Sissejuhatus Porthoselt endalt võiks välja näha umbes selline:”Mängisime parajasti ema ja vendadega üksteise mahamurdmist, kui meie õuele keeras sinine auto, millest välja tulnud inimestele peremees eriti lahkelt “Labas dienas” ütles. Ei tea, kas see tähendab, et nad on mingid tähtsad tegelased või lihtsalt oli peremehel rõõm neid näha? Lähen igaks juhuks nuusutan nad üle, tunduvad kuidagi tuttavad olevat. Ohhoo, nad on isegi nõus meiega mahamurdmist mängima, lahe!\nEmale tundus see auto aga hiiglama kahtlane. Ta käis seda mitu korda mõtliku näoga lähemalt uurimas enne kui rahunes. Siis tõsteti mind autosse ja ma olin selle üle väga uhke, sest teised vaatasid kadeda näoga pealt. Alguses oli see täitsa põnev, aga kui auto sõitma hakkas ja teised maha jäid, ehmatasin hullupööra. Müriseb, raputab, lõhnab veidralt ja ümberringi ainult võõrad, appiii! Hirmus oli. Hakkasin päris nutma. Üks inimene püüdis mind lohutada, aga mis on pai või närimiskont omaenda empsi ja vendade kõrval, ümmargune null ma ütlen. Varsti õnneks enam nii hirmus ei olnud, sest väljas vilksatasid mööda asjad, mida ma polnud varem näinud ja pai oli ka üsna mõnus. Kui veel metsas peatus tehti ning ma juua, pissida ja ringi lipata sain, ei olnudki edasine enam nii hull, kui alguses paistis. Aga nutma ajas vahepeal ikkagi.\nSõit oli pikk ja peatusi üsna mitu. Lõpuks ma olin kõigest uuest nii väsinud, et otsustasin—tulgu, mis tuleb, mina igatahes jään magama. Ja edaspidi las peab minu päevikut hoopis inimene.”\nHeakene küll, eks ma kirjutan edaspidi seda päevikut ise, sest koerale sõnu suhu panna on raskem kui ma alguses arvasin :)\nKoju saabusime eile hilisõhtul. Piiride ületamine läks lihtsalt, ei tahetud näha ei lemmikloomapassi ega lemmiklooma ennastki. Tutvustasime Porthosele peret, maja ja aeda. Seni, kuni inimesed vaateväljas olid, oli kutsikas üsna rahulik, kuid üksi jääma polnud ta eriti nõus. Lõpuks jäi siiski esikusse magama, kuid paari tunni pärast üles ärgates läks lahti kõvemat sorti kontsert. Käisime teda paitamas ja pakkusime, kas ta tahaks näiteks Vanilla Ninjasse taustalauljaks minna, aga Porthos ei arvanud meie lollidest naljadest midagi, vaid nuttis vahelduva eduga terve öö. Ka täna on hirm üksijäämise ees alles üsna suur, katsume siis kordamööda uut beebit hoida ja lohutada. Õnneks on nutuhoogude vahelt juba näha ka tema päikeselist iseloomu, mänguhoos hüppab meil siin ringi tore, rõõmus ja heasüdamlik mõmmik.\nKasvataja andis meile toidu ja söötmisjuhendid kaasa koos hoiatusega, et kutsikas on ülisuure isuga. Täna pole küll isupoegagi märgata, koer limpsib ainult krõbinate pealt natuke sooja piima ja kogu lugu. Aga küll ta ise teab paremini, millal sööma hakata.\nTäna ööseks võtame ta tuppa magama, panin ka enda jaoks madratsi põrandale, et väiksema vaevaga Porthosele tema raskel ajal “sõbra õlga” pakkuda.\nÖö oli üllatavalt rahulik, Porthos magas õiglase und ja ei niuksunud, ainult ohkas aeg-ajalt kogu südamest, kui oli pikutamisega uude kohta kolinud.\nTuppa ta ei pissi, hakkab ärevuses ringi tatsama ja eks siis lähme õue. Tänane esimene pissikas oli kell kolm öösel, teine kell kuus. Peale kuut ta enam edasi magama nõus polnud ja üksi aias olema ka mitte. Hmm, tavaliselt ma magan katkestamatult kella kümneni ja võimaluse korral ka kauem, kas nüüd algabki uus elu - öökullina?\nSöögiga on juba parem lugu, hommikul ärgates limpsib krõbinatelt piima ära, siis teen natuke hommikusi toimetusi ja lähme pikemale jalutuskäigule. Sealt tagasi tulles sain juba aru, mida kasvataja mõtles, kui ütles, et kutsikad on suure isuga :D Igatahes on tore teda lõpuks rahulikult ja isukalt söömas näha.\nÜksi aeda jäädes hakkab koerapoiss jälle viiulit kääksutama, meie enda poolest võiks ta ju seal natuke omaette lärmi lüüa, aga naabritest on kahju. Nii ma siis istungi aias pingikesel päikese käes ja loen ning kuts jälgib mind silmanurgast.\nMeie poolt välja pakutud uhkest kuudist ei arva Porthos tänaseni midagi. Pigem keerab ennast paljale maale kerra või magab nohisedes põõsa alla uuristatud mullaaugus. Naabrimees käis mõõtmas ja ütles, et kuudi sissekäik asub veesoonel ja sinna koer ei hakkagi minema. Ootame siiski ümberpaigutamisega mõne nädala, äkki ühelt maalt võtab omaks, kuna “magamistuba” jääb neutraalsele pinnale. Panin koera poolt kaevatud aukudesse heina, et ta päris paljal maal ei magaks. Sama on ka kuudis sees, äkki ühel heal päeval jõuamegi nii kaugele, et kutt magab öösel kuudis. Saab see vast alles õnnepäev olema! :D\nPorthos jalutab rihma otsas nagu vana mees—ei teinud väljagi, kui kaelarihma kaela panime. Jalutusrihma peale kortsutas küll alguses pisut kulmu, aga rõõm jalutamaminekust kaalus mossitamiseisu üles. Phuh, see läks küll kergelt! Järjekordne positiivne üllatus, olin valmistunud hullemaks.\nAuto pagasiosas ta sõita ei taha, õigemini ma ise ei suuda pagasiruumi luuki niiviisi kinni lükata, et tal ükski kehaosa vahele ei jääks. Seetõttu ostsime loomakliinikust spetsiaalse veekindla tagaistmele laotatava teki, mis haakidega peatugede külge pannakse. Traksidega turvavöö külge kinnitatuna istub ta seal nagu vannis, ning kõik asjaosalised on rahul. Ostsime ka suure koti Royal Canin Giant Baby-dog toitu, et seda kasvataja poolt kaasa antud toiduga tasapisi segama hakata, kuna soovitatud toitu Eestis ei müüda. Krõbinatele lisaks saab ta mõnikord ka lihasaaduste, köögiviljade ja lõheõliga teraviljaputru - kõik läheb alla, mitte küll kohe kui ette pannakse, aga mõne aja jooksul tühjeneb toidukauss justkui võluväel.\nAvastasime, et kutsa kasukas jalutavad kirbud ringi. Tegime turjalemääritava kirburohuga tõrjet, eks näis, kas/kuidas mõjub. Loomaarst andis küll julgustavaid lubadusi, et vähemalt kuuks ajaks on kirbumure murtud. Tahaks loota.\nÕhtuse tuppatulemisega seoses on ta juba edukalt ära õppinud, et kohe tuppa tormata ei tohi. Istub uksematile maha ja ootab, kuni süles vannituppa viiakse - “käpad puhtaks, käpad puhtaks” tasandil oskab ta juba eesti keelt. ;) Aga üldiselt tahaks, et toas magamine võimalikult ruttu lõpeks, märja koera lõhn toas on selline… nohh… harjumatu asi.\nKõikvõimalikest närimisobjektidest meeldis Porthosele tänaseni kõige rohkem kuivatatud pullipeenis. Seda oli ta nõus nätsutama tundide kaupa, endal õnnis nägu peas. Oleme igasuguseid närimisasju erinevatesse kohtadesse laiali pannud, et koeral huvitav oleks. Üks neist asjadest on mahlakaid aroome eritav suur kuivatatud seakõrv. Seda Porthos alguses natuke nagu pelgas. Kui kõrv talle tee peale ette jäi, siis alguses võpatas, siis tardus ja seejärel hakkas ümber kõrva konnahüppeid tegema ja bassihäälega haukuma. Aga ligineda ei söandanud. Täna sai ta lõpuks oma hirmudest jagu ja nüüd nätsutab kõrva tõelise andumusega. Vahepeal, kui ära tüdineb, siis kaevab käppadega pojengipõõsa alla augu, paneb oma väärtusliku seakõrva sinna põhja ja seejärel lükkab ninaga kuhja jälle kinni. Päris usinasti triigib oma koonuga, et kaevandatud koht kellelegi näha ei jääks. Seejärel jookseb mõne tiiru õues ringi, aga süda vist ei anna rahu—läheb mõne minuti pärast kaevab oma kraami jälle välja ja matsutab edasi. Loomulikult näeb ta ise sealjuures välja nagu söekaevur, valge rõngas koonu ümber on ainult õrnalt aimatav :)\nHääl on tal võimas. Võiks arvata, et paarikuune koer suudab ainult peenikese tenoriga klähvida, aga Porthosel on juba praegu kõlav bassihääl. Eriti ta seda just demonstreerima ei tõtta, haugub ainult siis, kui keegi väravast sisse tuleb, tänaval kõndivad kahe– ja neljajalgsed ei tundu olulised. Võõra võib see A U H H—W A A U H H H ju korraks ära ehmatada, aga kui ta taipab seejärel Porthosele “pluti-pluti” teha, on kutsika süda võidetud ja üritab tulijale käppa anda. Räägime talle, et viisakus viisakuseks, aga päris igaühega südamesõbraks ka ei maksa saada :D. Aga see osa eesti keelest on talle veel täiesti mõistetamatu.\nÜksijäämise hirmudest on Porthos kenasti üle saanud, oma aedikus ta eriti olla ei taha, kuid kui terve aed tema päralt on, siis kimab üsna õnnelikuna ringi. Kas või ihuüksi - pole probleemi. Aed meil väga hästi just kindlustatud ei ole, tagant aiast saaks ta hea tahtmise korral heki vahelt läbi pugeda, aga see ei tundu teda huvitavat. Kutsal on oma kindel marsruut, kus ta tatsab, ja kindlasti hõlmab see regulaarset kompostihunniku kontrolli.\nInimene on Portokale suur iidol. Kõik, mida inimene teeb või sööb, on maailma parim. Kui aias õuna süüa, siis vaatab Porthos sööjat täpselt sellise pilguga - "oo, just see, mida sa sööd, on minu unistuste õun..." Loomulikult on ta erakordselt rõõmus, kui õunasüda talle närimiseks antakse. Pool õuna - veel vägevam. Pirnidest ma üldse ei räägigi.\nEile sadas maha esimene vihm, mida Porthos oma elus nägi. Päris korralik padukas. Esialgu arvas ta nähtavasti, et keegi loobib teda millegagi ja püüdis lõugade lõksudes kõiki ülevalt sadavaid vihmapiisku kinni püüda. Mõne aja pärast loobus ja keeras ennast maja seina äärde paljale mullale allaandnult magama. Aga läheks näiteks kuuti vihma eest varju - mkmm, hoidu taevas selle eest, seda küll mitte. Oleme kuuti närimiskraami ja mänguasju peitnud - ei midagi, läheb sisse, otsib üles, toob välja ja selleks korraks on kuudihuvi jälle möödas. :(\nOktoobri keskel on teine vaktsineerimine + marutaudivaktsiin ning pärast seda hakkame kutsikate suhtluskoolis käima. Senikaua peab kutsikas metsas käbidega või tagaaias varestega suhtlema. :) Suhtlemisvajadus on tal suur ja inimese lähedal olemise vajadus veel suurem. Eriti hommikuti on ta nii ärevil ja energiat täis, et poeks kas või püksisäärest sisse, sest terve öö on ju sisuliselt ilma suhtlemata möödunud. Magab ta ikka koridoris, aga hommikupoole ööd teeme niuksumise peale välisukse lahti, et ta saaks iseseisvalt sisse-välja pendeldada, keegi ei viitsi ju ometi nii varakult kohe täie auruga koeraga tegelema hakata. Öine niuksumine on ikka veel kergelt päevakorras, aga mis seal ikka, kuts ju alles tita kah.\nOhhoo, Porthos käib vist oma kanaleid kaudu salaja lugemas, mida ma siia kirjutan. Igatahes täna päeval tuli ta haigutades ja ringutades kuudist välja ning vaatas meid sellise näoga nagu poleks kuudis magamises mitte midagi erilist. Et kah mul asi, mida teie siis mõtlesite?\nÕhtul ta tuppa enam ei tulnud, keelitasin mis ma keelitasin, aga tema istus välistrepil nagu Gibraltari kalju. Äkki käppade pesemine käib talle nii kõvasti au pihta, et otsustas parem õue jääda? Või on seal lihtsalt huvitavam—hääled, lõhnad, vaba voli ringi käia? Magasin terve öö lahtise aknaga ja kõrvad kikkis, ise ärevil, et kuidas Porthos üksi hakkama saab. Terve öö valitses sügav vaikus, ainult üksikud koerad klähvisid kusagil kaugemal (huvitav, varem pole ma sellist asja kunagi tähele pannud), kuid kell kuus algas ka Porthose hommik— niuks-auh-niuks-klähv-auuu. Marssisin siis toidupotiga õue ja kiitsin, kiitsin, oh kuidas ma kiitsin Porthos-poissi tema tubliduse eest :)\nJõudsin siin just hiljuti kiidelda, et näe, koer teab oma aia piire ja välja ei kipu. Võta näpust, täna kimas hekist läbi vanaemale naabri aeda järgi nagu valge sabatutiga rakett. Sellepeale istusime autosse ja sõitsime otsejoones ehitusmaterjalide poodi, ostsime aiavõrku ning –poste ja kopsisime pool päeva aeda teha. Ära tegime! Oma kätega! :) Ja süda ka poole rahulikum, seda enam, et ta ka öösiti üksi väljas— vähe sellest, et ise võib jalutama minna, mine tea, kes hoopis külla võib tulla.\nTäna helistas kasvataja. Küsis, kuidas elate ja tuletas meelde, et kutsikale on vaja teha ussikuur, kuna 10 päeva pärast peaks vaktsineerima minema. Suures aiaehitamistuhinas oli see muidugi meelest läinud. Käisin kliinikus ussirohtu ostmas ja seal pakuti võimalust, et kui soovime, võime hoopis kakaproovi viia, nad kontrollivad seda parasiitide suhtes, ja kui on tõesti vaja ussitõrjekuur teha, siis helistavad ja annavad teada. Loobusin siiski sellest võimalusest ning ostsin tuubi Strongholdi, kuna hiljuti tehtud kirbutõrjekuur ei aidanud ja tarvis oli nagunii koer kõigist pisipahategelastest puhtaks saada.