TaVL 1/2019 vp\nHallituksen vuosikertomus 2018 (K 3/2019 vp): Asia on saapunut talousvaliokuntaan lausunnon antamista varten tarkastusvaliokunnalle. Määräaika: 27.9.2019.\nValiokuntien on huolehdittava eduskunnan lausumiin kohdistuvasta seurantatehtävästä hallituksen kertomusta käsiteltäessä (PeVM 1/2014 vp).\nTalousvaliokunta kiinnittää huomiota, että hallituksen vuosikertomuksesta puuttuu, edellisen vuoden kertomuksen tapaan, joitakin lausumia, ja pitää tärkeänä, että nämä tuodaan kuluvaa vuotta 2019 koskevassa kertomuksessa eduskunnan käsittelyyn muiden lausumien tavoin.\nTalousvaliokunnan toimialan lausumista ensimmäinen koskee energiamarkkinoiden manipulaatiota koskevia rangaistussäännöksiä (HE 50/2014 vp — EV 75/2014 vp). Hallituksen vuosikertomuksen mukaan työ- ja elinkeinoministeriön ja oikeusministeriön välillä on aloitettu näiden säännösten muuttamiseen tähtäävät keskustelut.\nTalousvaliokunta ehdottaa lausuman jätettäväksi edelleen voimaan.\nEduskunta on edellyttänyt (HE 108/2016 vp — EV 239/2016 vp), että valtioneuvosto varmistaa julkisyhteisöjen omistuksessa tai määräysvallassa olevien sidosyksiköiden mahdollisuudet täyttää velvoitteensa hankintalainsäädännön tavoitteiden mukaisella tavalla.\nVuoden 2019 alussa voimaantulleella jätelain muutoksella (445/2018) pyritään varmistamaan, että julkisyhteisöjen määräysvallassa olevilla sidosyksiköillä on mahdollisuudet täyttää velvoitteensa hankintalainsäädännön edellyttämällä tavalla. Vuoteen 2029 ulottuvalla ulosmyynnin viiden prosentin myyntirajan siirtymäajalla varmistetaan, että tarvittavat sopeuttamistoimet voidaan tehdä hallitusti jätehuollon toimintavarmuus turvaten.\nTalousvaliokunta ehdottaa näin ollen lausuman poistamista.\nEduskunta on lisäksi edellyttänyt, että valtioneuvosto ryhtyy tarvittaessa toimialakohtaisiin lainsäädäntöä täsmentäviin toimiin pitäen erityisesti silmällä jätetoimialan ja sosiaali- ja terveydenhuollon palveluiden toimintaedellytyksiä.\nEduskunta on edellyttänyt myös, että hallitus huomioi sosiaali- ja terveyspalvelujen lainsäädännössä vammaisten ja vanhusten asumispalvelujen järjestämisen inhimillisellä ja asiakaslähtöisellä tavalla.\nEnergia- ja ilmastostrategia.\nEduskunta on edellyttänyt (VNS 7/2016 vp — EK 12/2017 vp), että valtioneuvosto ryhtyy toimenpiteisiin erityisesti sahateollisuuden sivutuotteiden käyttöön saamiseksi ja tasavertaisen kilpailuaseman varmistamiseksi.\nSivutuotteiden — erityisesti purun ja kuoren — kilpailukykyyn vaikuttavat oleellisesti kilpailevien polttoaineiden (etenkin metsähake ja turve) kustannukset. Turpeen vero nousi vuoden 2019 alusta alkaen 1,9 eurosta 3 euroon per megawattitunti. Veronnosto myös alentaa tukea metsähakkeesta tuotetulle sähkölle. Lisäksi päästöoikeuden hinta on kohonnut vuoden 2018 aikana. Turpeen veron noustessa metsähakkeen tuki laskee edelleen, mikäli päästöoikeuden hinta pysyy korkealla.\nEdelläkuvattujen seikkojen yhteisvaikutuksena sahateollisuuden sivutuotteiden kilpailukyky on oleellisesti parantunut, minkä vuoksi talousvaliokunta esittää tämän lausuman poistamista.\nEduskunta on edellyttänyt (VNS 7/2016 vp — EK 12/2017 vp), että valtioneuvosto selvittää energia- ja ilmastostrategian toimeenpanoa erityisesti viennin ja kansainvälisen arvonlisäyksen näkökulmasta.\nTyö- ja elinkeinoministeriöllä on valtuudet myöntää energiatukea puhtaille ja tehokkaille energiaratkaisuille. Lisäksi käynnissä on erilaisia älykkään energian hankkeita, joilla edistetään vientiin tähtääviä innovaatioita ja autetaan yrityksiä kansainvälistymään.\nTalousvaliokunta katsoo, että näillä toimilla luodaan ekosysteemejä ja kehittämisalustoja, joissa voidaan kokeilla vientiin soveltuvia energiajärjestelmiä sekä niiden tarvitsemia laitteita ja palveluja. Älyverkoilla pyritään luomaan houkutteleva liiketoimintaympäristö sekä tuomaan kustannustehokkaita keinoja hallita sähkön siirtoa ja jakelua ja parantaa toimitusvarmuutta. Työ- ja elinkeinoministeriön ja Business Finlandin yhteisen työryhmän tehtävänä on esittää konkreettisia toimia, joilla älyverkot voivat palvella asiakkaiden mahdollisuuksia osallistua sähkömarkkinoille ja edistää toimitusvarmuutta.\nEduskunta on edellyttänyt vielä (VNS 7/2016 vp — EK 12/2017 vp), että valtioneuvosto käynnistää toimet liikenteen sähköistymiseen valmistautumiseksi ja tämän kehityksen vaikutusten arvioimiseksi biotalouden ja sähkömarkkinoiden kannalta.\nVuoden 2018 alusta otettiin käyttöön määräaikainen romutuspalkkio, sähköautojen hankintatuki sekä kaasu- ja etanoliautojen konversiotuki. Sähköautojen lataus- ja biokaasun jakeluverkon rakentamista sekä taajamalogistiikan sähköistämistä tuetaan vuosina 2018—2021 4,5 miljoonalla eurolla vuosittain.\nTalousvaliokunta pitää selvitettynä, että valtioneuvoston piirissä on toteutettu lukuisia selvityksiä ja hankkeita, joiden puitteissa on selvitetty päästöjen vähentämisen pullonkauloja sekä teknisiä ja taloudellisia reunaehtoja tavoitteiden saavuttamiselle, mukaan lukien liikenteen uusien energianlähteiden jakeluverkostojen kehittämisen tukimahdollisuudet. Valiokunta toteaa näin ollen edellyttämiensä selvitysten ja vaikutusten arvioinnin tullen tehdyksi varsin kattavasti, mutta pitää tärkeänä, että eri selvitykset erityisesti liikenteen sähköistymisen edistämisestä konkretisoituvat sääntelyn tai kannustimien muodossa, EU-sääntelyn muodostamat reunaehdot huomioon ottaen, ja ehdottaa lausumien jättämistä edelleen voimaan.\nEduskunta on edellyttänyt (HE 10/2017 vp — EV 31/2017 vp), että valtioneuvosto ryhtyy valmistelemaan kaivoslainsäädäntöön muutoksia, joilla siirretään voimassa olevan kaivoslain 34 §:n 3 momentin 2 kohdan mukaiset lupahakemuksen liitteet 32 §:n sääntelyn piiristä siten, että etuoikeus malminetsintälupaan, kullanhuuhdontalupaan tai kaivoslupaan voisi syntyä ilman, että lupahakemus sisältäisi edellä mainittuja liitteitä. Talousvaliokunta toteaa tämän tavoitteen tulleen täytetyksi lailla 578/2019.\nTalousvaliokunta ehdottaa lausuman poistettavaksi.\nViimeksi julkaistu 17.12.2019 10.45


Näköala TSEKKIIN. 50 v. Suomi Tšekki-seura ry:n julkaisu 1 2/ PDF\nNäköala TSEKKIIN. 50 v. Suomi Tšekki-seura ry:n julkaisu 1 2/2011\nDownload "Näköala TSEKKIIN. 50 v. Suomi Tšekki-seura ry:n julkaisu 1 2/2011"\n1 Näköala ˇ TSEKKIIN Suomi Tšekki-seura ry:n julkaisu 1 2/ v.\n2 SISÄLTÖ Puheenjohtajan palsta... 3 Ystävyysseuran toiminnan avaus 50 vuotta sitten... 4 SUOMI TŠEKKI-SEURA RY Työpajankatu 2 rak. 1 g, Helsinki Puh Kotisivut: Sähköposti: Seuran tilinumero: Nordea Jäsenmaksu vuonna 2011: EUR 20,00 Yli 60 vuotta tšekkien kanssa!... 5 Muistoja Suomi Tšekki-seurasta... 9 Suomi Tšekkoslovakia-seuran viimeiset vuodet Näköala Tšekkiin vanhoja muistellen Seikkailulle Prahan joukkoliikenteeseen! Karel Čapek filosofi ja selvänäkijä Turvallisuuspoliisi ja sotilastiedustelu sodanjälkeisessä Tšekkoslovakiassa ja Suomessa , (jatkoa ed. nro:sta) Hiljaa virtaa Vltava, 2. osa Tšekin opetus syyslukukaudella Arvoisat lukijat! Kaksi pikajuoksijasukupolvea samalla radalla. Euroopan nopeimmaksi mieheksi v mainittu Tšekkoslovakian sprintterimestari Vilém Mandlík, jonka paras aika 100 metrillä on 10,2, on saanut seuraajan, kuten kansikuvassa nähdään. Pikku- Mandlík on ylpeä isänsä saavutuksista ja aikoo vartuttuaan ottaa tämän paikan edustusjoukkueessa. Kädessänne on nyt Näköala-lehden 50-vuotisjuhlanumero. Ensimmäinen Näköala ilmestyi Näköala Tšekkoslovakiaan -nimisenä syyskuussa 1961 (kuva vasemmalla lehden ensimmäisen numeron kannesta). Kyseisessä numerossa kirjoitettiin mm. Tšekkoslovakian 5-vuotissuunnitelmasta, Brnon messuista, XII työtätekevien filmifestivaaleista, uuden kouluvuoden alkamisesta, ihmeitätekevästä parantolasta ja esiteltiin uusi elokuva Öinen vieras. Lisäksi kamera vieraili Euroopan sydämessä. Suomi Tšekkoslovakia-seura oli jo perustettu aikaisemmin, 1940-luvun loppupuolella, mikä ilmenee sivulla 4 olevasta lehden vanhasta pääkirjoituksesta. Tuolloin, v seura juhli 50-vuotista taivaltaan. Nyt on siis lehden vuoro juhlia! Vuodesta 1961 lähtien Suomi Tšekkoslovakiaseura (myöh. Suomi Tšekki-seura) on julkaissut jäsenlehteään joka vuosi vähintään yhden numeron. Alkuaikoina lehti ilmestyi kesätaukoa lukuunottamatta kerran kuussa. Näköala on vanhin Suomessa ilmestyvä Tšekkiä käsittelevä lehti. Vaikka yrittäjiä on ollut tällä alueella muitakin, on niiden julkaisuhistoria jäänyt paljon vaatimattomammaksi. Lehtemme on ennen kaikkea järjestölehti ja panostaa 2\n3 Hyvät lukijat! Puheenjohtajan palsta Suomi Tšekki-seura piti vuosikokouksensa helmikuussa Tšekin tasavallan suurlähetystön tiloissa. Vuosikokous vahvisti seuran tilinpäätöksen ja hyväksyi toimintasuunnitelman sekä talousar vion tälle vuodelle. Kokous valitsi myös uuden hallituksen, jossa on viime vuoden tapaan kahdeksan jäsentä. Kokouspäivänä vallinnut kirpeä pakkanen ilmeisesti vaikutti siihen, että vuosikokoukseen hallituksen lisäksi osallistui vain kaksi muuta seuran jäsentä. Seuran hallituksessa vaihtui yksi jäsen, muut jäsenet valittiin uudestaan. Hallituksen 1. varapuheenjohtajana jatkaa Sirpa Seppälä, joka toimii myös seuran järjestämien tšekin kielen kurssien opettajana, ja 2. varapuheenjohtajana on Jari Aula, lehden päätoimittaja. Ennen varsinaisen vuosikokouksen alkua uusi Tšekin suurlähettiläs Martin Tomčo kävi tervehtimässä läsnäolevia seuran jäseniä. Lyhyen keskustelun aikana tammikuussa tehtävänsä aloittanut suurlähettiläs toivoi tiiviin ja konkreettisen yhteistyön jatkuvan suurlähetystön ja Suomi Tšekkiseuran välillä. Yksi tällainen yhteistyötilaisuus tarjoutui toukokuun Eurooppa-päivänä, jolloin Suomi Tšekki-seura osallistui päivystykseen Tšekin tasavallan osastolla Euroopan maiden teltassa Kampin torilla. Aikaisemmin talvella seuramme oli perinteisesti läsnä matkamessuilla mainostamassa seuran toiminnan esittelemiseen. Lehden