimene olla. Tunnen end vaimselt tervena, tunnen end majanduslikult sõltumatuna ning olen füüsiliselt aktiivne. Tean, et ükskõik, mis mu elus ka ei juhtuks, olen suutnud luua iseenda TUGEVA MINA PILDI. See on nii oluline, kuna ma olin olukorras, kus ma ei väärtustanud end ning lasin juhtuda kõikidel jubedustel. Nüüd ja edaspidi on aga teisiti.\nBlogi avaldamine mõjus samuti omamoodi teraapiana. Oli ka raskeid hetki, negatiivsete olukordade taas üleelamist, aga mida lõpu poole, seda rohkem valdasid mind uuesti ka need head emotsioonid, et ma astusin vastu vägivallatsejale ja tulin sellest võitjana välja. Lisaks on uskumatult hea tunne, kui palju olen oma julgusega rääkida, aidanud teisi naisi, isegi mehi. Neid emotsioone on raske kirjeldada, samuti ka seda, kui palju jõudu on mulle inimesed oma kirjadega andnud. Ausalt öeldes olin suuremaks hukkamõistuks valmis, et ise olid hoor ning ise olid süüdi ja ise olid loll jms. Seda on ikka uskumatult vähe olnud. Usun, et ka see peaks mu jälgijatele näitama seda, kui palju on ikkagi neid inimesi, kes on ohvri, mitte vägivallatseja poolel.\nLõpetuseks tahan veel seda öelda, et kui mind on eri hetkedel vallanud ka viha ja kättemaksuhimu ning soov teda reaalselt peksta, siis nüüdseks on nii, et minus on kergustunne, ei ole mingit viha, ei ole mingit rõõmu, vaid kergendustunne. Olen saanud kõik emotsioonid endast välja ning valmis panema selle loo enda jaoks minevikku. Kuhu ma siit edasi liigun, veel päris täpselt ei tea, aga tean, et elu siin teisel pool, vägivallavabaelus, on tõeliselt ilus ning aina ilusamaks läheb. Seejuures aga ei jäta ma oma missiooni, teisi aidata, olen teie jaoks alati olemas!\nTeie sõjaprintsess Merli


Lükkaks elu edasi? - Alkeemia\nKui lapsed suureks saavad, siis hakkan kindlasti rohkem oma hobidega tegelema! Kui väiksem laps lasteaeda läheb, siis on mul lõpuks aega ka endale pühenduda! Paari aasta pärast, kui ruumikama kodu saame, siis on mul võimalusi ka kodus trenni teha! Kui kevad tuleb, saan hakata väljas jooksmas käima! Kui ilmad soojemaks lähevad, saan hakata rohkem värskes õhus viibima! Jne, jne. Alati peab justkui midagi eelnema selleks, et saaksime hakata tegema asju, mida vajame. Aga kas on ikka nii? Kas ei ole asjad äkki vastupidi? Mis siis, kui tegelikult käivad asjad sedapidi, et enne tuleb midagi korda saata, hakata soovituga tegelema ja alles seejärel saadab Universum meile kõik võimalused?\nKas pole mitte nii, et "Universumi sekretär" ootab meie käest konkreetset avaldust soovitu kohta, ning see avaldus peab olema väga korrektselt vormistatud ning allkirjastatud? Allkirjastamine tähendab seda, et sul tuleb avaldusele lisada midagi, mis näitab, et sul on tõsi taga. Just praegu, mitte järgmisel suvel ega ülejärgmisel aastal! Keegi muidugi ei keela saatmast Universumisse avaldust üle-ülejärgmise aasta kohta, kuid sel juhul tuleb sul arvestada sellega, et avaldus pannakse sahtlisse. Pole kindel, kas see sealt enam kunagi üles leitakse. Võib olla astub vahepeal sekretäri kabinetist läbi koristaja ning koristab avalduse ära?\nKas mõtleme metafoorides või mitte, pole oluline - kui sa ei ilmuta oma tõsiseid kavatsusi, lükkad oma soovide täitumise ja vajaduste rahuldamise edasi.