Viiekümnes Muhu väina regatt - Go Traveli reisikirjad: Reisiajakiri Viiekümnes Muhu väina regatt - Go Traveli reisikirjad\nTänavu sõidetakse viiekümnes Muhu väina regatt. Mitukümmend purjepaati seilab ligi nädal aega Eesti avamerepurjetamise meistritiitli nimel. Au nimel, spordi nimel, lõbu pärast. Ja minnakse jälle, olgugi et pärast on näpuotsad spinnakeribrassidest valusaks hõõrutud, poom on üle turja käinud, umbreeling on tagumikku sööbinud, maks vajab puhkust ja kapten on avaldanud kõvahäälset arvamust sinu ja su ema kohta. Avamerepurjetamisest vestles teenekate purjetajatega Tiit Pruuli.\nSport või lõbu?\nTegelikult on raske päris lõpuni aru saada, kas Muhu väina regatt on rohkem võistlus või rohkem merematk. Formaalselt võttes on tõepoolest tegu võistlusega. Aga etappide vahel on peetud ka tõenäoliselt Läänemere võimsaimaid pidusid, tantsitud „Kuldse Trio“, „Krõlli“ ja kammipillide orkestri saatel, lauldud koos kitarri ja kandlega, kakeldud, läti tüdrukuid taga aetud, kalurikolhoosi konser- vitsehhis vargil käidud. On, mida meenutada, on, mida unustada.\nAare Kööp, kes 25 korral purj tamises eri klassides Eesti meistriks tulnud, arvab, et enne 1970. aastaid oli regatt rohkem nagu matk: „Jahid olid siis kahe-kolme päeva toidumoona ja alkoholi triiki täis. Etapid olid hirmpikad. Ja muidugi olid purjekad siis aeglasemad. See oli kindlasti omamoodi kõva katsumus. Mina olen hilisem sõitja, etapid pole üle ööpäeva kunagi kestnud ja minu hinnangul on võistlusmoment ka suurem olnud.“\n1967. aastal oma esimest väinaregatti sõitnud Tiit Haagma kinnitab samuti, et omavaheline rebimine on viimastel aastatel eriti karmiks läinud, seda eelkõige tänu uutele kiiretele jahtidele, mida eestlased endile soetanud. Haagma: „Purjetamise juurde on jõudnud ka täitsa uus seltskond. Need, kel elus hästi läinud ja kes nüüd on mootorpaatide asemel purjejahid ostnud. No muidugi, kaua sa raputad nende kiirpaatidega mööda merd, poroloon hammaste kaitseks suus.“\nSaarlane Tiit Sarapuu arvab, et „kümmekond aastat tagasi oli seltsielu väinas ikka palju rohkem kui praegu, siis võitles 1/3 ihu ja hingega esikoha pärast ja 2/3 oli kohal lõbu pärast, nüüd vastupidi. Aga ega ilma seltskondliku osata pole Muhu väin ka praegu, ilma selleta väga paljud sinna ei lähekski. Kus sa mujal ikka kogu seda meie purjetajate satsi koos näed, kui kord aastas Muhu väinas. Päeval kihutatakse võidu, siis vaadatakse kai peal üksteise uued pulgad üle ja lõpuks peetakse pidu ja võetakse natuke viina ka.“\nJahtkapten Tiit Riisalo ei alahinda võidusõidu sportlikku poolt, aga ütleb ka, et ta ei tea ühtki teist spordiala, kus on mehi, kes on Eesti meistriks tulnud nii, et võistluste ajal saab laevatekil lösakil olles viskit juua.\nLegendaarne kohtunik ja jahimõõtja Arvet Tetsmann usub, et „esimene ots võistleb ikka kõvasti, aga tagapool, kus rebimine nii tihe pole, sõidetakse võib-olla rohkem lusti pärast.“ Tetsmann teab, et võidutuhinas on mõnigi mees tõmmanud jahile peale lubatust suurema spinnakeri või püüdnud muudki valskust teha. Valskusetegijate kõrval on eraldi seltskonnaks punktuaalse õigluse otsijad, kes annavad iga jumala kord sisse proteste võistlusmäärustiku rikkumise kohta ja lasevad kohtunikel naabrimehe jahi võistlusväärtuse üle mõõta.\nAare Kööp muigab selle peale, kuidas igal aastal on jahte, kes distantsi riski piiril lühendada püüavad ja seetõttu rannakivides kolistavad. „Muhu väina võit pole põhjendus, et sõita jaht puruks või kellegi eluga riskida,“ on ta kindel. „Mõistlike meeste kõrval on meil ka selliseid tegijaid, kes on kaldal suured kaptenid – jahtklubi baaris Helly Hanseni kindad käes ja Musto tormikad seljas – merel võtavad aga ohtlikke ja rumalaid riske, mis kokkuvõttes võidule ei vii ja kedagi õnnelikuks ei tee. Teatud mereline rumalus ja ahnus häirib mind eesti purjetamise juures kõige rohkem. Õnneks pole seda palju. Ja lõppude lõpuks pole ükski motiiv – võidu- või tuurisõit – teisest parem ega halvem.“\nArvet Tetsmann viib Muhu väina regati eelloo tagasi 70 aasta tagustesse aegadesse: „Eesti ajal, 1930. aastatel, toimus Väinakarika võidusõit. Seda viidi nädalalõppudel läbi Haapsalus ja Pärnus. Korraldajaks oli Tallinna Jahtklubi.“\nOkupatsioonide, Läände põgenemiste, küüditamiste ja sõjaga seoses traditsioon küll katkes, aga kui jälle natuke vabamalt hinge võidi tõmmata, puhusid mehed vanale võidusõidule taas elu sisse. Tetsmann meenutab: „1958 olid veel elus ja aktiivsed sellised eestiaegsed mehed nagu Paul Butte, Heino Kuivjõgi ja teised. Esimene võistlus algas Riiast ja lõppes Haapsalu juures. Noid eestiaegseid, umbes samanimelisi sõite muidugi suurt ei meenutatud, aga eks sealt ikka eeskuju võeti.“\n1958. aastaks olid eesti purjetajad, kes esimese olümpiamedali võitsid juba 1928. aastal Amsterdamis, taas kosunud. 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel käisid varumeestena Aarne Aavik ja Hans Kaasik, N. Liidu tšempioniteks olid tulnud Eugen Adrik, Asta Spitz-Tamre, Ants Raud, Ilse Kaasik-Saar, Ester Käppa- Luiga, Arnold Truks, Ernst Kusmanov, Vaike Laufer-Sepp jpt.\nMateriaalset baasi aitas täiendada 1946. aastal asutatud Vabariikliku Jahtklubi jahiehituse töökoda (hilisem Spordilaevade Eksperimentaaltehas), kus valmistati puit- ja vineeraluseid, alates 1962. aastast ka klaasplastist jahte.\nNõukogudeaegse purjeasjanduse esimese tähtteosena oli 1955 ilmu- nud mahukas raamat „Purjesport“, kus asjalikku merendusteooriat õpetasid Arnold Irak, Kalju Toomara, Uno Mereste jt. Raamatu sissejuhatuses sedastatakse küll kohustuslikus korras, et „päike ei looju meie riigis kunagi. Kui Balti merele laskub õhtune videvik, algab Vaikse ookeani rannikul järgmise päeva hommik.\nNiivõrd suur ja lai on meie maa.“ Ometi tunnistavad tublid autorid veidi hiljem, et sportlike kaugsõitude areaal on veel üsna ahtake – räägitakse looduslikult kaunitest väljasõidukohtadest Pedassaarest ja põhjaranniku sadamatest, aga siiski ka Riiast ja Kaliningradist, kuhu Eesti NSV purjesportlased on jõudnud.\nVõimalused pikemateks mereseiklusteks hakkasid aga tekkima Staliniaegse laussurutise järel ja eesti purjetajad olid selleks valmis nii tehniliselt kui mõistagi moraalselt.\nSaaremaa poiss Ülo Vooglaid on üks, kes esimese Muhu väina regati sünni juures seisis ja esimese sõidu ka kaasa tegi.\n„Mina hakkasin purjetama sõjajärgsetel aastatel Kuressaares. Käisime lodjaga angerjaid püüdmas, tegime oma lodjale vanadest saksa sinelitest purje peale ja sõitsime mis mühin. Pärast seitsmendat klassi sattusin 1949. aastal Haapsallu ja läksin muidugi kohe jahtklubisse. Vooremaa Endel oli küll Siberisse küüditatud, aga Udo Politur juhatas jahtklubi parimal viisil, mis tol korral võimalik oli. Võistlesime ühemehe svertpaatide olümpiajollidega, mis juba enne sõda väga populaarsed olid, ja lõbu oli laialt. Käisime Haapsalust ka Tallinnas võistlemas – valged püksid, valged kõrge kraega kampsunid, kajaka pildiga mütsid – uhked mundrid ja uhke tunne! Tallinna lahel oli aga terastrossidest võrk ees. Räägiti, et see on välislaevade vastu, aga ilmselt hoopis sellepärast, et keegi nõukogude kodumaalt ära ei saaks putkata. Purjetada võis ainult seespool seda terasvõrku.\nMäletan, et 1958. aasta maikuu algul, jahid olid veel enamasti kail, istusime Tallinnas jahtklubi kohvikus. Muidugi oli kohal Ernst Kusmanov kohvi ja konjakiga, muidugi oli seal ka Heino Kuivjõgi, Agu Saarlepp oli kohal ja veel mõned, keda ei suuda enam meenutada, vist ka Helmuth Leppik ja Arnold Irak. Nurisesime vaikselt, et, pagan, ei saa lahest välja minna. Ernst rääkis, kuidas vanasti käidi purjekaga Helsingis lõunat söömas, kuidas sõideti Riiga ja Stockholmi. Mul tekkis mõte, et teeks eskaadrisõidu, sest venelastel oli see eskaadri värk väga oluline.\nAlgul arvati, et rumal jutt, niikuinii ei lubata. Järgmine päev läksin Pagari tänavale julgeolekumajja, sain mingi poolülemuse jutule ja ütlesin, et tere, ma tulin teid kutsuma eskaadrisõitu tegema. Et kui te, seltsimees, isiklikult ei saa, äkki tuleb mõni kaastöötaja. „Kuhu,“ küsis seltsimees. „Muhu väina,“ vastasin mina. Julgeolekutöötaja vastas, et ettepanek on huvitav, nad arutavad seda asja. Paari päeva pärast, ennäe imet, teatati, et miks mitte. Küsiti, et kui palju võib nende majast inimesi kaasa tulla. Ütlesin, et kaks meest oleks paras. Ja nii oligi, et saadi kõik vajalikud propuskid ja kaks julgeolekumeest sõitsid meiega selle esimese sõidu kaasa.\nMina olin Iraku meeskonnas Brigitta peal. Veel osalesid jahid Gasell, Salme, Vanemuine, Danko, Eha, Dixon jt., kokku 13 alust. Võistlus oli väga pingeline, puhkuseaega oli üsna vähe. Aga klassitute jahtide seas tulime esimeseks!\nEsimesele regatile sõites pidime minema läbi Voosi kurgu. Seal seisis ju kurikuulus piirivalvelaev. Ja tulidki piirivatid jahi tekile meid kontrollima, endil suured kirsad jalas. Irak, vana kooli mees, tegi neile paraja peapesu, et purjejahil käiakse sokkidega. Õppust võtsid – edaspidi olid kontrollijatel tennised jalas.”\nTehes esimesest regatist kokkuvõtteid, kirjutas Hans Jalasto: „Kui Muhu väina regatil osalejad kogunesid Haapsalu jahtklubisse, et seal koos rajoonidevahelistest võistlustest osavõtjatega pidulikult lõpetada see esmakordne suur võistlus, siis võisid nad üksmeelselt märkida, et võistlused olid huvitavad ja kahetsesid, et oli neid, kes sellest võistlusest osa võtta kavatsesid, kuid siiski eemale jäid. Muhu väina regatt peab aga kujunema traditsiooniliseks ürituseks ning järgnevatel kordadel võib eeldada rohkearvulisemat osavõttu.“ Ja tõepoolest – traditsioon oligi sündinud. Purjetajad vajasid mastaapsemat võistlust, kalurikolhoosid ja riigiettevõtted pandi osavate apa- raaditöötajate abil regatti toetama.\nMuhu väina regatt kogus populaarsust eesti purjetajate seas ja kuulsust kaugemalgi suurel kodumaal. Seitsmekümnendate lõpus-kaheksakümnendate alguses oli regattidel kõige rohkem osalejaid, parematel päevadel üle saja jahi. Kümneid jahte saabus Riiast, Leningradist ja veelgi kaugemalt, Mustalt mereltki. 1982. aasta Spordilehes kirjeldab oma teekonda Muhu väina regatile Moskva jahi Argo kapten: „Tulime mööda kanaleid, veehoidlaid ja järvi, üle Oneega ja Leningradi. Tavaliselt kulub selleks paar nädalat. Ega me väga kiirustagi, sest teele jääb mitmeid vaatamisväärsusi. Praegu on siin moskvalasi kolm jahti.“\nPärast vahepealset eemalolekut on Venemaa meresõiduhuvilised taas Muhu väina regatile tee leidnud, tullakse nii vett mööda kui ka nii, et jahid treileriga autosabas. 2006. aastal oli siin kuus Vene lipu all seilanud jahti, peaaegu poole rohkem oodatakse neid sellesuvisele regatile. Samuti on jälle kohal lätlased, sekka mõni soomlane. Kokku arvestatakse tänavu umbes 80 jahi ja 600 võistlejaga.\nÜheksakümnendate keskpaiga mõõnaperioodist, kui regatil osales vaid napilt üle 30 jahi – inimestel polnud raha ega aega – on Muhu väin üle saanud.\nTaas ilmestavad meie vett ka mõned kenasti üles vuntsitud Folkboodid (Merineitsi, Allegro), millised startisid Muhu väinal esmakordselt 1962 ja olid pikka aega regati põhiklassiks. Neid Skandinaavia päritolu kolmemehekiiljahte ehitati 1968-77 hoogsalt ka Tallinnas. Folkboodis on uuel ajal head retrostiili, umbes samamoodi nagu VolksWageni põrnikas või Led Zeppelini vinüülplaadid. Vana aja nostalgilist hõngu on ka Poolamaalt pärit Conrad 25-s (Carol, Ene, Terje, Maris, Kadri, Kräsuli, Apollo, Viru) ja Carter 30-s (Mercurius, Villu, Karina) ning verfi Polaris- tes (Leila, Blanca, Lennuk, Merikot- kas, Edasi, Vesileenu, Pille-Riin).