sisällön suhteen ei ole kuitenkaan ollut rajoituksia, ja kirjoittaa ovat saaneet kaikki kynnelle kykenevät talkoohengessä. Materiaali on koostunut paljon muustakin kuin kulttuurista tai yhteiskuntapolitiikasta laidasta laitaan jokaiselle jotakin. Tähän juhlanumeroon olen poiminut mukaan vanhoja juttuja lehden aiemmista numeroista. Ne ovat mukana sellaisinaan ja herättänevät vanhemmassa jäsenkunnassa muistoja. Osa lehtemme kuvista on peräisin vanhoista Näköala-lehdistä ja tšekkiläisistä julkaisuista. Seuran aiempi puheenjohtaja Matti Leikas edustaa vanhaa puheenjohtajakaartia vanhalla lehden pääkirjoituksella, mutta myös aiempi puheenjohtaja Erkki Veräjänkorva muistelee seuran paikallistoimintaa Vantaan näkökulmasta. Entinen ystävyysmaatamme kiinnostavana turistikohteena. Seuran kotisivuilla ilmoitetaan Tšekkiin liittyvistä tapahtumista, joihin seuran jäsenet ovat tervetulleita. Keväällä seuramme toimisto joutui muuttamaan pois Helsingin Pihlajamäen kellaritiloista, koska talossa tehdyn remontin seurauksena toimistohuoneemme vuokra nostettiin melkein kaksinkertaiseksi. Omaan tilaamme ei kuitenkaan tullut mitään parannuksia, päinvastoin olosuhteet seuran toiminnan kannalta huononivat. Sen vuoksi seuran hallitus päätti irtisanoa vuokrasopimuksen. Hallituksemme jäsenellä oli onneksi mahdollisuus järjestää meille toinen, vaikkakin paljon pienempi vuokratila, johon varastoimme tärkeimmät tavarat vanhasta toimistosta. Toivotan kaikille Suomi Tšekki-seuran jäsenille antoisaa ja virkistävää loppuvuotta! Blanka Lemmetyinen puheenjohtaja ja lehden päätoimittajanakin toiminut Heikki Larmola muistelee seuran etsikkovuosia, kun Tšekkoslovakia jakautui ja aiheutti seuran toiminnan kannalta suuria muutoksia. Seuran emerita Pirkko Järvinen muistelee hänkin menneitä aikoja. Minä lehden nykyisenä päätoimittajana ilmaisen tyytyväisyyteni sen johdosta, että olen saanut toimittaa tämän 50-vuotisjuhlanumeron. Samalla paljastan, että Näköala-lehti ja päätoimittaja ovat iällisesti yhtä vanhoja. Noin vanhoista ajoista en kuitenkaan muista, enkä tiedä mitään, joten esitän vilpittömät kiitokset seuramme veteraaneille, jotka ovat olleet mukana kirjoittamassa muisteloita tähän numeroon. Jari Aula, päätoimittaja 3\n4 4 Sivu Näköala Tšekkiin -lehden numerosta 3/1998\n5 Pirkko Järvinen: Yli 60 vuotta tšekkien kanssa! Olen jo vanha, 80-vuotias, ja niistä vuosista on kulunut kuutisenkymmentä tšekkien kanssa. Olen nimittäin syntynyt urheiluperheeseen 1931 ja jo noin v vierailivat kotonamme tšekkiläiset nyrkkeilijät Otakar Rademacher, Kurt Taube ja eräs Alois P., jonka sukunimeä en enää muista. Isäni oli nyrkkeilymiehiä ja siinä vaiheessa kuuluisa nyrkkeilytuomari etenkin kehätuomarina. Hän oli sodan jälkeen ollut yhteydessä silloisen Tšekkoslovakian Nyrkkeilyliiton kanssa, josta tuli sittemmin minun etappini Prahassa. Edustin siis jo toista polvea liitossa, kun aloin käydä suomalaisnyrkkeilijöiden tulkkina Ostravan turnauksessa, jossa kävin 20 vuoden ajan. Nyrkkeilyliitosta Na Poříčílla tiesivät ystäväni kysyä yli 20 vuoden ajan aina, koska Pirkko tulee taas Prahaan. Eräs Finnairin virkailija oli Prahassa kysellyt minua jostain hotellista. Viidakkorumpu oli kiirinyt: Pirkko asuu nyt Pařížhotellissa. Prahan ja myös Ostravan kaduilla saattoi tulla tuttu vastaan, joka ohimennen sanoi: Ahoj! tai Nazdar! ja meinasi mennä menojaan, kunnes kääntyi äkisti kantapäillään: ah, to jseš ty! Tapahtui kerrankin, kun Jiři Suchý oli teatteri Semaforin kanssa täällä esiintymässä ja kutsui minut Semaforiin, kun tulen taas Prahaan. En tiennyt, että ollessani heitä maanantaina saattamassa lentokentälle jo saman viikon perjantaina olin Prahassa. Menin heti Semaforiin. He tulivat juuri näyttämöltä, seisahtuivat silmät pyöreinä: Olemmeko vielä Helsingissä?! Työurani Tšekkoslovakian lähetystössä aloitin kaupallisella osastolla saksan kielellä Kulosaaressa sijaitsevassa huvilassa. Parin vuoden kuluttua lähetystö korotettiin suurlähetystöksi, ja olin oppinut puhumaan ainakin puolittain saksan seassa tšekkiä. En opiskellut sitä koskaan, vaan opin käytännössä niin kuin lapsi. Nykyään sentään kuulen sanoneeni kieliopillisesti jotakin väärin. Eipä tuo ole tahtia haitannut! V muutimme osaksi Armfeltintiellä sijaitsevaa suurlähetystöä, ja Kulosaaren huvi- laa alettiin käyttää koko lähetystön edustushuvilana. Siihen aikaan vastasin suurlähetystön puhelimeen ja tein töitä joitakin vuosia koko talolle. Kulttuurielämä oli silloin vilkasta, ja tempauduin siihen mukaan oppien tuntemaan tšekkikulttuurin kuuluisia lähettiläitä: mm. Janáček-kvartetin, Trávníček-kvartetin, jonka vieraana olin sitten asuen yhden kvartetin jäsenen kotona ja kansantanssi- ja -lauluyh tyeen Lucka Uherské Hradištěsta, jonka jäsenten vieraana olin heidän luonaan viikon opastettuani heitä täällä pitkin Uuttamaata. Joensuun Laulujuhlilla oli kerran 35-jäseninen mustalaisorkesteri, jonka kanssa olin siellä viikon. Sinä aikana tulimme niin tutuiksi, että seurueen johtaja, joka arvoltaan vastasi meidän Hagertia, kutsui minut kotiinsa Brnoon. Tämä tyttöhän meni sinne parin viikon kuluttua. Se olisi tarina ja elämys erikseen! Sitten tuli tutuiksi kosolti eri alojen taiteilijoita: oopperalaulajia, pianisteja jne. Kahdesti olen ollut elokuvanteossa mukana; ensimmäinen kerta oli Heikki Takkisen tuottama Pessi ja Illusia, jossa Yrjö Kokon vaimoa esitti tšekkiläinen näyttelijätär. Toinen elokuva oli tšekkiläis-suomalaista yhteistuotantoa: jääkiekkoaiheinen elokuva Reilu peli, jota filmattiin noin vuoden, puoliksi Suomessa ja puoliksi Tšekissä. Suomen valmentajaa esitti itse Alpo Suhonen ja Kansallisteatterista oli mukana kolme näyttelijää. Päätähti oli Magda Vášáryová, ja muista tšekkoslovakialaisis ta näyttelijöistä muistan Július Satinskýn, Miloš Kopeckýn ja Václav Postráneckýn, jolta hiljakkoin sain terveisiä. Kaksi ensin mainittua ovat jo siirtyneet rajan taa. Kun sitten olin palannut Suomeen, mutta taas joissain muissa asioissa - aina oli ystävistä ja taiteesta kysymys - piti mennä kerran käymään Prahan kuuluisaan elokuvastudioon Barrandoviin. Aukaisin ensimmäisen (väärän) oven ja kukas siinä makoilikaan kameroiden ja minun edessäni sängyssä: Július Satinský! Voi sitä riemua, kun Satinský nousi sängystä kesken ku vauksen minua halaamaan yöpukusil- 5\n6 laan! Se oli jo vakiovitsi, nimittäin sen filmin suomalainen tuottaja Jussi Kohonen lähetti minut usein joko illalla myöhään tai aamulla aikaisin viemään sanaa hotelliin näyttelijöille, että aamulla pitää olla kuvauksissa kello 6.00 tai Kohtasin kolme herraa usein yöpukusillaan ja kommentti kuului: Sinä, Pirkko, olet ainoa nainen maailmassa, joka olet nähnyt kolme Tšekkoslovakian kuuluisinta miesnäyttelijää pyjamissaan! Voisin kirjoittaa kirjan kaikista hauskoista kommelluksista, joita matkalla tšekkien ja slovakkien kanssa on näiden 60 vuoden aikana tapahtunut. Kaupallinen osasto muutti omilleen v Annankatu 25:een ns. Hopeataloon, jonka koko Haastamme teidät suomalaiset keihäsmaaotteluun Tšekki Suomi. Huom! Tasaväkisyyden vuoksi vanha rouva Danalla on lattialuuta, jonka hän teki voittokeihäästään. Barboran keihäs on ihan oikea voittokeihäs. Jan-herra voittaa suomalaiset ilman keihästäkin. 6 ylin eli 6. krs oli Tšekkoslovakian territoriota. En unohtanut urheilua enkä kulttuuria, vaan olin innolla mukana Tšekkoslovakian ja Suomen kanssakäymisessä. Prahassa oli sovittu Pragokoncertin kanssa, että hoidan myös tänne buukattujen tanssimuusikoiden asioita luvuilla heitä olikin vaikka huru mykky! Ja se tiesi heidän keskinäisiä erimielisyyksiä täkäläisten konserttitoimistojen asuinjärjestelyissä. Myös eräät lääkärit tulivat tutuiksi heidän ongelmissaan. Yksikin tunsi minut ensimmäisestä henkäyksestäni, ennenkuin ehdin sanoa nimeäni, ja kysyi jo: Mitäs ne tšekit taas on tehny? Lääkäreissä ja sairaaloissa kävin usein ehkäisyasioista synnytyksiin ja jopa kolmessa kuolemantapauksessa näiden 60 v. aikana. Suomi Tšekkoslovakia-seuraan olin liittynyt urheilun innostamana v Samana vuonna lensin ensi kertaa Prahaan. Olin yleisurheilijana Suomen Opiskelijaliiton (joka kuului IUS:ään Kansainväliseen Opiskelijaliittoon) joukkueen kanssa kyseisen liiton ns. Maailmankisoissa Berliinissä. Seitsemän henkeä joukkueestamme sai kutsun lentää ensin Prahaan, jossa asuimme IUS:n vieraina pari päivää. Prahasta matkasimme junalla Berliiniin. Kisoissa olin maailman hirmujen joukosta jo päässyt 100 m:n välieriin, kunnes juuri, kun olin valmistautumassa seuraavaan starttiin, saapui joukkuettamme johtanut Yliopiston Voimistelulaitoksen rehtori Klaus U. Suomela noutamaan minut koripallotyttöjen avuksi he kun olivat rikkoneet niin monesti, että joukkueessa ei ollut enää täyttä lukua pelaajia. Surukseni minun oli toteltava mahtikäskyä ja jätettävä urani tärkein startti. Suomela vei minut Kansainvälisen Koripalloliiton johtohenkilön luokse saamaan kansainvälisen koripalloilijan kortin. Se minulla on vieläkin tallella, ja sitä koristaa amerikkalaisen Jonesin allekirjoitus! Mutta oma menetys/menestys harmittaa vieläkin 60 vuoden jälkeen. Meitä yleisurheilijoita oli vain kaksi: korkeushyppääjä Kuuno Honkonen ja minä. Kuuno tutustutti minut siellä Emil Zátopekiin. Se ystävyys kesti Emilin kuolemaan saakka v Juuri tätä kirjoittaessani minä, 80 v., sain päähäni kysyä, mitä Danalle kuuluu! Dana täyttää ensi vuonna 19. syyskuuta 90 vuotta. Hyvää kuului ja kiire oli jonkun vuonna 1952 Suomessa voimistelleen Alenan hautajaisiin! Terveisiä Danalta suomalaisille ystäville! Kori-\n7 pallojoukkueessa pelasi seuramme jäsen Eevi Leppänen (nyk. Kaasinen), josta tuli voimistelunopettaja, ja jonka presidentti Martti Ahtisaari nimitti liikuntaneuvokseksi Eevin ansiokkasta työstä naisvoimistelun saralla. Eevihän on myös tunnettu ja rakastettu lausuja ja esiintyjä, joka monesti on ilahduttanut meitä taiteellaan. Aloitimme