\nÕhtul hiljem mõtlesin sportlikust huvist kutsikale ja tema otsestele ja kaudsetele ülalpidamiskuludele kulunud summad kokku lüüa. Oi-oi, summa läks juba praegu kosmiliselt suureks, mis siis veel sellest ajast rääkida, kui ta rohkem sööma ja koolis ning näitustel käima hakkab. Aga sõprust ei mõõdeta rahas ega soojamaareisides, mida selle eest saanud oleks. Veelgi enam—need emotsioonid on hindamatud, mida kutsikaga kukerpallitamine annab. Täna just imestasingi, et kuhu on kadunud mu stress? Äkki peaks minema aeda vaatama, kas Porthos on selle mõne pojengipõõsa alla matnud? :P\nOlen juba mitu päeva tasapisi lugenud vana paksu beeþi raamatut pealkirjaga “KOER”. Mõne koha pealt natuke naljakas ja ajast maha jäänud, kuid üldiselt asjalik raamat. Annab koerte koolitamisest väga hea ülevaate. Lähiajal peaks vist hakkama suunamist ja õpetamist poole tõsisemalt võtma, kuna mõnest tobedast kombest on tarvis Porthos kiiremas korras võõrutada.\nEsimene on käte, käiste või kinnaste närimine—seni pole aidanud ei hea sõna ega kuri toon, ripub käte küljes nagu takjas. Pakume talle tähelepanu kõrvalejuhtimiseks mänguasju ja närimisliha, peidame käed taskusse, käratame järsult “ei näri” - aga närib ikka. Ja kuidas veel.\nTeine probleem on inimeste najale püsti hüppamine. Enamasti on mul aias liikudes sellised riided seljas, et koera poriste käppade jäljed nendel ei pane kedagi minestama. Käisin lausa espetsiaalselt pereliikmetele kuhjade kaupa pakse pükse ostmas, et saaks koeraga ringi trööbata ja jaguks puhtaid pükse igaks päevaks jalga panna. Kui koer läheneb, siis kükitame, et ta ei peaks ühtepuhku kekslema, ja anname talle nii palju tähelepanu kui võimalik. Ühesõnaga—teeme kõike seda, mida targemad inimesed on soovitanud. Seni tulemusteta.\nAga vahel tahaks ju parema riidega ka väravast välja minna. Üldiselt seda saab. Aga ainult juhul kui hiilida vaikselt nagu varas ja igal ilmakaarel üheaagselt silma peal hoida, et millisest küljest see Porthos nüüd maa müdisedes suure hurraaga saabub. Õnneks ta eelistab rohkem aega veeta maja taga, see meid päästnud ongi, aga ühelt maalt peaks ikka korra majja saama.\nKäisime kliinikus pookimas. Samas lasime ka kiibi panna, ehkki tätokas on olemas. Tagamõttega, et topelt ei kärise. Porthosel on nüüd kaela vasakul pool mikrokiip ja paremas kõrvas tätoveering. Kantud Eesti Koerte Registrissee ja Eesti Lemmikloomaregistrisse. Nüüd tuleks veel omaniku telefoniga kikilips (s.t. kaelarihm) ka soetada, siis on täiskomplekt :)\nKui aga tõsiselt rääkida, siis ei kujuta küll ette, kas ja kuidas märgistusest abi on, kui koer juhtub kaotsi minema. Ega tavaline möödakäija ikka ei lähe küll võõra koera kõrvu uurima, et kas seal ka midagi kirjas on. Kiibilugejaid on ka ainult valitud kohtades, enamasti linnas, kuid maal?\nTäiendasin veel närimispalade varu, et iga päev oleks õue minnes midagi uut näppu võtta. Igasuguseid kuivatatud produkte on saadaval kümnetes variantides, kuid pirakaid mahlakalõhnalisi seakõrvu ei leia enam kusagilt, ainult mingid kahvatud rasvavabad (just-just!) variandid. Täna tõin kuivatatud maksa, kuivatatud kanakaela ja kuivatatud magu, vaatame, mis meeldib ja mis mitte. Kuigi eelaimdus on, et kõik meeldivad, anna ainult kätte.\nMere ääres pargis jalutades oleme päris paljude koertega tuttavaks saanud. Huvi teiste koerte vastu on suur. Täna kohtasime retriiveriplikat Rosie’t, kellega Porthosel oli eriti hea klapp. Küllap ka seetõttu, et kutsikad on peaaegu ühevanused. Mürasid väsimatult rohkem kui tund aega. Neid oli väga muhe vaadata—kui Rosie jooksis tip-tip-tip, siis Porthos jooksis mütaki-mütaki-mütaki, endal keel täitsa vesti peal.\nAga mitte sellest ei tahtnud ma rääkida. Tänase päeva nael alles tuleb. Ei tea, kas põhjuseks oli päevane kaunite daamide seltskond või midagi muud, kuid õhtul jõe ääres jalutades tõstis Porthos esimest korda jalga. Kui ta tavaline pissimise poos on selline, et venitab ennast pikaks-pikaks, justkui tahaks naba vastu maad painutada, siis täna lisas ta sellele asendile veel ülestõstetud parema tagajala. Poos nõudis tõelist akrobaatilist meisterlikkust—vedas, et ümber ei kukkunud oma tähtsa tegevuse ajal. Aga tudises küll kõvasti.\nTäna oli meie esimene tund kutsikate suhtluskoolis. Esimene mulje oli õudustäratav. Kohe nii jube, et Porthos jooksis esimese hooga, tuline jutt järel, autosse tagasi.\nPalusin tal välja tulla, sasisin turja ja saatsin uuele katsele. Teised kutsikad olid kuuekuused ja vanemad, selge see, et uustulnuk lükati põmmdi pikali, roniti selga ja näksiti tagumikust. Porthos lidus vahepeal jälle tagasi oma inimese juurde, jalgade vahele peitu, aga seal ei lastud tal pikalt redutada. Tasapisi tuli julgust juurde ja kui teised koerad rihma otsa pandi ja kuulekuskoolitusega alustati, siis oli meie bern isegi nii tähtis vend, et käis paar korda teiste peale haukumas.\nVaatasime kõrvalt, kuidas “istu”, “lama”, “siia” ja “kõrval” õpetamine käib. Proovisin ka “istu” käsklust õpetada, aga nii kui ma maiuse taskust välja võtsin, hakkas Porthos hoopis sitsima ja hüppama. Nii et käsklus “hüppa kahel jalal” peaks meil küll lihtne olema selgeks õppida. Kuid selleks korraks loobusin. Mõttega, et hakkan tulevikus tasapisi kodus harjutama. Vaatasime teiste koerte (ja eriti koeraomanike) jõupingutusi lihtsalt kõrvalseisjana pealt ning sain aru, et targa ja tubli koera kasvatamine on päris raske töö. Meil Porthosega on väga väga pikk tee käia, põhiline on, et jaguks mängulusti ja püsivust.\nPraegu saab ta edukalt pihta käsklustele “ei näri”, “lähme” ja “autosse”, mõningatel juhtudel ka käsklusele “siia”. Need on kõik kätte tulnud nagu muuseas, “töö käigus”, ilma sihipärase koolitamise ja maiusekasutamiseta. Äkki siis sihipärane koolitus viib lõpuks sihile?\nIgatahes lõplik mulje koertekoolist oli positiivne. Kutsikas oli koju jõudes silmnähtavalt “väsinud, aga õnnelik”. Inimene muidugi ka :). Eks siis järgmine nädal jälle.\nTäna leidsin HüperRimi lemmikloomapoest lõpuks kauaotsitud suured kuivatatud seakõrvad. Ainult kaks tükki oligi järele jäänud. Ostsin mõlemad ära. Kui siin ükskord ennist kirjeldasin, kui uhke näoga Porthos seakõrva nätsutas, siis nüüd oli mul endal arvatavasti veelgi uhkem nägu peas, kui (eriti sirge rühiga) Rimis ringi kõndisin, kilekott seakõrvadega näpu otsas. Uskumatu, kui palju rõõmu see mulle endale valmistab, kui saan koerale rõõmu valmistada (või siis vähemalt endale ette kujutada, et valmistan koerale rõõmu). Milline lihtne elu! :)\nLisaks koerale on meil ka kass majas, aga kokku nad ei puutu, kuna üks elab ainult õues ja teine ainult toas. Ma pole sugugi kindel, et koer kassi olemasolust teadlik on või et see talle mingilgi viisil korda läheb. Mida aga ei saa öelda kassi kohta. Alatasa taban kassi pingsalt teise korruse aknast aeda jõllitamas ja koeral valvsalt silma peal hoidmas. Täna limpsas kass lausa keelt, kui koera jälgis. Laps arvas, et kuna ülevalt vaadates paistavad asjad palju väiksemad, siis kass arvab, et koer on hiir. Loogiline, kas pole :D\nJaiks. Tulin täna koju ja avastasin, et Porthos on omale selja peale karvutu augu tekitanud. Kole pilt. Eile teda kammides nägin küll, et miski imelik koht, aga et asi kohe nii hulluks läheb, ei osanud karta. Eks siis koer autosse ja—kliinikusse.\nLoomaarst võttis kätte surra-vurra-apastraadi ja ajas kutsikal selja pealt suure laigu karvadest paljaks. Et olevat nahapõletik ehk hotspot ja sellega nalja ei ole. Tekkivat paksukarvalistel koertel, kui nahk niiskeks jääb ja mingi kriimustuse tõttu sügamisvajadus eriti tugevaks läheb. Ühesõnaga—bakterite tallermaa. Pistis pihku Sanoderm kreemi ja käskis kaks korda päevas peale määrida ning samal ajal jälgida, et põletikus koht märjaks ei saaks. Samuti sai kutsikas omale kaela plastmassist krae, mille alles 5 päeva pärast ära tohib võtta.\nKuna põletikulaigu ümber olid ka pisikesed kärnad, tegi arst veel igaks juhuks parasiidisüsti, mida peab 10 päeva pärast kordama. Arvas, et Royal Caninit ei maksa mõnda aega anda, parem oleks kodutoit, sest kärnad võivad olla mingi allergiline reaktsioon. Oehh, elu kisub keeruliseks :)\nÕhtul helistasin Leetu kasvatajale ja vuristasin talle kõik meie mured ette. Ta kuulas rahulikult ära ja andis julgust, et allergiaga nähtavasti tegmist siiski ei ole, kuna allergia peaks idee poolest avalduma suhteliselt kohe pärast allergeeniga kokkupuutumist, kuid RC-d on koer söönud juba rohkem kui kuu. Andis nõu, et kui viga saanud kohale kärn peale tekib, siis määrida seda pehmendamiseks tsinksalviga või kasutada propolise-saialille salvi. Soovitas iga päev koera kammida, kuid pesta ainult äärmisel vajadusel. Kui märjaks saab, siis võimalusel fööniga ära kuivatada (yeah right, kujutasin vaimusilmas elavalt ette, milline madin ja müdin siis lahti läheb, kui ma Porthost mööda kööki põriseva fööniga taga ajama hakkan). Jälgida, et kuudis oleks põrand ja põhk kuiv. Ja peamine—ise mitte närveerida, sellised asjad lihtsalt kuuluvad koerapidamise juurde.\nOkei siis, püüame säilitada optimismi. Õigupoolest on see torbikuga koer päris lahe.\nEile läks pabistamise ja arstilkäigu peale nii palju aega ära, et koertekooli ei jõudnudki. Ega ma poleks oma invaliid-koeraga sinna väga julgenudki minna—huvitav, kuidas teised koeraomanikud suhtuvad pooleldi karvutu seljaga koera? Ikka kohe tõsine auk keset selga… Kuni eilseni ma ise oleks kindlasti suhteliselt võõristavalt suhtunud, aga eks elu õpetab vahel ka asju teise nurga alt nägema :) Õnneks hotspot ei ole nakkav. Seega sõitsime päeval mere äärde jalutama, et Portokal väga igav ei oleks.\nOli kaunis sügisilm ja rannapark koeri täis. Küllap Porthos oma kraega nägi üsna UFO moodi välja, igatahes kõik koerad, keda mere ääres kohtasime, kartsid teda nagu tuld. Mis te arvate, kuidas selline asi meie bernika egole mõjus? Oi-oi. Tema ego, igatahes, omandas, igatahes, üüratud mõõtmed. :) Koer läks lausa õnnest õhku täis, kui nägi, et isegi võimsad rottweilerid tema eest punuma pistavad. Võluvatest retriiveriprouadest rääkimata. Nägime ühte imeilusat iiri setteri kutsikat, kes oli samuti kolmekuune. Meie koer kibeles hirmsasti temaga mängima, aga väike armas setter oli torbiku poolt nii koledasti ära hirmutet, et ei julgenud ennast liigutadagi, kui meie isehakanud “härg” talle konkreetselt pähe istus. Vaeseke ei paistnud Porthose alt väljagi. Nii et seekord ei tulnud mängust midagi välja. Patseerisime siis niisama ja nautisime vaadet. Muuhulgas praktiseerisime koertekoolis õpitud käsklusi, “siia”, “istu” ja “kõrval”. Lõpuks oli nii, et nii kui ma viineriampsu taskust välja võtsin, nii Porthos kohe istus, ükskõik, kas ma sealjuures midagi piuksatasin või mitte.\nÕhtul läks õues lausa käredalt külmaks. Kraed puhastades nuputasin pikka aega, kas paljaselgne koer võib üldse külmaga õues magada. Lõpuks otsustas kutsikas minu eest ise selle asja ära, kolides poole kammimise pealt kuuti, tõmbas ennast seal kerra ja lülitas mobiili välja.\nArvatavasti tegi külm “krae” plastmassi rabedaks, igatahes hommikul olid aias plastmassitükid laiali ja torbikuta koer ise säras õnnest nagu pühademuna. Küllap tundis ennast üle pika aja jälle vaba koerana vabal maal. Ei saaks öelda, et haige koht täielikult paranenud on, aga kuna kutsikas ei paista selle koha suhtes mingit ebatervet huvi üles näitavat, ei hakkagi praegu uut kraed talle kaela sokutama. Jätkan ainult Sanodermi määrimist, vaatame, kas saame naha korda.