\nEdu tuleb pühendumisega välja teenida 27.04.2019\nMai-Agate Väljataga: kannatused on enda negatiivsed tunded, millega sa pole osanud midagi peale hakata 11.04.2019\nKas sul on täiesti võimatu hakata tegelema ennast arendavate harjutustega, enne kui pole nõud puhtad? Võib olla otsustad, et enne mediteerima asumist tuleb kindlasti aknad ära pesta, sest päike ei paista klaasidest läbi? Aga võib olla tõmbad enne raamatu lugemist kiirelt põrandad üle? Kui see on see, mida sa teed, siis võrdub see avalduselt oma allkirja ära kustutamisega. Mida peaks sekretär sellest arvama? "Avaldus justkui oleks, aga kinnitamata! Ju ta siis ikka ei pea oluliseks seda lisaaega, et enesearendusega tegelda! Las siis jääb praegu nii!"\nKüsi enda käest ka, ega sinu avalduse peal pole midagi sellist, mida sa ei julgeks vastu võtta? Kui on, siis tuleb sul esmalt revideerida oma enesekuvandit. Mis see on, mida sa endale keelad? Ja kes on sinu sees see, kes keelab? Kui selgub näiteks, et sul on väike hirm võtta tänase päeva seisuga vastu paremini tasustatud töö, siis pole ju mõtet oma taotlusesse sisse kirjutada "uus töökoht". Esmalt tuleb vabaneda sellest blokeeringust, mis hästitasustatud tööga kaasneva sinu jaoks hirmutavaks teeb. Kas selle blokeeringu taga on hirm vastutuse ees? Või hoopis usk oma väärtusetusse? Või midagi veelgi kentsakamat?\nMeelis on 45 aastane pereisa. Ta on unistanud aastakümneid sellest, kuidas ta firma nii hästi toimib, et seda ei pea igapäevaselt 8 tundi juhtima ja kuidas see nii suurt kasumit teenib, et kunagi ei ole peres millestki puudus. Meelis on andekas. Ta on loominguline, tal on innovaatilised ideed ja samas on tal ka väga hästi arenenud ratsionaalne mõtlemine. Lisaks ei pelga Meelis panustada, ta on töökas ning kui mingi hea idee realiseerimine nõuab oma energia kulutamist, on ta ka selleks valmis. Ta on loonud palju toredaid lahendusi oma kodu mugavamaks ja nägusamaks muutmisel, ta on armastatud isa, kelle ägedaid mänge ja põnevaid ettepanekuid lapsed alati ootavad. Millega siis Meelis teraapiasse tuli? Kas sellega, et firma ei too nii palju kasumit, kui loodetud? Ei, tegelikkus on see, et Meelisel ei olegi oma firmat! Meelis on see, kes mõtleb ja plaanib, aga suuri asju ei tee. Takistused, mille taha head mõtted kinni jäävad, on madal enesehinnang (minu idee ei ole ju nii originaalne, et seda tasuks turule tuua), eneseusu puudumine (ega ma ei saagi selle idee realiseerimisega hakkama), hirm riskida (aga mismoodi ma oma pere siis ära toidan, kui ma ebaõnnestun?). Need on need takistused, millele me kiiresti jälile jõuame ja millest Meelis on ise teadlik. Teeme nende takistustega pikalt tööd. Kuid on veel midagi. Miski, mis ei lase ikkagi edasi liikuda, firmat luua, ideid realiseerida, isegi otsi lahti teha. Mis see siis ometi on, murran ka mina pead. Peresüsteemist ei leia me sedasorti sugulasi, kes oleksid pidanud taluma vangilaagri kannatusi ja kelle kannatusi sooviks Meelise alateadvus nüüd korrata. Ja lõpuks selgub pärast põhjalikku Meelise uskumustesüsteemi läbitöötamist, et seal pesitseb uskumus "Rikkad mehed on alatud ja oma naiste suhtes vägivaldsed!" "Kas tõesti kõik ja alati?", küsin Meelise käest. Ei, muidugi mitte. Meelis isegi eitab sellise uskumuse olemasolu. Ometi on just see uskumus see, millesse ta on takerdunud nagu takjapõõsasse. Kui küllus seostub konkreetselt niisuguste negatiivsete loomuomadustega, siis teeb alateadvus kõik selleks, et inimene sellele lähedalegi ei satuks.