Eevin kanssa urheilu-uramme hiihdossa Annalan kentän ympäri sarjassa 4 6 -vuotiaiden sarjassa! Eevi oli aina eka, minä toka ja identtinen kaksoissisareni Sirkka kolmas. Siinä vaiheessa, kun Mirja Horstio aloitti seuran kokopäiväisenä sihteerinä, oli seuramme yksi suurimmista. Suurimmat olivat Pohjola- Norden, Suomi Seura ja Suomi Neuvostoliitto-seura, sitten seurasi Suomi Unkari-seura ja sitten me, ja meitä oli parhaimmillaan 3500 jäsentä. Sen ajan suuria puheenjohtajia olivat Jorma Uitto, Tapio Tapiovaara, Alpo Ruuth ja Kari Senius. Tšekkoslovakian jakauduttua kahtia perustettiin ensin Tšekki Slovakia Suomi-seura, jota johti Heikki Larmola. Valtioiden välit eivät olleet kaikkein parhaimmat, ja sitten perustettiinkin erikseen Suomi Tšekki-seura puheenjohtajanaan Matti Leikas ja sihteerinä allekirjoittanut Pirkko Järvinen. Puursimme hartiavoimin Matin kanssa yrittäen saada aikaan vähin varoin seurallemme lehteä jatkamaan upean Näköala Tšekkoslovakiaan - lehden perinteitä. Silloin olin jo leski ja lapset maailmalla. Niinpä tein sihteerin hommia ilmaiseksi istumalla usein kelloa vilkaisematta Paraistentiellä klo 23:een. Saimme aikaan lehdykäisen siellä Paraistentie 6:n toimistossa. Talon omisti lähetystö. Se oli ollut kaupallisen osaston asuintalo vuodesta 1957, jolloin olikin sille suurta tarvetta: 12 perheelle. Sen lisäksi oli muutama asunto muualta vuokrattuina. Siinä vaiheessa talossa asui toimistomme lisäksi myös jääkiekkoilija Jaroslav Otevřel, joka oli halvaantunut pelatessaan Porin Ässissä. Tutustuimme naapuriimme niin, että kun hän siirtyi kotimaahansa hoitoon, seuramme muisti häntä toimittamalla jäsenemme Stella Henrikssonin avulla Otevřelin vastavalmistuneen omakotitalon saunaan suomalaisen kiukaan. Jääkiekkopiirit olivat keränneet varat talon rakentamiseen ja tietokoneeseen, jota näimme hänen käyttävän pitäen kynää suussaan ja klikkaamalla sillä tarvittavia painikkeita. Paraistentiellä häntä hoiti tyttöystävän lisäksi roteva sairaanhoitajaterapeutti, tšekkimies, joka kanniskeli Otevřelia asunnossa tarpeen mukaan. Toivotamme hänelle voimia omassa talossaan. Seuramme oli myös Hankkijan mukana toimittamassa kiukaan Emil ja Dana Zátopekin kotiin Prahan Trojaan. Palatkaamme seuran historiaan: olin siinä vaiheessa burn out, kun seuramme muutti Pihlajamäkeen. Puheenjohtajana seurasi Matti Leikasta Vantaan osastosta Erkki Veräjänkorva, jonka Vantaan kaupunki nimitti kunniakkaasti tämän jäädessä eläkkeelle kaupunginjohtajaksi. Sitä hommaahan Erkki oli alallaan ansiokkaasti tehnytkin. Vantaata edusti seurassamme ansiokkaasti myös tšekkiä sujuvasti puhuva Lauri Lapila, joka pari vuosikymmentä oli erittäin arvostettu hallituksemme jäsen. Lapila on antanut kaikkensa Vantaan kaupungin ja Mladá Boleslavin ystävyyskaupunkityölle sitä emme unohda! Viime vuodet olen ollut jo ikäni puolesta pois varsinaisesta seuratyöstä, mutta voisin kirjoittaa erillisen artikkelin kulttuuri- ja urheiluelämästä, joka on kruunannut elämääni. Sanoisin Tapio Rautavaaran sanoin: En päivääkään vaihtaisi pois! Olen lennellyt Prahaan joskus kaksikin kertaa viikossa ja aina tavannut ihania ihmisiä; parhaita ystäviäni ovat olleet suomensukuinen Dana Zátopková, jonka esi-isä oli Hämeestä nykyiseen Inkeriin siirretty suomalainen, ja joka 30-vuotisessa sodassa ratsumiehenä joutui Määriin, rakastui siellä ja jäi maahan. Danan tyttönimi oli vielä Ingrová eli Dana Inkeriläinen, joka heitti keihästä ja ihaili erästä juoksijaa jossain Määrissä tapahtuneessa kilpailuissa ja meni onnittelemaan tätä voitosta. Sillä lailla kaksi suurta tulevaisuuden urheilijaa kohtasivat toisensa todeten, että he olivat syntyneet täsmälleen samana päivänä Kummastakin tuli olympiamitalisti; Helsingin Olympialaisissa vuonna 1952 Emil voitti kolme kultamitalia: m, m ja maratonilla, Dana naisten keihäässä. Dana osallistui vielä Rooman kisoihin, joissa sai hopeamitalin Opastamillani seuran matkoilla olemme vierailleet Emilin ja Danan kotona ja istuskeleet heidän puutarhassaan. Muistan kerrankin, kuinka eräs matkalaisemme Kotkasta puhkesi puhumaan kyynel silmäkulmassaan: Voi, jospa isäni vielä eläisi ja saisin kertoa hänelle, että olen saanut tavata Satupekan henkilökohtaisesti hä- 7\n8 nen kotonaan! Emil ja Dana olivat usein jo lentokentällä vastassa, kun seuramme matkalaiset tai nyrkkeilijät saapuivat Prahaan tai saapuivat hotelliin toivottamaan meidät tervetulleiksi. Taidemaalari-graafikko Josef Velčovský ja vaimonsa Romana ovat viettäneet kesälomaa Suomessa jo melkein 30 vuoden ajan ja tulivat myös tänä kesänä elokuussa. Josefin ateljee Prahan keskustassa on ollut seuramatkojemme varma etappi. Myös heidän kodissaan olemme saaneet vierailla seuramme matkoilla koko ryhmänä. He tulivat meitä tapaamaan hotelleihimme, samoin kuin yksi kuuluisimmista sopraanoista Valtionoopperasta (eli Smetanaoopperasta) Jindřiška Rainerová, Urheiluliiton johtajia, kultamitaliurheilijoita, kuten Emilin ja Danan lisäksi kiekkomiehet Ludvík Daněk ja Imrich Bugár! Emmekä voi unhoittaa käyntejämme Bertramkassa kuuntelemassa sopraano Reneé Nachtigallováa ja baritoni Pavel Horáčekia laulamassa Mozartin oopperoita. Kerran olin siellä yksin ja yht äkkiä tajusin, mitä Nachtigallová lauloikaan oopperatekstin väliin: Soittakaa pojat oikein ja laulakaa oikein, paní Pirkko on yleisön joukossa! Olen yleensä tšekeille vain paní (rouva) Pirkko. Bertramkassa kävin usein. Nactigallová on laulanut Suomessakin olen kuullut tätä Wienin Valtionoopperan taiteilijaa mm. Finlandiatalossa. Olen menettänyt sydämeni Tšekin kulttuurielämälle! Voin vain vaikeroida yksikseni sitä, että olen nyt niin vanha, etten muista enää kaikkien tuntemieni ihanien taiteilijoiden nimiä! Pitää myös muistaa, että seuramme erittäin pitkäaikainen hallituksen jäsen Tarmo Manni vieraili Prahassa, Brnossa ja Bratislavassa esittäen suomenkielellä Mielipuolen päiväkirjaa täysille saleille. Kuuluin Kansallisteatterin 10-henkiseen ryhmään avustavana tulkkina. Peter Kerlich oli se tulkki, joka istui omassa kopissaan näkemättä edes näyttämölle, mutta oli aina tekstissä mukana n. 5 sekuntia edellä Tarmon repliikkiä. Ohjaaja Eugen Terttulan oli vaikea käsittää tšekkien ja slovakkien tapoja tulla teatteriin viime hetkellä 5 7 min. ennen näytöksen alkua. Brnossa Terttula sanoi: Nyt Pirkko, menet ulos ja otat ihmisiä käsivarresta kiinni ja kerrot heille, että suuri suomalainen näyttelee kohta tässä teatterissa! Minäpä tunsin tavat ja kansan luonteen ja tiesin, kuinka ripeästi he meihin suomalaisiin verrattuna toimivat ja menin naisten vessaan Terttulaa piiloon. Katsoin kelloa: nyt on jo sali melkein täynnä, nyt voin mennä vessasta ulos. Eikös vaan Terttula seissyt naisten vessan oven takana! Sanoin: Katsos vaan teatteri on täpötäynnä! Terttula ei koskaan kommentoinut asiaa. Tapa oli jumalaista, millä yleisö osasi Tarmon taiteen ottaa vastaan! Jokainen sai ovella pienen kuulokojeen, jolla teksti välittyi heille niin, että he voivat nauttia Tarmon äänen vivahteista. Jarmo Sermilä on yksi seuramme peruskivistä; Jarmo on tehnyt miehen työn monikymmenvuotisena hallituksen jäsenenä. Muusikkona hän esiintyi erittäin usein pianisti Emil Viklickýn parina Prahan ja koko maan musiikkipiireissä ja teki Emilin kanssa monta monituista yhteistä levyä. Kiitolliset terveiset sinne Hämeenlinnaan Jarmolle! Suomen nykypolven suurista taiteilijoista poimin vielä tähän nimen: Oiva Toikka! Hän kuului lähetystön vakiovieraisiin jo nelikymppisenä. Muun maailman tavoin tšekit ihailivat jo silloin hänen lasilintujaan ja muita luomuksiaan. Ja kun hän viimeisenä taiteilijana maailmassa sai jo nuorena vastaanottaa Lunning -palkinnon, Oiva Toikka aloitti tutustumisensa maailman lasitaiteeseen Tšekin lasitaitajista ja -tehtaista ja läksi sieltä kiertämään maailmaa. Muistan reitistä ainakin Meksikon, mutta missä hän mahtoi kiertääkään se oli nimittäin palkinnon tarkoitus. Yksi hänen kolmesta pojistaan Ville oli kaksi kertaa Vantaan kaupungin ja Suomi Tšekkoslovakia-seuran kautta nuorisoleirillä Tšekissä. Ville on nykyään Kansallisteatterin valomestari. Lähetystön väki, samoin kuin tšekkiläiset taiteilijat designerit ovat armottomia Toikan töiden ihailijoita. Viime kesänä kävi kymmenkunta tšekki-ihailijaa, taiteilijaa ja journalistia Oiva Toikan 50-vuotistaiteilijajuhlan näyttelyssä Design-museossa. Nyt on Oivakin 80-vuotias. Kiitos teille kaikille seuramme jäsenille, jotka olette edesauttaneet sitä, että tämä elämäni ja elämäntyöni on nyt elämäni rikkautta ja ihanien muistojen arvoista. Pirkko Järvinen\n9 Muistoja Suomi Tšekki-seurasta Muistellessani tehtäviäni Suomi Tšekki-seurassa aloitan vuodesta 1978, jolloin perustettiin Suomi Tšekkoslovakia-seura ry:n Vantaan osasto ja minut valittiin sen puheenjohtajaksi. Seuran paikallisia osastoja oli eri puolla maata. Niitä ei rekisteröity yhdistyksiksi, vaikka ne toimivat varsin itsenäisesti ja niillä oli oma talous. Vantaalle osasto perustettiin lähinnä sen vuoksi, että sen ja tšekkiläisen ystäväkaupungin Mladá Boleslavin suhteet olivat varsin vilkkaat, paitsi itse kaupunkien, niin myös kaupunkilaisten kesken (esim. urheilussa). Vantaan kansainvälisille lastenleireille osallistui vuosittain säännöllisesti lapsiryhmä Mladá Boleslavista, jonne vastavuoroisesti vuosittain lähti lapsiryhmä Vantaalta. Näissä vaihdoissa syntyi pysyviä ystävyyssuhteita lasten ja nuorten kesken. Kaupunki tuki jonkin verran osastoa taloudellisesti ja antoi osaston käyttöön tarvittaessa kokoontumistiloja. Erityisen suosittuja olivat kesämatkat kaupungin Mölandetin saaressa omistamalle huvilakiinteistölle, jonne olivat tervetulleita myös nekin seuran jäsenet, jotka eivät kuuluneet Vantaan osastoon. Osasto järjesti myös suosittuja yleisötilaisuuksia, joissa esiintyi tšekkiläisiä taiteilijaryhmiä. Osaston toiminta jatkui Tšekkoslovakian ja