\nAga enamus meie laevastikust kannab siiski moodsamat märki – on Bavariaid (Helena, Põhjatäht, Nora), kodumaiseid Ridaseid (Zarah May, Cassiopeia, Brigitta, Victoria, Venus) ja Arconasid (Katariina II), Firste (Jazz, Evelyn II, Centaur, Tuule, Silva), X-99-id (Seporting, Vanishing Point), Melgeseid (Lenny), Beneteausid (Centaur, Evelyn II), Finn- gulfe (Mesilinde).\nEesti avamerepurjetamise legendaarseid kapteneid üles lugedes saab päris pika nimekirja nimekaid tegijaid. Erinevad põlvkonnad nimetavad muidugi erinevaid mehi-naisi: Taavi Org, Apolloni Černov, Uno Mereste, Aleksander Tšutšelov, Aleksander Feofanov, Heino Kuivjõgi, Jüri Saraš- kin, Otto Tamm, Kaarel Niine, Enn Tamm, Arnold Irak, Agu Saarlepp, Mati Kuulmann, Endel Vooremaa, Andres Laul, Tiit Haagma, Ants Vesilo, Mati Hool, vennad Toomas ja Kuuno Peek, Arvo Tarvis, Peeter Vol- kov, Aare Kööp, Andres Toom, Aivar Laus, Mart Tamm, Tiit Sarapuu, Kalev Vapper, Eero Pank, Erki Melts. Merendusõpetajatest nimetatakse eelkõige Kalju Toomarat, Heino Lindu, Rein Ottosoni. Need nimekirjad võiks olla ka palju pikemad.\nIgaühe mereline käekiri on isepärane. Kapteni tegevus ja käitumine sõltub mõistagi palju sellest, millise meeskonnaga ta sõidab – kui palju on kokku sõidetud, millised on kellegi kogemused.\nKunagine N.Liidu meister Optimistidel Jaanus Nõgisto: „Kui on kokkusõitnud meeskond, siis ei pea kapten häält tõstma. Kõva häält tuleb teha vaid selleks, et käsk oleks arusaadav ja konkreetne.“\nNõgistot ennast, kes maises elus leebe ja viisakas, peetakse mõnikord merel täitsa teiseks inimeseks. Siiski ei usu ta, et ta merel oluliselt muutub: „Filosofeerida pole, eriti võistlusolukorras, muidugi võimalik,“ selgitab Nõgisto. „Aga nõu küsin ma meeskonnaliikmetelt küll. Otsuse teen samas ise ja korralduse annan konkreetselt. Siis ma enam targutamist ei kannata. Isegi kui mul õigus ei ole. Heaks meresõiduks peab inimeste vahel hea klapp olema. Kapten peab tajuma meeskonda, selle võimeid, ja meeskond peab oskama lugeda kaptenit. Ka Haagmaga ei maksa näiteks vaielda, aga õppida on talt hirmus palju.“\nNõgisto usub, kui asi merel tõsiseks läheb, on kõik kõvad kaptenid autoritaarsed. Siis peab otsustama kiiresti ja targalt. Tarkuse ja kiiruse alus on kogemus, mis saadakse ainult pikkade aastatega: „Ka mina pean ennast Haagma, Kööbi ja Hoolega võrreldes poisikeseks. Nad on nii palju rohkem sõitnud. Võistluspurjetajatest imetlen Peter Šaraškinit. Kõik need mehed on purjetamist lapsena alustanud ja neid on vanemad kolleegid õpetanud mereasjandusse tõsiselt suhtuma ja andnud edasi hindamatuid kogemusi. Samas alustavad praegu purjetamisega edukalt ka paljud täismehed ja see näitab, et iga asi on hea tahtmise juures õpitav. Eero Pank näiteks tuli meie sekka suhteliselt hilja, aga on nüüd üks Eesti avamerepurjetamise tippe.“ Aare Kööp usub, et teda peetakse üheks rahulikumaks kohalikuks jahtkapteniks. „Kisamist on minu jahil tõesti suhteliselt vähe. Mis ei tähenda, et ma mõne meeskonnaliikme peale mõnikord pahane ei oleks. Samas me teame kõik, et ka kapten eksib. Usun, et umbes pooled meie jahtkaptenid on ikka päris autoritaarsed tüübid – piltlikult öeldes rusikas laual ja piits käes. Olen veendunud, et autoriteeti saab ka ilma karmide sõnadeta saavutada.“\nKööp peab oluliseks, et kogu meeskond annaks talle sõidu ajal vajalikku informatsiooni: „Kaheksa-üheksa paari silmi näeb ka sinna, kuhu mina ei näe. Muidugi – täis loll ei saa ka vajalikku infot anda. Teiseks on koostöö kapteni ja meeskonna vahel keerukam ka siis, kui kogu meeskond koosnebki väikestest kaptenitest. Kui kõik targutavad ja oma arvamusi avaldavad, hakkab ka kapten endas lõpuks kahtlema ja siis ei sünni ühtegi mõistlikku otsust.“\nMis lugusid kõik meresõitudest ei jutustata. Suured luiskajad ja suurustajad olid juba paljud maailmakuulsad maadeavastajad, kes leidnud inimese peaga loomi, kes looma peaga inimesi, kes uusi mandreid, kes kulda ja hõbedat, kes piimajõgesid ja pudrumägesid. No ja pane Laus või Haagma või Vesilo jahisalongi laua taha, anna klaas viskit ja ei Smuul ega Tuulikud jõuaks neid narratiive raamatuteks vorpida. Ajuti tundub, et meresõidu olulisim osa ongi lood, mida kaldal rääkida saab. Tegelikult räägitakse muidugi tõsist juttu ka, räägitakse jutte, millest õppida.\nVooglaid räägib häbenedes, kuidas nad Parašiniga koos sõites piirivalvelaeva tulesid tuletorniks pidasid. Haagma meenutab, kuidas ta kord Hallirahu all nii kõvasti kinni oli, et tuli vees koos hüljestega jahti lahti kangutada. Muusik Nõgisto avastas endas insenerivõimed, kui eelmisel aastal lasi oma Caroli ühel suurel jahil Triigi sadamast välja sõites niimoodi kividesse pukseerida, et roolipaller kõver ja jaht praktiliselt juhitamatu: „Suutsime end kuidagi Orissaarde välja vedada. Seal leidsime südaööl kraana, mis jahi veest välja tõstis, saime ühe töökoja võtmed ja tagusime sepahaamritegapoole hommikuni roolimehhanisme sirgeks. Ja olime järgmisel hommikul 10 minutit enne starti Sõrus kohal ning tulime sel etapil teiseks, olgugi, et olime 48 tundi magamata. Tahe oli nii kuradi suur!“\nJatkapten Tiit Riisalo meenutab etappi Lehtmaa-Triigi 2001, mil ta oli Eero Panga juhitud Ex-Lady meeskonna liige: „Tuult oli mõõdukalt ja taktikalised valikud sai õigesti tehtud. Olime oma arvestusgrupis teisel kohal ja kogu laevastiku (ligemale 60 jahti) eesotsas, konkurentidel kenasti eest ära. Muhumaast olime juba mööda saamas ja finiš sisuliselt paistis, kui tuul hakkas vaikima. Lõpuks olid spinnid niitide otsas ja püüti iga viimast kui tuuleõhku. Juhtumas oli see, mis sellistel puhkudel ikka – kogu ülejäänud kamp ujus vaikselt lähemale ja sisuliselt oli keset peegelsiledat merd moodustumas uus stardiliin. Terve pingeline päevatöö oli vastu taevast lendamas. Ikka sagedamini sai närviliselt selja taha vaadatud, et kumb enne tuleb - kas finiš või konkurendid selga. Samas lähenes läänest, meile vastu, sünkmust ja ähvardav hiiglaslik äiksepilv. Rohkem jätkus silmi aga ikka seljataha, mõtted olid seal. Ja siis see juhtus - silmanurgast nägin, kuidas paar-kolm kaabeltaud eespool olev liider – üks Urbaniku imelaevadest – masti vastu vett toetas. Ülihelikiirusel lendasime vööri, adrenaliin voogas, sekundi murdosa enne suurt laksu saime spinnakeri ja groodi alla, suure surmaga tormipurjed üles. Vett lendas vastu nägemist nagu tuletõrjevoolikust ja tuulemõõtja näitas puhanguti tuult üle 30 m/s, noor orkaan. Samasugune tunne oli mul olnud aasta varem, kui Lennukiga ümber maailma seilates Vanuatu all tormisaba kätte jäime. Nii et ses mõttes on üks maailmameri kõik.\nKui siis Triigi sadama eel asja jälle enam vähem kontrolli alla saime, oli mahti seljataha vaadata. Pilt oli päris kummastav – kümnekonnast uhkest suurest spinnakerist olid järel kurvalt tuules plagisevad värvilised ribad ja kogu laevastik risti-rästi laiali pillutatud. Taas sai kinnitust vana tõde – merel peab iga hetk kõigeks valmis olema. Hiljem, kui sadamas kahjusid kokku loeti, selgus, et kannatada on saanud ligemale 30 purje ja järgmisel päeval toimuma pidanud etapp jäeti ära.“\nAare Kööp kinnitab, et need, kes ikka võistluse peal väljas – tema sealhulgas –, ajavad Muhu väina regatil kogu aeg sekundeid taga. „Sõidame ligi ööpäeva ja finišis on vahe mõned sekundid. See tähendab, et põhjust pingutamiseks on kogu aeg, nii roolis kui ka poordi peal istudes. Samas – ega purjetamist ei saa lõpuni selgeks keegi. Võidab see, kes teeb konkurendist vähemalt ühe vea vähem. Nii et tujul ei tohi lasta langeda – meie sõite saadab huumor ja aasimine. Me ei ole karmid taadid, kes ülivihaste nägudega, veri ninast väljas, proovime võita. Tõsise asja juures tuleb nalja ka teha.”


Книга Cthulhu kutse - читать онлайн бесплатно, автор Говард Филлипс Лавкрафт, страница 3\nKogu keskaegne interjöör suudeti tõetruult taastada ning uued osad sobitusid laitmatult kokku algupäraste müüride ja vundamendiga. Minu esiisade kants oli täiesti valmis. Edaspidi kavatsesin ma kasvõi osaliselt vabaneda kurjast kuulsusest, mida seostati suguvõsaga, kelle viimane järeltulija ma olen. Otsustasin päriselt Anchesteri elama asuda ja kohalikele elanikele tõestada, et iga de la Poer – olin taastanud meie perekonnanime algupärase kuju – ei pruugi olla vaenlane. Kes teab, vahest lisas mulle enesekindlust seegi, et kuigi Exham Priory kujundus oli keskaegne, oli hoone sisemus tegelikult uhiuus ning ühtviisi vaba nii vanadest kahjuritest kui vanadest kummitustest.\nNagu öeldud, kolisin sisse 16. juulil 1923. Minu kaaskonda kuulusid seitse teenrit ja üheksa kassi; viimased on mulle eriti meelepärased. Vanim kõuts Nigger-Man oli seitsmeaastane ja pärines minu endisest kodust Boltonis Massachusettsi osariigis; ülejäänud olin omandanud abikloostri restaureerimise ajal kapten Norryse pool elades.\nEsimesed viis päeva möödusid täiesti rahulikult. Suurema osa ajast veetsin meie suguvõsa ajalugu puudutavate vanade dokumentide dešifreerimisega. Vahepeal oli minu kätte sattunud üksikasjalik kirjeldus Walter de la Poeri tragöödiast ja põgenemisest. Tõenäoliselt oli just selle dokumendi koopia hävinud kodusõjas Carfaxi tulekahju ajal. Selgus, et minu esivanemat ja tema nelja teenritest kaasosalist süüdistati küllaltki põhjendatult kõigi ülejäänud lossielanike une pealt tapmises. See juhtus kaks nädalat pärast mingit vapustavat avastust, mis muutis täielikult Walteri käitumist, kuid millest ta ei rääkinud kellelegi, kui mitte arvestada tema kaasosalisi, kes hiljem põgenesid väljapoole tabamisulatust.\nSee ettekavatsetud mõrv, mille ohvriteks langesid tapja lihane isa, kolm venda ja kaks õde, pälvis külaelanike üksmeelse heakskiidu. Õigusemõistmise esindajad olid sedavõrd hooletud, et ainsal kahtlusalusel õnnestus tervelt ja takistamatult Virginiasse põgeneda. Nagu kohalikud elanikud isekeskis sosinal kinnitasid, oli Walter de la Poer oma kuriteoga vabastanud Exham Priory sellel lasunud igipõlisest needusest. Ma ei osanud isegi oletada, milline avastus võis teda sundida nii jäledat roima toime panema. Arvatavasti oli Walter korduvalt kuulnud süngeid legende oma suguvõsa kohta, nii et vaevalt need teda selleks hirmuteoks ajendasid. Võib-olla oli ta juhtunud pealt nägema mõnda iidset jäledat riitust või siis avastanud endises abikloostris või selle ümbruses mõne jubeda tunnismärgi? Inglismaal peeti teda ujedaks ja õrnahingeliseks noorukiks; ka Virginias jättis ta pigem tagakiusatud ja kartliku kui karmi või kibestunud inimese mulje. Francis Harley, üks teine aadlimehest seikleja Bellview’st, kirjeldab teda oma päevikus kui eeskujulikult õiglast, ausat ja delikaatset meest.\nEsimene iseäralik vahejuhtum leidis aset 22. juulil. Tookord sai see kohe kergemeelselt peast heidetud, kuid järgnevaid sündmusi arvestades oli tal lausa üleloomulik tähtsus. Juhtunu oli iseenesest nii triviaalne, et tundus täiesti ebaolulisena: muidu ehk polekski seda tähele pandud, kuid tasub meenutada, et olin elama asunud niisama hästi kui uhiuude hoonesse, kus mind ümbritsesid hoolikalt väljavalitud teenrid. Eksootilisest ümbrusest hoolimata oleks igasugune kartus olnud sõna otseses mõttes kohatu.\nNüüd, tagantjärele, tundub mulle endalegi kahtlane, et vana must kass, kelle kombeid ma hästi tundsin, oli tookord ebatavaliselt rahutu. Ta hiilis toast tuppa ning nuuskis igal pool müüre, mis moodustasid algupärase gooti perioodi ehitise. Ma tean, kui triviaalselt see kõlab – nagu too vältimatu koer tondijuttudes, kes alati urisema hakkab, kui tema peremees silmab looritatud kogu, aga ma ei saa seda detaili ka mainimata jätta.