\nHuvitaval kombel ei taha Porthos samas kohas mitu korda jalutada. Kui näeb, et jälle on ta tuttavas kohas autost maha laaditud, siis annab igati mõista, et on tarvis autosse tagasi minna. Pargin siis mõnedsajad meetrid eemale—ja kohe on asjal hoopis teine tera. Autost välja tulles koeral silmad säravad, pea on püsti ja pilk uudistav. Meil on selline süsteem, et kui koer ei ole rihma otsas, siis jalutan mina teda. Ehk teisisõnu—otsustan kuhu minna, valides suuna ja tempo ning tema kuuletub. Kui aga koer on rihma otsas, siis ta kujutab ette, et tema jalutab mind, võttes rihmaotsa hammaste vahele ja hakates suunda näitama. Ma tean küll, et seda ei tohiks lasta juhtuda, kuna see “õõnestab minu kui karja juhi autoriteeti”, kuid väga lahe on Porthost kõrvalt vaadata, kui ta tähtsa näoga ristteel otsustab, kuhupoole pöörata. Nüüd on tal isegi lausa selline komme, et tuleb paneb ennast ise “rihma otsa”, s.t. jalutame lahtiselt, hoian flexi-rihma lihtsalt jalutades käes ja tema tuleb võtab hammastega rihmaotsast kinni, venitab selle pikaks ja hakkab uhkel sammul ette näitama, kuhu minna tuleb. Suunataju on tal väga hea—isegi kui autot ei paista, võtab ta jalutamisest ära väsides ühel hetkel ilmeksimatult suuna auto poole. Praegu ta kaalub 20 kg, aga veojõud on nagu 110 hobujõulisel traktoril. Seega suunanäitamise lõbu ma ei saa talle eriti rohkem enam lubada, üsna mage oleks tulevikus viiekümneviiekilosel koeral rihmapidi järel lohiseda. Ehk siis täna oli tema viimane päev Suure Juhina.\n“Siia” käsklusele pole me veel pihta saanud, kuid praegu pole seda õnneks eriti vaja olnudki, kuna ta püsib ka rihmata jalutades igal ajal üsna inimese lähedal. Kui näen eemalt teisi jalutajaid (loe: soome turiste) või rattureid lähenemas, panen kutsika aegsasti jalutusrihma otsa. Muidugi oleks tore küll, kui koer käiks nagu nööri mööda kõrval ja tuleks esimese käsu peale juurde, kui juhtub kaugemal olema, aga praegu ma küll ette ei kujuta, kuidas selle selgeks saame. Elame, näeme.\nTäna oli kahtlemata minu senise koerakasvatajakarjääri kõige vürtsikam päev.\nNimelt käisime mere ääres jalutamas ning kutsikas nagu tavaliselt nuuskis vahepeal põõsastes ja vahepeal kõrkjates. Tal on ülimalt loll komme haisvaid asju nätsutada ning mere ääres igasugu linnukorjuseid ja muud saasta ikka leidub. Kui asi piirdub sellega, et tal lihtsalt suu haiseb, siis selle ma elan vabalt üle. Lähme koju, sööme natuke, larbime puhast vett peale ja probleem lahenenud.\nAga seekord nii lihtsalt ei läinud. Keegi kurask (ma kahtlustan, et kahejalgne) oli kõrkjatesse kolossaalse pasalasu maha jätnud ja Porthos nagu pimedusega löödud idioot keeras ennast sinna otsa külili. Ja püherdas! Mõnna-mõnna... Kui taipasin, miks koer kuidagi kahtlaselt entusiastlik on, oli juba lootusetult hilja. Kui õnnejoovastuses bernikas täies hiilguses mu ette astus, siis tundsin küll, et põlved lähevad nõrgaks. Räme hais! Ja junnid lausa tolknesid ta küljes! Milline ere hard-core elamus, ¤¤%&/#¤#”~!!!!!. Oleksin sel hetkel andnud pool kuningriiki (ja rohkem ka) võimaluse eest ajaratas minut aega tagasi keerata. Ei osanudki muud teha, kui kõvera suuga virilalt naeratada ja oma “Paskervillide koeraga” tagasi auto poole tüürida. Sügava ahastusega püüdsin kalkuleerida, kuidas see armas sitarull niiviisi autosse paigutada, et tema poolt tekitatav kahju oleks minimaalne.\nKoju jõudes otsisin välja kummikindad ning manööverdasin musketäri müraki vanni. Kui kaelarihma ära hakkasin võtma, selgus, et avamise mehhanism oli paksult kakane. Täitsa tore oli seal käsipidi sees olla. Ja veel see võrratu aroom! Hammaste kriginal (minu enda omade loomulikult) küürisin koera nii puhtaks kui võimalik. Õnneks ei pidanud seda kohta pesema, kus hotspot on. Tema muidugi mõnules sooja duši all ja tundis rõõmu toredast, elamusterikkast ja kordaläinud päevast. Nühkisin koera vannilinaga kuivaks ja seejärel… ehhhee, seejärel pidin ju föönitama.\nFöönitamine oli eelnenud katsumustega võrreldes üsna leebe meelelahutus. Pidin kõigest ennast koos koeraga kööki sulgema, rätsepaistes põrandale istuma, märja koera raudsesse haardesse lukustama ja siis üheaegselt tal karvu sasima, föönitama ning mesijutuga maha rahustama. Kõigest nii umbes tund aega. Föön isegi ei läinud selle ajaga kärssama. Mida oli meeldiv tõdeda, kuna fööni läbipõlemisest oleks mul tõsiselt kahju olnud. Föönitamise teises pooles hakkasid koeral vaikselt silmad kinni vajuma ning lõpuks nõrkes mõnu kätte lõplikult ära. Minust ta sinna kööki magama jäigi, läksin sõpradega kohvikusse ennast turgutama, et läbielatud ekstreemist toibuda. Kuuldavasti olevat mu lemmiksõber maganud õiglase und üsna pikalt, kuni pissihäda ta üles äratas ja peale seda ta õhtul enam tuppa ei tulnud. Ja ta on päris kindlasti minu lemmiksõber, sest ühegi teise sõbra nimel ma sellist õuduste kambrit (või äkki kõverpeeglite tuba?) läbi poleks nõus tegema. :)\nKoertekooli päev. Esimese asjana uurisin instruktorilt, kas on üldse õige nii väiksele (22 kg nüüd siis väike, arvab mõni, aga tegelikult pole ta ju veel neljakuunegi) koeramudilasele käsklusi õpetada. Et me parem oleme omaette vakka ja vaatame pealt, kuidas teised õpivad. Hiljem, kui harjutuste aeg läbi, saab siis koos suurematega joosta ja mürada. Sest targad raamatud räägivad, et koera hakatakse dresseerima alles kusagil 10 kuu vanuses. Koolitaja aga seletas ilusti ära, et ega see polegi veel dresseerimine, mida me siin teeme. Need on lihtsalt elementaarsed teadmised, mis juba kutsikaeas tuleks sisse juurutada, et endal lihtsam oleks kiiresti kasvava jõmmiga toime tulla.\nTegime siis harjutused kaasa ja minu suureks üllatuseks käitus Porthos igas asjas eeskujulikult. Esimese “ISTU” peale istus, “LAMA” peale lamas, “KÕRVAL” peale jooksis kõrval. Selgus muidugi ka see, et “istu” olime kodus talle valesti selgeks õpetanud. Olime olnud vastakuti, s.t. ta istus inimese ette maha, nii et silma sai vaadata. Koolis aga on oluline, et ta istuks vahetult vasaku jala kõrval, nii et nina oleks mõlemal ühte suunda.\nMaiutusteks olin taskusse pistnud krõbinaid, aga järgmine kord soovitati kaasa võtta viineri- või vorstitükke, et koer ei peaks närimise peale aega kulutama, vaid saaks harjutusi järjest edasi teha. Ka point, ise alati selliste asjade peale ei tule.\nMe vaatame Härra Porthosega koos telekat. Mis näeb välja nii, et mina istun ühes tugitoolis ja vaatan telekat. Ja koer istub teises tugitoolis ja jõllitab üksisilmi mind. On oma koonuga üsna mu põse ligidal. Ja istub niiviisi vaikides kasvõi pool tundi. Sfinksist eristab teda ainult see, et vahetevahel kallutatakse pea ühe nurga alt teise nurga alla. Aga lõpuks tuleb tal uni peale ja voolab ära põrandale, kus ta siis külmemat kohta otsides ringi sõuab.\nKarjasuhted saime ka kenasti paika. Lugesin Jan Fennelli raamatut “The Dog Listener” (e.k. "Koerkauulaja") ja sain kristalse selgusega aru, mida ma valesti olen teinud. Põhiline idee on selles, et koerad suhtlevad kehakeeles, inimkõne ja hääletoon on neile sama, mis meile näiteks mesilaste tants. Ehk suhtlusvahend küll, jah, kuid suurt mittemidagiütlev. Kõige mõjuvamaks vahendiks enda maksmapanemisel pole mitte vali hääl ega valutekitamine, vaid vaikus. Enesekindel ignoreerimine. Minu muutunud käitumise tulemusel on lõppenud nii üles hüppamine kui ka käte närimine. Mõned näited. Ma ei tervita enam koera ega miilusta temaga, kui uksest välja lähen, ei vaata ta poole ega kõneta. Pööran talle tähelepanu siis, kui see mulle sobib ja kui mul on tuju mürada. Siis muidugi mürame nii, et maa must. Kui pole tuju, siis ei toimu midagi. Kui laua taga sööme, siis koera poole keegi ei vaata, isegi siis kui ta niheleb nagu tulistel sütel. Kui endal kõht täis, on koera kord. Ja veel palju muid pisikesi igapäevaseid teadlikult manipuleeritud situatsioone on meil hierarhia päris hästi paika loksutanud.\nKoeraga mööda puiesteid ja metsaradu promeneerimine on kindla koha leidnud minu “maailma parimate tegevuste top 5”-s. Kui mõni päev juhtub vahele jääma, on justkui midagi puudu või paigast ära. Kuts arvab nähtavasti samamoodi, sest vahelejäänud päevale järgmisel päeval käitub ta pisut teisiti kui tavaliselt. Nagu otsiks aktiivselt kohta, kuhu oma pulbitsev energia maha laadida. Ent jalutustiirult tagasi tulles on ta vana rahu ise. ’Väsinud, aga õnnelik’ oleks siinkohal küllap liiga klišeelik öelda :)\nKarv seljal on ilusti tagasi kasvanud, kuid see pole enam kutsika udusulepehme kasukas, vaid on õige pisut karmikarvalisem ja kergelt lokkis. Kammin Porthost igal õhtul, vaatan ta nahka, kõrvu, silmi, hambaid, küüni. Paar hommikut on koeral silmanurgad rähma täis olnud. Puhastasin täna kummeliteega, kuid homme peaks minema loomakliinikust silmade puhastamiseks õiget vedelikku küsima. Olen lugenud, et peaks varvaste vahelt üleliigsed karvad ära lõikama ja samuti ka küüneotsi lühemaks. Kuid küüned on tal nii lühikesed, et sealt küll midagi lõigata ei anna, veresooned kumavad sees peaaegu küünetipuni. Aga varbavaheliste karvade trimmimise võtan küll üks õhtu ette, vaataks huviga, kuidas kutsikas sellesse suhtub.\nSõelusin netis ühelt saidilt teisele ja samal ajal imetlesin silmanurgast Porthost, kes põrandal pikutades ennast võimalikult pikaks ja laiaks venitas. Kuna mingeid tarku mõtteid peas ei olnud, siis ootamatu inspiratsiooni ajel trükkisin täiesti “ehku-peale” www.amazon.co.uk lehel otsingusse sõnad “bernese mountain dog”. Et vaatan, mis juhtub. Ohsa, mis sealt siis tuli. Seinakalendreid alates aastast 1998. Tasse. Särke. Õppevideosid. Nokamütse. Õhupalle. Kirjatarbeid. Ja raamatuid bernikate kohta, vähemalt viisteist erinevat varianti.\nRaamatud. Üks ahvatlevam kui teine, teine paremate retsensioonidega kui kolmas, kolmas teaduslikum kui neljas, neljas värvilisemate piltidega kui viies. Inimese ahnus on piiritu, mul oli vaja tellida seda, seda, seda ja seda ka! Kokku panin ostukorvi 6 raamatut, 3 bernikate kohta ja 3 üleüldist koeranduse kohta tarka nõu sisaldavat. Oleks veelgi valinud, aga krediitkaardi limiiti tähistav mõtteline kelluke hakkas väga nõudlikult helisema. Nüüd jääb üle ainult pikkade silmadega kirjanduse saabumist oodata ja siis mitmeks päevaks ennast maailmast ära lõigata, et raamatutesse sukelduda. Kui osutuvad asjalikeks, siis soovitan ka teistele :)\nIkka Portokal silmad rähmased ja punasevõitu. Kuna kummeliteest pole kahjuks abi, olin sunnitud kliinikusse silmavett ostma minema. Valisin sealt igasuguseid muid vajalikke asju ka välja, nagu helkurrihm, maiustuste pall, uus mänguasi ja šampoonid-palsamid. Hakkan maksma ja mida pole, on rahakott. Ainult see krediitkaart, mida paar päeva tagasi raamatute tellimiseks kasutasin, vedeles lahtiselt kotipõhjas, kuhu hoolikas kaardiomanik ta laias kaares visanud oli. Kaart tõmmati terminalist läbi. Vastus—“arvel pole piisavalt raha”. Andsin mänguasja ja maiustuste palli tagasi. Ikka polnud piisavalt raha. Andsin šampoonid tagasi. Vähe abi. Leidsin koti sahtlist 10-latise raha, mis hiljutisest Jurmala-sõidust sinna jäänud oli. Aga müüja ei tahtnud lattidest midagi kuulda. Ainult vaatas mind sellise pilguga, nagu vaadatakse pettureid või asotsiaale. Lõpuks, ise juba kõrvuni punane, andsin ka helkurrihma tagasi. Tunne oli täpselt selline, et kui nüüd ka raha ei piisa, siis lihtsalt krahman letilt selle silmarohu ja jooksen poest välja, sest olin ju ekstra selle jaoks üldse kodust välja tulnud :D . Aga lõpp hea, kõik hea—selle ühe pudelikese jaoks kaardil ressursse imekombel piisas.\nKodus saime silmade puhastamise ja vedeliku silma tilgutamisega ka ilusti hakkama. Oli näha, et toiming oli koerale üdini ebamugav, aga ta sai nähtavasti aru, et see on hädavajalik ja istus püüdlikult paigal, ise võõristavalt kõõritades.\nÜleüldse on ta ääretult heasüdamlik. Tahab kogu südamest hästi tubli koer olla. Kui juhtun talle näiteks kogemata kombel saba peale astuma või muidu otsa koperdama, siis vaatab kutsikas mind sellise pilguga, et 'anna mulle andeks, et ma oma saba sedasi ripakile jätsin' ja püüab takkapihta veel eriti hea olla. Justkui hoopis tema oleks midagi pahasti teinud...