Suomi Tšekkoslovakia-seuran jakaantumiseen asti. Samalla päättyi minun tehtäväni puheenjohtajana. Osaston sihteerinä oli Lauri Lapila, jonka panos tšekin kielen taitajana ja tulkkina oli osaston toiminnalle merkittävä. Kuva esittelee Tampereen osastoa. Kuva: Tarja Valkama 9\n10 Seuran jäseninä osallistuimme vaimoni kanssa muutamille seuran matkoille, erään kerran myös alle kouluikäisen poikamme kanssa. Mielessäni on kuva pikkupojasta, joka istuu hieman kyyryssä ikävystyneen näköisenä helteisessä Prahassa kadun reunakivellä käsi poskella liikennettä katsellen. Joukko aikuisia seisoo tiiviinä ryhmänä katukäytävällä kuunnellen innostuneen näköisenä selostusta jostain vanhasta rakennuksesta. Mielikuva ja myös valokuva eräältä myöhemmältä seuran matkalta: Emil Zátopek istumassa puupenkillä maakellarin edessä takanaan Pirkko Järvinen lasi kädessä ja hänen takaansa Dana Zátopková tulossa kellarista kädessään pullo itse tehtyä kotiviiniä. On kesä 1996 Atlantan kesäolympialaisten aikaan. Emil ja Dana ovat saaneet sinne kutsun kunniavieraina. Dana kertoo, että Emil ei jaksanut enää sinne lähteä. Syyskokouksessa minut valittiin Suomi Tšekki-seuran hallituksen puheenjohtajaksi, johon tehtävään olin suostunut, mutta ikäni vuoksi vain lyhyeksi ajaksi. Olin puheenjohtajana kolme vuotta, minä aikana valmisteltiin seuralle uudet säännöt. Ne hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä syyskokouksessa ja sääntöjen edellyttämässä toisessa käsittelyssä kevätkokouksessa Uudistuksen keskeisiä muutoksia oli siirtyä kahdesta jäsenkokouksesta, kevät- ja syyskokouksesta, yhteen keväällä pidettävään vuosikokoukseen. Aikaisempien sääntöjen edellyttämään palkattuun toiminnanjohtajaan ei enää pitkiin aikoihin ollut ollut varaa. Vanhoissa säännöissä oli myös eräitä tulkintaongelmia. Ennen sääntöuudistusta seuran toiminnanjohtajan tehtävät järjestettiin johtokunnan jäsenten vapaaehtoistoimintana. Esimerkkinä tehtävistä ja työnjaosta on vuosi Hallituksen sihteeriksi nimettiin Lauri Lapila, joka oli myös 1. varapuheenjohtaja, ja taloudenhoitajaksi Kalervo Kattelus. Toimiston hoidosta vastasivat Hilkka Pynnönen ja Marja-Leena Tuuri. Kotisivujen ylläpito ja jäsenlehden julkaisu oli Markus Hihnalan vastuulla. Muut hallituksen jäsenet olivat: Raija Kauppinen (toinen varapuheenjohtaja), Leo Bessonoff, Heikki Larmola ja Blanka Lemmetyinen. Hallituksen kokouksiin osallistui asian tuntijana Pirkko Järvinen. Hallitus kokoontui v kertaa. Jäseninä myöhemmissä toiminta-aikani hallituksissa ovat olleet myös Antti Virtanen, Sirpa Seppälä, Jari Aula ja Pirkko Kattelus. Asioiden hoidon jämäköityi, kun vuoden 2005 alusta palkattiin osa-aikaiseksi toimistonhoitajaksi Sirpa Seppälä. Hänen tehtäviinsä kuului mm. toimiminen seuran sihteerinä. Seuran sähköpostiosoite ja internet-kotisivut olivat osoittautuneet hyvin tarpeellisiksi, mutta kotisivujen kehittäminen ja uudelleenorganisointi osoittautuivat hyvin tarpeellisiksi. Tehtävän otti hoitaakseen seuramme jäsen Timo Hanhela Oulusta. Samalla sovittiin yhteistyöstä Helkama-Auto Oy:n kanssa škoda-auton esittelemisestä kotisivuilla. Seuran jäsenlehti sai 2005 uuden päätoimittajan. Tehtävästä sovittiin seuramme jäsenen Jari Aulan kanssa, jonka toimesta julkaistiin vuoden lopulla jäsenlehti. Hänen kanssaan on sovittu parin jäsenlehden julkaisemisesta vuodessa. Seura alkoi järjestää tšekin kielen perus- ja jatkokursseja, joista tuli ilahduttavan suosittuja. Opettajina ovat olleet Sirpa Seppälä ja Markéta Pedronová. Seura oli mukana vuosittain järjestetyillä matkailumessuilla Helsingin Messuhallissa. Yleisö osoitti kiinnostusta toimintaamme kohtaan tekemällä lukuisia kyselyjä, osallistumalla kilpailuumme ja ottamalla jaettavaksi varattua materiaalia. Tšekin tasavalta liittyi EU:n jäseneksi Tämän vuoksi tasavallan toimesta järjestettiin useita tilaisuuksia, mm. pääministeri Vladimír špidla ja presidentti Václav Klaus vierailivat maassamme. Seuramme oli myös huomioitu näihin tilaisuuksiin niin, että sen edustajat kutsuttiin näihin tilaisuuksiin. Samoin seura on kutsuttu Tšekin tasavallan kansallisuuspäivänä suurlähetystön järjestämiin tilaisuuksiin. Puheenjohtajana toimiminen vei yllättävän paljon aikaa, mutta oli myös hyvin mielenkiintoinen ja antoisa tehtävä. Muistan kiitollisena kanssani puurtaneita, ja kaikkia niitä seuran jäseniä, joiden kanssa minulla oli ilo toimia. Erkki Veräjänkorva (kaupunginjohtaja hallinto-opin kand. ent. Vantaan apulaiskaupunginjohtaja) 10\n11 Suomi Tšekkoslovakia-seuran viimeiset vuodet Kun ystävämaa jakautui alta, Suomi Tšekkoslovakiaseura veteli viimeisiään. Lopulta se pirstaloitui kolmeksi hyvin eriseuraiseksi järjestöksi. Seuran hajotti ympäröivä yleiseurooppalainen poliittinen todellisuus, sukupolvien väliset erot toimintatavoissa ja vanhempien jäsenten vaikeus luopua niistä sekä myös nuoremman sukupolven poliittiset ennakkoluulot vanhaa kommunistiseuraa kohtaan. Näin on siitä huolimatta, että olimme Tšekkoslovakiaseuran aiemman puheenjohtajan Kari Seniuksen kanssa samettivallankumouksen jälkeen juuri tehneet parhaamme, että poliittisesta leimasta päästäisiin. Sitä paitsi uusi toiminnanjohtaja ei taatusti ollut vasemmistolainen. Pidettiinhän seuran kesäkokous vuonna 1993 Ostrobotnian Jääkäri -salissa, vaikka se ei ollutkaan uuden nuoren toiminnanjohtajan tietoinen valinta. Minua moinen symboliikka huvitti kovasti. Pirkko Kauppinen, toiminnanjohtajamme, oli niin paljon nuorempaa sukupolvea, että hän ihmetteli, mille naureskelin. Olin Suomi Tšekkoslovakia-seuran viimeinen puheenjohtaja. Minut valittiin seuran syyskokouksessa 1992 huolimatta siitä, että varoitin etukäteen aikeistani lähteä Prahaan opiskelemaan kauteni loppupuolella. Tuolloin ei kuitenkaan ollut enää paljon vaihtoehtoja. Edeltäjäni, henkisten alojen kymmenottelija Kari Senius oli jo päättänyt omasta ja perheensä suuresta elämänmuutoksesta: Seniukset olivat muuttamassa Prahaan. Kari lähti perheineen Suomesta alkuvuonna 1993 juuri kun olin aloittamassa kauttani. Kohta sen jälkeen minunkin Prahaan lähtöni syksyksi varmistui. Olin hiukan aiemmin jäänyt virkavapaalle ulkoasiainministeriöstä. Toisin kuin ystäväni Kari, en kuitenkaan ollut muuttamassa loppuiäkseni, vaan vain muutamaksi kuukaudeksi kerätäkseni aineistoa tulevaa väitöskirjaani varten. Minä siis palasin aikanaan takaisin Suomeen, mutta Kari ei. Ulkoministeriöön en sen sijaan enää koskaan palannut. Olin jo panostanut väitöskirjaani niin paljon ja tiesin, että se jäisi kesken, jos olisin palannut takaisin virantoimitukseen Merikasarmille. Se ei jäänyt kesken. Tosin rakensin sitä kuin Iisakinkirkkoa, kuten kaikkien tuntema Prahan ääni Lieko Zachovalová minulle sanoi. Vähempikin olisi riittänyt, ja olisi luultavasti ollut sekä minun itseni että tutkimukseni kannalta parempi. En ole koskaan voinut mitään megalomanialleni. Siinä suhteessa minulla on ollut kyseenalaisia historiallisia esikuvia: Napoleon, Hitler ja Stalin. En voi edes puolustautua pienen miehen komplekseilla, kuten monet diktaattorit voivat. Mainitsemistani kolmesta näet vain Hitler oli lähes minun pituiseni, mutta ei painoiseni. Meidän, silloisten kahden keski-ikäisen miehen elämänmuutokset olivat kuitenkin pikkujuttuja aikana, jolloin Eurooppa ja koko maailma mullistuivat uuteen uskoon. Kommunistiset hallitukset sortuivat yksi toisensa jälkeen Keski- ja Itä-Euroopassa, kun Neuvostoliitolla ei enää ollut varaa ylläpitää imperiumia. Tšekkoslovakiassa ei riittänyt, että puoluediktatuuri romahti. Uusi vapaus toi pintaan uudet kiistat. Eivät ne ihan uusia olleet, kom- 11\n12 12 munistinen puolue oli vain pakastanut ne vuosina Puolalainen nykyintellektuelli Adam Michnik on Leniniä parodioiden todennut: kommunismin korkein aste on nationalismi. Kansallisuuskiistat puhkesivat myös Tšekkoslovakiassa niin, ettei edes liittovaltion virallisen nimen oikeinkirjoitusasusta ollut yksimielisyyttä: tšekit kirjoittivat yhteen Československo ja slovakit tavuviivalla Česko-Slovensko, kuten se kirjoitettiin toisen tasavallan aikana Slovakkien taloudellinen ja sosiaalinen asema suhteessa tšekkeihin oli kiistatta parantunut kommunismin vuosina. Poliittisesti kommunistit olivat pettäneet lupauksensa Slovakian itsehallinnosta, kun Slovakian kommunistinen puolue oli jo vuonna 1948 alistettu tšekkien hallitseman Tšekkoslovakian puolueen alueorganisaatioksi. Koska kommunistivallan aikana koko maata koskevat päätökset tehtiin puolueen keskuskomitean puhemiehistön tai sihteeristön suljetuissa kokouksissa, slovakkien mielestä tšekit päättivät asioista heidänkin puolestaan. Dubčekin lyhyttä aikaa vuonna 1968 lukuun ottamatta slovakit eivät pitäneet johtoelimiin päässeitä maanmiehiään todellisina slovakkeina. Vasta vuoden 1989 samettivallankumouksen jälkeen jo vuonna 1969 perustettu liittovaltio toimi aidosti. Siitä huolimatta kummassakin osavaltiossa valtaan nousivat puolueet, jotka saattoivat olla yksimielisiä vain yhdestä asiasta: heillä ei ollut enää mitään yhteistä. Niinpä liittovaltio hajosi ja Eurooppaan syntyi vuoden 1993 alusta kaksi uutta suvereenia tasavaltaa: Tšekki ja Slovakia. Ensimmäistä kertaa Euroopassa jokin valtio jakaantui täysin rauhanomaisesti ilman mitään merkkiä aseellisen konfliktin uhasta. Eivät edes Ruotsi ja Norja eronneet vuonna 1905 yhtä rauhanomaisesti. Samettinen kumous johti siis samettiseen eroon, mikä on kunniaksi kummankin kansan sivistyneisyydelle. Suomi Tšekkoslovakia-seuran uutena puheenjohtajana jouduin kovempien haasteiden eteen kuin olin kyennyt ennakoimaan. Ystävämaa oli juuri jakautunut kahtia, samana päivänä, kun minun puheenjohtajakauteni alkoi. Varsinkaan entisen yhteisen omaisuuden jakoon liittyneet kysymykset eivät olleet niitä kaikkein yksinkertaisimpia. Ongelmat ja kiistat heijastuivat myös tasavaltojen Helsingissä oleviin edustustoihin. Myös nykyinen muotisana