\nJärgmisel päeval ilmus minu teise korruse kabinetti üks teener, kes kurtis, et kõik majas asuvad kassid on kuidagi rahutuks muutunud. See ristroidvõlviga lae ning mustast tammepuust seinapaneelidega avar ruum asus hoone lääneküljel. Kolmeosalisest gooti stiilis aknast avanes vaade lubjakivikaljule ja kõledale orule. Sel ajal, kui teener rääkis, nägin Nigger-Mani pigimusta kogu piki läänepoolset seina hiilimas ja iidseid kive varjavaid uhiuusi paneele kraapimas.\nÜtlesin teenrile, et ilmselt eritub vanast kivimüüritisest mingit iseäralikku lehka või kiirgust, mida inimene ei taju, kuid mida kassi meeleelundid aduvad isegi uue puitvooderdise tagant. Ma uskusin seda tõemeeli ja kui teener söandas väita, et majja on siginenud rotid või hiired, pidin talle meenutama, et selles hoones polnud juba kolmsada aastat rotte olnud. Isegi ümbruskonda rüüstavatest põldhiirtest polnud Exham Priory kõrgete müüride vahel kunagi kuuldud. Samal pärastlõunal külastasin kapten Norryst, kes kinnitas omakorda, et põldhiired ei saaks kuidagi nii äkilisel ja enneolematul viisil abikloostrisse ilmuda.\nÕhtul, kui olin toapoisi nagu tavaliselt minema saatnud, naasin läänetornis asuvasse ruumi, mille olin valinud oma magamistoaks. Kabinetist pääses sinna mööda kivitreppi ja lühikest galeriid; trepp oli osaliselt algupärane, kuid galerii täielikult uus. See oli ümmargune kõrge laega tuba, mille seinu katsid paneelide asemel Londonist ostetud gobeläänid.\nKui olin veendunud, et Nigger-Man samuti toas viibib, sulgesin massiivse gootipärase ukse, võtsin riided seljast ja kustutasin tule (elektrilambid olid kõikjal osavalt maskeeritud küünaldeks). Heitsin pikali nikerdustega kaunistatud baldahhiinvoodisse, auväärt kass oma tavalises kohas minu jalutsis, kuid eesriiet ma ette ei tõmmanud, vaid jäin peatsi vastas asuvast kitsast põhjapoolsest aknast välja vaatama. Taevas võis aimata koidupuna, mis rõhutas mahedalt akna habrast ehisraamistikku.\nIlmselt olin vahepeal tukastanud, sest mäletan selgesti, et nägin und, kui kassi äge rabelemine mu äratas. Nigger-Man seisis kahvatus koidukumas, pea välja sirutatud, esikäpad minu pahkluudele toetumas ja tagakäpad taha suunatud. Ta uuris pingsalt mingit punkti seinal, aknast veidi lääne pool, kus minu silmad midagi ei märganud, kuid kuhu ma nüüd kogu oma tähelepanu koondasin.\nHoolikamalt vaadates sain aru, et Nigger-Man pole asjatult erutatud. Ma ei oska kindlalt väita, kas seinavaip liikus või mitte – arvan, et natuke siiski liikus. Võin vanduda, et kuulsin selle tagant tasast krabinat, nagu seda tekitavad rotid või hiired. Välkkiirelt hüppas kass seinale, tõmmates oma raskusega ühe vaiba alla ning paljastades iidse, rõske kiviseina, mida ehitajad olid siin-seal kohendanud. Närilistest polnud ühtegi jälge.\nNigger-Man jooksis selle koha juures edasi-tagasi, küünistades mahalangenud vaipa. Näis, nagu püüaks ta käppa müüri ja tammepuust põranda vahele lükata. Ometi ei leidnud kass midagi ja mõne aja pärast tuli ta väsinult mu jalutsisse tagasi. Sel ööl ei suutnud ma enam sõba silmale saada.\nHommikul küsitlesin kõiki teenreid, kuid keegi polnud midagi iseäralikku tähele pannud. Ainult kokk pani imeks tema magamistoa aknal lesinud kassi käitumist. Südaöö paiku oli too valjusti näuguma hakanud ning kui kokk üles ärkas, nägi ta, kuidas kass toa avatud uksest välja, treppi mööda alla jooksis.\nTukkusin keskpäevani välja ja pärastlõunal külastasin uuesti kapten Norryst, kellele minu jutt suurt huvi pakkus. Sedasorti imelikud vahejuhtumised, olgugi tühised, aga ometi kummalised, kannustasid tema romantilist natuuri, kutsudes esile hulgaliselt assotsiatsioone tondilugudega. Rottide majasse ilmumine hämmastas meid võrdselt. Norrys laenas mulle mitu lõksu ja natuke «Pariisi rohelist». Tagasi jõudes käskisin teenritel lõksud ja rotimürgi kõikidesse tähtsamatesse kohtadesse üles panna.\nHeitsin varakult puhkama, aga unes vaevasid mind luupainajad, üks jubedam kui teine. Mulle näis, nagu vaataksin tohutust kõrgusest alla hämarasse grotti, mis oli põlvesügavuseni täidetud rämpsu ja prahiga. Valge habemega deemonlik seakarjus valvas seal oma lodevaid käsnadega kaetud kariloomi, kelle väljanägemine tekitas minus kirjeldamatut jälestust. Kui karjus seisma jäi ning viivuks tukastas, sööstis haisvasse kuristikku loendamatu jõuk rotte ning neelas nii elukad kui nende valvuri.\nSellest košmaarist äratas mind Nigger-Man, kes oli nagu tavaliselt voodi jalutsis maganud. Seekord ei tulnud mul mõistatada, miks kass sisises ja mida peljates ta oma küüned mulle jalga surus. Toas võis igast suunast kuulda iiveldamapanevaid helisid – hiigelsuurte ablaste rottide jälkusttekitavat krabinat. Puudus koidukuma, mis oleks võimaldanud seinavaiba seisukorda kontrollida (allalangenud osa oli vahepeal uuesti üles riputatud), kuid ma polnud siiski nii hirmul, et peljata tuld põlema panna.\nKui lambid süttisid, nägin seinakatteid korraks nii ägedasti vappumas, et neil olevad veidrad figuurid lausa surmatantsu lõid. Järgmisel hetkel olid nii liikumine kui seda saatvad helid lõppenud. Hüppasin voodist välja ning tõstsin kättejuhtunud voodisoojendusnõu pika varrega ühe gobelääni üles, et vaadata, mis selle all toimub. Seal polnud midagi peale lapitud kivimüüri; isegi kass ei tajunud enam mingite ebaloomulike olendite juuresolu. Toas ülesseatud hiirelõksu uurides leidsin, et kuigi kõik avad olid kinni langenud, polnud kinnipüütud saagist mingit jälge.\nNüüd ei tulnud magamine enam kõne alla. Süütasin küünla, avasin ukse ja hakkasin läbi galerii kabineti poole minema, Nigger-Man kannul. Aga enne kivitrepile jõudmist sööstis kass minust mööda, iidseid astmeid pidi alla. Kui ma kõutsile järgnesin, kuulsin allpool asuvast suurest keldriruumist helisid, mida ei saanud vääriti tõlgendada. Tundus, et tammepaneelidega tahveldatud müürid lausa kubisevad rottidest, kelle keskel Nigger-Man ülekavaldatud küti jõuetus raevus ringi tuiskas. Ülemisse keldrisse jõudes lülitasin valguse sisse, kuid seekord müra ei vaibunud. Rotid jätkasid oma möllu, tungeldes sellise hoo ja sihikindlusega, et ma lõpuks taipasin – nende liikumisel oli kindel suund. Need närilised, keda näis olevat arvutu hulk, laskusid võimsa voona kujuteldamatutest kõrgustest kuhugi sügavikku.\nKuulsin koridorist samme ja kohe avasid kaks teenrit keldri massiivse ukse. Nad otsisid põhjust, miks kõik kassid olid kogu hoones paanikasse sattunud ja ülepeakaela ülemistelt korrustelt alla tõtanud, et koguneda kräunudes alumise keldri suletud ukse taha. Uurisin, kas teenrid olid ka rottide liikumist kuulnud, kuid mõlemad mehed vastasid eitavalt. Juhtisin nende tähelepanu puitpaneelide tagant kostvatele häältele, kuid samas taipasin, et müra oli lakanud.\nLäksin mõlema teenri saatel alumise keldri ukse taha, kuid seal leidsime, et kassid olid juba taandunud. Seda ruumi kavatsesin ma hiljem uurida ning esialgu piirdusin hiirelõksude ülevaatusega. Kõik hoones ülesseatud lõksud olid kinni langenud, kuid saagist polnud mingit jälge. Veendudes, et üksnes mina ja kassid olime rottide liikumist kuulnud, jäin koidiku saabumiseni kabinetti istuma, et juhtunu üle järele mõelda ning meenutada kõiki legende selle hoone kohta, kus ma nüüd elasin.\nHommikupoolikul tukkusin natuke raamatukogus mugaval toolil, millest ma kogu hoone keskaegsest stiilist hoolimata loobuda ei suutnud. Pärastpoole helistasin kapten Norrysele, kes tuli ise kohale, et aidata mul alumist keldrit üle vaadata. Midagi iseäralikku me ei avastanud, kuid teadmine, et see krüpt oli püstitatud Rooma ehitusmeistrite kätega, pani meid mõlemaid põnevusest värisema. Kõik need madalad võlvid ja massiivsed piilarid olid ehtsalt roomapärased – mitte võltsis romaani stiilis või sakside poolt vusserdatud, vaid tseesarite ajastu klassitsistlikult ranges ja harmoonilises ehituslaadis. Vähe sellest, keldri müüre katsid raidkirjad, mida antiigiasjatundjad olid korduvalt uurinud: P. GETAE. PROP … TEMP … DONA … ja L. PRAEC … VS … PONTIFI … ATYS …\nAttise nimi ajas mulle kananaha ihule, sest olin Catullust lugenud ja teadsin nii mõndagi tollele idamaisele jumalusele pühendatud jubedatest rituaalidest. Attise kummardamine oli ju Kybele kultusega otseselt seotud. Püüdsime Norrysega laterna valgel aru saada pooleldi kustunud kujutistest ebakorrapärastel neljakandilistel kivitahukatel, mida üldiselt peeti altariteks, kuid see ei läinud meil korda. Meile meenus, et üks konkreetne sümbol – kiirtega ümbritsetud päikeseketas – polnud õpetlaste arvates Rooma päritoluga. Nemad väitsid, et Rooma preestrid olid need altarid üle võtnud mingist tunduvalt vanemast ning võib-olla koguni kohalike elanike püstitatud pühamust. Ühte kivitahukat katsid pruunid laigud, mis andsid mu fantaasiale uut hoogu. Ruumi keskel asuva kõige suurema altari pealispinnal oli jälgi kokkupuutest tulega; tõenäoliselt oli seal põletatud ohvriande.\nNiisugune oli too krüpt, mille ukse taha kassid olid kräunuma kogunenud ning kus meie Norrysega otsustasime Nigger-Mani seltsis järgmise öö veeta. Teenrid, kes olid sinna meie jaoks sohvad toonud, said käsu kasside öisest käitumisest mitte välja teha. Otsustasime keldri suure tammepuust ukse (tegelikult oli see muidugi moodne ventilatsiooniavadega varustatud koopia) tihedalt sulgeda. Kui uks oli kinni pandud, jäime laternavalgel ootama, mis edasi saab.\nKelder asus endise abikloostri alusmüüritises ning ühtlasi esileulatuva lubjakivikalju sügavaimas osas. Kahtlemata oligi see kalju rottide seletamatu rännu siht, kuigi ma ei osanud arvata, mida nad sealt otsisid. Keldri ukse taga lesides ja oodates kippusid mind taas kimbutama segasevõitu unenäod, millest sohva jalutsis valvava kassi rahutud liigutused mind iga natukese aja tagant üles äratasid.\nÜkski unenägu polnud küll terviklik, aga kõik nad olid ühtviisi jubedad nagu too, mis mind eelmisel ööl painas. Nägin jälle hämarat grotti, kus seakarjus valvas keset prahimägesid hulkuvaid käsnakasvanud elajaid. Vaadates tundusid sead aina lähemale jõudvat ja selgemaks muutuvat, nii et võisin juba nende vahel vahet teha. Jäin ühe eluka lõusta silmitsema… ja ärkasin nii valjusti karjatades, et Nigger-Man püsti kargas ja kapten Norrys laginal naerma puhkes. Kui Norrys oleks teadnud, mis mind ehmatas, oleks ta veelgi rohkem naernud – aga võib-olla ka vähem. See, mida ma olin näinud, meenus mulle alles hiljem. Ülim õudus suudab mälu sageli säästval kombel halvata.\nKui etendus algas, äratas Norrys mu uuesti üles. Toibusin sellestsamast õudsest luupainajast kapteni raputuse peale, kes soovitas mul kasside kisa kuulata. Suletud ukse tagant kostis lausa košmaarset kräunumist ja kraapimist. Nigger-Man ei pööranud oma liigikaaslastele vähimatki tähelepanu, vaid jooksis erutatult piki paljaid kivimüüre, mille suunast ma kuulsin sedasama tuttavat rottide krabinat, mis oli mind ka eelmisel ööl häirinud.\nMind valdas kohutav hirm, sest seisin taas vastamisi mõistatusega, mida oli võimatu seletada. Kui need rotid polnud üksnes meelepete, mis vaevas nii mind kui kasse, siis pidid nad liikuma Rooma-aegsete massiivsetest lubjakivitahukatest müüride sisemuses. Võib-olla oli enam kui seitsmeteistkümne sajandi jooksul nõrgunud vesi uuristanud kivide vahele tunnelid, mille loendamatud närilised suutsid oma kehadega piisavalt avaraks lihvida? Ent isegi see oletus ei vähendanud mind vaevavat hirmu. Kui need olid tõepoolest rotid, siis miks Norrys ei kuulnud nende jälki krabinat? Miks palus ta mul jälgida Nigger-Mani ja kuulata ukse taga kräunuvaid kasse? Miks esitas tema täiesti totraid oletusi kasside ärevuse põhjuste kohta?