\nPane tähele kasvõi seda, miks sa ei alusta oma keha treenimist! Kas selle taga on lihtsalt mugavus? Või on seal hirm omada liiga kaunist keha? Jajah, see ei kõla kuigi usutavalt, kuid võib osutuda tõeks! Ka seda võimalust tasub uurida! Võib olla oled oma alateadvusesse kinnistanud uskumuse, et väga kaunis ja seksikas keha välistab vaimsed huvid? Pane silmad kinni ja kujutle ennast mõnda harjumuspärasesse keskkonda täiesti uutmoodi kehaga. Uuri, mismoodi sa tegelikult ennast tunneksid, kui su keha oleks tõeliselt sitke ja pilkupüüdev? Kas sa oleksid vaba ja oskaksid seda nautida? Või tunneksid end hoopis ebamugavalt? Mis mõtted need on, mis seda ebamugavust tekitavad? Äkki midagi sellist nagu "kas nad peavad mind nüüd kergemeelseks?" või "sellise kehaga naisi vist ei võeta vestlusringis tõsiselt!" või "ega nad vist ei usu, et intellektuaalselt olen palju atraktiivsem kui füüsiliselt?"\nKui avastad, et tunned vastumeelsust igasuguse tähelepanu osas, siis uuri, kust sai alguse sinu hirm selle ees, et sind võidakse panna tähele? Mis toimus lapsepõlves, kui sind pandi tähele? Mis sellega kaasnes, kui olid liiga nähtav? Võib olla meenub sulle, et lapsena tuli hoida täiskasvanutega ohutut distantsi, et vältida sarkastilisi märkusi, võib olla isegi sõimu, aga võib olla lausa füüsilist vägivalda? Kui õppisid selgeks, et turvaline on olla nähtamatu, siis ei saa eeldada, et täna peaksid suutma silma paista. Kui soovid täna parandada oma esinemisjulgust, kuid su alateadvus peab seda sinu ellujäämise seisukohalt ohtlikuks, siis su soov ei realiseeru. Esmalt tuleb ära puhastada alateadvuse see osa, mis sõdib avaliku tähelepanu vastu ning üritab sind varjus hoida. Kui seda puhastustööd ette ei võeta, võid üllatuda, kui palju võimalusi on Alateadlikul Minal sinu saboteerimiseks. Ta võib välja mõelda hämmastavaid probleeme ja tekitatada uskumatuid "kokkusattumusi", et sind peita ja varjata.\nAlateadvuses on säilinud mälestused sellest, kuidas ema ja isa tülidesse nuttes sekkumine tõi endaga kaasa füüsilise vägivalla.Ei emal ega isal olnud omavaheliste konfliktide kõrvalt võimet tunda kaasa lapsele, kes kannatas magamatuse ja hirmu all, ammugi oskusi last aidata. Kapis või voodis, teki all peidus olles tundis laps küll hirmu ema pärast, kuid jäi ise vägivallast puutumata. Nendel kordadel aga, mil ootamine liiga talumatuks muutus ja tüdruk kööki isa rahustamiseks ja ema kaitsmiseks peidust välja otsustas minna, tuli arvestada sinikatega ja peast kistud juuksesalkudega. Vaateväljalt eemal oli targem olla ka igapäevaselt, vähemalt sellel kellaajal, kui isa koju tuli. Kunagi ei võinud olla kindel, mis juhtuma hakkab - millised pisiasjad isa ärritavad, mille peale vallandub sõimuvaling või mille eest mõeldakse välja karistusi. Mailiisi alateadvus õppis ruttu selgeks, et turvaline on olla peidus. Ja kuigi tüdruku krooniline tähelepanu- ja armastusepuudus kujundas temas välja ka vajaduse ennast pidevalt tõestada, et tunnustus välja teenida, jäi sellega paralleelselt aktiivseks ka vastupidine vajadus - vajadus olla varjus.\nLoe lisaks: Südantlõhestav lugu elust enesest: ära lükka armastust edasi!\nKui kohtad mõnda neist loomadest, siis on see märguanne "ülevalt", mida tasub...