henkilökemia näytteli kiistatta merkittävää osaa, varsinkin sen jälkeen, kun Slovakian edustuston päällikkö oli vaihtunut henkilöön, joka mahdollisesti oli mieluisampi Bratislavassa vahvaa johtajuutta tavoittelevalle pääministeri Vladimír Mečiárille. Niinpä Tšekin edustustosta minun annettin varsin selvästi ymmärtää, että myös ystävyysseura olisi jaettava kahtia. Slovakian edustuston uusi päällikkö vaati, että seura olisi pidettävä yhtenäisenä. Puikkelehtiminen kahden erimielisen edustuston välillä merkitsi minulle paljon kovempaa diplomatian koulua kuin koskaan palvelu suomalaisessa ulkoasiainhallinnossa, jossa olin erikoisvirkamiehenä ja ainoana varsinaisena laskentavirkailijana vastuussa kehitysyhteistyötilastoista. Seuran jäsenistö ei liioin tuntunut ymmärtävän tarvetta jakaa seura kahtia. Tilanne oli vähintään hankala. Aikoinaan Suomi Tšekkoslovakia-seura oli yhdenlainen pienoiskuva, miniatyyri Suomi Neuvostoliitto-seurasta, kuten luultavasti muutkin kansandemokratioiden ystävyysseurat. Sen johtokunnassa oltiin puoluepoliittisilla mandaateilla. Saattoipa mukana olla jopa istuvan hallituksen jäseniä, jotka eivät ehkä ehtineet näyttäytyä seuran johtokunnan kokouksissa. Seuran puheenjohtajiksi valittiin yleensä huomattavia kulttuurielämän edustajia, yleensä vasemmistolaisia, kuten kuvataiteilija Tapio Tapiovaara ja kirjailija Alpo Ruuth. Seuralla oli omat tilat ja kirjasto Pursimiehenkadulla. Koko seuraa piti käytännössä pystyssä sen pitkäaikainen toiminnanjohtaja Mirja Horstio. Hänet oli palkattu päätoimiseksi virkailijaksi. Mirja taisi elää seuralle. Hän teki ympärivuorokautisia päiviä työaikalainsäädännöstä pahemmin piittaamatta eikä seuran johtokuntakaan siitä piitannut. Siitä huolimatta hän säilytti aina sydämellisyytensä ja ystävällisyytensä. Mirja jäi eläkkeelle syksyllä Hänen läksiäisiään juhlittiin suurella joukolla ravintola Ankkurissa missäpä muualla! Ankkurissa oli näet tapana käydä kokousten jälkipalaverit. Suomi Tšekkoslovakia-seura eli jäsenmaksutulojen lisäksi myös sekä Tšekkoslovakian että Suomen valtiolta saamillaan vuotuisilla avustuksilla. Seuran toimiston vuokrat ja toiminnanjohtajan palkka maksettiin Tšekkoslovakian valtion avustuksilla. Seuralla oli myös alajärjestöjä pitkin maata. Ne toimivat myös aktiivisesti. Kommunistivallan aikainen Suomi Tšekkoslovakia-seura sai aiheellisesti tai aiheetta poliittisesti vasemmistolaisen leiman. Aktiiviset jäsenet olivat yleensä vasemmistolaisia tai vasemmistomyönteisiä, kansandemokraatteja, kommunisteja, mutta myös monet sosiaalidemokraatit antoivat voimakkaan panoksensa seuran\n13 toimintaan. Porvarillisesti ajattelevat löytyivät lähinnä johtokunnasta puoluekiintiöiden perusteella sinne valittuina. Tietysti seuran lähes puolivirallinen asema ja sen aikainen Euroopan poliittinen jakautuminen ja neuvostoblokin maiden yleinen mieltymys perinteellisiin ja kaavamaisiin tilaisuuksiin löivät leimansa seuran julkiseen imagoon 1980 luvun lopulle asti. Samettivallankumouksen jälkeen Kari Senius pyrki omana puheenjohtajakautenaan häivyttämään mahdolliset poliittiset rasitteet pois ja tekemään seurasta vaikuttavan kulttuuriseuran. Seniuksen kausi puheenjohtajan jäi kuitenkin lyhyeksi. Samalla seuran taloudelliset toimintaedellytykset heikkenivät radikaalisti, kun itse ystävämaassammekin pantiin toimeen radikaaleja uudistuksia. Tšekkoslovakian valtiovarainministeriksi ja sittemmin pääministeriksi nousseen Václav Klausin taloudellinen shokkiterapia karsi kannattamattomat valtion yritykset pois toiminnasta. Lisäksi entiset valtion yritykset yksityistettiin joko myymällä ne ulkomaisille sijoittajille tai myymällä kansalaisille kuponkeja, jotka oikeuttivat näiden uusien osakeyhtiöiden osakkeiden ostoon. Samalla, kun valtion rooli pieneni ja kansantuote väliaikaisesti laski reippaasti, Tšekkoslovakian valtion mahdollisuudet tukea ulkomaista ystävyysseuratoimintaa heikkenivät oleellisesti. Seura joutui muuttamaan pois Pursimiehenkadulta Annankatu 25:n kuudennessa kerroksessa oleviin tiloihin, jotka nykyisin ovat Slovakian tasavallan kaupallisen edustuston käytössä. Uudeksi toiminnanjohtajaksi valittu nuori Pirkko Kauppinen saattoi toimia vain osa-aikaisesti. Johtokuntakaan ei enää houkutellut poliitikkoja, vaan siihen valittiin uusia, ihan tavallisia ihmisiä, jotka olivat kärkipoliitikkoja aidommin kiinnostuneita itse Tšekkoslovakiasta ja sen kulttuurista ilman mitään poliittisia ennakkoasenteita. Niinpä johtokunta osallistui seuran toiminnan pyörittämiseen paljon aiempaa aktiivisemmin toiminnanjohtajan tukena. Toimintaa oli supistettava huomattavasti, kun rahaa ei enää ollut käytettävissä entiseen tapaan. Alueelliset alajärjestöt alkoivat vähitellen kuihtua. Ensimmäinen konkreettinen seuraus Tšekkoslovakian jakautumisesta oli, kun seuran piti taas muuttaa majaa. Tšekit ja slovakit olivat sopineet toimitilat jaettaviksi siten, että Tšekin tasavalta saisi entisen Tšekkoslovakian lähetystörakennuksen ja Slovakia Tšekkoslovakian kaupallisen edustuston tilat Annankatu 25:stä. Me olimme siis slovakkien tiellä. Pakkasimme muuttokuorman yhtenä helmikuisena päivänä 1993 toiminnanjohtaja Pirkko Kauppisen ja ystävällisesti avuksemme tulleen seuran aktiivijäsenen David Vaverkan kanssa. Ystäväni David oli syntyperäinen tšekki. Huone- ja muun kaluston kantamisesta kipeät käsivarteni ja jalkani muistivat pitkään kiitollisena hänen reipasta apuaan. Uudet toimitilat löytyivät Tšekin suurlähetystön henkilökunnan asuntorakennuksesta Ruskeasuolta. Tšekkoslovakian valtion hajoaminen ei olisi voinut sattua seuran kannalta hankalampaan aikaan. Kun oli selvää, ettei voitu toimia enää entiseen tapaan, aloin kysellä, voitaisiinko tehdä kompromissi ja perustaa nimellisesti uusi yhteisseura Suomi Tšekki- Slovakia-seura. Tšekin edustustossa oltiin skepetisiä ja kysyttiin, voisiko muka jokin sellainen kuin esimerkiksi Suomi Sveitsi Belgia-seura toimia. Toisin sanoen minun päähäni haluttiin iskostaa, ettei Jaroslav Seifert LAULU Vilkkuu valkea huivi, joku on lähdössä taas, joka ainoa päivä jotakin loppuu, jotain ihanaa loppuu taas. Kirjekyyhkynen iskee ilmaa siivillään, se on tulossa takaisin kotiin: toivossa taikka toivoa vailla me palaamme aina kotiin. Pyyhi siis kyyneleet, hymyile itkenein silmin; joka ainoa päivä jotakin alkaa, jotain ihanaa alkaa taas. Kokoelmasta Poštovní holub (Kirjekyyhkynen), 1929 Suomennos: Hannu Ylilehto 13\n14 Tšekin ja Slovakian valtioilla ollut enää mitään tekemistä keskenään. He eivät suoranaisesti vastustaneet kompromissiehdotustani, jonka tiesin käyvän slovakeille. Niinpä yritin leikkiä entistä unkarilaista kommunistista valtiomiestä János Kádária, joka houkutteli toisinajattelijoita puolelleen sanomalla: Ne, jotka eivät ole meitä vastaan, ovat puolellamme. Uusi seura piti tietysti saada rekisteröidyksi entisen tilalle. Sain avukseni muodollisuuksia hoitamaan luottolakimieheni Olavi Sulkusen, joka laati uudet säännöt rekisterivirastoon toimitettavaksi. Jo kesällä 1993 seura oli saatu perustetuksi uudella nimellä, ja loppukesästä tai syksyllä paperit tulivat takaisin rekisterivirastosta. Jo loppukesästä saatoin arvata, ettei Suomi Tšekki Slovakia-seuralla olisi tulevaisuutta. Ongelmat olivat samat kuin ennenkin. Tšekit eivät lopultakaan hyväksyneet yhteistä seuraa slovakkien kanssa, kun taas Slovakian lähetystön päällikkö piti sitkeästi kiinni yhtenäisen seuran säilyttämisestä. Ilmeisesti hän ajatteli valtionavustuksia, jotka Tšekki maksaisi tai maksaisi niistä suurimman osan, kun taas hänen kannaltaan olisi edullista, että Slovakiallakin olisi edes jonkinlainen ystävyysseura Suomessa. Tšekki kuitenkin tuki meitä taloudellisesti. Olivathan seuran uusimmat toimitilat tšekkien talossa. Prahaan lähtöni läheni. Piti tehdä matkavalmisteluja, kun sentään oli monen kuukauden oleskelu tiedossa. Jouduin jättämään seuran väistämättömän hajottamisen varapuheenjohtaja Matti Leikaksen tehtäväksi. Matti, tunnollinen ja kaikin puolin kunnollinen urheilumies joutuikin hoitamaan hankalat asiat. Jos en olisi hyvissä ajoin ennen puheenjohtajaksi valintaani kertonut edessä olevasta Prahan matkasta, minua voitaisiin syyttää rintamakarkuruudesta. Joka tapauksessa Matti hoiti seuran purkamisen niin hyvin kuin se niissä oloissa oli mahdollista. Seuranneet riidat eivät varmasti ole hänen syytään, kun varsinkin tunnen hyvin hänen perusluonteensa sovittelunhalun. Matti osoittikin sittemmin kansalaiskuntonsa keväällä 1994 perustetun Suomi Tšekki-seuran ensimmäisenä ja monivuotisena puheenjohtajana. Heikki Larmola 14\n15 Sivu Näköala Tšekkiin -lehden numerosta 1/\n16 16 Aukeama Näköala Tšekkiin -lehden numerosta 2/1998\n18 Tällä aukeamalla: lehden ensimmäinen pääkirjoitus ja ystävyysseuran toimintaa (Näköala Tšekkoslovakiaan 2/62) 18\n20 Seikkailulle Prahan joukkoliikenteeseen! Petteri Peuranen Prahan (sähköinen) raitiovaunuliikenne alkoi 120 vuotta sitten, heinäkuussa Tarina siitä nykypäivän matkailijan näkökulmasta sopii mielestäni erinomaisesti Näköala Tšekkiin -lehden 50-vuotisjuhlanumeroon. Olen käynyt Prahassa vuodesta 1995 alkaen parikymmentä kertaa, pisimmät oleskelut, yhteensä noin neljä kuukautta, osuvat parille viime vuodelle. Olen aina ihaillut Prahan esimerkillisen tehokasta joukkoliikennettä, jossa eri kulkuneuvot (metro, raitiovaunut ja bussit) täydentävät loistavasti toisiaan tarjoten siten ympärivuorokautisen verkoston päästä vaivattomasti minne tahansa laajalla kaupunkialueella (noin 500 neliökilometriä). Raitiovaunut ovat kuitenkin Prahan liikennesysteemin "selkäranka" ja ČKD:n valmistamat Tatra T3-vaunut sen eräänlainen symboli: ne ovat yleisesti käytössä entisen itäblokin alueella. Staroměstské náměstí ja Týnin katedraali, oikealla Celetná katu. Kuva: Petteri Peuranen, Merkittävä innostaja kiinnostukselleni raitiovaunuja kohtaan on myös Otso