\nTäna oli Porthosel pesupäev, kauaks-kauaks meelde jääb… :) Esimene täiesti põhjalik pesu, üle kere puhtaks. Alustuseks harjasin pealaest päkkadeni karvad läbi. Siis panin ettevaatlikult kõrvadesse vatid, et vesi pesemise käigus juhuslikult sisse ei läheks. Koer vaatas sellise tegevuse peale mind nii pika pilguga, et mul hakkas endal ka imelik. Aga ma ei heitunud. Lasin vanni pisut vett, tõstsin koera sisse ja hõõrusin šampooni vahule. Pesuvesi muutus tumepruuniks. Koer üritas vannist välja ronida. Kui nägi, et see ei õnnestu, siis hakkas ennast raputama, nii et kõrvatropid lendasid laias kaares välja. Ja mina olin märg. Lõuast põlvedeni. Aga ma ikkagi ei heitunud ning missioon jätkus—musketär sooja dušiga puhtaks ja uus šampoonikuur ning nühkimine. Nüüd jäi vesi üsnagi puhtaks. Ja šampoonipudeli põhja jäi isegi natuke šampooni alles ;). Palsam peale ja uus loputus. Siis suurem vesi karvadest välja vajutada. Ja koer vannist välja tõsta. Sest kuna nüüdseks talle asi juba päris meeldis, siis ta vabatahtlikult enam välja polnud nõus tulema. Suure käterätiga võimalikult kuivaks ja siis föönitama. Kokku võttis see protseduur meil mitu head tundi ära. Rääkimata sellest, et oli otsatult väsitav nii minule kui ka koerale.\nPärast kuivatamist jäi kutsikas kööki magama ning ma ise läksin aeda kuuti puhastama. Tõstsime katuse pealt ära ja alguses vaatasin, et põhjas olev hein on kuiv ja puhas, polegi vaja kraamida. Kui aga heina üles tõstsin, oli seal all meeletus koguses liiva ja muud puru, nii et oligi tagumine aeg harja ja lapiga vibutada. Põhi puhtaks, värske hein alla, katus uuesti peale ja endal ka kohe meeldivam ja kergem tunne, et suur töö jälle tehtud.\nLäksin tagasi tuppa, kus puhas, siidise karvaga ja mõnusalt lõhnav suur must sõber mind juba sabaliputades ootas. Puhas koer on ääretult mõnus ja meeldiv kaissu võtta :) Seda taipasid kõik meie katuse all olevad asjaosalised, isegi kass ei jooksnud enam müdinal koera eest ära, vaid lasi ennast turja pealt suure keelega üle limpsida. Nii omad lapsed kui ka võõrad, kes parasjagu külas olid, haakisid ennast kutsika külge nagu takjad ja rahmeldasid ninapidi koos päris hoolega.\nNeil jätkus jaksu veel hilja õhtul õues lumememmegi teha. Porthos, vaene vennike, aga kartis üha suurenevaid lumepalle—hüppas ringi ja lõrises tundmatute veeretatavate objektide peale. Kui aga pallid üksteise otsa tõsteti, siis sai aru, et asi läheb jamaks ning kimas hoopis kaugemale peitu. Igaks juhuks, sest mine tea, mida see jõmakas teha võtab.\nKujutan ette, et kui koer lõpuks oma kuuti pääses, tänas ta mõttes oma koertejumalat, et see pikk ja väsitav päev ära lõppes ja lõpuks rahulikult magama sai minna :)\nPorthos lonkab paremat esikäppa. Liibaki-liibaki. Sisuliselt hüppab kolmel jalal, aga ise samal ajal päris rõõmus asja juures. Helistasin loomaarstile, panin homseks ortopeedile aja kinni, lähme uurime, milles asi. Loodan, et tegemist pole millegi tõsisega, mis vajaks operatsiooni või lahast.\nTäna käpaga päris hull lugu, ei pane seda sekundikski maha. Kolmejalgne koer siis nüüd meil. Jõudsime pool kümme arsti juurde. Kliinikus vaadati ja kombati, uuriti tausta (s.t.vanemate düsplaasiauuringute tulemusi) ja toitumist. Esimese asjana kohe mainiti, et parema käpa küünarnukk päris paistes. Tehti uimastav süst ja viidi röntgenisse. Peale kahte pilti tuli arst koos koeraga tagasi, tegi kutsikale taas ergastava süsti ja rääkis, et midagi hullu ei ole, liiges korras nagu Norras. Aga tegemist võib olla õlavarre kolmpealihase venituse või rebestusega. Andis kaasa tabletid, mida poole kaupa hommikuti ja õhtuti võtta tuleb, ning õpetussõnad - pikkadele jalutuskäikudele ja trepist käimistele vähemalt kaheks nädalaks kriips peale, liigesele paar korda päevas soe kott. Tunni ajaga pilt selge ja rahakott 1050.- kr võrra tühjem...\nPhuhh... hea, et niigi läits. Kujutasin juba düsplaasiat või lahtisi liigesekilde ette. Nüüd on vähemalt süda rahul, et diagnoos klaar.\nArstil lasime ühtlasi ka silmaproovi teha - mingil põhjusel on koera parema silma sisemine laug jätkuvalt punane. Proovi tulemuse saab homme teada. Ühtlasi käis Portokas ka kaalu peal - tulemuseks 33 kg koerailu.\nÕhtul rääkisin ühe koerakasvatajaga, kes kodus bernhardiinidega müttab. Tema sõnul hakkab mõni koer külmaga lonkama, ja nii igal aastal - suviti kõik ok, talviti aga muutub aeg-ajalt invaliidiks. Ei teagi, mida asjast arvata - ootame ja vaatame, kui kiiresti ja kui hästi paraneb.\nPärast õhtust söömaaega üritasin käpale sooja kompressi teha, tagamõttega et nüüd koeral kõht täis ja meel rahulik. Aga oleks uuesti uimastavat süsti tarvis olnud. Ei tahtnud see äsjaostetud soojenduskott sugugi seal püsida, kuhu ma ta suure vaevaga paigutasin. Osav poiss Porthos kangutas selle esimese viieteistkümne sekundi jooksul käpa otsast ära. Paar korda proovisin, siis andsin alla, panin koera pikutama ja tegelesime harjamise, paitamise ja muidu mõnnatamisega.\nÖöseks lasin koera õue, ilmateade lubas küll paukuvat pakast, aga toas lõõtsutamine pole ka just meeldiv tegevus ühelegi osapoolele. Oma kuut ikka kõige etem :)\nJärgmisel päeval helistati kliinikust ja öeldi, et silmas midagi sellist ei ole, mis ravi vajaks. Kummaline, sest üks silm on kohe silmanähtavalt punasem kui teine. Aga kui proov midagi kahtlast ei näidanud, ju siis muretsen ilmaasjata.\nVaatan koera ja imestan - kes see oli, kes eile kolmel käpal ringi liipas? Tänaseks on üleöö meie kolmekäpalisest jälle neljakäpaline saanud. Kui küünarnukki katsuda, siis natuke võpatab, aga enam ei niuksata. Väga tore!\nKuna jalutama minna ei tohi, siis kindlasti saab koeral aias üsna igav olema. Porthos on selles mõttes kummaline koer, et teda ei huvita mänguasjad ega tirimismängud. Kui keegi üritab teda midagi tirima innustada, siis vaatab kutsikas hämmastusest suurte silmadega otsa ja annab tiritava eseme kohe käest ära. Et hakkame me nüüd siis selle pisikese asja pärast jagelema. Koertekooliski on seetõttu raske - treener palub meil iga kord koera lemmikmänguasja kaasa võtta, aga mis see küll olla võiks, seda me pole osanud veel välja mõelda. Närima on ta nõus igasuguseid asju, aga ainult lühiajaliselt. Põhiliselt tekitab sära silmadesse mingi kuivatatud subprodukt - seasaba, magu, maks, kops, nahkkont. Aga sellega ju trenni ei lähe.\nTäna kallasin autosse klaasipesuvedelikku ja tühi viieliitrine kanister jäi hetkeks maha vedelema. Porthos kohe kohal ja asjast nii huvitatud, et ma ei tundnud teda äragi - hakkas kanistrit mööda aeda ringi lohistama, hüppas ümber selle ringi nagu pall ja seda pool päeva. Hmm, tundub, et edaspidi hakkame siis koertekoolis viieliitrise kanistriga käima. Gigantomaanide värk.\nEndalgi igav ilma harjumuspäraste jalutuskäikudeta, mis siis veel koerast rääkida. Kuna silmaga nähtavat lonkamist enam ei ole, ükskõik kui teravalt põrnitseda, siis julgesin kutsika täna metsa viia. Valisin vaikse koha, kus tavaliselt teisi koeri pole näha olnud, ja jalutasime pisut ringi. Täitsa värskendav üle pika aja.\nTeiste koertega Porthos ainult jookseks-hullaks-müraks, seega tavaliselt katsun meie trajektoori niiviisi sättida, et tõenäosus teisi koeraga jalutajaid kohata oleks võimalikut suur. Aga kuna mõnda aega ei tohi käpale koormust anda, siis valisime seekord teise tee. Huvitav on see, et koerad, kellega oleme kohtunud ja mürgeldanud, jäävad väga hästi meelde, ja tunnen need nägu- ja nimepidi edaspidi juba kaugelt ära. Aga kui sellesama koera omanik juhtub näiteks ilma koerata vastu jalutama, siis arvatavasti kõnniks täitsa kivinäoga mööda ja ei tekiks mõtetki, et sellele inimesele võiks näiteks tere öelda. Selektiivne mälu vist :) Siinkohal meie tervitused teile - Filipa, Greit, Ami, Connor, Rosie, Meku, Pontu, Pärri, Sheeba ning teised, kes meid ära tunnevad...\nKäisin täna lemmikloomaregistri kodulehel, et huvi pärast uurida, kas Porthose kiibikoodiga loom on registreeritud. Ei olnud. Veider.\nLäksin siis kliinikusse, kus kiip paigaldatud sai, asja uurima. Lappab seal onu mitu minutit pabereid ja vaatab mind uskumatu pilguga, et mida sa tahad siit saada. Ja üleüldse, koos registreerimisega on kiibipanek ju kallim. "Jah, oligi kallim," vastasin, "ekstra küsisin veel seda, et kas kantakse registrisse ning vastus oli, et jaa, loomulikult." Onu ikka ei usu mind, lappab visiitide kausta, lõpuks leidis üles, et näe, oletegi siin kirjas. Ja oi, oletegi tasunud kiibipaneku eest koos registreerimisega. Ja oi, meil on see registreerimise värk teate kahe silma vahele jäänud. Aga tulge kunagi koera passiga tagasi, teeme selle siis ära.\nKummaline suhtumine. Ma saan aru, et kes teeb, sel juhtub, aga kui juhtub, siis on viisakas vähemasti vabandadagi. Olen kõik see aeg pärast kiipimist elanud helges teadmises, et olen enda poolt parima teinud - kui koer peaks juhtumisi ära kaduma, siis tuvastatakse ta kas tätoveeringu või kiibi järgi ning kõik saab korda, s.t. asi piirdub väiksemat sorti ehmatusega. Ent võta näpust...\nKoerajunnide korjamist aiast teostab meil tavaliselt vanaema. Mitte et noored hirmus laisad oleks, aga lihtsalt on kuidagi nii välja kujunenud. Porthos on endale võtnud töödejuhataja auväärse rolli, katsudes selle tähtsa toimingu juures ihu ja hingega abiks olla. Nimelt näidates klähvimisega õiged kohad kätte, kuhu kummarduda tuleb. Siit ka, siit ka! Noh, tule juba siia ka!\nTäna hommikul oli aga Porthos ekstra tubli püüdnud olla. Või siis tahtis inimestele mõista anda, et tähtis töö mitu päeva tegemata. Koer oli oma külmunud känkrad kõik aiast üles otsinud ja trepi ette ritta ladunud. Huumor :) Sellegipoolest avaldasin talle tänu ja kiitust. Mõtlesin, et peaks teda õpetama niiviisi, et teinekord viib need ise otse taha aeda kompostihunnikusse. Ega neid trepi eestki keerukas koristada ei ole, aga kui tal näiteks õhtul koristamise tuju peale tuleb, siis on oht, et pimedas neid junnusid lihtsalt trepil enne ei märka, kui sisse astutud. Siis oleks asi muidugi tänu avaldamisest kaugel.\nMida lähemale aastalõpule, seda kõvemaid pauke ja kärgatusi ümberringi kostab. Olen paar korda jälginud, kas see koerale mingit muljet või mõju avaldab, aga õnneks on Porthosel paugutamisest ükskõik. Aastavahetuseks plaanin siiki ta tuppa komandeerida, las sööb koos meiega verivorsti, limpsib vahuveini (või tegelikult äkki hoopis... Värska vett) ja vaatab telekast presidendi kõnet.\nTäna tõime kuuse tuppa ja ehtisime ära. Päris kena sai. Kujutasin juba vaimusilmas ette, kuidas ma Porthosele päkapikumütsi pähe surun, kuuse ette istuma panen ja pilti teen. Loodan selle plaani enne kuuse väljaviskamist teoks ka teha, ehkki ma juba aiman, mida Porthos sellest arvab :)\nÕhtul käisime mööda peatänavat jalutamas. Asja iva oli Porthost inimhulkadega harjutada. Praegu pole ta väga palju inimesi korraga koos näinud, enamasti paari-kolmekaupa ja seetõttu tunneb ta nende vastu ülemäära elavat huvi. Jookseb juurde, lehvitab sabaga, müksib koonuga. Ent elu on näidanud, et mitte kõigile selline teguviis ei meeldi. Mulle endale kõige vähem. Nii et siis koer rihma otsa, viineritükid näpu vahele ja peatänavale edasi-tagasi promeneerima. Kui neljajalgsel kellegi vastu huvi tärkab, siis krõbistan viinerikotiga ja püüan tähelepanu kõrvale juhtida. Õnnestus päris edukalt, tuleme homme uuesti.\nHuvitaval kombel eestlased berni karjakoera eriti ei ära ei tunne. Iga päev küsitakse, mis tõugu see kutsikas on. Soomlased seevastu hakkavad juba kaugelt hõiskama - oi bern, oi bern - ja tulevad käsi pikal Porthose kukalt sasima.\n31.12.2005 - 01.01.2006\nUus aasta hakkas uksele koputama. Esialgu oli plaanis see kodus vastu võtta. Ent plaanid jäävad plaanideks nagu ikka :) Helistas hea sõber, kes arvas, et kodus küll ei maksa passida. Lähme parem mehhiko restorani. Mõeldud-tehtud. Ja Portokaski autosse pakitud. Läksimegi "Mõnusasse Margaritasse". Küsisin seal oma kõige viisakama pugejahäälega, et kas koeraga võib. "Võib, võib", vastati heatujuliselt ja nii me nurgalauda maandusimegi. Kui nüüd täpsem olla, siis üks meist lausa laua alla. Porthos ei olnud varem restoranis käinud. Seega vahtis ta suurte silmadega ringi - mis värk on? Laua all lamades oleks ta põhimõtteliselt märkamatuks jäänud, ent ta otsustas naaberlaua noortele poistele vahepeal paar kõvemat sõna öelda. Täiesti arusaadav - minu arust ka ei tohiks noored õlut juua, mis siis, et vana aasta lõpp. Ikkagi ei või. :D Kui kell hakkas lööke tosin täis saama, läksime uue silla juurde kogunemiskohta, et rakette vaadata. Huhh, oli see vast alles mürgel! Kutsikat paugud väga ei huvitanudki, inimkobar oli palju põnevam ja nii ta üritas kõik ümberseisjad üle nuusutada. Suuremalt jaolt see tal õnnestus ka, nuuskiva koera peale keegi otseselt kurjaks ei saanud, pigem oldi sõbralikud, elevil ja uudishimulikud, et mis koer see selline on ja kas ta pauku ei karda. Selge see, et ükski koer ei tunne ennast 100% komfortaablilt, kui sisuliselt nina all ilmkärakad käivad, aga võisin silmnähtavalt kinnitada, et ei karda jah. No kui, siis õige natuke :)\nPoole ühe paiku jõudsime koju ja olime.... väsinud, aga õnnelikud. (Sain jälle seda harukordselt harvaesinevat väljendit kasutada, jesss!)\nSellega lõpeb ka minu viitsimine kutsikapäevikut kirjutada. Nii et jah, "uuel aastal uue hooga" minu puhul ei kehti, nagu näha :) Näitustest, kuulekuskoolituse katsetest, terviseuuringutest ja muust olulisemast kirjutan tulevikus paari sõnaga uudiste alla. Seniks aga - tänan, et viitsisid meie päevikut lugeda. Rõõmu igasse päeva. Koerad on võrratud :))