Kust leida pärast tõsist kukkumist abistavad vajalikud kargud või küünarkepp? | Tervis\nLiina Metsküla, 10. veebruar 2017, 11:20\n„Meie poole pöördub väga palju kliente just talvel ja suvel. Kui suviste puhkuste ajal ollakse ehk uljamad, käiakse matkamas ja rattaga sõitmas ning juhtub õnnetusi, siis talvel tulevad eakad otsima jääteravikke, et vältida kukkumisi. Üsna palju on neidki, kes pöörduvad meie poole alles siis, kui õnnetus on juba juhtunud ja häda käes,“ räägib invaabivahendite edasimüüja ITAKi turundusspetsialist Kerli Limberg, et õnnetuse korral on võimalik vajalikke abivahendeid nii osta kui rentida.\nEt talvisel ajal traumasid vältida, tasub vanematel inimestel üle vaadata oma karkude ja jalutuskeppide all olevad otsikud. „Kulunud või katkise kummiotsikuga abivahend on tegelikult ohtlik ka sellisel pinnasel, mis ei ole libe, sest katkine kummiots ei pruugi pinnasega haakuda ning abivahend võib ootamatult paigast libiseda. Jäise ja lumise ilmaga liikumiseks hangivad paljud endale ka kepi ja kargu külge kinnitatava jääteraviku, mis libedal pinnasel stabiilsemat tuge pakub,“ selgitab Invaru, teise invaabivahendite müügiga tegeleva ettevõtte, klienditeeninduse valdkonna juht Kadri Tiido.\nSamuti saab Tiido sõnul paigaldada jalanõude külge spetsiaalsed libisemisvastased tallad – neid on tänu takjapaelale üsna lihtne paigaldada ja nad ei kao kasutamise käigus tänavale või metsarajale ära.\nEnamikke abivahendeid saab mugavalt laenutada\n17. oktoober 2017, 14:10\n27. juuni 2017, 13:20\nInvaru pakub võimaluse kohapeal abivahendeid uudistada\n7. juuni 2017, 13:20\nÜsna paljud pööravad pilgu invaabivahendite poole alles siis, kui juba on mingi õnnetus juhtunud. Väiksemad abivahendid, näiteks jääteravikud, tuleb välja osta, kuid näiteks karke, küünarkeppe ja rulaatoreid saab laenutada.\n„Näiteks ratastooli, karkude ja tugiraami üürimine sobib paljudele just siis, kui abivahendi vajadus on lühiajaline. Mugav on see ka neile, kelle tervislik seisund on muutlik. Nii saab abivahendi lihtsama või keerulisema vastu kergesti välja vahetada,“ sõnab Kadri Tiido.\nAbivahendite laenutamiseks ja ostmiseks tuleb kaasa võtta isikuttõendav dokument, soodushinnaga laenutamiseks on vaja arstitõendit. Kerli Limbergi sõnul saab tõendi perearstilt. „Kui on tegu eaka inimesega, siis on perearst kursis tema haiguslooga. Operatsioonile mineku puhul teab raviarst samuti, et on vaja teatavaid tooteid,“ lisab ta.\nÕigete abivahendite välja valimisel abistavad füsioterapeudid. „Kui meie juurde tuleb inimene ise, siis saame kohapeal proovida, kuidas talle vahend tundub ja kas on mugav. Juhul kui üks või teine toode ei sobi, siis saab selle alati ümber vahetada. Kui tuleb lähedane, siis küsitleme teda põhjalikult: uurime vanust ja kui suured on tema jõuvarud,“ räägib Limberg.\nLuumurdude järgselt abistavad kargud ja küünarkepid\nKuna talvisel ajal sagenevad libedaga kukkumise tõttu luumurrud, siis tuleks valida sobivad abivahendid lähtuvalt arsti soovitustest. „Enamasti kasutatakse alajäseme luumurru korral küünarkarke või kaenlaaluseid karke, mis annavad kõndimisel suurema stabiilsuse – neid saab kasutada ka siis, kui ühte jalga maha toetada pole võimalik,“ selgitab Invaru füsioterapeut Kairit Pärna.\nKüünarkarkude oluliseks plussiks on see, et need võimaldavad paremat kehahoiakut – mida sirgem on kasutaja ülakeha asend, seda parem on küünarkarke kasutada. Viimased nõuavad kasutajalt paremat koordinatsiooni võrreldes kaenlaaluste karkudega ja nendega on ebatasasel pinnasel kergem liikuda, kuna nad võimaldavad erinevaid kõnnimustreid. „Kaenlaalused kargud pakuvad küll laiemat tugipinda ning nõuavad kasutajalt vähesemal määral koordinatsiooni ja stabiilsust, kuid nendega liikumine ei ole nii vaba kui küünarkarkude puhul,“ toob Pärna välja.\nKõndimiskeppi tasub pärast luumurde vältida. „Trauma puhul me neid ei soovita, sest need pole nii stabiilsed. Need on sobilikumad kerge tasakaaluhäire puhul,“ nendib Kerli Limberg. Pärna lisab aga, et kõnnikepi puhul tasuks meeles pidada, et selle kasutamine suurendab koormust ühele ülajäsemele, sest sinna langeb enamus keharaskust.