Kantokorven huippusuositut "Sankarimatkailija Tallinnan raitiovaunuissa" -kirjat. Heti ensimmäisen painoksen ilmestyminen sai haaveilemaan, että olisipa joskus Prahastakin vastaavantyyppinen, uudenlainen matkaopas... Mutta sellaisen laatiminen onkin ihan eri kokoluokan projekti Tallinnaan (neljä linjaa ja -haaraa reittiverkostossa) verrattuna, koska Praha on asukasluvultaan noin kolminkertainen, raitiovaunulinjoja on nyt 22 (ei sisällä yölinjoja) ja reittihaaroja toistakymmentä. Seikkaperäinen selostus reittiverkon varrella olevista nähtävyyksistä (historiaa ja arkkitehtuuria), ruoka- ja juomapaikoista, luontokohteista ym. olisi Prahan-seikkailijoille arvokas tietopankki ja virikkeiden antaja samalla kaupunkikuva saisi uusia ulottuvuuksia ihan itsestään. Monipuolisuutensa ansiosta Praha on turistien suosikkikaupunkien huippujoukkoa Euroopassa. Harvempi turisti kuitenkaan uskaltautuu ns. ydinalueen, Staré Město ja Hradčany, ulkopuolelle, jonne pääsee parhaiten juuri raitiovaunulla tai metrolla. Syrjäisemmillä seuduilla tulee vastaan aivan "eri maailma" jännittävine paikkoineen... Prahan raitiovaunuliikenne alkoi hevosvetoisena jo vuonna 1875 linjalla Náměstí Republiky Národní divadlo. Rakennuttajana oli belgialainen liikemies Eduard Otlet ( ). Kymmenen vuotta myöhemmin 1885 verkosto laajeni linjalla Újezd Nádraží Smíchov, sitä ennen avattiin Vinohrady Žižkov -yhteys. Hevosvetoiset raitiovaunut korvattiin sähköisillä lopullisesti vuonna Tšekkiläinen sähkömies František Křižík ( )


Punkyhtye Huora huvittavan sensuurin hampaissa - "Nimitämme bändiä hivenen pienemmällä latauksella varustetulla nimellä" - Inferno.fi\nInferno » Uutiset » Punkyhtye Huora huvittavan sensuurin hampaissa – ”Nimitämme bändiä hivenen pienemmällä latauksella varustetulla nimellä”\nKevennykset Vesa Siltanen 14.12.2018\nHuora oli liikaa Aamulehdelle.\nHuora, Tuska 2017\nPunkahtavaa rockia ja metallia sekoittava laulu- ja soitinyhtye Huora on joutunut Aamulehdessä sensuurin hampaisiin, kuten muun muassa toverilehtemme Soundi ja Rumba uutisoivat. Bändin nimi kun oli lehden haastattelussa vaihdettu Prostituoiduksi. Netissä juttu on puolestaan julkaistu sekä kilttinä että sensuroimattomana versiona.\n”Tämä juttu kertoo tamperelaisesta yhtyeestä, jonka oikea nimi on puhekielinen synonyymi maailman vanhimpaan ammattiin viittaavalle sanalle. Koska Aamulehti on koko perheen lehti, nimitämme bändiä jutun painetussa versiossa hivenen pienemmällä latauksella varustetulla nimellä Prostituoitu”, kuuluivat lehden perustelut.\nSensuroinnilla on kieltämättä huvittava ja omituinen lopputulos, varsinkin kun ottaa huomioon, että koko perheen lehdessä ei voi sanoa ”huora”, mutta näköjään ”paska” levyn nimessä on ihan okei. Loogista!\nOlettekos kuulleet yhtyeestä nimeltä Prostituoitu? Aamulehti päätti antaa Laulu- ja soitinyhtye Huoralle kiltimmän nimen.\nJulkaissut Soundi Torstaina 13. joulukuuta 2018


las vegas | Jasmon blogi\nJulkaisupäivämäärä to 16.02.2012\nEi kommentteja artikkeliin Las Vegas\nLas Vegas oli kyllä melkoinen paikka. Sanotaanko niin, että kun ensimmäinen kohde Vapauden Maassa oli Las Vegas, ei saanut heti ihan täysin oikeaa kuvaa kyseisestä maasta.\nMe oltiin Flamingo Casinolla asumassa, kolmisen yötä. Flamingo taisi olla aivan ytimen (keskellä strippiä) rähjäisin hotelli, mutta myös halvin. Arkipäivänä huomasimme, että työmiehet aloittavat jo kello 06 aamulla poraamisen yläkerrassa. Onneksi Jet Lag oli vielä sen suuntainen, että aamu-unisuus oli muutenkin poissa.\nKolmisen päivää Las Vegasta riittää kaikille. Kaduilla kulkeminen oli ärsyttävää, kun kävely oli vaikeaa ja ties mitä tissibaariläpsyttelijää oli kaikki tienoot täynnä. Ja loput halusivat myydä jotain, soittaa musiikkia täysillä tai kerjätä.\nMeno vaikutti villiltä, mutta siitä nauttiakseen olisi pitänyt olla kaksi promillea enemmän humalassa kuin nyt olimme.\nShoppailusektori Las Vegasin ytimessä oli juuri tätä naurettavaa blingiä, johon ei meikäläisellä ole varaa tai edes halua. Hieman syrjempää löytyi kuitenkin Premium Outlets, jossa oli paljon merkkiliikkeitä ja tavaraa huomattavan edullisesti, lähinnä kympillä tai kahdella (dollarilla).\nSe oli jees.\nKasinot oli erittäin nautittavia. Vaikka ne paikat on tavallaan aika yksinkertaisia ja yksitoikkoisia, on ne jotenkin saatu sellaiseksi, että siellä ihminen jaksaa viettää aikaa – ihan vaikka vaan rullakoneiden kanssa, kun en rulettipöytään uskaltanut (harmitti jälkikäteen).\nKokonaisuutena Las Vegas oli sellainen paikka, joka oli hieno käydä katsomassa, mutta ei valtavaa kaipuuta jäänyt. Mutta toki jos mahdollisuus tulisi, menisin uudelleenkin. Ehkä onnikin olisi jo kääntynyt..\nAvainsanat häämatka, las vegas, matka, matkustus


Luolasto Lapissa vuosia sitten -Känespellan kookas luola | Luolasto\nKirjoitettu 15.8.2020 16.8.2020 julkaissut karstilainen\nÄskettäin tulivat vastaan erään luolareissun sinisellä tussilla väkerretyt muistiinpanot kesältä 2016. Koska kuvatkin ovat tallessa, tuumiskelimme miksei blogiartikkelin voisi kirjoittaa näinkin pitkän ajan päästä. Kyseessä on Luolaston ehkä merkittävin julkaisematon kohde, vaikkei sitä ilman kirjallista ennakkotietoa löydettykään.\nSallan Känespalo tai Känespella on eräs Kejosen, Kesäläisen et al. luolakirjan tarkastamattomista kohteista. Siitä kerrotaan seuraavaa:\n“Luolat ovat maanjäristysten ja mannerjäätikön runtelemassa mahdollisessa tulivuoren piipussa. Mäellä on ainakin yksi melko kookas rakoluola ja pari pienen talon kokoisten lohkareiden alle ja väliin syntynyttä lohkareluolaa. Luolia käyttivät II maailmansodan aikana venäläiset desantit, joilla oli alueella tukikohta ja mäen laella tähystyspaikka. Nykyään yhteen luolaan on järjestetty paikallisen metsästysseuran toimesta tulipaikka. Nimi Känespalo on väännös paikan lapinkielisestä nimestä, joka tarkoittaa maahisten tai pirujen peltoa.” s. 425\nKyseessä oli meidän, Ilkan ja Marin, pitempi pohjoisen Suomen matka, jonka eräänä etappina oli Salla. Suunnittelimme myös toisella lohkareikolla, Tuntsan Pirunkirkolla käyntiä, mutta se siltä erää jäi. Välimatkat ovat niillä maisemin muutenkin pitkiä, ja Känespella oli pitkän, loppuvaiheiltaan huonon tien päässä.\nKumpareen lähestyminen jalkapatikalla oli kuitenkin siedettävä vajaan kilometrin siirtymä. Hyttysiä oli. Känespellan alkaessa erottua vaikutelma oli jylhähkö, kuusentarrien kattama vaitonainen, ruhjotun oloinen kalliolohko.\nEtsimme loivan kohdan lähestymissuunnasta, jossa oli myös lohkareikkoa, ja kiipesimme kukkulan toiselle puolelle, jossa varsinainen vuorenvyöry tai lohkaretalus sijaitsee. Pohjoinen ja itäinen horisontti loittoni peninkulmien päähän, Joutsenaavan takaisille kohoumille ja kiveliöille. Teki mieli olla jonkin aikaa paikallaan.\nKatse kiinnittyi aika ajoin myös lähemmäs. Kohteen vulkaaninen kivilaji (ilm. ultramafinen vulkaniitti) oli diletantinkin silmin erikoista.\nTämän jälkeen alkoi rymyäminen eli luolien etsintä. Niitä laajasta louhikosta löytyi Kejosen kuvauksen ennakoimalla tavalla ensin kolme, joista kaksi oli pienehköjä, lähinnä kivenkoloja, yksi vähän kookkaampi -kaksihaarainen, kapea lohkareluola, jonka kuljettavampi haara oli pituudeltaan noin 5 metriä (kuvassa).\nJatkoimme etsimistä. Mitään ei kuitenkaan meinannut löytyä, kunnes louhikon yläosan vaikeakulkuista osiota kartoittaessamme katsoi eräästä halkeamasta vastaan syvyys ja hämäryyys, ja selvästi suurempi tila. Totesimme, että tärkein kohde lienee tässä, mutta päätimme jatkaa tutkimuksia ensin toisaalla. Rymysimme louhikon loppuun ilman merkittävimpiä uusia havaintoja ja palasimme dokumentoimaan tämän selvän pääluolan. Se oli jostain syystä vähän hankala löytää uudestaan rikkonaisesta, kivenlohkojen ja avorakojen dominoimasta epäsäännöllisestä pienmaisemasta, vaikka sijainti louhikon yläosassa oli mielessämme noin aarin tarkkuudella.\nLuolaan laskeudutaan avoraon kahtia jakavan kapean kiven luiskamaista, teräväkanttista syrjää.\nErikoinen, aistimusvoimainen kontrasti syntyy kun yläpuolen lähes rannattoman laajasta itälappilaisesta luontopanoraamasta painuu tänne. Alarinteen puoleisilta osilta luola on osin tyypillinen puolivaloisa rakoluola ja osin lohkareluola, joskin se on selvästi kookkaampi kuin valtaosa saman kategorian verrokeistaan.\nTila muuttuu pimeämmäksi ylärinnettä kohti mentäessä.\nPerällä sijaitsee hyvin vähävaloinen kammari, pituudeltaan 4 m, leveydeltään 2,5 m ja korkeudeltaan 3,5 m. Kammariin joutuu kiipeämään hivenen vaivalloisesti.\nYlärinteen puolelta luolasta on yhteys, jyrkkä laskeutuminen, syvään avorakoon. Pudotusta on useita metrejä. Tämä on eräs potentiaalinen sisäänkäynti luolaan, mutta sangen vaivalloinen sellainen.\nLuolan pohjakaava muistuttaa kaksihaaraista sarvea ylärinteessä retkottavine tyvineen. Reittien tulkinnanvarainen yhteismitta on n. 25 metriä.\nMitään tuoreita, saati säännöllisen käyttöön viittaavia jälkiä ei luolasta löytynyt. Täältä tai muualtakaan emme löytäneet Kejosen mainitsemaa tulipaikkaa. Nuotioita pääluolassa on luultavasti taannoin pidetty, sillä vanhoja eläintenluita näkyi luolan matalassa, lattialtaan sammaloituneessa keskiosassa. Hiiltäkin saatoimme havaita, vaikka tämä ei olekaan tarkasti muistissa tai kirjattuna. Voisiko kyseessä olla jokin vanha metsäsaamelaisten palvospaikka, mikä selittäisi kohteen nimeäkin?\nKänespellan luola sijaitsee seudulla, joka tyypillisimmin kätkee maanalaisia yllätyksiä: kiinteä asutus on kaukana, kohteen suuntaan juohtava tie roudan rökittämä, eikä mainittavia vesistöjä tai turistirysiä ole mailla halmeilla. Ympäristöä hallitsevat vaitonaiset, peninkulmaiset, jalanylittämättömät suot ja tavanomainen talousmetsä. Luola on suurehko ja tunnelmaltaan erikoinen. Tunne erikoisuudesta ei ensisijaisesti kasva luolan geologiasta vaan seudun eristyneisyydestä ja paikan koskemattomuudesta.