\nKui ma lõpuks suutsin kaptenile selgeks teha, mida ma arvasin kuulvat, kostis veel üksnes vaibuvat sahinat, mis oli laskunud sügavamale kõige sügavamast keldrisopist; viimaks tundus, nagu kihiseks terve kalju meie jalge all rändlevatest rottidest. Norrys polnudki nii skeptiline, kui olin arvanud – minu selgitus vapustas teda südamepõhjani. Ta pööras mu tähelepanu asjaolule, et kassid keldri ukse taga olid oma kontserdi lõpetanud, nagu leppides sellega, et nende saak on põgenema pääsenud. Nigger-Mani tabas seevastu uus ärevushoog ja ta hakkas erutatult Norryse sohva lähedal asuva suure kivialtari alust kraapima.\nJälle valdas mind suur hirm tundmatuse ees. Meie silme all oli juhtunud midagi ilmvõimatut ja ma nägin, et kapten Norrys, noorem, vastupidavam ja tõenäoliselt ka hoopis materialistlikuma maailmavaatega mees, oli niisama vapustatud nagu ma ise. Võib-olla oli selle põhjuseks tema eluaegne tihe kokkupuude kohalike legendidega? Esialgu ei jäänud meil muud üle, kui jälgida vana musta kõutsi, kes üha kahaneva innuga altari alust kraapis, vaadates aeg-ajalt meie poole ja näugudes, nagu tal minu käest midagi nurudes ikka kombeks oli.\nNorrys lähendas oma laterna altarile ja uuris kohta, mida Nigger-Man oli kraapinud. Ta laskus põlvili ja eemaldas sajanditevanuse samblakihi, mis oli kasvanud massiivse Rooma-eelse kiviploki ja malemustrilise põranda liitumiskohale. Ta ei avastanud midagi ning tahtis juba käega lüüa. Siis aga märkasin mina üht detaili, mis pani mu ärevusest värisema, ehkki midagi sellesarnast ma olingi oodanud.\nMa ütlesin Norrysele, milles asi, ja me jäime avastamisrõõmust innustatuna tükiks ajaks seda peaaegu tähelepandamatut ilmingut tunnistama. Altari lähedale asetatud lambi leek võbises kergelt tuuletõmbuse käes; tuul puhus sealtsamast altari ja põranda vahelisest praost, kust Norrys oli sambla eemaldanud.\nKogu ülejäänud öö veetsime eredasti valgustatud kabinetis, arutledes, mida edasi teha. Tegelikult oleks meile piisanud juba ainuüksi avastusest, et hoone all, roomlaste vanimast müüritisest sügavamal asub mingi ruum, mille olemasolu teadlased polnud kolme sajandi jooksul isegi mitte aimanud. See mitmekordistas avastuse võlu ja me jäime viivuks kõhklema, kas loobuda otsingutest ja abiklooster ebauskliku ettevaatuse ajel igaveseks hüljata või järgida oma seiklushimu hoolimata sellest, millised õudused meid seal tundmatutes sügavikes võivad ees oodata.\nHommikuks olime otsustanud sõita Londonisse, et moodustada arheoloogidest ja teistest teadusmeestest koosnev ekspeditsioon abikloostri saladuse lahendamiseks. Olgu veel märgitud, et enne alumisest keldrist lahkumist püüdsime peaaltarit tulemusteta paigast nihutada. Meie Norrysega olime veendunud, et seal peabki asuma nimetu õuduse värav. Targemate meeste hooleks jäi välja nuputada, kuidas seda avada.\nLondonis esitasime kõik meie käsutuses olevad faktid, oletused ja ajaloolised legendid viiele üldtunnustatud autoriteedile. Olime veendunud, et võime neid mehi usaldada, ükskõik milliseid perekondlikke saladusi eelseisvad väljakaevamised ka ei paljastaks. Enamik asjaosalisi oli meie jutust tõsiselt huvitatud. Pole vajadust kõiki nimepidi nimetada; piisab, kui mainida Sir William Brintoni, kelle väljakaevamised Troojas hoidsid omal ajal põnevil kogu tsiviliseeritud maailma. Koos ülejäänud seltskonnaga Anchesteri rongile asudes ma juba teadsin, et seisan mingi hirmuäratava avastuse lävel; seda tunnet tugevdas paljude ameeriklaste lein presidendi ootamatu surma puhul teisel pool ookeani.\nJõudsime Exham Priorysse tagasi 7. augusti õhtul. Teenrid kinnitasid mulle, et vahepeal polnud midagi iseäralikku juhtunud. Kassid, nende seas ka vana Nigger-Man, olid jäänud täiesti rahulikuks ning ükski majas ülespandud lõks polnud kinni langenud. Kavatsesime juba järgmisel päeval uuringuid alustada; seniks saatsin kõik külalised neile määratud tubadesse puhkama.\nHeitsin ka ise läänetorni puhkama, Nigger-Man jalutsis. Uni tuli ruttu, kuid taas vaevasid mind painajalikud unenäod. Alguses viirastus mulle pidu Vana-Roomas, mis meenutas Trimalchio oma, kuid mille käigus serveeriti kaanega kaetud vaagnal midagi jubedat. Sellele järgnes tüütult korduv unenägu seakarjusest ja tema räpastest elajatest kusagil hämaras grotis.\nKui ma ärkasin, oli väljas juba täiesti valge. Hoone alumiselt korruselt kostis igapäevaste toimetuste hääli. Nii elavad kui kujuteldavad rotid polnud mind enam häirinud ja Nigger-Man magas veel rahumeeli. Alumisele korrusele jõudes leidsin sealgi valitsemas samasuguse meeleolu. Üks minu külalisi nimega Thornton, kes oli meediumina pühendunud hingeeluga seotud nähtuste uurimisele, püüdis seda vaikelu üpris absurdselt seletada väitega, et ma olin juba näinud, mida teatud jõud tahtsid mulle näidata.\nKõik vajaminev oli selleks ajaks valmis pandud ning kell 11 ennelõunal laskus meie seitsmeliikmeline grupp tööriistu ja võimsaid elektrilampe kandes alumisse keldrisse, mille ukse me enda järel riivi panime. Ka Nigger-Man tuli kaasa, sest õpetlased nõudsid kassi juuresolekut juhuks, kui peaksime närilistega vastamisi sattuma. Rooma-aegsetele raidkirjadele ning altarikujundusele pöörasime võrdlemisi vähe tähelepanu, sest kolm eksperti olid neid juba näinud ja kõik ülejäänud teadsid, millega tegemist on. Hoopis põhjalikumalt uurisime keskmist altarit. Vähem kui tunni aja pärast õnnestus Sir William Brintonil seda mingi tundmatu konstruktsiooniga vastukaalu abil paigast nihutada ja tahapoole kallutada.\nMeie silmadele avanes nii õudne vaatepilt, et ilma eelneva ettevalmistuseta oleks see võinud meid kergesti jalust rabada. Mosaiikpõrandas haigutavast nelinurksest avausest sai alguse laiade kiviastmetega trepp, mis oli nii kulunud, et selle keskosas oli moodustunud ebaühtlane kaldpind. Treppi kattis võigas inimluude kuhi. Nendel kontidel, mis veel koos püsisid, võis kõikjal märgata näriliste hambajälgi. Luustike asend väljendas kabuhirmu; nende koljud võisid kuuluda üksnes täielikult mõistuseta olenditele või primitiivsetele poolahvidele.\nKohutavalt risustatud astmete kohal kaardus laskuv võlvlagi, mis paistis olevat raiutud otse kaljusse. Sealtkaudu tulvas keldrisse tugev õhuvool. See polnud mürgine pahmakas, mis vallandub pikka aega suletud koobastest, vaid jaheda, isegi värske tõmbetuule hoog. Me ei kõhelnud kaua, vaid hakkasime kergelt lõdisedes endale läbikäiku rajama. Just siis tegigi Sir William tunneli tahutud seinu uurides veidra tähelepaneku: peitlilöökide suuna järgi oli seda hakatud rajama altpoolt!\nPean nüüd hoolikalt juhtunut meenutama ja iga oma sõna valima.\nKui olime endale läbi kontidevalli aste-astmelt teed rajanud, nägime eespool valgust. See polnud mingi ebamaine kiirgus, vaid hämar päevavalgus, mis võis tulla üksnes lageda oru kohal kõrguva kalju lõhedest. Selles, et neid avasid polnud seni märgatud, ei olnud iseenesest midagi iseäralikku, sest orus pole ühtegi elanikku ning kalju ise on nii kõrge ja järsk, et ainult mõni lendur võiks selle pealispinda uurida. Veel mõni samm ning meil kõigil jäi jahmatusest hing kinni. Meedium Thornton minestas ja vajus tema taga seisja käte vahele. Norrys, kelle ümar nägu oli lubivalge, puhkes seosetult nutma; mina ohkasin või ahhetasin ning katsin silmad kätega.\nMinu järel laskuv mees, kes oli kogu seltskonnas ainsana minust vanem, lausus: «Mu jumal!» ja see oli kõige ragisevam inimhääl, mida ma eales kuulnud olen. Seitsmest õpetatud mehest suutis üksnes Sir William Brinton enesevalitsuse säilitada, mis on seda tähelepanuväärsem, kuna tema liikus kõige ees ja pidi kõike esimesena nägema.\nMe olime sattunud tohutu suurde ja kõrgesse hämarasse koopasse, mis ulatus kaugemale, kui silm seletas. See oli tõeline maa-alune ilm täis piirituid saladusi ja jubedaid vihjeid. Seal leidus palju hooneid ja teisi arhitektuurimälestisi – üheainsa ehmunud pilguga silmasin kalmekääbaste veidraid ridu, dolmenite rohmakat ringi, madala kupliga Rooma hoone rususid, lösakile vajunud saksi onni ja iidset Inglise puitkoda, kuid siinse maapinna väljanägemine varjutas neid peaaegu täielikult. Juba trepiastmete lõpus kerkis mitme jardi kõrgune luuderägastik; need jäänused meenutasid inimeste omi vähemalt niisama palju kui need, mis treppi katsid. Luud ja kondid ulatusid kaugusse nagu vahuse mere lained; osa neist oli juba lagunenud, kuid ülejäänud püsisid veel tervelt või osaliselt skelettidena koos, kusjuures viimased olid tardunud deemonlikku raevu väljendavatesse poosidesse, kas mingit hädaohtu tõrjudes või kannibalistliku kavatsusega teiste luukerede külge klammerdudes.\nKui meie antropoloog doktor Trask asus koljusid klassifitseerima, avastas ta mingi iseäraliku segavormi, mis teda äärmiselt üllatas. Evolutsiooniredelil asus see Piltdowni inimesest madalamal, kuid kahtlemata olid kõik need koljud ikkagi inimeste omad. Osa oli ka kaugemale arenenud, kuid väga vähesed kuulusid mõistusega olenditele. Kõik kondid olid kaetud hambajälgedega, mis pärinesid suuremalt jaolt rottidelt, kuid mõned ka poolinimeste karja liikmetelt. Nendega segamini vedeles loendamatu hulk peeni luid, mis kuulusid rottidele – iidsele legendile lõpu teinud surmatoova armee langenud sõduritele.\nMa imestan seniajani, kuidas me sel hirmsate avastuste päeval ellu jäime ja mõistuse säilitasime. Ei Hoffmann ega Huysmans poleks suutnud välja mõelda nii metsikult uskumatut, pööraselt eemaletõukavat ja gootipäraselt groteskset vaatepilti kui see hämar grott, millest me nüüd seitsmekesi läbi vaarusime, iga mees komistamas üha uutele ja uutele avastustele, püüdes seejuures iga hinna eest hoiduda mõtlemast sündmustele, mis pidid siinsamas aset leidma kolmsada (või tuhat? Kaks tuhat? Kümme tuhat?) aastat tagasi. See oli põrgu eeskoda ja vaene Thornton minestas uuesti, kui Trask talle seletas, et ilmselt olid mõnede skelettide omanikud viimase paarikümne põlvkonna vältel läbi teinud taandarengu neljajalgseteks.\nKui asusime hoonete rususid üle vaatama, järgnes üks õudus teisele. Nii neljajalgseid kui osa kahejalgseid olendeid oli hoitud kivist sulgudes, kust neil õnnestus arvatavasti näljahädas või hirmust rottide ees välja tungida. Neid arvutuid karju oli nuumatud koredate juurviljadega, mille mürgiseks siloks muutunud jäänused avastasime sügavate kivikaevude põhjas, mis olid vanemad kui Rooma riik. Nüüd ma taipasin, miks mu esivanematel olid nii suured aiad – taeva pärast, kui ma vaid suudaksin seda jälle unustada! Mis otstarbel neid karju kasvatati, on küsimatagi selge.\nElektrilamp käes, kirjeldas Rooma kabeli varemete vahel seisev Sir William meile valjusti kõige šokeerivamat rituaali, mida ma eales kuulnud olen. Ta jutustas meile ka senitundmatu veeuputuseelse kultuse järgijate söögisedelist, mille Kybele preestrid olid avastanud ja üle võtnud. Norrys, kes oli harjunud kaevikute õudustega, ei suutnud pärast Inglise puitkojast väljumist end enam sirgu ajada. Nagu ta arvas, asusid seal köök ja lihuniku töökoda, kuid tuttavate tarbeasjade nägemine sellises kohas ja tuttavad graffiti’d seinal, millest viimased olid kirja pandud aastal 1610, olid talle liiga rängaks katsumuseks. Mina ei suutnudki siseneda hoonesse, milles deemoneid väärivate roogade valmistamine oli lõppenud üksnes minu esivanema Walter de la Poeri pistoda läbi.\nOmeti julgesin käia madalas saksi hoones, mille tammine uks oli maha langenud. Avastasin sealt kümme roostes trellidega kivikongi, mille asukad pidid kuuluma mõistusega olendite hulka. Ühe luukere nimetissõrmes märkasin omaenda suguvõsa vapiga sõrmust. Sir William leidis Rooma kabeli alt võlvkeldri veelgi vanemate vangikongidega, mis olid tühjad. Kongide all asus madal koobas, kus olid kastid korralikult rittalaotud inimluudega, millest osa kandis ühe ja sama jubeda sisuga kirjamärke ladina, kreeka ja früügia keeles.