Minu oma! Anna siia! - Pere ja Kodu - Delfi Lood\n1. veebruar 2019 7 min.\n“Tulge meile Rupertiga külla! Joome teed, las poisid mängivad,” meenutab Diana Luik (41) kutset sõbrannalt. “Võtsin selle vastu puigeldes ja paraja ärevusega. Midagi head siit ei tule, tundsin juba ette. Ees ootab Mahtra lahing!”\nPildike sellest, mis tol päeval juhtus.\nVaevalt oli mu kahene poeg Rupert üle sõbra ukseläve astunud ja maast rongi võtnud, kui rünnak algas. James, see teine kaheaastane, kiirustas üle toa ja krabas asja niuhti! Ruperti käest ära. Rupert urises pahaselt ja võttis maast uue lelu. “Minu oma,” hädaldas James ja viuhti! oli teinegi mänguasi kadunud.\nRupertit hakkas see näppamine tüütama ja nutuvõru tekkis ümber suu. James aga ei jätnud: mille iganes Rupert enda kätte sai, kiskus James selle külalise sõrmede vahelt ära. Sinna juurde käis kisa: “Minu oma! Ei võta!”\nSõbranna püüdis oma poega veenda, keelitada ja rahustada, kuid midagi ei aidanud. James nuuksus häälekalt, keha kaitsvalt mänguasjahunniku otsas. Lõpuks sai mu sõbrannal poja käitumisest villand ja ta asus lelusid poisi alt välja tirima. Laps karjus kui rattal. “James, sul on nii palju asju, las Rupert mängib ka,” keelitas sõbranna, piinlikkus näkku kirjutatud. “Palun jaga!” Rupert samal ajal huilgas keset tuba: “Ei taha siin olla! Lähme äraaaaaaa! Ära tahaaaaan!!!” Olime selleks ajaks külas olnud täpselt kümme minutit.\nKogu järgnev tund nägi välja nagu poksiring, kus kaks vastast eri nurkadesse taandusid ja haavu lakkusid, kuni nad jälle kokku said. Ainult selleks, et lelusid teineteiselt ära tirides ja pisaraisse uppudes taas meie juurde joosta. Sõbranna püüdis endiselt keelitada Jamesi oma asju jagama, kuid poisil polnud kavatsustki seda teha. Ta tahtis mängida k õ i g i oma leludega. Tundsin, et on aeg lahkuda. Toppisin Rupertile saapad jalga ning, tuues vabanduseks hilise kellaaja, kiirustasin uksest välja. Kummelitee jäigi joomata.\nJah, kes meist poleks olnud sellises olukorras! Piinlik, väsitav ja kurnav. Kuid mida teha? Kuidas saada laps jagama? Kas üldse peab jagama? Asusin asja uurima ja mulle on edaspidi abiks olnud järgmised mõtted, mis tuginevad Heather Shumakeri kasvatusraamatule “It’s OK Not to Share” (“Sa ei pea jagama”).\nSee peab olema vabatahtlik\nVäikelapse tahtmatus oma asju teisele mängida anda on loomulik, sest ta pole arengu poolest veel küps omakasupüüdmatult jagama. Seda suudab ta alles siis, kui on kooliikka jõudnud. Vanematena siiski ootame ja vahel lausa sunnime last mänguasju teistele andma palju varem. Selle taga on soov näidata järeltulija häid kombeid ja isetust. Tunneme uhkust, kui laps ulatab meie taganttorkimisel lelu teisele, isegi kui tal on mäng pooleli. Ja piinlikkust, kui ta mänguasja külge klammerdub ja keeldub seda ootajale andmast.\nTõeline jagamine on aga vabatahtlik ja toetub usaldusele. Meie, täiskasvanud, ju ei jaga oma asju inimestega, keda ei usalda. Me ei jaga asju, mis on väga isiklikud, hinnalised või mida parasjagu kasutame. Kui keegi meid sunniks, oleks see pehmelt öeldes ärritav. Sund jagada teebki rohkem halba kui head, õpetades võltsi heldust ja suuremeelsust.