Tiedote: Suomi haluaa vahvistaa eurooppalaista opiskelijavaihtoa — Suomi\nTiedote: Suomi haluaa vahvistaa eurooppalaista opiskelijavaihtoa https://www.kieliverkosto.fi/fi/ajankohtaista/news/tiedote-suomi-haluaa-vahvistaa-eurooppalaista-opiskelijavaihtoa-1 https://www.kieliverkosto.fi/@@site-logo/Kieliverkoston_logo_uusittu_marras17-small.png\nOpetus- ja kulttuuriministeriö 15.2.2018 12.43 Tiedote\nSuomi pitää nykyistä vuonna 2020 päättyvää ohjelmaa erittäin onnistuneena. Tulevalta kaudelta odotetaan uusia mahdollisuuksia edistää koulutuksen kansainvälistymistä. Euroopan unionin koulutus-, nuoriso- ja urheiluohjelma Erasmus+ rahoittaa toimialoilla tehtävää eurooppalaista yhteistyötä. - Erasmus on eurooppalainen menestystarina. Opiskelija- ja opettajavaihdot tekevät eurooppalaista integraatiota todeksi arjen tasolla. Tällä on ollut merkittävä rooli kansainvälisemmän ja avoimemman Suomen ja Euroopan luomisessa. Eurooppa tarvitsee Erasmuksen menestystarinaa myös jatkossa. Siksi on varmistettava, että Erasmus-ohjelman rahoitus turvataan ja ohjelmaa vahvistetaan merkittävästi seuraavalle ohjelmakaudelle. Kansainvälistymisen mahdollisuuksien tulee avautua kaikille nuorille perhetaustasta ja varallisuudesta riippumatta, opetusministeri Sanni Grahn-Laasonen sanoo. Uudelta ohjelmakaudelta Suomi toivoo nykyistä vahvempaa lukio-opiskelijoiden ja perusopetuksen oppilaiden liikkuvuutta. Suomi pitää myös tärkeänä, että luokanopettajaksi opiskelevien mahdollisuuksia osallistua Erasmus+ ohjelmaan vahvistetaan tulevalla ohjelmakaudella. Yhteistyö kolmansien maiden kanssa on nykyisessä ohjelmassa mahdollista vain korkea-asteella ja nuorisosektorilla. Suomi avaisi kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön myös muille koulutusasteille.\nopetusneuvos Minna Polvinen, OKM, puh. 0295 3 30262\nopetusneuvos, ryhmän päällikkö Birgitta Vuorinen, OKM 0295 3 30335\nopetusneuvos Mikko Nupponen, OPH, puh. 029 533 8535


Hiirihaukat Nokialta mukana Partiomestarissa | Hämeen Partiopiiri\nSarjan kuvauksissa Partiomestarit ylittivät itsensä, pelkonsa ja taitonsa, kun kymmenen 12–15-vuotiaista koostuvaa kisavartiota ratkoi tiivistä yhteistyötä vaativia tehtäviä maalla, merellä ja kaupungissa. TV-sarja näyttää, mihin nuoret todella pystyvät, kun heille annetaan mahdollisuus.\nHämettä kilpailussa edustavassa Hiirihaukat-vartiossa jäseninä ovat Anni Järvinen, Sara Soimasuo ja Saana Leino.\nKuvauksista mukaan upeita kokemuksia ja paljon ystäviä\n”Parasta kuvauksissa oli ehdottomasti se porukka. Ei sillä ollut väliä, että kyseessä oli kilpailu”, tiivistää nokialainen innostunut tyttökolmikko. Kuvauksissa kaikki tsemppasivat hirmuisesti toisiaan – koko sydämestään ja myös äänekkäästi. Muutaman päivän aikana koko porukka hitsautui yhdeksi suureksi ystäväporukaksi, jossa naurettiin, kerrottiin vitsejä ja viihdyttiin. Yhteyttä on pidetty myös kuvausten jälkeen tiiviisti.\n”Partiomestari oli ihan uskomaton ja ainutkertainen kokemus, täynnä uusia asioita ja jopa hurjia tehtäviä, mutta ei se ohjelma olisi ollut mitään ilman sitä porukkaa. Jos kuvauksissa joku ei onnistunut, ei sitä sorrettu, vaan ihan kisassakin saatettiin mennä auttamaan vastustajajoukkuetta”, jatkaa tytöt.\nUpein ja uniikein tapahtuma ikinä\nHiirihaukat toteavatkin, että myös kokemuksena Partiomestari on partiouran uniikein tapahtuma. Kuvauksissa tytöt ylittivät itsensä monessa mielessä ja asiassa. Niin, ja ilman partiota tämäkin kokemus olisi jäänyt saavuttamatta!\nKuvauksista yhden hauskan asian nostaminen on vaikeaa, sillä niin paljon ehti viikon aikana tapahtua. Yksi muisto kuitenkin nousee ylitse muiden: Juuri ennen finaalien kuvausten alkamista Sara meni vessaan. Oven sulkiessaan, hän huomasi, ettei oven sisäpuolella ollutkaan kahvaa, joten oven avaaminen oli mahdotonta. Edellisen päivän kuvauksissa äänensä jo käheäksi huutanut Sara ei onnistunut kiinnittämään avunhuudoilla kenenkään huomiota, ja olikin myöhästyä kuvausbussin kyydistä. Onneksi ennen bussin lähtöä tehtiin tarkastuslaskentaa ja huomattiin yhden puuttuvan joukosta. Neuvokas Sara oli jo siinä vaiheessa laittanut tekstiviestiä kaikille kilpailijoille, joiden puhelinnumero hänellä oli tiedossaan. Pienen epäuskoisen hetken jälkeen hänet käytiin hakemassa pois lukkojen takaa ja matka finaalikuvauksiin pääsi alkamaan.\nMiksi maanantaisin kannattaa istua telkkarin ääreen?\nTytöiltä kysyttäessä, miksi Partiomestareita kannattaa katsoa, tulee vastaukset nopeasti: ”Patiomestarissa tiivistyy se, mitä partio on, eli ei vain niitä erätaitoja, vaan myös yhdessä tekemistä ja muiden tukemista. Kisaa kannattaa katsoa, jos pitää onnistumisten näkemisestä, tullaanhan ohjelmassa näkemään kymmenen täysin onnistunutta vartiota. Kisassa oleminen oli hauskaa, ja se luultavasti välittyy myös itse ohjelmaan. Ohjelma on täynnä ryhmähaleja, hymyä, naurua, parhaansa yrittämistä, uskomattomia tehtäviä ja tiukkoja tilanteita. Eikä Partiomestari rajoitu vain maalle, vaan tehtävissä sukelletaan veteen, rämmitään maastossa ja kohotaan puun latvojen tasolle.”\nPartiossa on kuin seikkailu, jonka kaikki haluaisi kokea ja johon kaikkien pitäisi liittyä\nHaastattelun lopuksi Hiirihaukka-vartion tyttöjä pyydettiin kiteyttämään oma näkemys siitä, mikä partiossa on parasta. ”Partiossa on parasta leirit, vaellukset, kaverit, uudet kokemukset sekä partion monimuotoisuus”, sanoo Anni. Näistä elementeistä varmasti suuri osa tuli koettua kuvauksissa.\n”Parasta partiossa on sen luoma yhteishenki ja luottamus toisiin. Partion kautta saa helposti uusia kavereita ja vuosisadan nauruja! Partiossa ei tarvitse hävitä tai voittaa, vaan voi vaan olla, ylittää itsensä ja pitää hauskaa”, kiteyttää Sara.\nSyyskuun ensimmäisestä päivästä alkaen maanantaisin seitsemän viikon ajan tv-katsojallekin selviää, miten nuoret kisaviikon haasteista selvisivät. Varmaa kuitenkin on, että kuten viime vuonna, myös tällä kaudella nuoret todistavat tv-katsojille, että partio on ennen kaikkea yhdessä tekemistä, hauskanpitoa, kokemuksellista oppimista ja luonnosta nauttimista nykyelämän taitoja kehittäen!\nkuva: Vilma Issakainen,Suomen Partiolaiset - Finlands Scouter ry


040 8289 600\nNoona on lämmin, kannustava ja hyvällä tunneälyllä varustettu terapeutti, jolla pysyy ohjat käsissä villimmänkin vekaran kanssa. Hänen erityisvahvuutensa on neuropsykiatristen erityispiirteiden huomioiminen motivaation herättämisessä ja terapiamenetelmien valinnassa. Tuttua hänelle on myös eri ikäisten asiakkaiden arjen- ja elämänhallinnan vahvistaminen. Perhetyöstä ammennetun työkokemuksen siivin onnistuu taas vanhempien ohjaaminen ja tukeminen kimuranteissakin arjen tilanteissa. Noonalle tärkeä arvo on hyvä ja tasapainoinen arki. Vapaa-aikansa Noona viettää perheensä kanssa luonnon, hyvän ruuan, musiikin sekä historian parissa. #tunneäly #terapiamenetelmät #perhetyö\nJaana on legendaarinen laserkatseterapeutti, jolla on 10 ammattijärjestelijän supervoimat. Yli 20 vuoden menestyksekäs kokemus toimintaterapian alalta ei liioin esittelyitä kaipaa: kyseessä on pitkän linjan rautainen ammattilainen, joka kurvaa hätiin renkaat vinkuen, kun asiakkaan arjessa tie nousee pystyyn. Luontoa ja eläimiä rakastava Jaana viihtyy kallioilla ja kukkuloilla terapiakoiriksi kasvavien karvakuonojen kanssa. Kesäiseen aikaan hänen kanssaan voi päätyä jopa pulahtamaan luonnon vesiin! #jämpti #legendaarinen #reilu\n0400 813 381\nLiikunnallinen Salla huomioi terapiatyössään asiakkaiden arkiympäristön jalkautumalla koteihin, kouluille, päiväkodeille - asiakkaan tarpeiden mukaan. Sallalla riittää kärsivällisyyttä haastavienkin asiakkaiden kanssa ja positiivisuudellaan hän kannustaa asiakkaita tekemään parhaansa - ja sehän riittää, että tekee parhaansa. Salla on tehnyt monipuolisesti arviointi- ja terapiatyötä eri asiakasryhmien parissa. Salla nauttii vapaa-ajallaan liikunnan harrastamisesta. #arkiympäristö #terapiatyö #kotikäynti\n0400 942 308\nKatri on rauhallinen ja jämäkkä terapeutti joka tuo joukkoomme raikkaan tuulahduksen päiväkotimaailmasta ja vahvan kokemuksen terapiatyöstä erilaisten asiakkaiden kanssa. Sekä arviointi- että terapiatyötä tehnyt moniosaaja seuraa silmä tarkkana asiakkaan toimintaa ja osaa tarttua olennaiseen asiakkaan omia mielenkiinnonkohteita hyödyntäen. Erityisesti arkikuntoutus on lähellä Katrin sydäntä. Katri nauttii lautapeleistä ja ulkoilusta ja saattaapa hänet joskus löytää puusta tai kivenkolosta geokätkö kädessä! #asiakkaanäänellä #arjenympäristössä #arkikuntoutus