Emakakaela osteokondroos: haiguse olemus, iseloomulikud sümptomid ja ravi - Kyphosis January\nTänane pilt on selline, et emakakaela piirkonnas esineb osteokondroosi sageli väga noortel inimestel, kellel a priori ei peaks seda tüüpi haigusi veel põetama. Mõni aastakümmet tagasi kannatasid selle haigusega inimesed valdavalt küpsed vanused, kuid nüüd on haigus "noorem", nagu nad ütlevad.\nSee haigus on inimese tervisele üsna ohtlik, sest kui see käivitub, võivad esineda mitmesugused komplikatsioonid, mis kahjustavad mitte ainult luude ja lihaskoe, vaid ka artereid ja aju. Käesolevas artiklis uurime kõiki haiguse eripära, räägime ka sellest, kuidas ravida kaela osteokondroosi ja muid nüansse.\nEmakakaela osteokondroos on teatud tüüpi düstroofilised muutused kaelale asuvates vahelistes disketes. Negatiivne mõju ei ole ainult plaadil endal, vaid ka selgroolülides, pehmetes ja kõhrilistel kudedel.\nEmakakaosakonna peamine omadus on asjaolu, et tema selgroolülid ei ole teiste talitustega võrreldes kõige usaldusväärsem struktuur, mis muudab selle piirkonna väga haavatavaks. Seljandused paiknevad siin üksteise lähedal, samuti nende inimeste vahel, kes toidavad aju. Kui on olemas nihe selgroolülidega siis võimalused kokkusurumine närvikimpudele arterites ja mis paratamatult jätab tekkimist songa vahel selgroolülid ja eend, st muutused selgroolüliti struktuuris.\nEmakakaela piirkonnas esinev kondroos mõjutab inimese kehalisest kategooriast, nii et keegi ei ole nüüd üllatunud neuroloogi pikkade joontega selja ja kaela valu kohta. Eriti on see iseloomulik praegusele ajajärgule, mil paljud noored tegelevad kutsetegevusega, mis on seotud monitori ekraanil mitme tunni tööl. Veelgi enam, need inimesed veedavad oma vaba aja veetmisega ligikaudu - teleriekraanil või sülearvuti lähedal, nii et olukord süveneb veelgi.\nEmakakaela osteokondroosi põhjused leiavad aset sellistes koormustes, mis mõjutavad emakakaela osa eri olukordades. Sellest tulenevalt hakkavad kaela lihased intensiivselt vähenema, kompenseerides sellega selle koormuse, mille tagajärjeks on spasm, samuti verevoolu rikkumine selles piirkonnas.\nOn olemas kindel loetelu teguritest, mis põhjustavad emakakaela kondroosi:\nKehtiva keha asukoht tööülesannete täitmisel, mis on paljude kontoritöötajate jaoks üsna tüüpiline.\nSkolioosi põdevad inimesed kannatavad kõige sagedamini emakakaela lülisamba osteokondroosi.\nHingamisteede eluviis, mis hõlmab lisaks arvuti tööle ka vaba aja veetmise võimalust.\nSeljakahjustused, mis varem üle anti.\nHäirete ainevahetus organismis.\nLiigne füüsiline stress pole ka vähem ohustatud emakakaela selgroole kui istuv eluviis.\nEbastabiilne vaimne seisund, millega kaasnevad pidevad pinged ja kogemused.\nHalb füüsiline kuju. Samal ajal, kui selline inimene hakkab kaalutõusuga seotud aktiivseid füüsilisi harjutusi tegema, on tõenäoline, et ta suudab kahjustada emakakaela osakonna kettaid ja selgroolüli. Eksperdid nõuavad koormate alustamist väikeste skaaladega ja on soovitav kogenud treener järgida seda.\nPärilikkus mängib ka olulist rolli emakakaela osteokondroosil. Kui selle haiguse all kannatav inimene kannatas, on tõenäoline, et ka hilisemate põlvkondade pereliikmed kalduvad ka osteokondroosi vastu.\nErinevad ebanormaalsed protsessid emakakaela lülisambas.\nRaviarst peaks määrama anamneesis põhineva emakaka osteokondroosi arengu astme, samuti patsiendi uuringu. On ainult neli kraadi:\nEsimene aste. Haigus esineb väga embrüos, patsiendil on kaela kerge valu, mis võib olla intensiivsem, kui inimene hakkab oma pea keerama.\nTeine kraad. Patsient võib kaevata emakakaela piirkonnas väga intensiivse valu, mis võib paikneda ülemistel jäsemetes. Kliiniline pilt näitab, et haiguse arengu selles etapis toimub närvilahade sulgemine, mis põhjustab tugevat valu-tundlikkust. Samuti on peavalu, nõrkus ja üldine halb enesetunne.\nKolmas aste. Valu muutub peaaegu katkematuks, andes ka õla või käe. Mõnedel patsientidel diagnoositakse hernisiseseid võrkkesta kettaid, mis viib ülemiste jäsemete tundlikkuse vähenemiseni. Kui näete arsti, on emakakaela piirkonna mobiilsus märkimisväärselt vähenenud, samuti valu palpimise ajal.\nNeljas aste. Selle haiguse staadiumis on peaaegu täiesti hävinud vahekorda. Selle asemel ilmub sidekoe, mis viib patsiendi halvenemisele. Ta hakkab tundma rohkem valu, müra peas, samuti halba suunda ruumis. See viitab sellele, et arter lööb, mis häirib aju looduslikku toitumist.\nEmakakaela osteokondroosi sümptomid erinevad nende spetsiifilisusest, mis pole sarnane osteokondroosi avaldumisele selgroo teistes osades. Põhjuseks on see, et struktuur selgroolülid emakakaela piirkonnas on mõnevõrra erinev, lisaks on nad väga lähestikku, nii et kõik vähimatki kõrvalekallet normist kohe tunda sümptomaatiline. Samuti väärib märkimist, et emakakaela piirkonnas on kõige sagedasem neuraalse kimbu ja arterite segamine.\nEmakakaela osteokondroosiga võib eristada järgmisi sümptomeid:\nValulikud aistingud. Väärib märkimist, et valu võib täheldada mitmes kehaosas - kaela, pea, käte, õlgade jms puhul. Valu lokaliseerimine teistes kehaosades on seletatav asjaoluga, et närvijuured ja lihasspasmid on kinni jäänud. Loe rohkem, kuidas eemaldada kaela lihaste spasmid.\nÜlemiste jäsemete nõrkuse tunne. See on motoorse aktiivsuse eest vastutava pingutatud närvi tagajärg.\nKeeruline käsutundlikkus. Selle põhjuseks on ka sensoorne närv.\nRaskused pea keerdudega, samuti emakakaelavööndi rämps. Selle põhjuseks on vahepealsete ketta struktuuri muutus, luu moodustumise ja sidekoe välimus tema asemel.\nÜldine halb enesetunne ja peapööritus. Kui inimesel on see sümptom, on suur tõenäosus, et arter on torkunud. Ka haiguse areng mõjutab verevoolu halvenemist selles piirkonnas, mis viib aju toitumise lagunemiseni.\nKuulmise ja nägemise halvenemine. Sellised sümptomid on iseloomulikud haiguse viimasele astmele, kui kaela osteokondroos põhjustab vähese vähi vereringe.\nSamuti võite esile tuua emakakaela piirkonnas esineva osteokondroosi kliinilised tunnused:\nRadikulaarne sündroom. Selle tagajärjeks on emakakaelavööndi neuronaalse kimbu peksmine. Patsient tunneb üsna intensiivset valu, mida võib anda õla, õlariba ja nimmepiirkonna jaoks.\nVertebraalne sündroom. Patsient tunneb pulseerivat valu peas, samuti templites ja oktistilises osas.\nRefleksi sündroom. Patsient tunneb emakakaelas piirkonnas väga tugevaid valuunenägusid, mis muutuvad pea peaaju intensiivsemaks. Valu võib paikneda õlgadele ja rindkerele.\nKardinaalne sündroom. Sümptomaatika puhul on see väga sarnane stenokardia rünnakuga, mistõttu on diagnoositud piisavalt raske. Patsient võib südame piirkonnas südamehaiguste tekitada südameinfarkti vastu ja vastavalt alustada nitroglütseriini või teiste sarnaste vahendite võtmist. Tulemust ei anta, seega võib probleem iga päevaga halvendada.\nPaljud inimesed on huvitatud - mis on ohtlik emakakaela osteokondroos? Tuleb märkida, et on tõepoolest oht ja kogu inimkeha. Selle põhjuseks on asjaolu, et kaela piirkonnas on palju närve ja artereid, mis täidavad väga olulist funktsiooni - toidavad inimese aju. Kui nende töö on katki, siis aju ei sööta täielikult, mis viib inimese motoorse aktiivsuse katkemiseni, pideva valu ja koordineerimise kadumiseni. Nõus, et selline elu ei ole enam normaalne, sest inimene ei saa oma tavapäraseid toiminguid teha: autoga sõita, oma lemmiktoote tegemiseks, töötamiseks jne\nEmakakaela osteokondroosi diagnoosimine algab patsiendi kogu vajaliku teabe kogumisega. Spetsialist küsib kaebusi, mis puudutavad isikut, on huvitatud tema professionaalsest tegevusest ja ka sellest, kuidas ta nädalavahetust veedab. Oluline on osteokondroosi esinemine patsiendi vanematel, vanavanematel, kuna see on päriliku olemuse haigus.\nSeejärel läheb arst otse patsiendi visuaalsele kontrollile. Ta uurib emakakaela lülisamba ja tagakülg postura kõverikult, palpeerib emakakaela piirkonda. See võimaldab spetsialisti hinnata haiguse arengutaset, sest töökorras juhtude korral põhjustab emakakaela piirkonna palpatsioon tugevat valu.\nKui näol ilmnevad emakakaelavööndi osteokondroosi nähud, määrab arst kindlaks teatavad meetodid, mis võimaldavad tagada diagnoosi õigsuse:\nEmakakaela piirkonnas olev röntgen. Selline meetod on otstarbekas haiguse varajastes staadiumides, kuid see võib osutuda kasutuks ka tähelepanuta jäetud kujul.\nCT skaneerimine (kompuutertomograafia). See võimaldab näha selgroolümbolite struktuurseid muutusi, kuid selle meetodi abil ei ole võimalik määrata selgroolüli vaheline kaugus.\nMRI See peetakse kõige tõhusamaks diagnostiliseks meetodiks emakakaela osteokondroosi kindlakstegemiseks. Võite määrata kettade vahele jämeda suuruse, samuti nende arengu ulatuse.\nArst võib määrata ka dupleks-skannimise, mis võimaldab kindlaks teha arterite normaalse vereringe rikkumist.\nRöntgenuuringu põhjal eristatakse selle haiguse mitu etappi:\nEsimene etapp - selgroolüli struktuuris on väikesed muutused.\nTeine samm - juba selgitatud selgroolülide ümberpaigutamine üksteise suhtes, samuti vahepealsete ketta struktuuri esialgne muutus.\nKolmas etapp - luukoosmed hakkavad moodustama ja ketta kõrgus väheneb peaaegu kolmandiku võrra.\nNeljas etapp - ketta kõrgus on juba oluliselt vähenenud ja selgroolüli vahel on ka aukude vähenemine.\nEmakakaela osteokondroosi ravi on kompleksne ravi, mis hõlmab ravimite, geelide võtmist, samuti mitmesuguseid füsioterapeutilisi meetmeid. Olulist rolli mängivad meditsiinivõimlemine ja probleemse tsooni massaaž, nii et ravi edukus sõltub otseselt kõigi ülaltoodud meetodite õigest kombinatsioonist.\nEmakakaela osteokondroosi esmaabi peaks olema suunatud valu sündroomi ja lihasspasmide vähendamisele. Lõppude lõpuks on inimene, kes hakkab ägenemist, on tema liikumises sõna otseses mõttes piiratud ja tema pea on külmunud sellises olukorras, kus rünnak toimus.\nLoomulikult, kui valu on talumatu, siis peate kiirelt nõudma hädaabi osutamist ja enne saabumist andma patsiendile anesteetikumi. Suu kaudu võite võtta ibuprofeeni või indometatsiini ja määrida kaela mittesteroidsete geelide või salvidega (Diclofenac, Nurofen jt). Anesteetiliseks toimeks on kiirem, võib tablette asendada diklofenaki sisaldava rektaalse küünaliga.\nKaardid tuleb kasutada õrnalt, kergelt hõõrudes need kaela. Ägenemisega massaaž ei ole soovitatav, sest ainult suurendab turset ja valu. Samuti ei ole soovitatav soojeneda kaela, kuid see on võimalik siduda sidemega, nii et sellest tulenev kuumus ei ole oluline.\nÄgeda rünnaku korral on patsiendil lihasspasmid, mis on Midokalmi poolt hästi eemaldatud. Reeglina on see ravim kõigile, kes on kuidagi kaela osteokondroosi esinenud.\nDiklofenaki võib süstida ka intramuskulaarselt. Ka on hea ka novokaiini süstimise valu otse kaela piirkonnas, kus on täheldatud kõige tugevamaid valu tunnuseid. Kui patsiendi seisund on piisavalt tugev, peab ta tingimata haiglasse haiglasse sõitma.\nTäiendav ravi haiglas on seotud ka valuvormide manustamisega, mis süstitakse nõela kaudu või elektroforeesiga. See füsioteraapia meetod on tõhusam, kui kombineerite seda hüdrokortisooni või novokaiini tsükliga süstimisega.\nKui tugev valu on taandunud, võib patsiendile määrata spetsiaalse emakakaela korsetti. Tänu sellele vähendatakse emakakaela sektsiooni koormust, mis on selle piirkonna probleemide peamine põhjus.\nLülisamba pikendamine on samuti väga efektiivne, mis võib olla kahte tüüpi:\nKuiv venivus Mees pannakse tooli, mille järel ta kinnitab rinda rihmadega. Järgmiseks peate panema Gleasoni silmuse pea külge, mis ühendab köiega. Samal ajal on kaabli teises otsas erineva raskusastmega lasti, sõltuvalt haiguse hooletusest. Enamikul juhtudel ei ületa see koormus 5 kg ja protseduur iseenesest kestab mitu minutit kuni üks tund.\nVeealune veojõu. Selle protseduuri jaoks on nõutav ka ülalnimetatud koormuslüli ja kõik toimingud viiakse läbi soojas basseinis.\nKaelakeha osteokondroosi saab ravida ka vahenditega, mis normaliseerivad ainevahetust organismis, samuti kõhrkoe taastamist. Me räägime kondroprotektoritest - teraflex, donna, structum ja paljud teised. Kõik need ravimid on saadaval tablettide ja süstide kujul, kuid nende ainete hulka kuuluvad põletikuvastased salvid.\nSamuti on väga oluline, et veeni seinad tooniks, et parandada verevarustust probleemsetes piirkondades. Väga hea aitab Detro-leksiga, kellel on angioprotektantide rühma kuuluv emakakaela osteokondroos. Selle tööriista kasutamine aitab vältida veenisisest ummistumist, millel on positiivne mõju turse ja valu vabanemisele.\nSiin on veel üks loetelu emakakaelavähi ravist:\nMittesteroidsed põletikuvastased ravimid on mittesteroidsed ravimid. Oleme juba öelnud, et ibuprofeen ja ka mitmed salvid - Voltaren, Nimesulid, Ketonal ja teised - sobivad haiguse sümptomite leevendamiseks.\nB-rühma vitamiinid, mis parandavad ainevahetust organismis.\nEuphülliinil on taastav toime neuraalsetele kimpudele ja parandab ka arterite vereringet.\nRavimid, mis vähendavad lihaspinget - Tizalud, Sirdalud jt\nOleme juba öelnud, et meditsiinivõimlemine on selle haiguse vastu võitlemisel üsna tõhus. Harjutusi saab siiski teha ainult siis, kui ägenemise faas läbib, ja parem on, et need meetmed oleksid taastava iseloomuga. Pidage meeles, et kui teil tekib valu vatsaribade kasutamise ajal, siis peate lõpetama klasside võtmise, et vältida halvenemist.