Trash Can Dance: Harjunpää ja pyromaani\nMatti Yrjänä Joensuu - Harjunpää ja pyromaani\nSõber Lauri siin väitis, et Harjunpää on selline emo, et lausa kahtlane kuidas ta mendina töötada suudab. Jajah, seda empaatiat ja muret nii oma perekonna, lähedaste kui elu väheosalistema pärast jagab Joensuu tõesti hulgaliselt, aga tegelikult just see väikeste iniete muredele ehitatud kriminaaldraama teebki temast suure kirjaniku. Ta läheneb igale oma tegelasele, nii seadusevalvuritele, kurjategijatele kui ohvritele sellise kaasatundmisega, et ka kõige tumedamad käitumismotiivid saavad lugejale arusaadavaks ning näitavad ka maniakaalse mõrvari maski all olevat väikest oma isiklike murede ja õnnetustega inimest. Joensuu kurjategijad on valdavalt üksikud eluga untsu läinud ühiskonnaliikmed kelle poolkogemata tehtud veretööd pigem sotsiaalse tasandi kui hingekurjuse mängumaalt. Õnnetute soome inimeste galeriid, just see mida nauditakse näiteks ka Aku Louhimiehe filmides.\nPosted by Trash at Thursday, April 07, 2011\nSeda emotsemist nimetatakse ugri doom'iks ja asjatundja leiab seda ohtralt ka näiteks eesti filmidest. Kirjandusest ehk ka, eriti vanema põlve omast. "Tõe ja õiguse" esimene köide on näiteks puhas ugri doom. Niisamuti Harjunpää lood, kus peamiselt kirjeldatakse seda kuidas inimestel läheb ilgelt sitasti ja siis veidi aja pärast läheb veel sitemini.\nAh jaa, polegi vist enne sattunud, et me loeme ühte ja sama raamatut ühel ja samal ajal. Mul läheb küll veits rohkem aega, kuna on ju teada kus ja mis tingimustes ma seda raamatut läbin, aga siiski-siiski: pool on juba läbi.\n07 April, 2011 19:14\nSee siiski ei ole juhus, hakkas lugema kuna teadsin, et sina loed. Ajasid isu peale niiöelda.\nTeadmiseks teistele mu blogi lugejatele, et ostsin seda raamatut endale kogemata 2 tükki ja kinkisin ühe Laurile.\nKusjuures mul on ühte Harjunpääd veel 2 eksemplari, saad Lauri teise endale kui soovid.\nVõtaks küll, milline se on?\n07 April, 2011 20:27\n07 April, 2011 20:28\nMa vaatasingi et sinu käest on vaja laenata:\nHarjunpää ja Kapten Karu\nHarjunpää ja ahistaja\nHarjunpää ja hõimlased\nHarjunpää ja kuri preester\nHarjunpää ja raudne tuba\n07 April, 2011 20:31\nTeisi loen/olen juba lugenud/hakkan kohe lugema


Aastal 2021 jõustunud pensionireform tõi kõigile palju vabadust ja võimalusi. See tähendab ühtlasi seda, et tuleb teha targemaid valikuid ja pensionikogujal on rohkem enda vastutust.\nenne, kui otsustad oma II samba saatuse\nKas mul õnnestub hästi säästa ja koguda iseseisvalt?\nKui vastasid eitavalt kasvõi ühele küsimusele, siis kindlam on jätkata kogumist II sambas. Kui aga soovid proovida investeerimist omal käel, siis alusta PIK-ist.\nTee oma tulevikku otseselt puudutavad otsused alles pärast seda, kui oled kõiki võimalusi põhjalikult kaalunud.\nJätkan II sambasse kogumist pensioni investeerimiskonto ehk PIK-i kaudu\nKatkestan II samba sissemaksed, aga jätan kogutud vara kasvama\nKatkestan II samba sissemaksed ja võtan seni kogutud pensionivara välja\nKui sa ei ole veel pensioni II sambaga liitunud, saad seda teha alates 2021. aastast ja kasutada tulevikus maksusoodustust.\nKui kogud II pensionisambasse, läheb sinu pensionikontole brutopalgast 2% ja riik lisab 4% (sinu palgast arvestatava 33% sotsiaalmaksu arvelt).\nKuidas ja millal sa II sambasse kogutud pensioniraha kasutad, selle üle otsustad ise.\nKõige soodsam on hakata pensioniraha kasutama pensionieas:\nsul on võimalus jaotada väljamaksed oodatava eluea peale – sel juhul on maksumäär 0%,\nsa võid võtta kogu summa korraga välja – sel juhul maksad 10% tulumaksu\nSelleks ei pea sa midagi tegema – pensionifond jätkab sinu raha investeerimist samamoodi nagu seni. See on hea võimalus juhul, kui sulle sobib senine süsteem ja sa soovid pensionipõlveks raha koguda nii, et jätad raha kasvatamise professionaalse fondihalduri hooleks.\nPIK sobib inimesele, kes soovib investeerida oma pensionivara või osa sellest ise ning kellel on selleks oskused ja teadmised. Fondid pakuvad ka automaatse investeerimise võimalust.\nPIK-ile saad kanda kogu või osa oma II pensionisambasse kogunenud vara ja/või edaspidised II samba sissemaksed kord kuus (2% + 4%).\nPIK-il olevat vara saad hoida raha või hoiusena või ise investeerida väärtpaberitesse.\nSoovi korral saad oma raha PIK-ilt II samba pensionifondi alati tagasi kanda või II samba süsteemist hoopis välja võtta (sellest teata vähemalt viis kuud ette ja arvesta sellega, et sul tekib kohustus maksta tulumaks).\nTutvu LHV pensioni investeerimiskontoga\nSee on valik inimesele, kes mingil põhjusel ei soovi järgmised 10 aastat II sambasse raha juurde koguda, aga kes tahab jätta sinna seni kogutu pensionipõlves kasutamiseks.\nKui peatad sissemaksed II sambasse, siis suunab riik sinu sotsiaalmaksust 4% riigieelarvesse (mitte sinu pensionikontole nagu seni) ja II samba süsteemis saad hakati uuesti pensioniraha koguma alles 10 aasta pärast.\nKui võtad II sambasse kogutud raha välja enne pensioniiga,\npead võtma välja kogu summa korraga,\npead maksma summalt 20% tulumaksu,\nsuunatakse sinu sotsiaalmaks riigieelarvesse (mitte sinu pensionikontole),\nsaad II sambasse hakata uuesti raha koguma alles 10 aasta pärast.\nKui oled juba pensionieas\nvõi on sul jäänud vanaduspensionini kuni viis aastat ning sa soovid II sambasse kogutud raha välja võtta, siis kehtib sulle maksusoodustus.\nmaksad 10% tulumaksu juhul, kui võtad kogu summa välja korraga;\nei maksa tulumaksu juhul, kui oled pensionieas ja sõlmid kogutud raha kasutamiseks eluaegse pensioni lepingu või pika tähtajalise pensioni lepingu (st väljamaksed on jaotatud vähemalt su keskmiselt elada jäänud aastatele).\nKuidas kogutud raha välja võtta?\nSee on ainulaadne ja parim viis oma vara kasvatada\nII pensionisammas on unikaalne kogumisviis: sinu igakuisele 2% panusele lisab riik sotsiaalmaksu arvelt omakorda 4%.\nKogutud summa saad võtta välja endale sobival ajal\nRiik soosib pensioniraha kasutuselevõttu pensionieas. Seepärast on mõistlik lükata II sambast raha väljavõtmine edasi ajani, mil sul on hea plaan selle kasutamiseks.\nKõige kasulikum ongi hakata II sambasse kogutud raha kasutama alles pensioniikka jõudes. Siis ei tule sul tulumaksu maksta üldse või on maksumäär 10%.\nPärijad saavad valida, kas võtavad kogunenud raha korraga välja või eelistavad pärida fondiosakuid.\nKui võtad II sambasse kogutud raha välja\nenne pensioniiga, siis ...\nPead võtma kogu raha välja korraga.\nPead maksma 20% tulumaksu (pensioniealisena 10% või 0%).\nEi saa sa enne 10 aasta möödumist II sambasse uuesti koguma hakata.\nEi kogune selle 10 aastaga koos riigipoolse 4% maksega su pensionisambasse 10 000 eurot (keskmise palga juures). Kui aga jätkad kogumist, maksab riik 4% sinu pensionikontole, millel on keskmine tootlus 4,5% aastas.*\nSinu pension on Eesti Panga analüüsi järgi tulevikus kuni 30% väiksem.\nNeil Eesti pensionäridel, kes sõltuvad ainult riiklikust vanaduspensionist ega ole kogunud raha II sambasse, on Euroopa pensionäride seas kõige suurem vaesusrisk. See tähendab, et nende sissetulek väheneb pensionile jäädes enim ja nad saavad pensionil olla kõige lühemat aega, selgub Euroopa Komisjoni, Eurostati ja OECD statistikast.\nKui oled võtnud oma II pensionisambast raha välja enne pensioniiga, suunatakse sinu sotsiaalmaks (4%) riigieelarvesse ja pensionieas saad ainult riiklikku pensioni (I sammas). See variant on mõeldud inimesele, kel on selge plaan, kuidas ta pensionieas rahaliselt toime tuleb ja kuidas selleks iseseisvalt raha koguda.\nPea meeles, et II pensionisambast enne pensioniiga raha väljavõtmine ei ole mitte kohustus, vaid üks võimalus. Peaaegu igaühel tasuks pensioni kogumist kindlasti jätkata.\n* Võttes arvesse erineva investeerimisstrateegiaga pensionifondide pikaajalisi keskmiseid tootlusi, hindab AS LHV Varahaldus Eesti kohustuslike pensionifondide keskmiseks pikaajaliseks tootluseks 4,5% aastas.\nVäljamaksed ja pärandamine\nPensioniraha väljamakse viis sõltub sellest, kui vana sa oled ja kuidas soovid kogutud raha kasutusele võtta. Kui oled jõudnud pensioniikka, lisandub hulk väljamakseviise. Soovi korral saad eri variante kombineerida.\nII samba väljamaksed pensioniikka jõudes\nII samba väljamaksed tööealisele\nSoovid võrrelda, mis oleks kasulikum: kas katta senised laenud ja tähtsad kulutused II samba arvelt või laenata selleks raha pangast? Kasuta arvutamiseks pensioniraha kalkulaatorit.\nHelista telefonil 680 2743 E-R 9–17


Top 8 Wella juuksed sirgendavad kreemid | EE.Hair-Action.COM\nTop 8 Wella juuksed sirgendavad kreemid\nNagu naised, oleme alati soov paks, pikk ja sirged juuksed niimoodi mudeleid näha telereklaamide ja seriaalid. Sirged juuksed on tõesti "in" tänapäeval. Need, kes ei ole sirged juuksed liiguvad edasi keemilise töötlemise saada seda vaadata. Kuid keemilise ravi on kallis ja ka aeganõudev. Täna ma teile rääkida Wella juuste sirgendamine kreemid ja jäta kreemides abiga mille saate pokkeri-sirged juuksed.\nKui otsite püsivat lahendust oma lokkis juuksed, minna alalise sirgendamine kreeme. Kui soovid muuta oma soeng alates lokkis või laines sirge, minna puhkusele-sirgestamine kreeme.\nBest Wella Juuste sirgendamine Kreemid\n1. Wellastrate Sirge System Kit:\nSee sirge seadme komplekt on saadaval kahes variandis, st kerge ja tugev. Kui su juuksed on väga lokkis ja lainelised, minna tugev variant aga kui su juuksed on veidi laines, valida kerge üks. Kaasas sirgendamine koor ja neutraliseerijaga taskukohase hinnaga tag. Sa pead kohaldada sirgestamine koor esimese umbes 1 tund ja seejärel pesta puhta veega. Pärast seda, kohaldada neutraliseerija ja hoida seda 45 minutit ja loputa see välja pärast seda. Ärge klipi oma juukseid järgmise kolme päeva jooksul ja voila, juuksed sirgeks! Mõju kestab 6 kuud, mis annab teile pokkeri-sirged juuksed.\n2. Wellastrate Sirge süsteemi Intense Kit:\nSee Wellastrate juuste sirgendamine kreemi komplekt sisaldab ühte 100 ml Juuksesirgendusvahendc kreemi ja ühe neutraliseeriva emulsioon. Sammud ja muu oluline teave on kirjutatud raamatuke, mis tuleb koos kit. See komplekt aitab teil omandada sirged juuksed. See taltsutada särisema ja mõju kestab umbes 14 nädalat. Juuste sirgestamine elektroonilise sirgendaja ja kohaldada sirgestamine koor. Seejärel kohaldatakse neutraliseerivad koor lukustada sirgendamine mõju.