Saarte Hääl: Selle aasta mereline tegu on Tall Ships Race Regatta – MEREBLOG\nSaarte Hääl: Selle aasta mereline tegu on Tall Ships Race Regatta\nSaturday, December 7, 2013 Saturday, December 7, 2013 Pressiteade News\nKOOSTÖÖS PEITUB JÕUD: Merelise teo auhinda hoiab käes Madis Rallmann, tänukirjad saarlastele Margus Zahharovi käes ootavad veel üleandmist. Foto: Sander Ilvest\nEile kuulutas merekultuuriseltsi Salava eestvedaja Urve Vakker Saaremaa mereliseks teoks 2013 Tall Ships Race Regatta jahtide Saaremaa sadamatesse jõudmise selle aasta suvel.\n“Tänavu oli neli nominenti. Suurte purjelaevade regatt kaalus teised üle. See on laia haardega mereline sündmus. Saarlased nägid suuri purjekaid ja purjetajad tutvusid Saaremaaga. Suur tänu Eesti noorte purjeõppeseltsi juhtidele, kes selle regati purjekad saarlastele näha tõid,” rääkis Urve Vakker.\nMargus Zahharov purjeõppeseltsi juhatusest, kes ka ise regatil osales, ütles, et seltsi peaeesmärk on õpetada inimestele koostööd. “Saarlased on nii tegusad. See, et te väärtustate tegusid, on suurepärane. Ilma teieta ei oleks me midagi suutnud teha,” ütles Zahharov.\nMadis Rallmann seltsi juhatuse liikmena lisas, et seltsi teene oli küll laevade Saaremaale toomine, aga seejuures oli oivaline saarlaste poolne vastuvõtt. Külalised olid rahul ja õnnelikud. Kaid olid rahvarohked. See andis meestele tunde, et nad on suure asjaga hakkama saanud.\n“Ühel suurel alusel läks sadamast väljaminekuga planeeritust rohkem aega. Inimesed ootasid kai peal. Eks seal oli natuke sellist rahulolematust. Kui see suur laev Roomassaare sadamast liikuma sai, siis hakkasid inimesed plaksutama. Norras kirjeldasid nad Saaremaalt lahkumist lausa ülivõrdes. See, et rahvas plaksutas, oli nende jaoks väga suur tunnustus,” rääkis Rallmann tagasisidest.\nEesti noorte purjeõppeseltsi juhatuse liikmed andsid oma tänukirjad Kuressaare linnale ja SA-le Saaremaa Arenduskeskus.\nSalaval oli see kuues kord ettevõtlikke inimesi merelise teo eest tunnustada.\nMeri spaa konverentsisaalis esitleti eile ka värsket trükist “Mereline Saaremaa”.\nOne thought to “Saarte Hääl: Selle aasta mereline tegu on Tall Ships Race Regatta”\nTall Ships 2013 says:\nSaturday, December 21, 2013 at 19:30\nSiin on suur tall ships kataloog paljude klassi laevadel, mis osales 2013 Race mõned külastavad Saaremaa.\nESS Kalev Jahtklubi hoolitseb purjetajate järelkasvu eest