\nKui kõik konservatiivsed ravimeetodid olid täiesti ebaefektiivsed, otsustab arst kirurgilise sekkumise. Reeglina, kui pooleaastane ravi ei too nähtavaid tulemusi, jääb vaid kirurgia endiselt. Rohkem radikaalseid meetmeid on veel mitmeid märke:\nPüsiv valu paikneb keha erinevates osades;\nEmakakaela närvi kimpude kahjustus;\nSidekoe levik seeriavaheliste ketaste piirkonnas.\nEmakakaela osteokondroosi ärahoidmine\nKõik teavad, et haiguse ennetamine on alati parem kui võitlemine selle ilmingutega. Loomulikult on teatud tüüpi haigused, mis tekivad sõltumata sellest, kas inimene juhib õiget eluviisi või mitte. Kuid kaela kondroos on just see haigus, mida on võimalik vältida, kui järgite teatavaid elustiili, toitumise ja muude aspektidega seotud soovitusi.\nEmakakaela osteokondroos tuleneb enamasti inimese ülemäärasest kehakaalust, seetõttu on nende näitajate jälgimine äärmiselt oluline. Kui teil on rasvumisele kalduvus, peaksite hoolikalt valima õige dieedi, välistama kiireid süsivesikuid ja suhkrut. Kiired süsivesikud on erinevad saiakesed, jahu, maiustused ja alkohol. Parem on loobuda nendest toodetest kui kogeda kõiki emakakaelavööndi osteokondroosi "rõõmu", mis võivad varsti ilmneda.\nKui teie töö on seotud pikka istekohaga monitori ekraani taga, siis proovige iga tund püsti oma töökoha tõttu üles tõusta. Kui see ei ole võimalik, võite oma kaela ja istumisasendisse sõtkuda. Proovige veeta oma nädalavahetusi aktiivselt, isegi ilma sportimiseta, kui te ei ole sellega kohanenud. Piisab vaid jalutuskäigu või lühiajaliste jalgade tegemise, mis võimaldab parandada kogu keha vereringet.\nNagu näeme, on soovitused üsna standardsed, mida iga inimene peaks a priori kasutama. Jah, esialgu on see raske, eriti kui inimene on harjunud oma elu rütmiga, kus aktiivsele puhkele ja korralikule toitumisele ei ole ruumi. Kuid siin on oluline meeles pidada üht regulaarsust: kui inimene tõepoolest tõsiselt haiget tekitab, hakkab ta tahtlikult, enesega piirates ennast piirama toitumisega, järgides toitumist ja ühtlasi tervislikumat eluviisi.\nSeega ei ole loogiline seda kohe teha, kui haiguse kohta pole veel vihjeid, st kui õige eluviis ei pruugi olla sundimine, vaid harilik asi? Lisaks, kui alustate oma "parandust" varem, siis saate varsti uutesse muudatustesse sattuda, st te tunnete neid loomulikuna ja muidugi muidugi.\nEmakakaela osteokondroos on võrkudevaheliste ketaste progresseeruv degeneratiivne degeneratiivne kahjustus emakakaela piirkonnaga seotud 1-7 selgroolülide piirkonnas.\nEmakakaela osteokondroosi tulemusena tekib selgroogsete kehade deformatsioon, ammendumine ja seejärel kaotus. See häirib normaalset verevarustust ja närvijuhtimist kaelas ja nendes piirkondades, mis on emakakaela piirkonnas närvijuurte poolt innervitatud.\nEmakakaela osteokondroos võib olla kas isoleeritud või kombineeritud teiste osteokondroosidega - rindkere, nimme- ja sakraalne.\nVahepealsete ketaste düstroofsete ja degeneratiivsete muutuste põhjuseid ei ole veel piisavalt uuritud. Eelduseks, et osteokondroos - vana kinnitavat nähtust ei leitud. See tekib isegi lastel ja noorukitel.\nOsteokondroosi arengut soodustavad tegurid on mitu. Need hõlmavad järgmist:\nliikuvuse ja istuva elustiili puudumine,\nistuv töö staatilise koormusega kaelal,\nülekaalulisus, ebapiisav füüsiline areng,\nsidekoe düsplastilised protsessid\nverevarustuse kahjustus kaelas,\nskolioos, kehahoide, ebamugav padjad ja madratsid,\npärilik eelsoodumus, ainevahetushäired.\nKaelalülisid iseloomu tõttu luustiku bipedal liikumisvõime, samuti tingitud suurest Pea suurus on eriti tundlikud osteoartriidi arenemise - selgroolülide see väikseim võrreldes teiste osadega lülisamba ja lihaste kaader ei ole väga väljendunud.\nKõige iseloomulikum sümptom, mida patsiendid kurdavad, on emakakaelavalu. Sõltuvalt kahjustatud piirkonda võib valu lokaliseerida\nristluu ja õlaosas;\nkogu emakakaela lüli;\nEmakakaela osteokondroosi valu on tingitud emakakaela piirkonna eripärast.\nEmakakaela osteokondroosi esimesed märked on ebaolulised ja madala spetsiifilisusega:\nvalu kaelal õhtul\nraskustunne peas, kõhukinnisus peavalu,\nõlavarre ja käte tuimus või tungimine\nkrigistades kaelas, keerates pea, klõpsates selgroolülides.\nüsna tugev "prostrelnye" valu kaelas ja eriti piirkonnas veidi allpool naba;\nvalu esineb pärast pikaajalist viibimist ühes asendis (näiteks pärast une);\nkaela lihased on pidevalt pinges;\nkäsitsi eemaldamine küljest on raskusi;\nMõjutatud küljel on käe sõrmed liikumistega piiratud.\nNagu selgroolarterid kokku lepivad, on täheldatud neuroloogilisi ilminguid: peavalu, iiveldus, minestamine ei ole haruldane.\nvasakpoolne rinnakorv on lokaliseeritud.\nSellist valu tuleb eristada stenokardia raskustest (stenokardiaga kaasneb reljeefne nitroglütseriin, osteokondroosiga - ei).\nJärkjärguline rikkumise struktuuri diskid on nende pakkimine (pakkimine) ja tekivad rikkumise närvijuurtele, samuti piirata või eitamine arterite ja veenide, mida esitatakse lülikehade.\nSee viib spetsiifiliste sündroomide - radikulaarsete ja isheemiliste - moodustamiseni.\nesimese klassikaelte juurte kahjustus (C1): rikkumine mõjutab kuklit, vähendades naha tundlikkust;\nkatkestamine C2 annab valusündroomi krooni ja kuklaliiges;\nC3 kahjustus tekitab rikkumise küljes kaelavalu, tundlikkuse vähenemist keelel ja keelealustel keelel, mõnedel juhtudel kõnepuudulikkuse ja keele kontrollimise kaotuse;\nC4 ja C5 katkestamine põhjustab valu õlal ja käärbril, peavalu ja kaela lihaste toon, luksumine, hingamine ja valu südames;\nKõige sagedamini esinevad C6 kahjustused, mis põhjustavad valu kaelalt lambaläärele, käe all ja pöidladesse, naha tundlikkus võib olla:\nC7 kahjustused annavad sarnaseid sümptomeid valu, kaela, õlavarre, käsivarre tagaküljele, käte tugevuse kahjustus ja vähenenud refleksid.\nVereringe häired tingitud compression veresoonte valdkonnas kaelalüli anda peavalu kuni migreeni, väljendunud pearinglus, nägemishäired ja tinnitus, hubisev lendab ees silmad häire autonoomse funktsioone.\nVõib esineda südame sündroomi südamevalu, õhupuudus ja südamepekslemine, rütmihäired.\nEmakakaela osteokondroosi tõsised tüsistused on\nvahepealsete ketaste väljaheide koos hernia moodustumisega (väljaulatuv);\nNaha ja veresoonte kahjustuse vaheline labürindi lõhkamine võib suruda seljaaju, mis võib viia surma;\nSamuti võib olla radikuliit (root kahjustus), moodustamise osteophytes (selg kohta lülikehade) koos ilming parees ja halvatus.\nKui teil on ülaltoodud kaebusi, peate pöörduma ortopeediarsti või neuroloogi poole.\nKõigepealt hindab arst liikuvust ja valulikkust kaelal, tundlikkust ja muid funktsionaalseid häireid. Seejärel tuleb emakakaela piirkonnas olev röntgenkiirgus vajaduse korral mitmes projektsioonis, vajadusel arvutitulemograafia või magnetresonantskonservatsioon, kui kahtlustatakse kirstust.\nKui vereringe on häiritud, on vajalik reoentefalograafia ja põhjaosa uurimine.\nTäna on olemas nii traditsioonilised kui ka mittetraditsioonilised meetodid osteokondroosi raviks emakakaela lülisambal.\nPõhimõtteliselt kasutatakse konservatiivseid meetodeid:\nvaluvaigistee leevendamiseks sümptomaatiline ravi analgeetikumidega (baralgin, analgin, ketorool)\nmittesteroidsete seeriate põletikuvastaste ravimite (diklofenak, indometatsiin, meloksikaam) vastuvõtmine - kudede põletiku ja turse leevendamiseks\nlihaste spasmide kõrvaldamiseks kasutage spasmolüütikutega - no-shpu, ravimid vereülekande parandamiseks - midokalm, trental.\nEmakakaela osteokondroosi ravis kasutatakse aju, mis taastavad vahekorda - kondroprotektorid (teraflex, artratsiin).\nNäitab kiirust vitamiin B rühmast, kohaldatakse välistele teguritele raviks - geelid ja salvid, kreemid, millel on põletikuvastane, valuvaigistav ja soojeneb osad - Voltaren, diklogel, Nikofleks. Näidatud on intervertikambri regenereerimise stimulandid - teraflex või kondroksiid.\nSuurepärane abi osteokondroosi akupressi ja üldmassaaži, nõelravi, füsioteraapia, füsioteraapia ja võimlemise raviks. Hea tõestatud osteopaatia meetod - pehme mõju lihaste ja selgroolülide "kinnitatud" tsoonidele.\nEmakakaela osteokondroosi ravis on soovitatav kanda spetsiaalset krae (Shantzi krae).\nEmakakaelse osteokondroosi komplikatsioone mesenhaleesiaga, mis halvendavad tundlikkust ja vereringet, saab koheselt ravida.\nRavi kestus sõltub seisundi hooletusest, sest osteokondroos on progresseeruv krooniline haigus. Ravi võib olla pikk ja ennetavad kursused viiakse läbi kogu elu vältel.\nOsteokontroosiga haigusseisundi leevendamine aitab õiget toitumist. Lisateavet osteokondroosi toitumise põhimõtete kohta leiate meie eraldi artiklist.\nHarjutused emakakaela osteokondroosi raviks:\nIsetugevdamine: sirgelt seljaga asendis on vaja õlad langetada nii vähe kui võimalik, samal ajal kui kaela tuleb tõmmata ülespoole. On vaja teha vähemalt 10 lähenemist vähemalt 3 korda päevas.\nIse-massaaž: märake oma kaela ümber rätikust, võtke see otsa ja tõmmake neid vaheldumisi, laiendades kaela lihaseid. Sellisel juhul peate tagama, et rätik ei libise kaela peale (ei hõõruda seda).\nOsteokondroosi emakakaela osade võimlemine: on näidatud väikese kaela flexioonid, samuti pea pöördeid ja kaldu. Aja jooksul tehakse 5-7 nõlvad igas suunas. Kõige parem on seda harjutust teostada pärast emakakaela lülisamba isemassaaži.\nLülisamba emakakaela aluste tervislik alus on tugev ja tervislik tagasi, kehaline aktiivsus, mugav anatoomiliste nõudega voodipesu ja madrats, õige asend ja õige toitumine.\nOn vaja vältida kaelavigastusi ja tõstekaalusid. On vaja kombineerida pikk istung puhkeaegade ja soojendusega.\nSee artikkel põhineb raamatu "Lülisambahaigused" materjalidel, ed. Meditsiiniteaduste doktor, prof. Eliseeva J. Y., Moskva, 2008\nKas olete kunagi tundnud valu emakakaela selgroolul, pearinglus, iiveldus või õhupuudus? Kõik need on kaela osteokondroosi tunnused. Osteokondroos on tavaline probleem, millega üha rohkem inimesi muretseb. Kas on võimalik emakakaela osteokondroosi ravida? Esiteks me mõistame esinemise tegureid ja välimustunnuseid.\nKõhulihaste osteokondroos on haigus, mille mõju nõrgendab skeeme selgroolüli vahel, mis viib plaatide endi, selgroolülide ja kaelarakkude liigeste struktuuri muutumiseni. Esimeses etapis on sümptomid peaaegu nähtamatud, kuna muutused kõhrisküksustes on alles alanud. Täheldatakse järgmisi märke:\nEbameeldivad aistingud kaelas, kätes, õlades.\nVäike kaela motoorse aktiivsuse piirang.\nLühiajaline nägemise kadu.\nTundlik krae tsoon väheneb.\nLoe ka: osteokondroosi staadium.\nTeisel etapil võib esineda lülisamba väike kirstu, mis omakorda vähendab selgroo vahelist võrkkest. Närvilõõske pressimise tõttu tuntakse liikumisprotsessi ajal valu sündroome.\nKaelal on valus, kurnade ajal kuulda hakkama.\nNaha vastuvõtlikkuse langus kätele ja õladele.\nKuule heliseb kõrvad.\nNemeesi nägu ja kael;\nValu, tulistamismärk, lambaliha ala andmine.\nKolmas etapp on raske ravida. Hernia moodustumine, selgroog on deformeeritud, täheldatakse positsiooni muutusi, selgroolülide dislokatsioonid:\nRaskekujuline valu kaelal, südamelihas, krae tsoonis.\nPea, peapiirkonna, käte nahk ei tunne enam ära.\nÜlemiste jäsemete halvatus.\nTendonrefleksid enam ei täheldata.\nAlustatakse emakakaela selgroogu.\nNeljas lõppfaas, mille käigus sümptomid süvenevad.\nOlulised tegurid, mis mõjutavad emakakaela selgroo osteokondroosi esinemist ja arengut:\nTööluba, liikuvuse puudumine.\nSeljaosa varasemad vigastused.\nVaimsed häired, närvisüsteem, stress.\nKehv füüsiline ettevalmistus.\nLülisamba kõverus, skolioos, vale poos.\nKorralikud kehaasendused on muutunud harjumuseks.\nTugevdab kaela, tagasi, tööriista.\nEbatavaline füüsiline tüvi, aktiivsuse suurenemine.\nHarja emakakaela piirkonnas on koe suurenemine, mida kaela lihased üritavad tasakaalustada eespool nimetatud tegurite mõjul. Seal on lihaste spasm, organismi verevarustus on häiritud. Ilmuvad anatoomilised kahjustused.\nSümptomid koos emakakaela lülisamba osteokondroosiga on erinevad selle haiguse sümptomitest, mida esinevad selgroo teistes osades. Närvijuurte ja seljaaju pigistamine viib kaela selgroolüli lähedale.\nTundub järgmisi sümptomeid:\nValu lokaliseerimine: kaelas, kaelas, õlal, kätes ja jalgades. Seoses närvijuurte protsessiga on õlgadel ebamugavustunne, kaela tagakülg ja ülemine jäseme ümberehitatud. Kaela lihase spasm sünnitusel põhjustab verevoolu häirimist.\nKäte nõrkuseks, mis on tingitud lülisamba toimest, mis hõlmab motoorseid närve, mis muudavad käte lihased ümber.\nKäte ümberkorraldamine on tingitud käte tundlikkuse vähenemisest, juurte vigastustest, mis hõlmavad sensoorseid närve.\n4 Pea liikumise ajal tundub valu, kuulnud ära krigistamist. Selle põhjuseks on kaelapiirkonna väikeste liigeste lõhkumine, vahepealsete ketaste taseme vähendamine.\nTugevuse, väsimuse, pearingluse, koormuse halvenemise puudumine. Lülisamba arter lükatakse selgroolülide tõttu välja. See viib verevoolu halvenemisele, nõrgendades kõhuõõne, väikeaju verevarustust.\nNägemise keerukus, keel kaotab tundlikkuse.\nEmakakaela osteokondroosi sümptomid naistel on sarnased meestega. 46-60-aastaselt hakkavad nõrgema soo esindajad kividega surnuks peksma, käed unistavad.\nHaigus põhjustab kogu kehale kahju. Emakakaela osakond sisaldab märkimisväärset hulka artereid, närvilõpmeid, veresooni, mis toidavad aju. Väikseima patoloogia tõttu surutakse need tihedalt surutud, mis põhjustab aju vereringluse halvenemist, põhjustab migreeni, häirib südame rütmi, algab hingamisraskused, nägemine, koordineerimine ja tähelepanu.\nPatoloogiad, mis põhjustavad emakakaela lülisamba osteokondroosi:\nSurmav tulemus on kõige tõsisem tagajärg, mis esineb, kui seljaaju on pigistatav.