\n3. Wella Rikas Sirge jäetav kreem:\nSee jäetav sirgendamine koorest Wella on välja töötatud ja lainelised rahutud juuksed. See sirutada lukud ja juhtida ka särisema suurel määral. See on jäetav kreem, nii et saate seda kasutada pärast pesemist ja seejärel stiilis nagu tavaliselt. Selle mõju koor jääb Kuni teie järgmise šampoon istungil. On rikastatud sheavõi ja siidi ekstraktid, mis annavad teile pokkeri-sirged juuksed, ja ka lisada niiskuse seda. Kui sa oled keegi, kes hoiab muutub Soengud iga nüüd ja siis see kreem Wella on teie jaoks.\n4. Wella System Professional kohe Sirge ja siluv kreem:\nSee sirge ja siluv kreem alates Wella taltsutatakse ja sirgeks lainelised, lokkis ja mässumeelne juuksed. See annab teile ajutine tulemusi ja seega saate muuta oma soeng vastavalt. See on valmistatud ainulaadne valem paindlik polümeeride ja sisaldab ka E-vitamiini, mis ei kahjusta juukseid. See aitab teil omandada läikiv ja sirged juuksed. Samuti taltsutada särisema ja kohe koor annab teile hallatavaks, sirged juuksed.\n5. Wella Color Preserve sirgendamine Balm:\nSee sirgendamine palsam on rikastatud UV filtrid ja värvi säilitamiseks molekulid, mis annavad teile sirgendamine mõju ja vältida juuste värvi tuhmumise. Samuti taltsutatakse särisema ja annab teile juhitavuse ja läikivad juuksed. Kasutage seda sirgendamine palsam rätik kuivatatud juuksed ja stiil nagu tavaliselt. Mõju kestab kuni järgmise pesu mis on tõesti suur. Kui su juuksed on värvitud ja soovite sirged juuksed, seda sirgendamine palsam võib olla teie eesmärk.\n6. Wella Biotouch Sirge Starting Cream:\nSee ei ole sirgendamine koor eriti. Siiski kasutatakse enne kohaldada sirgestamine koor, sest see suurendab tulemusi. See on valmistatud jojoba õli ja toidab juukseid sügavalt. See valmistab oma juukseid sirgendamine protsessi ja suurendab ka mõju sirgendamine. See annab teile juhitavuse ja särisema vaba juuksed nii, et sirgendamine protsess muutub lihtne ja lihtne.\n7. Wella Biotouch Sirge jäetav kreem:\nSee on puhkuse-in sirgendamine koorest Wella. Kanna väike kogus seda kreemi oma juukseid pärast pesemist ja stiili nagu tavaliselt (ärge loputage see maha). See koor annab teile läikiv ja pokkeri-sirged juuksed ja mõju jääb 24 tundi. On rikastatud headus jojobaõli, mis hüdraat kuivadele juustele. See kontrollib ka särisema suurel määral. See on suurepärane koheselt sirgeks juuksed ja annab suurepärase viimistluse.\n8. Wella kõrge Juuste Sleek Wonder:\nHigh Hair Sleek Wonder alates Wella Professional vahemik on kerge sirgendamine kreem, mis annab teile läikiv, sirged juuksed, kuid ajutiselt. On niiskus-resistentsed, mis tähendab, et teie juuksed jäävad sirged, isegi kui avatud liigse niiskuse. Sirgestamine mõju jääb kuni järgmise šampooni. See sirgendamine koor kaitseb ka juukseid vastu päike kahju, sest see sisaldab pro-vitamiini B5. Võite kasutada seda niiske või kuiva juuksed ja stiil nagu tavaliselt.\nKas oled proovinud mõnda neist Wella juuste sirgendamine tooteid? Anna meile teada oma kommentaarides allpool.\nKuidas kasutada must seedeõli (Kalonji) juuste kasvu ja kiilaspäisus\nMis on tsellofaani juuste ravi ja millised on selle kasu?\nLoomakasvatus - 5 juhtudel ja 4 protseduuril põhinevat ravi juustepõlves


Mäng Winx Tecna Uus Soengud. Play online tasuta\nLaste riietuda tüdrukutele Rütm Winx Winx Club Winx haldjad Winx Kleit Up Barbie kleit üles Bratz kleit üles Tegevus Poisid Winx Winx biliviks Winx tegevuskava Winx Club Winx Kleit Up Winx mõistatusi Winx Season 5\nMäng Winx Tecna Uus Soengud Online\nWinx Tecna Uus Soengud\nMängu kirjeldus: Väljavalitu Winx Club ja rõõmuga jälgida arengumaade sündmused elus School of haldjad, siis proovige saada isiklik juuksurisse õed Winx. Nüüd on teil võimalus retseptsioonis on Tecna, kes unistab, et muuta oma välimust. Kasutada oma kujutlusvõimet ja tulla oma algse kujutise, mis on omane ainult tema üksi.\nVäljavalitu Winx Club ja rõõmuga jälgida arengumaade sündmused elus School of haldjad, siis proovige saada isiklik juuksurisse õed Winx.\n© playgame24.com - free online mängu Winx Tecna Uus Soengud ().\nPlay online flash mäng Winx Tecna Uus Soengud tasuta. Ära unusta Hinda seda mängu Winx Tecna Uus Soengud ja jagada seda mängu oma parimad sõbrad.


rally.ee ... > Taali rallikross > Pühapäeval peetakse Taalis rallikrossi etapp\n... > Taali rallikross > Pühapäeval peetakse Taalis rallikrossi etapp\n02. juuni 2005 14:39 Loe kommentaare (15)\nPühapäeval peetakse Taalis rallikrossi etapp\nEesti rallikrossi MV punktiseis pärast 2005. a Taali rallikrossi etappi\nRallikrossi meistrisari jätkus Taali krossirajal\nMüügile tuleb Taali rallikrossi kava\nMait Mättik sihib rallikrossis meistritiitlit\nTänavu möödub 20 aastat avavõistlusest Taali krossirajal\n5. juunil jätkuvad Eesti rallikrossi meistrivõistlused Taali krossirajal. Võistlus on meistrisarja teine etapp sõiduautodele klassides ERK ja division 1 ning kolmas etapp klassides ERK standard ja noored.\nPärast 1. mail Audrus Sauga ringrajal ja 21. mail Kulbilohu krossirajal peetud etappe on noorteklassis 24 punktiga meistrivõistluste liider VW Golfil võistlev Martin Saar. Teisel kohal on Egon Kaur 20 ning kolmandal Mihkel Selberg 15 punktiga.\nMasinaklassis ERK standard juhib meistrivõistlusi ülekaalukalt kummalgi osavõistlusel võidutsenud Kert Rungi. 32 punkti kogunud liidrile jääb meistrisarja teist kohta hoidev Riho Loit alla 14 punktiga, kellest omakorda kolm punkti vähem on kirjas Holger Kangrol.\nKui noortest on meistrivõistluste punkte sel hooajal kogunud 16 ning ERK standard klassis 10 võistlejat, siis ERK arvestusklassis on punkte saanud vaid viis võistlejat. Liidrikohal on Mait Mättik 16 punktiga, teine on Joosep Toots ning kolmas Margus Tammoja.\nTõenäoliselt tuleb ERK klassi punktitabelisse olulisi muudatusi sel pühapäeval peetava Taali rallikrossi järel, sest sarja üldvõitu ihkav Mättik peab sel hooajal esmakordselt rinda pistma nii valitseva rallikrossimeistri Margus Jamnese, kui ka mullu pronksmedali võitnud Mario Karusega.\nTaali rallikross 860 meetri pikkusel rajal algab 5. juuni hommikul pärast treeningsõite kell 11 võistluse avamisega. Eelsõitudega tehakse algust kell 11.15, finaalsõitudega kell 14. Sündmuste käigust rajal annab kohapeal informatsiooni kommentaator, iga sõiduvooru järel edastatakse tulemused ka internetti ning neid saab jälgida rally.ee vahendusel.\nPealtvaatajale maksab pääse 50 krooni, lastele ja pensionäridele 25 krooni. "Pisipõnnidele ehk alla meetri pikkustele on võistluse jälgimine tasuta," ütles rallikrossi peaorganisaator Eiki Eriste.\nBelgia MM-ralli toimumine täna veel küsimärgi all


IMRE PEEMOT Tuva kurgulaulu seminar | Sündmus | vikerkaaresild.org\nIMRE PEEMOT Tuva kurgulaulu seminar\n2018 Sept 29 L 13:00\nAlgus 2018 Sept 29 L 13:00\nAlgusest aega 1087 päeva 14:07\nRahvusvaheliselt tunnustatud kõrilaulu ja igilimängu virtuoos IMRE PEEMOT viib läbi oma õpitoa Tallinnas nii algajatele, kui ka edasijõudnutele\nIMRE PEEMOT on sündinud Eestis 1978 aastal ja alates 1991 aastast elab peamiselt Soomes. Imre on reisinud ja õppinud traditsioonilist laulmist ja pillimängutehnikaid erinevatelt inimestelt üle maailma. Aastast 2001 on Imre spetsialiseerunud Tuva kõrilaulule ja traditsioonilistele Tuva instrumentidele. Ta elas üle ühe aasta Tuvamaal ja võitis 2008 aastal auhinna "kõige unikaalsem Tuva khoomei" Khoomei Sümpoosiumi lauluvõistlusel, mis leidis aset Tuva pealinnas Kyzylis. 2000 ndate aastate alguses mängis Imre traditsioonilist Tuva folkmuusikat ansamblis Cedip Tur. 2005 aastal andis ta välja sooloalbumi "Dük Ortuluktung Ünü" ("Villasaare laul???") ja on sellest alates viinud läbi õpitubasid erinevates paikades üle Euroopa. Imre viib läbi tuva kõrilaulu tehnikate õpitoa. Kursus annab ülevaate ja juhatuse kõikidesse Tuva kõrilaulu stiilidesse. Varasem kõrilaulukogemus ei ole vajalik. Kursusel arvestatakse osalejate oskuste ja vajadustega.\nProgrammis on kesksel kohal khörekteer - "rinnalaul" - laulustiil mida on läänes vääriti mõistetud, kuid millest õieti arusaamine on khöömei põhitooni tegemisel vältimatult vajalik. See mõjutab omakorda oluliselt nii sygyti kui ka teisi laulustiile.\nSamuti on rõhuasetus kargyraa põhitooni loomisel - seda nii mägikargyraa (dag), kui stepikargyraa (khovu) stiili kasutades. Kõik ülejäänud kõrilaulu stiilid rajanevad neile kolmele - khöömei, mägikargyraa ja stepikargyraa ning nende stiilide omandamine on edasiminekuks väga oluline.\nKa juba edasjõudnud õpilased omandavad need alusteadmised, ületades varasemad teadmised ning saavutades suurema potentsiaali Tuva kõrilaulu arendamiseks. Iga osaleja tasemega arvestatakse ja juhendamine toimub individuaalselt. Nii algajate kui edasijõudnute kursus on soovitatud nii algajate kui edasijõudnutele. Algajad on pärast esimest päeva juba pisut edasijõudnumad ja edasijõudnud omandavad esimesel päeval baasteadmised uuel, märksa efektiivsemal moelю\nKõiki Tuva kõrilaulu stiile ja alamstiile tutvustatakse näidete varal ning selgitatakse osalejate huvist lähtuvalt.\n29.09 ➡ 40 EUR algajatele\n30.09 ➡ 40 EUR edasijõudnudtele\nRegistreerimise kinnitamiseks palume tasuda ettemaks 15 eurot pangaarvele MTÜ Tervendavad Helid\nINFO: 56 28 52 29, e-mail: info@helid.ee


2021 november Arhiiv - Saaremaa Spordisõber\nMatthias Tass jätkas võidulainel Lisatud 23.11.2021\nMatthias Tass jätkas võidulainel 6 kuud\nUSA korvpalli üliõpilasliiga kõrgeimas divisjonis palliva Matthias Tassi kodumeeskond Saint Mary’s Gaels jätkas hooaega võidukalt, kui Las Vegases toimuval Maui Invitational miniturniiri avaringis alistati 62:59 Notre Dame Fighting Irish. 27 minutiga viskas Tass 7 punkti, võttis 5 lauapalli ja andis 2 resultatiivset söötu.\nVõrkpallurid välismaal Lisatud 23.11.2021\nVõrkpallurid välismaal 6 kuud\nKeith Puparti 11 punkti (+9) aitasid Rumeenia meistriliigas Craiova meeskonnal 3:0 (25:21, 25:20, 25:19) alistada Timisoara. Liigas asub Craiova 16 punktiga kolmandal tabelireal.\nTesman võitis Vesse Lisatud 23.11.2021\nTesman võitis Vesse 6 kuud\nSaaremaa seenioritele 50+ korvpallimeistrivõistlustel võitis Tesman Vesse 69:60. Võitjate resultatiivsem oli Marko Nelis 24 ja kaotajate resultatiivseim Reinar Ivanof 23 punktiga.\nKetasgolfarid võistlesid Orissaare Open 2021 auhindadele Lisatud 23.11.2021\nKetasgolfarid võistlesid Orissaare Open 2021 auhindadele 6 kuud\n20. novembril toimusid Orissaare esimesed discgolfi võistlused – Orissaare Open 2021. Ilgitsa kopli ajutisele rajale tuli kokku võistlema 48 discgolfarit üle Saaremaa.\nKure legendid andsid omade võidule hoogu juurde Lisatud 22.11.2021\nKure legendid andsid omade võidule hoogu juurde 6 kuud\nVarem FC Kuressaare eest mänginud mängumehed otsustasid tähistada meeskonna viie aasta eest saavutatud Esiliiga-B võitu ja sealt alanud tõusu kokkutulekuga oma lemmikute tänavusel viimasel Premium liiga kohtumisel Viljandi Tuleviku vastu.\nTorn – Pannas nautisid hooaja viimasel etapil pingevabat sõitu Lisatud 22.11.2021\nTorn – Pannas nautisid hooaja viimasel etapil pingevabat sõitu 6 kuud\nAutoralli Euroopa meistrivõistluste viimane etapp Rally Islas Canarias jätkus laupäeval kaheksa kiiruskatsega.\nLiisi Vaht pärjati Euroopa parimaks 6 kuud\nKaili Lilles on Eliitliiga suurim väravakütt Lisatud 21.11.2021\nKaili Lilles on Eliitliiga suurim väravakütt 6 kuud\nLõppenud tüdrukute jalgpalli U17 Eliitliiga väravaküttide edetabeli eesotsas on 37 tabamusega FC Kuressaare ründaja Kaili Lilles.\nSaaremaa VK asemel mängib CEV Challenge Cupil TalTech Lisatud 20.11.2021\nSaaremaa VK asemel mängib CEV Challenge Cupil TalTech 6 kuud\nEesti Võrkpalliliit edastas Euroopa Võrkpalliliidule (CEV) taotluse, et raskustesse sattunud Saaremaa Võrkpalliklubi asemel saaks CEV Challenge Cupil mängida TalTech.\nMerispordiselts võttis aasta kokku Lisatud 20.11.2021\nMerispordiselts võttis aasta kokku 6 kuud\nSaaremaa Merispordi Seltsi 95. purjetamishooaeg on ametlikult lõppenud, reedel tunnustati parimaid, anti välja eriauhindu ning kuulutati välja seltsi kaks uut auliiget.


Kadriorg tähistab 300ndat sünnipäeva - news\nKultuuriprogramm on täitunud klassikaliste kontsertidega ning suve jooksul on võimalik immutada infot Kadrioru ajaloost ja tulevikust Kadrioru kolmapäevastel jalutuskäikudel.\n16. juunil kell 16.00 algab Kadrioru pargis rahvusromantiline Eesti muusika kontsert "Siin on ilus elada". Eesti Filharmoonia Kammerkoori ja Tallinna Kammerorkestrit juhatab Risto Joost. Eesti Vabariigi sajandale aastapäevale pühendatud kava peateos on 110 aastat tagasi esmakordselt ette kantud Karl August Hermanni lauleldus "Uku ja Vanemuine ehk Eesti jumalad ja rahvad", millele Raimo Kangro aastal 1997 tegi uue orkestratsiooni ja seekordseks ettekandeks kammerorkestriga on teinud uue seade Rasmus Puur. Kõlavad nii soolo- kui ka koorinumbreid, solistid on Hele-Mall LeFego (Salme), Raul Mikson (Endel), Aarne Talvik (Uku), Rainer Vilu (Vanemuine), Joosep Trumm (Lemmingine), Allan Vurma (Sarvik).\nKadriorg 300 suvehooaja ametlik avamine toimub 21. juunil. Kaunil juunikuu õhtul kell 18.00 avatakse pidulikult Kadrioru juubelihooaja. Muusikalist rännakut Kadrioru algusajast kuni tänapäevani pakuvad Georg Otsa nimelise muusikakooli orkestrandid ning solistid. Dirigent Sirly-Illak Oluvere. Esitamisele tulevad teosed meistritelt nagu: J.S.Bach, Mozart, K.Kikerpuu ja paljud teised.


NAISTEPUNA KõRVALTOIMED - LOODUSRAVI\nNaistepuna võtmisel võib olla päikesevalgustundlikkuse kõrvaltoime.\nSeetõttu ei tohiks enne päevitamist naistepuna võtta ega hõõruda. Naistepuna nõrgestab immunodepressante.\nHarvadel juhtudel võivad kõrvaltoimetena tekkida allergilised nahareaktsioonid, väsimus, rahutus või seedetrakti probleemid.\nKaalutõus kui kõrvaltoime\nTundub, et mõned inimesed võtavad naistepuna toidulisandite võtmise ajal kaalus juurde. Täpne põhjus on suhteliselt ebaselge. Ka teised antidepressandid, eriti vanemad, võivad põhjustada kehakaalu tõusu. Kuid nende ainete toimemehhanismid on palju paremini mõistetavad. Lisaks on naistepuna preparaadid segu paljudest koostisosadest, millest kõigil omakorda võib olla palju erinevaid toimeid. Spekuleeritakse, et kaalutõus on tingitud heaolu muutusest. Võib-olla suureneb isu lihtsalt meeleolu muutuse tõttu. Eelkõige võib tuju korraks parandada ka suhkru- ja kõrge kalorsusega rikaste toitude söömine. See on üks põhjusi, miks depressioon ja kehakaalu tõus on sageli seotud.\nSamuti võite olla huvitatud järgmisest teemast: Ilma kaalutõusuta antidepressandid\nNaistepuna võib suurendada naha valgustundlikkust. Heleda nahaga inimestel, kes on niikuinii eriti valgustundlikud, võivad naistepuna ürdi suuremate annuste võtmisel koos liigse päikese käes tekkida villilised päikesepõletused. Naistepuna põhjustatud suurenenud valgustundlikkust nimetatakse hüperismiks pärast selle eest vastutavat taimepigmenti. Eelkõige tuleb olla ettevaatlik, kui võetakse ka teisi ravimeid, mis võivad samuti sarnast mõju avaldada. Lisaks kontrollige naistepuna ürdi võtmise ajal, et teil oleks piisav päikesekaitse. Suure UV-kiirguse tõttu ei soovitata ka päevitussalongi külastamist ega pikaajalist päevitamist välibasseinis. Mõned meditsiinilised sekkumised toimivad ka kunstlike kiirtega, millel võib olla palju tugevam mõju kui tavalisel päikesevalgusel. Selle näiteks on laserravi või ultraviolettvalgusega suunatud kiiritamine. Suurema intensiivsuse tõttu võivad reaktsiooni esilekutsumiseks piisata isegi naistepuna väikestest annustest. Kuid mõned uuringud annavad ka täiesti selge. Naistepuna ürdi tavaliselt manustatav annus on enamikul juhtudel liiga väike, et esile kutsuda hüperitsism. Naistepuna kasutatakse viirusevastase toime tõttu ka suuremates annustes. Alati tuleks tagada piisav kaitse valguse eest.\nErektsioonihäired kui kõrvaltoime\nErektsioonihäireid peetakse teatud antidepressantide üheks kõrvaltoimeks. Kuid neid ilmneb naistepuna ürdi võtmise ajal ainult erandjuhtudel. Naistepunaürdis sisalduvate ainete võimalikku toimemehhanismi ja tõhusust on veel suhteliselt vähe uuritud. See on veel üks põhjus, miks on raske selgitada võimalikke soovimatuid mõjusid. Lisaks sisaldavad paljud käsimüügi preparaadid, mis sisaldavad naistepunaürti, liiga vähe toimeainet, et sellel oleks tuvastatav toime.\nKui erektsioonihäired ilmnevad halvenenud meeleolu tõttu, võib erektsioonihäirete paranemiseks siiski aega võtta, kuna naistepuna vajab tuju parandava efekti saavutamiseks mõnda aega. Selle aja jooksul võib naistepuna ürdi võtmise ajal tekkida erektsioonihäire, ilma et naistepuna põhjustaks.\nLoe selle teema kohta lähemalt: Erektsioonihäirete põhjus\nTeatud naistepunaürdis sisalduvad ained lagundatakse ja metaboliseeritakse maksas. Siin mängivad erilist rolli nn tsütokroom p450 ensüümid. Kui naistepuna võetakse sageli, reageerib keha sellele. Suurenenud kogus tsütokroom p450 ensüüme toodetakse maksas. See kehtib eriti naistepuna sisaldavate suurtes annustes preparaatide kohta. Isegi kui tsütokroom p450 ensüümide suurenenud moodustumine on esialgu kahjutu, võivad probleemid tekkida kohe, kui võetakse ravimeid, mis nõuavad nende ensüümide toimimist või ka nende lagundamist. Lisaks näib naistepuna mõjutavat maksa otseselt kahjulikku toimet, eriti suurtes annustes.\nVäsimus kui kõrvaltoime\nSageli teatatakse naistepuna sisaldavate preparaatide soovimatust mõjust väsimusele. See näib esinevat eriti naistepuna pikaajalise võtmise korral. Võimalik, et naistepuna ürdis sisalduvad ained mõjutavad keha enda hormooni melatoniini taset. Samuti on tõendeid selle kohta, et naistepuna ürdis leidub melatoniini või sarnaseid aineid. Melatoniini kasutatakse kehas muu hulgas päeva-öö rütmi juhtimiseks. Lisaks on depressioon sageli seotud unehäiretega.\nKui naistepuna mõjub depressioonile piisavalt, võib see põhjustada ka une paranemist. Seda võib tunda suurenenud väsimusena. Mõnel juhul, näiteks unehäirete korral, võib konkreetselt otsida ka väsimuse tegelikku soovimatut mõju. Naistepuna väsimust esilekutsuv toime on aga vaevalt piisav, et seda kasutada tõhusa une abina.\nHigistamine kui kõrvaltoime\nLiigne higistamine võib olla ka naistepuna toidulisandite kõrvaltoime. See on kannatanutele sageli ebamugav. Nagu kõigi kõrvaltoimete puhul, võib ka higistamise korral olla kasulik arsti visiit. Tuleb märkida, et higistamine võib tekkida ka nn serotoniini sündroomi käigus. See on põhjustatud serotoniini taseme häiretest ja on potentsiaalselt eluohtlik. Paljud retsepti alusel väljastatavad antidepressandid toimivad vähemalt osaliselt serotoniini kaudu. Naistepuna võib häirida ka hormooni metaboolseid radu. Mitme preparaadi kombinatsioon võib seega põhjustada serotoniini sündroomi, mistõttu neid ei tohiks koos võtta.\nTeid võivad huvitada ka: Liigne higistamine - mis on selle põhjus?\nPeavalu kui kõrvaltoime\nNaistepuna tarbimisel võib tekkida peavalu. Sageli on need peavalud seotud pearingluse või kaela probleemidega. Kuid see ei pea nii olema. Peavalu on tavaline kõrvaltoime, mis võib ilmneda paljude erinevate ravimite kasutamisel. Tavaliselt on see suhteliselt kahjutu, kuid ebameeldiv kõrvaltoime.\nKuid see ei pea alati nii olema. Näiteks võivad peavalud tekkida nn serotoniini sündroomi osana. See ohtlik sündroom võib tekkida, kui serotoniini tase kehas kontrolli alt väljub. Kuna klassikalised antidepressandid võivad oma toime tõttu mõjutada serotoniini metabolismi, ei tohiks neid kombineerida naistepunaga. Naistepuna mõjutab tõenäoliselt ka hormooni serotoniini metabolismi, mis võimaldab koostoimeid. See on naistepuna ürdi võtmise üks põhjusi alles pärast arstiga konsulteerimist. Paljusid tüsistusi saab vältida või vähemalt sel viisil leevendada.\nMilliseid kõrvaltoimeid võin pärast ravi lõpetamist kogeda?\nPaljud retsepti alusel väljastatavad antidepressandid võivad pärast nende kasutamise lõpetamist põhjustada selliseid tõsiseid kõrvaltoimeid nagu rahutus, unetus või kõhulahtisus. Samuti võib tekkida nn retsidiivi sündroom. Siin taastuvad varasemad depressiivsed sündroomid ja võivad isegi intensiivistuda. Seetõttu tuleks neid ravimeid vähendada. Naistepunaga neid kõrvaltoimeid ei esine või vähemal määral. Isegi pärast naistepuna ürdi kasutamise lõpetamist on korduvalt teatatud kõrvaltoimetest. Sageli võrreldakse neid retseptiravimite antidepressantidega. Naistepunapreparaatide toimemehhanismi ei ole veel lõplikult selgitatud. Seetõttu on raske tuvastada või omistada võimalikke kõrvaltoimeid. Naistepunaürti sisaldavaid valmistisi on soovitatav aeglaselt vähendada. Naistepuna preparaate on kõige parem võtta ja katkestada alles pärast arstiga konsulteerimist.\nNainepuna tarbimise ajal suurendab maks ensüümi Cyp 3A4 tootmist. See ensüüm kuulub niinimetatud tsütokroom p450 ensüümide rühma. Seda ensüümide rühma kasutatakse kehas terve hulga ainete lagundamiseks. Need on eriti olulised terve hulga ravimite aktiveerimisel ja lagundamisel. Kui ensüüm Cyp 3A4 on nüüd naistepuna tarbimise tõttu suuremal määral olemas, muutub ka kõigi toimeainete lagunemine ja aktiveerumine, mille metabolismi jaoks on vaja ka Cyp 3A4. See võib olla eluohtlik, kui mõjutatud ravimeid võetakse raske haiguse tõttu. Nende hulka kuuluvad näiteks teatud AIDS-i ravimid, antibiootikumid või immunosupressandid. Pärast naistepuna kasutamist on juba surmajuhtumeid, mis on immunosupressantide efektiivsust nii vähendanud, et need ei olnud enam tõhusad. Ka südameglükosiidide ja antikoagulantide puhul tuleb tähelepanu pöörata võimalikule koostoimele.\nKa Cyp 3A4 metaboliseerib osaliselt suukaudseid rasestumisvastaseid vahendeid (antibeebipillid) ja seetõttu võib nende tõhusus väheneda. Selle teema kohta leiate rohkem aadressilt: Pill ei tööta\nNaistepuna kasutamiseks ajal Rasedus või Imetamine valetage tänapäevani puuduvad teaduslikud teadmised ees.\nKõrvaltoimeid ei saa välistada raseduse ja rinnaga toitmise ajal.\nLisateavet alternatiivide kohta leiate meie veebisaidilt: Homöopaatia raseduse ajal\nTootja / kaubanimi\nTootjaid nimetatakse näideteks ja nad valiti juhuslikult. meil on mitte ühtegi Tootjad isiklik ühendus!\nNaistepuna Sandoz® 425 mg kõvakapslid 60 tabletti (N2) 14,80 €\nNaistepuna Sandoz® 425 mg kõvakapslid 100 tabletti (N3) 23,50 eurot\nST. JOHN WORT ratiopharm® 425 30 tabletti (N1) 7,80 eurot\nST. JOHN WORT ratiopharm® 425 60 tabletti (N2) 14,30 eurot\nST. JOHN WORT ratiopharm® 425 100 tabletti (N3) 23,50 eurot\nHaigla kaugelt juhitud enimmüüdud taimsete preparaatide loetelu:\nKõigi juba avaldatud ravimtaimede / ravimtaimede loetelu leiate järgmistest punktidest: Ravimid A-Z.\nTemporomandibulaarse liigese osteomüeliit\n2021 © https://publichealthglobal.org Naistepuna kõrvaltoimed