\nKui uuriti kõiki emakakaela osteokondroosi sümptomeid, siis avastati selle arengu tegurid, kaalume antud juhul ravi.\nEmakakaela osteokondroosi ravi naistel ei erine meeste ravist. Ravi faasid:\nSelja lihaste, kõhupresside, rindkere tugevnemine.\nParanenud toitumine ja kudede parandamine.\nIgal etapil või sümptomil peaksite pöörduma oma arsti poole. Spetsialistid, kes valivad kompleksset ravi: kirurg, neuroloog, füsioterapeut, massöör. Me kasutame meditsiinilist teraapiat, füsioteraapiat, kraeala massaaži, on soovitatav terapeutiline ravi, sest see on osteokondroosiga efektiivne.\nRavimiseks kasutatud vahendid:\nRavimid, mis puhastavad lihasspasme.\nVitamiinid, mis parandavad närvisüsteemi ainevahetust.\nNVS preparaadid, mis vähendavad valu, leevendavad põletikku ja turset.\nLiigeste ettevalmistamine, kõhrkoe taastamine, vahepealsete ketaste kahjustus.\nPreparaadid, mis parandavad kahjustatud närvirakkude toitumist, reguleerivad aju verevoolu.\nEsmaabi ägenemiste jaoks\nOn juhtumeid, kui valu muutub talumatuks ja reisi arsti juurde tuleb edasi lükata. Soovitatav on joob valuvaigisteid. Valu kergendamiseks võite panna "pipar-kipsi", kuid väärib märkimist, et te ei saa loodetavasti pika toimega. Plaaster soojendab põletikukohta ja ajutiselt eemaldab valulikud aistingud. Puhke kõrvaldamiseks on soovitatav kasutada ravimtaimede infusioone 3-4 päeva jooksul. Kas on võimalik emakakaela osteokondroosi ravida, kasutades neid meetodeid? Ei, eelnimetatud meetodid on lühiajalised, täieõiguslikuks taastamiseks tuleb pöörduda arsti poole.\nElektroforees - anesteetilise ravimi ioonid tungivad elektrilöögi tõttu haavale kohale. Sageli tehakse novokaiini või lidokaiini.\nLaserteraapia - on põletikuvastased omadused, mis tagab valguse kokkupuute kaudu vereringe paranemise.\nMagnetravi - eemaldab kudede turse, omab valuvaigistavat toimet.\nUltraheli - on paranenud ainevahetusprotsessid, anesteesia, kahjustatud piirkondade põletiku eemaldamine.\nMis puudutab ravivat füsioteraapiat, siis peate teadma mõni lihtne harjutuste komplekt. Regulaarsed klassid toovad tulemuse väga kiiresti kaasa. Tähelepanu palun! Kui teete kompleksi, siis ei tohiks tunda valu, ebamugavustunnet.\nPange oma kõhuga püsti, käed selle peale. Hoidke oma selja otse, samal ajal tõstke oma pead ja keha. Hoidke positsiooni umbes 2 minutit, seejärel võtke lähteasendisse. Jätkake treeningut 2-3 korda.\nAsetage põrandale asetsev positsioon, sirutades oma käsi kehas, püüdes kõrvale põrandat puutuda, pöörates oma pead vasakule poole. Käivitage 6-7 kordust.\nHinga sisse, istub põrandal, kallutage ettepoole, püüdes pea peal rinnaga puutuda. Pärast väljahingamist, kallutamist tagasi, visake peaga tagasi. Käituge 10-15 kordusega.\nVajutage löömisele, et langetada see peopesale, istub põrandal. Tehke umbes 30 sekundit, 2-3 kordust.\nPea ümmargune pöörlemine. Tehke sujuvalt, ilma kiirustamata, nii et pea hakkab keerutama. Kui teil on pearinglus, lõpetage jõusaal. Tehke 10 pööret igas suunas.\nSeda ravimeetodit tuleks kasutada vaid koos kompleksiga, kes määrab arsti. Sellistel juhtudel kasutatakse rahvameditsiinit, tervendavat võimlemist, massaaži.\nRetseptid, et leevendada haigusi kodus:\nAidab kaela külge kinnitatud ja rihmaga või lapiga kinnitatud mädarõigu. Soovitatav on kuumutada keevaga, seejärel jahutada toatemperatuurini. Jätke sideme üleöö.\nLõigake kartul, segage mesi (üks kuni üks). Kasutage 1 nädal kompressina.\nTarmused võivad aidata leevendada valu. Võite kasutada kollast kaarti, koti liiva, piprapliite ja nii edasi.\nMe soovitame teil foorumitelt abi otsida, peaksite kasutama arstide tehtud diagnoose.\nTerapeutilist massaaži saab teha kodus, sisaldab klassikalist massaaži. See algab tervisliku kehaosaga, liigub järk-järgult valus kohale. Kompleks valitakse patsiendi individuaalsetele omadustele, haiguse staadiumile. Massaaži korral peaks patsient horisontaalset asendit põrandale võtma, käte otsa langetamine, lõua sirgelt rinnale. Lõdvestuge kaela lihaseid.\nTerapeutilise massaaži meetodid:\nMasseerimise alustamine on koos löökudega, mis algavad krae tsooniga.\nMasseerajat täites surudes, paneb käe oma kaelale ja liigub üle selgroo. Alternatiivina saab seda tehnikat teha õlgade suunas.\nKaelus lihaste soojendamiseks kulgeb hõõrumine, keha lõõgeneb, verejooks paraneb. Kolju edasi liikumiseks suunatakse nihked suunatud nihkele selgroole.\nKael tuleb sõtkuda ringjoontega.\nOn vaja lõpetada vibratsiooniga, mida teostab efleurage ja värisemine.\nHaiguse vältimiseks tuleb järgida järgmisi reegleid:\nKas sport (kõige efektiivsem - ujumine).\nSuurendage kaltsiumi, magneesiumi sisaldavate toodete kasutamist.\nTehke mitu treeningut päevas, eriti kui teil on istuv töö.\nValige valesti padi (peaks olema madal) ja madrats (ei tohiks olla pehme). Järgige kaela asendit une ajal: kaela nurk peaks olema vähemalt 15 kraadi.\nUjuda kuuma duši all vähemalt 10 minutit päevas.\nSpetsialistidele, kes sporti ei meeldi, soovitatakse regulaarselt joogat praktiseerida.\nParem on jõusaalist loobuda. Kulturismi tegevused võivad halvendada tervist.\nKuidas ravida osteokondroosi lapse kandmisel? Loomulikult peate piirduma narkootikumide kasutamisega. Aidake salve loodusliku koostise ja rahvaprotseduuride abil. Pidage meeles! Raseduse ajal on igasugused kahjustused (nt kuumutamine) keelatud.\nKas noortel meestel on osteokondroos? Nagu täiskasvanud ei veenda ennast, et varajased noorukid omandavad selliseid haigusi, on neid sagedamini vaadeldud. See võib areneda sündinud või saanud kõhre ebaõnnestumise tagajärjel.\nKaela soojendamise haiguse ägenemise korral on see keelatud, sest see võib põhjustada ödeemi suurenemist.\nKäesolevas artiklis käsitleti mitte ainult põhikontsepte, vaid ka tõhusaid meetodeid emakakaela osteokondroosi raviks. Nad aitavad toime tulla valu, tunda end mugavalt ja kindlalt kõikjal, kus te olete.\nLumbosakraalse radikuliti põhjused, sümptomid ja ravi\n2. astme emakakaela osteokondroos\nKuidas selgroog kumerust korrigeerida: kõrvalekallete liigid ja põhjused, patoloogia ravi ja ennetav hooldus\nKuidas ravida lülisamba lülisamba katkust\nMiks mu seljavalud on naiste ja meeste nimmepiirkonnas ja mida peaksin tegema ravi saamiseks?\nEmakakaela skolioosi sümptomid ja ravi\nSümptomid Atlanta dislokatsioon, ravi\nMe õpime, mida teha koos emakakaela lülisamba valu\nOsteokondroosi põhjustatud lülisamba rikked näitavad, et organismi erilised ained näitavad, et haigus on ilmnenud ja vajab abi. Signaal on seljavalu.\nKuidas ravida lülisamba osteofüüte


Ott Leplandi fännide foorum • Vaata teemat - Ott Lepland: Raha pärast ma ei esine\nTänane kuupäev 24 Veebr 2019, 08:31\nOtt Lepland: Raha pärast ma ei esine\nTeema pealkiri: Ott Lepland: Raha pärast ma ei esine\nPostitatud: 04 Jaan 2014, 14:47\nPikk intervjuu: "Raha pärast ma ei esine"\nhttp://www.postimees.ee/2650716/ott-lep ... a-ei-esine\nTeema pealkiri: Re: Ott Lepland: Raha pärast ma ei esine\nPostitatud: 04 Jaan 2014, 14:54\nOtt Lepland avaldas juba meie esmakohtumisel muljet. See juhtus nüüdsest veidi rohkem kui neli aastat tagasi. Ta oli jõudnud superstaarisaates nelja parima hulka. Saate produtsendid kutsusid mind jagama verinoortele artistidele nõu, kuidas alalõpmata midagi põnevat, erilist, intrigeerivat otsiva meedia hambus ellu jääda.\nVõrreldes kolme konkurendiga avaldas Ott Lepland mulle sügavat, koguni jahmatavat muljet, esitades äärmiselt asjalikke ja teraseid küsimusi. Juba toona ei tekkinud kahtlust – ja ausõna, see ei ole tagantjärele tarkus –, et tegemist pole lihtsalt järjekordse noore lauljaga, kelle tähelend kestab vaid nii kaua, kuni kestab saade. Leplandis oli sisu. Suurt ja sügavat sisu .\nPostitatud: 04 Jaan 2014, 16:28\nJa ajaloo meenutuseks meile taas see muljekild, millele ajakirjanik Priit Pullerits oma tänases artiklis viitab, ja mille ta üllitas tookord kohe päev pärast Oti saatevõitu - Oti-teema mis ajakirjanikule muljet valdas, algab artikli 4. lõigust:\nhttp://suusk.blogspot.com/2009/12/pulle ... ri-ei.html


Vihane jõuluvana mäng\nTasuta jõulud internetis mäng Jõuluvana viskamine vastu lumememm. Kui teile meeldib populaarne mäng vihane linnud, täna me toome jõulude versioon, kus Jõuluvana tuleb käivitada õhku Müüa linnuseid jõulude mänguasjad. Rudolph põhjapõder aitab liikumas teid Müüa snowmen. Teritama teie eesmärk ja saad läbida kõigil tasanditel.\nSee mäng on mängitud 7298 korda onlain. Edetabel 1 parimad mängud.\nMängitud 7298 korda\nJõulud vihane linnud stiilis mäng, vihane jõuluvana, jõuluvana on viskab vastu hoone lumememm, nagu vihane linnud vastu sead.\nMis see on mäng umbes? See on tasuta mäng nimega Vihane Jõuluvana oma brauseri ilma alla laadida ega installeerida midagi, see on täiesti usaldusväärne. Sellel kodulehel on sul võimalik mängida tasuta seda Jõulud flash mäng nimega Vihane Jõuluvana. Ja pidage meeles, see on tasuta mäng nimega Vihane Jõuluvana ja see on seotud Jõulud. Meie uus mäng Vihane Jõuluvana on üks parimaid mänge Jõulud leiad ja saad jagada seda oma sõpradele ja kontaktid sotsiaalseid võrgustikke. See on online mäng ja video mängu nimega Vihane Jõuluvana et kutsume teid mängida, nautida ja õppida seda samuti jagada oma kommentaarides ja oma sõpru sotsiaalseid võrgustikke.


Robert Jürjendal jätkuvalt rõõmu allikatel — Sirp\nRobert Jürjendal. Balm Of Light (Valguse palsam). Robert Jürjendal (kitarrid, elektroonika, hääl), Signe Jürjendal (vokaal), Anti Jürjendal (tšello) ja Iti Jürjendal (klavessiin). © 2015 Robert Jürjendal.\nKaks aastat tagasi ilmus oma innovaatilisuse poolest silmapaistva, meie ühe tuntuma kitarristi Robert Jürjendali esimene, kuldse värvikujundusega ja ka muusikaliselt kuldses värvigammas sooloalbum „Rõõmu allikas“ („Source Of Joy“, Unsung Records 2013). Ning juba toona musitseeris plaadil koos Robert Jürjendaliga peale teiste silmapaistvate pillimeeste (nt Riho Sibul, Arvo Urb, Aleksei Saks) ka tema poeg, noor tšellist Anti Jürjendal. Ent Robert Jürjendali värskeima sooloplaadi „Valguse palsam“ salvestusel on tema kaasmuusikutest perering saanud täiendust veel abikaasa Signe Jürjendali (vokaal) ja tütar Iti Jürjendali (klavessiin) näol. Kuna peale Jürjendali-nimeliste interpreetide me plaadibukletil teisi muusikuid seekord ei kohtagi, näib äsja ilmunu olevat omamoodi muusikaline perekonnaalbum.\nÜtlesin „näib“, kuna plaadi keskmes domineerib mõistagi ikka Robert Jürjendali novaatorlik, elektrooniliste värviefektidega avardatud kitarrimäng ja fantaasiarikas, heakõlaline helilooming. Erandiks vaid lugu „My Day Passes Away“ ehk „Mu päev lõpeb“, mille põhimeloodia autoriks on plaadibukletil märgitud Terese Österberg.\nNiisiis, Robert Jürjendal ja tema uus CD. Olgu öeldud, et ma ei hakka tema kahte sooloplaati omavahel võrdlema, kuid mõni üldisem paralleel, näiteks muusika emotsionaalne toonus ja lugude seadete läbipaistvus, on siiski mingis mõttes kõrvutatav.\nKuigi kahtlen, kas kuulajale tuleb ilmtingimata anda plaadiümbrisel kätte „võti“ muusika kuulamiseks, on Jürjendal seda siiski teinud. Ümbriselt leiab kaks suunavat märkust: kõigepealt „Jaanuaris 2015 paistis päike Eestis vaid 19 tundi“ ja pisut allpool „Käesolev album on pühendatud kõigile valgusejanulistele“. Tõsi on, et tund salvestatud muusikat albumil „Valguse palsam“ on (küll paari erandiga) hästi positiivne, mažoorselt nautlev ning kõlaliselt läbipaistev, helge ja valgusküllane.\nÜks asi on plaadi ilus tervikmulje, ent teise kriteeriumi võib võtta ka pisut detailsema, iga lugu eraldi põhimõttel. Neid parameetreid omavahel ühildades tundus mulle, et Jürjendal on koondanud plaadile ridamisi muusikalisi „valguse eskiise“ – valgustuslikke seisundeid, kus n-ö hetk ja peatumine tunduvad olevat tähendusrikkamad kui näiteks aeg ja kulgemine.\nMis on „hetk“ muusikas? Ühe võimalusena kindlasti kooskõla ja see tundub selle albumi põhjal väga oluline olevat ka Robert Jürjendalile. Päris mitmes kompositsioonis võib siin kuulda huvitavaid ja kõnekaid harmooniajärgnevusi. Näiteks loos „Päikesest valgustatud II“, mille pidevalt muutuvaid, „kosmiliselt“ püsituid kooskõlasid võib endale kujustada kui galaktikate ringkäiku universumis Hubble’i teleskoobist nähtuna, või selle loo „kaksikvenna“, plaati alustava „Päikesest valgustatud I“ veidi bluusiliku koloriidiga jutustavalt eepilised harmooniad.\nKuid ergav päike võib iga maastiku muuta pikapeale lõõskavaks kõrbeks, seega leiame ka Jürjendali plaadilt märksa varjulisemaid ja pilvisemaid lugusid. Näiteks „Muutumised“ algab kui akustiliste kõladega vanamuusikaviiteline madrigal, kuid kujuneb minimalistlike korduste tõttu postmodernseks muusikaks. Või siis albumi lõpukompositsioon „Protuberantsid“, mis näib moodustuvat mitmesuguste kooskõlade „loidetest“ (seda „protuberantsid“ astronoomias õigupoolest tähendavadki). Siin kuuleb (lõpuks ometi!) ka King Crimsoni laadis karmi kõlajõudu ja robert-frippilikult „särisevat“ kitarri-sound’i. Kui juba paralleelide tõmbamiseks läks, siis ei saa jätta mainimata sedagi, et Robert Jürjendali kitarr koos Iti Jürjendali klavessiiniga manavad loos „Une metsadest kevadesse“ esile helimaalingu, mille kõlaline atmosfäär meenutab ansambli Yes loo „Turn of the Century“ muusikalis-eleegilist poeetikat (plaadil „Going for the One“, 1977).\nKokkuvõtteks võib öelda, et kõigile valgusejanulistele (nagu plaadiümbrisel lubatud) on Robert Jürjendali uus album kahtlemata väärt kuulamine ning sobib tõenäoliselt ka vähem „janustele“, isegi kui mõni lugu jääb pisut eskiislikuks. „Valguse palsam“ oma positiivse sõnumiga on kindlasti üks rõõmu allikaid.


Kööginurgaga hotellitoad National Soldiers Home'i ajalooline rajoon | Hotels.com\nNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon hotellid – Milwaukee\nHotellid – kööginurgaga – National Soldiers Home'i ajalooline rajoon, Milwaukee\nkööginurgaga hotellid, lähim orientiir National Soldiers Home'i ajalooline rajoon\nMilwaukee kesklinnNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 4,8 km\nThird Wardi ajalooline linnajaguNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 5,8 km\nWestownNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 5,6 km\nWashington HeightsNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 5,1 km\nFifth WardNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 5,6 km\nThird Wardi ajalooline linnajaguNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 6,1 km\nThird Wardi ajalooline linnajaguNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 6 km\nThird Wardi ajalooline linnajaguNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 5,9 km\nMilwaukee kesklinnNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – 5,1 km\nMilwaukee – veel vaatamisväärsusi\nMiller Park (pesapallistaadion) on suur spordikompleks vaid 5,3 km kaugusel kesklinnast, kus alati toimib midagi huvitavat. Kaldapealsed on siin otsekui loodud jalutamiseks ja päikeseloojaku nautimiseks. Kui Miller Park (pesapallistaadion) sulle meeldib, siis võivad samas lähedal asuvad Fiserv Forum ja Milwaukee Mile'i ringrada samuti sulle huvi pakkuda.\nThe Rave-Eagles Club on populaarne vaatamisväärsus 3 km kaugusel südalinnast ja tuleks kindlasti üle vaadata, kui sinu järgmine sihtkoht on Milwaukee. Kaldapealsed on siin otsekui loodud jalutamiseks ja päikeseloojaku nautimiseks. Lähemas ümbruses on teisigi etenduspaiku, näiteks Riverside Theater (kontserdimaja), Pabst Theater (kontserdimaja) ja Milwaukee teater.\nPotawatomi Bingo Casino on populaarne vaatamisväärsus 2,4 km kaugusel südalinnast ja tuleks kindlasti üle vaadata, kui sinu järgmine sihtkoht on Milwaukee. Kaldapealsed on siin otsekui loodud jalutamiseks ja päikeseloojaku nautimiseks.\nWauwatosa ootab lahkelt ka kõiki ostuhuvilisi, keda kindlasti ei jäta külmaks Mayfairi ostukeskus. Kaldapealsed on siin otsekui loodud jalutamiseks ja päikeseloojaku nautimiseks.\nTuntud etenduspaikadest väärib kahtlemata mainimist Riverside Theater (kontserdimaja) (asukoht – Westown). Kaldapealsed on siin otsekui loodud jalutamiseks ja päikeseloojaku nautimiseks. Lühikese jalutuskäigu kaugusel on teisigi etenduspaiku, näiteks Pabst Theater (kontserdimaja), Marcuse esituskunstide keskus ja Milwaukee Repertory Theateri teatrimaja.\nNational Soldiers Home'i ajalooline rajoon – rohkem teavet\nKööginurgaga hotellitoad National Soldiers Home'i ajalooline rajoon – Hotels.com abiga on mugav leida sobiv kööginurgaga hotellituba National Soldiers Home'i ajalooline rajoon, võrrelda tubade hindu ja kohe vaadata vabade kohtade olemasolu. Meie veebilehel on imelihtne leida ja broneerida sobiv kööginurgaga hotellituba National Soldiers Home'i ajalooline rajoon. Iga hotelli kirjeldus on varustatud kaardiga. Oleme lisanud ka külastajate hinnagud ja pikemad arvustused. Meie kliendiprogrammiga Welcome Rewards liitudes teenite iga 10 öö eest 1 öö tasuta.


Osta villavisket, 100 x 140 cmHUG ME MORE'parima hinnaga koos kohaletoimetamisega | online pood Treasure Box\nVillavisk, 100 x 140 cm 'HUG ME MORE'\nVaikepealkiri - € 40\nTraditsioonide maagia taasavastamine ...\nVenemaa vanima tehase (est 1887) toodetud tekid. 100% Uus-Meremaa talled vill, traditsioonilised tehnoloogiad, keemiline töötlus puudub. Vill on tuntud oma soojuse ja kortsukindluse ning niiskust imavate omaduste poolest. Natuke toorest kangast, aga ... mida rohkem te seda kallistate - seda pehmemaks see muutub.\nSee soe ja hubane kvaliteetne tekk jääb teie (või isegi teie lastelaste) juurde igaveseks.\n100% Uus-Meremaa tallede vill\nkeemiline töötlus puudub\nsoe, hubane, kvaliteetne


Avita uue õppematerjali koolitus\nPipa on Kolm Sept 07, 2011 11:03 pm\nKas keegi käis teist koolitusel, kus tutvustati uut 1. klassi õppekirjandust? Mis seal räägiti? Oli kasulik?\nRe: Avita uue õppematerjali koolitus\nLaura on Nelj Sept 08, 2011 12:16 am\nKäisin, mine ka Kasulik on, sest näed ära uue aabitsa (kui veel näinud ei ole), saad selle ka koju kaasa. Näed ja saad endale matemaatika ja loodusõpetuse. Terve portsu kraami ühesõnaga. Autorid on kohapeal ja räägivad mida ja miks. Üleliia põnev pole aga raisatud aeg ka ei olnud. Kus Sa uut koolitusinfot näinud oled? Mul keegi tahab minna Tartus aga pole infot veel kusagil leida...\nPipa on Nelj Sept 08, 2011 3:47 am\nMa ei saanud kahjuks koolitusele minna, sest olin tööl. Uut koolitust ka tulemas pole. Mõtlesin, ehk keegi jagab infot millest seal räägiti. Olen 1.klassi õpetaja ja mulle on aabits ja matemaatika väga võõrad. Minu klassile on raamatud suhteliselt rasked. Ei mõista ka mina, mis on autorite idee ja milline metoodika soovitus..\nLaura on Nelj Sept 08, 2011 7:04 am\nPipa kirjutas: Ma ei saanud kahjuks koolitusele minna, sest olin tööl. Uut koolitust ka tulemas pole. Mõtlesin, ehk keegi jagab infot millest seal räägiti. Olen 1.klassi õpetaja ja mulle on aabits ja matemaatika väga võõrad. Minu klassile on raamatud suhteliselt rasked. Ei mõista ka mina, mis on autorite idee ja milline metoodika soovitus..\nMetoodika ja idee oli selline, et see uus tume aabits on mõeldud lugevale lapsele, edasijõudnutele ja ilmselt siis koolikatsetega kooli saanud "tublimatele" lastele. Tavalisele segatasemega juntsude klassile see ei sobigi. Kui aga on muid metoodikateemalisi küsimusi siis koliks ehk avita teema alt kusagile edasi ja lobiseks isuks, siin on VÄGA suurte kogemustega õpetajaid ka luuramas (ja ka noori kellel on juba tiir esimesega selja taga), kindlasti oskaks keegi kaasa rääkida kui mure või mõtslisklus on.\nPipa on Püh Sept 11, 2011 5:16 am\nMeil on tavaklass ja väga ebaühtlase tasemega. Selle õpikuga on nii raske. Ta on küll huvitav, aga lastele on raske.\nkirsi on Esm Sept 12, 2011 1:12 am\nJa liitklasside peale pole üldse mõeldud..........Kuidagi väga segane aabits.....võtab harjumine aega......


Ma olen selline inimene, et ma ei armasta uusi asju. Vahepeal ma isegi imestan, kuidas ma nuppudeta mobiiltelefoniga nõustusin. Ma harjun ka uute asjadega hirmus aeglaselt, et Carmen pahatihti pööritab silmi, kui ma Telia TV terve menüü läbi kammin, et kanalit vahetada (issand jumal, vajuta lihtsalt vasakut nuppu! :D)\nToidu tellimise osas ma olen ka ikka vanakoolivend. Tahan inimese kombel helistada (või äärmisel juhul netis tellimuse esitada) ja kullerile sularahas maksta. Ma käisin hiljuti Kadrioru restoranis söömas ja sain pärast külastust kingituseks sooduskoodi, et telli Woltiga ja saad 7 eurot tellimuselt alla. Kuna marimell neid ka kogu aeg reklaamib, siis ju sealt ikka süüa saab.\nMinu jaoks üldiselt on sellised lehed megakahtlased, kus sa pead oma krediitkaardiandmed panema ja kolm veretilka ristteel loovutama. Teate ju küll, paned kuskile imelikule lehele oma krediitkaardiandmed ja järgmisel päeval vaatad pangast, et oled tellinud surrogaatema Ecuadorist ja kaks elusat pingviini, hinnaga viis tonni per pingviin. Aga nagu öeldud, kuna juba teised reklaamivad, ju on siis õige asi. 😀\nIgatahes läksin siis sinna lehele ja täitsin kõik vajalikud asjad ära. Tellisin toidu ära ja vaatan, et huvitav, ikkagi läheb ju täishinnaga. Millal see 7 euri maha läheb? Vaatasin AUSALT hoolega kõik lahtrid üle ja soodukast pole juttugi. Mõtlesin, et no okei, võibolla siis järgmisel lehel rakendub sooduskood, vajutasin järgmisele lehele ja tellimus oli esitatud! Täishinnaga. Isegi enne kinnitamist ei küsitud, et kas sa oled ikka täiesti kindel, et kana tikka masalat tellida tahad, äkki ikkagi lähed poodi ja ostad midagi?? Tavaliselt ju ikka küsitakse enne kinnitust, kas oled kindel.\nMingit tühistamisvalikut ka ei olnud.\nAll oli mingi number ja helistasin siis sinna, et uurida, miks soodukas maha ei läinud ja tuli välja, et see on hoopis restorani number, helistage Wolti. Ma vannun jumala nimel, et ma lugesin terve nende kodulehe läbi ja seal mitte kuskil ei olnud numbrit. Ma pidin isegi Mari-Leenult küsima, et mida värki, kas neil numbrit ei olegi?\nMari-Leen, vana kala, ütles kohe, et kirjuta äpis neile, nad kohe vastavad. Wtf, ma tellisin üldse kodulehelt, mul pole mingit äppi 😀\nKirjutasin siis neile meilile… igaks juhuks inglise keeles, sest see on mingi välismaa värk, kõik tekst ingliskeelne. Mingi Ivan vastas siis mulle suht minuti jooksul, et ma ei pannud mingit linnukest, et ma tahan oma 7 eurot krediiti kasutada. Et järgmine kord ma kindlasti tehku seda. Kle, Ivan, sorri, aga järgmist korda küll ei tule. Ma tulingi siia aint sooduka pärast ja seda ka ei saanud. 😀 Ma suht kindel, et siukest nuppu seal küll ei olnud, et kas ma tahan soodustust või ei taha. Loog ju, et tahan.\nMitte et ma nagu mingi rott oleks, et oma seitset euri igatseks, aga samas igatsen küll 😀\nloomakaitsjad, mis me kisame? pandasid on niikuinii alles aint kaheksa ja kõik on isased\tAasia maitsed\n26. oktoober 2017\t@ 22:59\nolen ka kasutanud wolti, aga äpiga ja pm sealt saad siis minna rippmenüüst valida enter a promo code vms ja kui siis selle oled sisestanud, lähed tellima ja siis tellimust kinnitades on mingi linnuke, et kasuta wolt krediiti vms, kas sisestasid selle koodi juba alguses?? 🙂\n27. oktoober 2017\t@ 00:38\njaa, kohe liitudes\n3. november 2017\t@ 18:47\nolin seda postitust ja kommentaare lugenud, aga 7€ “vajas kasutamist” ja astusin ikka samale rehale, kuigi sisestasin koodi ja panin linnukese, et soovin selle ära kasutada. vahepeal, aga panin telefoni pooleks tunniks kõrvale ja võibolla nende jaoks natuke pikalt, et sooduslinnuke lendas vahepeal minema, kuigi muud asjad olid ootamas kenasti, valitud road jne. sain neilt kirja, et pean koodi kindlasti enne sinise asja libistamist ära panema. miskipärast ma ei saanud seda üle kontrollida enam ja uuesti seda kohta ei näinud. võibolla veebi kaudu on lihtsam, aga äpp jäi eile segaseks. kood ise jäi minu arvele alles.\n28. oktoober 2017\t@ 21:06\nMul oli sarnane juhus. Alguses hakkasin üldse tellima sellepärast, et lubati 10 eurot krediiti, tegin ka tellimuse ära, nii et seda promokoodi kohta kuskil ette ei tulnud ja läks täishind. Tavaliselt ikka tuleb enne tellimuse esitamist koodi koht ja ma ei tulnud selle peale, et tuleb ENNE too lahter üles otsida. No okei, otsisin selle koha pärast veebilehelt üles ja sisestasin oma koodi, mille peale teatati, et kood enam ei kehti. Hm. Tuli meelde marimelli kood, sisestasin paari päeva pärast selle. Teade: kehtib ainult enne esimest tellimust. No minge… Vihale ajab selline asi ju, põhimõtte pärast juba ei telli enam sealt. Isegi kui neil on sellised asjad kogemata, siis vägisi kipub jääma mulje, et tahavad tõmmata.\n29. oktoober 2017\t@ 15:02\nMa vaatasin pulli pärast uuesti, et kas ma tõesti ei märganud seda koodi kohta. Saadeti screen woltist, et kus ma peaks panema valiku, et kasutan seda seitset euri. Minul seda kohta ei olnudki.\n1. november 2017\t@ 16:34\nMul on ka paraku Woltiga mitu negatiivset kogemust olnud, aga alternatiivina julgen soovitata tellitoit.ee teenust. Neil on suurem valik, kuna nad ei võta toitlustajatelt nii suurt vahendustasu ja neile saad ka maksta alles siis, kui toit käes 😉


Reedel toimub Pärnus igakuine Triobet Live | PokerNews\nReedel, 6. novembril kell 19:00 viiakse Port Arturi kaubanduskeskuses asuvas Grand Prix kasiinos läbi 50-eurose osalustasuga Triobet Live Pärnu, mis on üks Eesti populaarsematest väljaspool Tallinnat toimuvatest igakuistest pokkeriturniiridest. Kahefaasiline online-kvalifikatsioon vältab kuni 5. novembrini.\n3. ning 4. novembril toimuvad Triobetis igapäevased €1,10 osalustasuga turniirid, mille kaks parimat lunastavad pileti 11-eurose sisseostuga finaalsatelliidile. Mängitakse 5-minutiliste tasemete ning 1000 stardipunktiga. Esimese 30 minuti jooksul on võimalik sooritada piiramatus koguses juurdeoste (a’ 1000 punkti) ja/või add’on (3000 punkti). Hiline registreerimine kestab 15 minutit, samuti on lubatud kahekordne sisseost.\n11-eurose sisseostuga finaalsatelliit viiakse läbi 5. novembril 3000 stardipunkti ning 9-minutiliste tasemetega. Freezeout-turniiri parimatele garanteeritakse vähemalt viis 50-eurost Triobet Live Pärnu piletit.\nKõik Triobet Live Pärnu satelliitturniirid algavad kell 20:00. Need on võimalik leida Triobeti lobbyst läbi Tournaments > Satellites > Triobet Events.\nTriobet Live Pärnu pokkeriturniiril pääseb koheselt laudadesse kuni 50 pokkerisõpra, ülejäänud aga läbi hilise registreerumise, mis kestab 200 minutit. Võistlejad alustavad turniiri 10 000 stardipunktiga ning mängitakse 30-minutiliste tasemetega. Samuti on lubatud ühekordne re-entry.\nLisaks Pärnu live-turniirile ning kolmandate Tartumaa meistrivõistluste online-kvalifikatsioonile võõrustab Triobet täna ja homme ka online-pokkeri Eesti meistrivõistlusi (OPEM), garanteerides kolmel turniiril kokku vähemalt 10 000 eurot auhinnaraha.\nViimased satelliitturniirid, mis võimaldavad võita OPEM turniiripileteid märksa soodsamalt, toimuvad täna ning homme õhtul. Kõigil kolmel allesjäänud satelliitturniiril on garanteeritud vähemalt kaks 215-eurost high-roller turniiri piletit homme õhtuks.\nLähipäevade satelliitturniirid Eestis toimuvatele üritustele\nTriobet garanteerib teisipäeva õhtul 10 Pärnu turniiripiletit 17