2013. aasta üritused | Eesti Jack Russell`i Terjerite Tõuühing\nAvaleht » Üritused » Arhiiv » Üritused 2013\nJack Russell'i Terjerite Tõuühingul on tavaks saanud igal aastal korraldada tervise-, uru- ja kevadpäev. Samuti organiseeritakse vastavalt vajadusele ja huvile muid ettevõtmisi - aastate jooksul on toimunud üks erinäitus ja kaks mitteametliku club show'd, erinevad koolitused ning ühised jalutuskäigud. Iga aasta alguses võetakse üldkoosolekul kokku eelnev aasta ning planeeritakse uut. Samuti autasustatakse üldkoosolekul traditsiooniliselt aasta JRT konkursi parimaid.\n2013. aasta EJRTÜ tervisepäev toimus 10.novembril ja selles osales kokku 22 russellit. Kõik silma- ja põlveuuringu läbinud koerad said ametliku hinnangu, mis kantakse ka Eesti Kennelliidu registrisse.\nInuit Igloo z Jerene - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nKüpsis vom Repacker - ei esine PLL, PRA, RD, esineb HC\nLexberry’s Four Star Charlotta - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nLexberry’s Four Star Cesar - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nLexberry's Girl Power Emma - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nLexberry's Girl Power Elzy - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nNiittykiitäjän Oona - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nOruallika Väike John - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nScarlett Bevy JR Charming Cover - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nScarlett Bevy JR Lilli Marlene - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nSnow Blues Corsair Luka - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nZingyritzy Racer's Rebecca - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nYamper Fioletowa Magia - ei esine PLL, PRA, RD, HC\nAnsometsän Kultaharkko - PL0/0\nInuit Igloo z Jerene - PL1/0\nKüpsis vom Repacker - PL0/0\nLexberry’s Four Star Charlotta - PL0/0\nLexberry’s Four Star Cesar - PL0/0\nLexberry's Soprano Girl Candy - PL0/0\nMusa Merseda Gera Vada - PL0/0\nNiittykiitäjän Oona - PL0/0\nOruallika Väike John - PL0/0\nScarlett Bevy JR Charming Cover - PL2/0\nScarlett Bevy JR Lilli Marlene - PL0/0\nSnow Blues Corsair Luka - PL0/0\nZingyritzy Racer's Rebecca - PL1/0\nYamper Fioletowa Magia - PL0/0\n16. juunil 2013 toimus Tallinnas Eesti teine Jack Russell'i terjerite erinäitus. Kuna pea kõik olid valmistunud vihmaks, siis seda meeldivam oli tõdeda, et üle poole näitusest möödus täiesti kuivalt ja isegi osaliselt päikesepaistel. Vaid need kõige parimad said auhindadele lisaks pärjatud ka vihmasajuga.\nBIS I - Avatar\nBIS II - Huoleton Estro\nBIS III - Jump’N’Roll Armilde\nBIS IV - Jump’N’Roll Aadu\nTPK - Jump’N’Roll Salme\nTPJ - Huoleton Estro\nVSPJ - Scarlett Bevy JR Buckeye Belle\nTPV - Jump’N’Roll Armilde\nVSPV - Jump’N’Roll Aadu\nVSP - Jump’N’Roll Armilde\nParim Temperament - Jump’N’Roll Armilde\nParim Eestis sündinud JRT - Jump’N’Roll Armilde\nParim esitus - Huoleton Estro\n11. Frank 8.43 s\n12. Kusti (Tiina) 10.64 s\nPS. Ilmataati täname ka.\nJälgi oli üles pandud sama palju kui koeri, st igale russellile oma verejälje rada, mis viis lõpuks saagini, milleks oli seekord põdrakõrv. Iga koer suhtus saaki veidi erinevalt - kes nuusutas tagasihoidlikumalt, kes haukus, kes raputas saaki raevukalt, kes tegi neid kõike koos.


Türil toimus noortejuhtide koolitus "Põlev Pirn"\nAvaleht // Uudised // Koguduse uudised // Türil toimus noortejuhtide koolitus "Põlev Pirn"\navaldatud 20.03.09 15:33\n27. veebruarist - 1. märtsini toimus Türil praegustele ja tulevastele noortejuhtidele mõeldud konverents "Põlev Pirn". Meie kogudusest osalesid konverentsil Kadri Kadastik ning noortejuhid Margus ja Mariin Sirk.\n2008. a toimus konverents esimest korda, siis oli tegemist kolme seminariga ja see oli paralleelprogramm baptistiliidu noorteüritusele "Piiblipäevad, Suhted Sassis".\nSel korral oli "Põleva Pirni" teemaks isiklik suhe Jumalaga, Kristuses olemine. Seda seepärast, et mida tervislikum on isiklik suhe Jumalaga, seda tervislikum on ka töö kirikus, see mõjutab otseselt nii lähisuhteid meeskonnas kui ka noortetöös üldiselt. Kristus on öelnud: "Kes jääb minusse ja mina temasse, see kannab palju vilja, sest minust lahus ei suuda te midagi teha."\nEestis on vaja väga palju ära teha, tegemist on maailma ühe kõige sekulaarsema maaga (2005 aasta Eurobaromeetri järgi on Eestis Kristust järgivaid usklikke alla 2%. Noorte seas on see osakaal veelgi väiksem, alla 1%. 16% Eesti kodanikest usuvad isikulist Jumalat, üle 50% tunnistavad vaimumaailma olemasolu, nimetades end spirituaalseks).\n"Põleval Pirnil" võeti aega, et näha, mida ütleb Jumala Sõna suhtest Kristuse Jeesusega. Kokku käsitleti nelja teemat:\n1) Mina Kristuses, Kristus minus (identiteediküsimused)\n2) Suur misjonikäsk (vaimulik juhtimine)\n3) Rännaku reeglid (juhtnöörid rutiinsesse töösse)\n4) Tagasi baasi (suhe oma vaimuliku juhiga)\nNendel teemadel kõnelesid Daniel Reinaru, Märt Saar, Peep Saar ja Mihkel Madalvee.\nLisaks koosolekutele-seminaridele toimusid ka orienteerumismäng, rühmatööd, mängude mängimine-õppimine, palveteekond, Taize palvus ja loomulikult oli kavas ka aeg, kus noortejuhid omavahel suhelda said.\nKuna konverents oli suunatud kõikide kristlike konfessioonide noortejuhtidele, siis koosnes ka korraldusmeeskond erinevate konfessioonide esindajatest: Märt Saar (EEKBKL), Mihkel Madalvee (EKNK), Mari-Ann Oviir (EELK), Pille Havakats (EEKBKL), Ivo Käsk (SPA), Lemme Täll (EEVL).


Hea potentsiaalne tööandja / koostööpartner… – Tagasi Eestis\nTea, et mina, Ethel Aoude, olen sõna otseses mõttes multifunktsionaal.\nMul on särav naeratus ning ladus jutt, seega sobiksin ideaalselt tööle mis nõuab suhtlemist. Jah, kindlasti saaks minust suurepärase klienditeenindaja või müügiesindaja. Parima meelega teeksin sellist tööd siiski B2B vallas või panganduse sektoris, mis on mulle ka varasemast ajast tuttav. Aastal 2007 pärjati mind Swedbanki Müügimeistri tiitliga.\nAga nagu ma juba mainisin – ma olen multifunktsionaal. Seega võib minule usaldada ka suuremat vastutust, tehnilist taipu ning meeskonna juhtimise oskust nõudvaid ülesandeid.\nMa olen vabakutseline kodulehekülje disainer – seega ei hirmuta mind keerulised IT projektid, spetsiifiline arvuti tarkvara ning ma ei põgene ekraani juurest ka siis kui mulle sealt ühel hetkel HTML või CSS kood vastu vaatab.\nErinevates keskkondades ning kukalt kratsima panevates situatsioonides kohanen ma kiiresti. Näiteks olin uustulnukana Lääne-Aafrikas viibinud vaid mõned kuud kui minu projektipõhine tööandja tegi mulle ülesandeks korraldada võtteplatsile Fotogeeniline Eesel, pöördalusel buss, lilla traktor, samas toonis ülikooli lõpetamise talaar, 12 lumivalget dresseeritud tuvi ja palju muud – loomulikult sain ma hakkama!\nVälja arvatud see tuvide nõue…. Nemad asendasime viimasel hetkel lendlevate paberitükikestega.\nMa ei karda tööl ka käsi mustaks teha. Aastatel 2010 ja 2011 kuulus minu tööülesannete hulka vigade otsimine mobiilimastide elektroonika kappides ning mastide LPG generaatoritele üle viimise projekti juhtimine.\nLPG projektijuhina olin võrdselt ametis kontoris töid ning tulemi keskkonna- ja tuleohutust planeerides kui ka objektil projekti reaalselt ellu viies.\nHetkel olen viimast kuud ametis lausa kahel kohal. LED väliekraanidel reklaampinda müüva agentuuri tegevjuhi ning ilutoodete turundusjuhi positsioonil.\nUuteks põnevateks kohtumisteks ning erinevate koostöövormide üle diskuteerimiseks olen Eestis kohapeal olemas alates Jaanuari keskpaigast!\nMinu elulookirjeldusega saab tutvuda siin: CV Ethel\nVäike galerii minu töistest tegemistest:\nIlma dresseeritud tuvideta reklaam:\n← Lahkumisavaldus laual ja…..\nKuidas bürokraatia ja seadusepügalad teevad kõik selleks, et meil Eestisse tulles võimalikult vähe startdiraha oleks… →


Lugejate fotod: närilised on ka Eesti autodes kaost põhjustanud - Lemmik\nLugejate fotod: närilised on ka Eesti autodes kaost põhjustanud\n4. jaanuar 2018, 15:05\nEile kirjutasime õnnetust Inglismaa mehest nimega Andrew Wilkins, kes soojamaareisilt tagasi jõudes avastas, et agar orav on tekitanud ta autos paraja kaose. Meile saatis selle loo peale oma foto üks lugeja, kes õhufiltrit vahetama minnes leidis ka oma autost närilise korraldatud «toreda» üllatuse.\nLugeja ise arvab, et tegu polnud küll oravaga, ehk hiirega, kuna orav sinna autoõnarusse tõenäoliselt ära ei mahtunud.\nFotosid hakkas laekuma aga veelgi. Lugeja Karel saatis pildi oma kogemusest varumishulluses närilistega.\nFOTO: Karel Lendsaar\nVaruosade nõunik Jana Pähklemäe Viljandi Amservi autoeenindusest tõi välja lausa mitu olukorda, millega autoparandajad kokku on puutunud. «Amserv Auto Viljandi esinduses oleme kokku puutunud huvitavate leidudega,» kirjutas Jana. «Igal sügisel tulevad kliendid kaebusega, et salongi ventilaator krigiseb või salongifilter lõhnab halvasti. Piltidelt on näha, mida kõike hiired autodesse veavad. Ilmselt on üks koer pidanud ka tühja kõhtu kannatama!»\nFOTO: Amserv Viljandi\nNing lugeja Heldur kirjeldab, kuidas tema auto herneid täis topiti: «Seisab mul maja taga üks aiakäru, Nissan Patrol nimeks. Aiakäru seepärast, et haagis pidevalt sabas, selline maamajapidamistöödel erinevate asjade veoks kasutuses olev masin, kere läbi roostetanud ja maanteele mittesobilik. Aga hing ja süda on vanakesel nooruslikud, peale talvist puhkeperioodi käivitus probleemideta. Käivitus, aga kae imet, palju üle tühikäigu pöördesse minna ei soovinud. Kuna sisse istudes lõi ninna kange hiirehais, oligi esimene mõte, et närilised on kusagile jaole pääsenud ja sigadust teinud. Kapotti üles tõstes oligi selge, õhupuhasti otsast paistis midagi... ja selline oli siis pilt peale õhupuhasti kaane mahakruvimist. Annab ikka tassida! Mitu hernest korraga üks hiir vedada suudab...?»\nFOTO: Lugeja Heldur\nHea lugeja, saada ka sina meile oma foto aadressil lemmik@postimees.ee, kui oled ehk pidanud mõne looma tekitatud pahandusega tegelema!


14. august 2020 kl. 15:00\nTirsdag 11.august kl 19 i Klostersalen i STFs lokaler i Kannik. Olav Vs gate 18.