Skin Comfort Kasvojenhoitosetti - Dermosil - Dermosil\n9520 Skin Comfort Kasvojenhoitosetti https://www.dermosil.fi/ihonhoito-tuotteet/kasvot/kasvojenhoitosetit/9520-skin-comfort-kasvojenhoitosetti- https://www.dermosil.fi/storage/93DF280F6B0387549C82DEC5D0AC9ADBE9F3F801E7726FDF0BAE252B0078090D/19b8315fcd5e4c6ab79c2268155127c4/png/media/5edff0bfcacd40539789ba9579b85e07/Skin-Comfort-set-NY-3.0.png InStock 35.000000000000000000000000000 EUR /Ihonhoito/Kasvot/Kasvojenhoitosetit skincomfort\nEtusivu Ihonhoito Kasvot Kasvojenhoitosetit Skin Comfort Kasvojenhoitosetti\nTäyteläistä huolenpitoa ikääntyvälle ja kuivalle iholle. Skin Comfort -sarjan tuotteet ravitsevat ja kosteuttavat ihoa, auttaen ihoa säilyttämään kimmoisuutensa ja tuoden sille kaunista hehkua.\nKasvojenpuhdistustuote LOISTAVA couperosaiholle. Ainoa Dermosilin putsari, joka minulle toimii ja toimii paremmin kuin moni kallis selektiivinen/apteekkisarjan tuote. Kasvovesi oli pettymys, koska se ärsytti. Mutta kokonaisuus jää niin vahvasti plussan puolelle, että saa viisi tähteä. Plussaa tuotteiden kauniista ulkonäöstä!\nSkin Comfort -sarjan Dermosil-tuotteet hemmottelevat kasvojesi ihoa aamusta iltaan. Ikääntyvälle ja kuivalle iholle tarkoitetut tuotteet kosteuttavat ja ravitsevat ihoa auttaen sitä säilyttämään kimmoisuutensa.\nPuhdista kasvojen iho Tasapainottavalla puhdistusvoiteella, joka huolehtii ihon luonnollisesta kosteustasapainosta. Voide puhdistaa iholta epäpuhtaudet ja auttaa ihoa säilyttämään kosteutensa ja kimmoisuutensa. Viimeistele kasvojen puhdistus Tasapainottavalla kasvovedellä, joka virkistää ihoa ja palauttaa sen luonnollisen pH-tasapainon puhdistuksen jälkeen.\nKosteuta kasvojen iho aamuin illoin puhdistuksen jälkeen. Teho Päivävoide on tehokkaasti kosteuttava kasvovoide ikääntyvälle ja kuivalle iholle. Ylellinen päivävoide antaa iholle lisäkosteutta ja ravinteita. Teho yövoide kosteuttaa tehokkaasti ihon pintaa ja syvempiä kerroksia yön aikana. Se vahvistaa ihon uudistumisprosessia, kosteuttaa pitkäkestoisesti ja suojaa ihoa. Aamuin illoin käytettävä Silmänympärysgeelivoide tekee silmänympärysihosta raikkaan tuntuisen, silkinpehmeän ja mattapintaisen.\nTuotesetti sisältää seuraavat tuotteet: Tasapainottava puhdistusvoide (3922), Tasapainottava kasvovesi (3923), Teho Päivävoide (3054), Teho Yövoide (3212) sekä Silmänympärysgeelivoide (3592).\nTuotteiden yhteenlaskettu normaalihinta on 43.40 euroa.\nTarkoitus: Tuotekokonaisuus päivittäiseen kasvojen ihon hoitoon ikääntyvälle ja kuivalle iholle.\nKäyttöohje: Pese kasvot puhdistusvoiteella ja viimeistele puhdistus kasvovedellä. Levitä iholle aamuisin päivävoidetta ja iltaisin ennen nukkumaanmenoa yövoidetta. Kosteuta silmänympärysiho silmänympärysvoiteella.\nIhotyyppi: Ikääntyvä; Kuiva\nTiina K. 24.02.2021\nOlisi viiden tähden tuotesarja jos ei tuoksuisi niin voimakkaalta. Voiteet pyyhin jalkoihin ja kasvovettä en pysty käyttämään ollenkaan tuoksun takia. Parasta on sarjan silmänympärysgeelivoide jota aion jatkossakin käyttää. Onko pakko käyttää voimakkaita tuoksuja tuotteissa?\nTerttu H. 30.01.2021\nHyvä tuotesarja ikääntyvälle iholle. On parantanut selvästi ihon kuntoa. Se on kiinteämmän ja heleämmän näköinen. Varsinkin kasvovesi ja yövoide ovat suosikkejani. Puolisen vuotta olen käyttänyt tätä tuotesarjaa. Yksi kysymys askarruttaa kun kirkas auringonvalo tulee kohta esiin. Ihoni on herkkä auringolle ja saan siitä pigmenttiläiskiä. Miksi päivävoiteessa ei ole UV-suojaa? Jos saisin vastauksen Dermosilin edustajalta. Kiitos.\nCarita K. 01.01.2021\nTiina P. 30.08.2020\nTodella ihana ihonhoitosetti ikääntyvälle iholle.\nErittäin kuivan, herkän ihon pelastajat! Skin Comfort Teho -nimi ei ole hituistakaan yliampuva, vaan juuri osuva: säännöllisellä käytöllä olen saanut iho-ongelmani (lähinnä kuivuus ja siitä aiheutuva kutina) täysin rauhoittumaan. Aikaisemmin ihon puhdistus ym. tuntui esim. iltaisin väsyneenä rasittavalta rutiinilta, mutta nyt siitä nauttii: hoitava ja virkistävä vaikutus alkaa jo puhdistusemulsiota iholle pyöritellessä. Kasvovesi on yksi parhaista koskaan käyttämistäni! En halua sortua ylisanoihin, mutta iloni on aitoa, sillä kärsin pitkäkestoisista iho-ongelmista, joihin ei tuntunut löytyvän kestävää apua mistään tuotteesta. Ihon kiristäminen ja kutina häiritsivät jopa yöunia, eikä mikään rasvaaminen tuntunut riittävän. Etenkin yövoide on upea apu ja on ihme miten nämä eivät ole ärsyttäneet tosi helposti ärsyyntyvää atoopikon ihoa! Lämmin kiitos koko sarjasta, ja pyyntö, että pysyy valikoimassa muuttumattomana.\nSari P. 22.06.2019\nHyvää Juhannusta kaikille ja kysyn samalla, milloin on taas mahdollista ostaa tätä Upeaa Skin Comfort-ihonhoitopakkausta? Kaunista ja lämmintä kesää kaikille! 🐱


Vuokramökki - Livontähti, 3h 87m² - Nettimökki\nNettimokki.com › Lappi › Posio › Livontähti\n87 m², 6 vuodepaikkaa, Posio, Posio, Lappi\nMökki-ID 11497. Suottaniementie 11A, 97900, Posio.\nVuokramökki 3 huonetta 87m² hinta alkaen 1 000 € euroa / viikko.\nLivontähti on vuonna 2013 rakennettu hirsihuvila rauhallisella ja luonnonkauniilla paikalla Livojärven rannalla. Tässä viihtyisästi sisustetussa huvilassa on majoituspaikat 4 + 2 hengelle. Yhdessä makuuhuoneessa on parisänky, ja toisessa kaksi erillistä sänkyä. Kotoisassa ja valoisassa olohuoneessa on vuodesohva ja nopeasti lämmitettävä takka. Huvilassa on lisäksi avokeittiö, sähkölämmitteinen sauna, pesuhuone, erillinen wc, katettu terassi ja kaasugrilli. Varustukseen kuuluu mm. X-Box360-pelikonsoli, 2 tv:tä ja viilentävä ilmalämpöpumppu. Maalämpö puolestaan takaa tasaisen ja miellyttävän lämmlön ympäri vuoden.\nMatalalla, lapsiystävällisellä hiekkarannalla on tulipaikka ja savustusuuni. Naapureihin ei ole näköyhteyttä. Vieraiden käytössä on soutuvene, jolla voi lähteä soutelemaan ja kalastamaan Livojärvelle, joka on kuuluisa valkoisista hiekkarannoistaan. 1.6. – 31.8. välisenä aikana vieraiden käytössä on kylpypalju lisämaksusta (200€/vko). Käytöstä sovittava omistajan kanssa ennakkoon. Vesi paljuun saadaan moottoripumpulla järvestä. Kesäisin käytettävissä tynnyrisauna, jossa löylyhuone ja pieni pukeutumistila. Saunassa puukiuas ja kiuassäiliö veden lämmitykseen. Vesi tynnyrisaunaan kannetaan järvestä.\nKorouoma kanjoni: 35 km\nPentik: 16 km\nValkean Peuran valtakunta: 3,5 km\nRovaniemi: 148 km\nKuopio: 469 km\nJoensuu: 512 km\nLappeenranta: 744 km\nTurku: 851 km\nOsta tästä tai Lähetä tekstiviesti Mox 11497 numeroon 16303 (4€/kpl) Lisätietoa nostoista\nEsimerkkiteksti: Hei! Haluaisin vuokrata mökin Livontähti 29.06.2022 - 29.06.2022. Haluaisimme lisäksi liinavaatteet X henkilölle ja loppusiivouksen.\nLivontähti, 87 m², 6 vuodepaikkaa\nMökki-ID 11497. Suottaniementie 11A, 97900, Posio\n06.06.2022 - 31.08.2022 - - 1300\nalkaen 1 000 € / vkoPosio


OppimiskeskusAurora: lokakuuta 2008\nLähettänyt Martti Hellström klo 12.28 Ei kommentteja:\nKOKO koulun näytelmät - sparraus-projektiin saapui 14 opettajaa, joita koulu-teatteri kiinnosti. Fasilitaattorina toimi teatteritaiteen opettaja-luokanopettaja Jukka Jokiranta.Kolmessa tunnissa klo 14-17 ehdittiin perehtyö Auroran koululla kehiteltyyn tapaan tehdä teatteria "korvakuulolta". Tarkoitus oli antaa opettajille ideoita ja rohkeutta mm. joulunäytelmien tekoon.\nOpettajien lisäksi mukana oli kuusi Auroran näyttelevää oppilasta. Luimme Pekka Kämäräisen kirjoittaman koulu-näytelmän ILMASTON-MUUTOS KORVATUNTURILLA. Tarina otettiin korvakuulolta haltuun ja sitten siitä tehtiin kaksi versiota. Vähän yli tunnissa esitykset valmistuivat valoja ja äänitehosteitakin käyttäviksi toimiviksi kokonaisuuksiksi.\nESITYKSET järjestettiin DreamMix-luokassa, ja pienet TIP-lapset olivat ihanaa yleisöä. Meidän aikuisten lisäksi. Klo 16.40 oli perinteinen pizzahetki. Purimme paitsi ruokaa myös esityksiä:-)\nOPPIMIS-KESKUSTEN järjestämistä koulutus-tilaisuuksista kerätään palautetta. Tällä kertaa saimme pelastettua 9 lomaketta pizza-roiskeilta. Seitsemässä koulutus arvoitiin (asteikko 1-5), arvosanan 5 arvoiseksi, yhdessä arvosana oli 4,5 ja toisessa 4.\nKeskiarvo oli tällöin aikalailla 5-.\nMuu palaute kuulosti seuraavalta:\n" Hyvä aikataulu... Upeat kouluttajat...Luulin teoreettisemmaksi. Tämä oli kivaa ja opettavaista, rentouttavaa. Kiinnostaisi vielä tietää, miten se iso kokonaisuus avustajineen muotoutuu loppullisesti... Syntyi mukava yhteisöllisyyden kokemus... Todella antoisa kokemus. Sain uusia ideoita. Miehitykset yhtä aikaa oli oivaltava ja ennenkokematon.. Todella hyvä idea - alusta asti pääsi itse tekemään ja mukaan näytelmäprojektiin...Selkeä ja kiva paketti, käytännöllistä teatteriopastusta, itse osallistumalla oppi parhaiten. Rento mutta napakka ohjelma... Hyvin järjestetty ja kiva kun pääsi itse kokeilemaan minulle uusia tekniikoita... Kerrassaan innostavaa - käypiä käytänteitä...Innostava ja ihanan toiminnallinen koulutus...Olisin vielä toivonut valojen käytön mukaanottoa...Tosi mukavaa, että lapsia oli saatu mukaan.Toiminnallisuus on jees. Kalvosulkeisia on aivan liikaa...pizza ihana extra ..."\nKurssilaiset esittivät seuraavia koulutusideoita:\n" Lisää teatterintekemiseen liityvää mielellään toiminnallista koulutusta esim. ohjaajana oleminen, dramaturgian luominen käsikirjoitukseen, prosessidraamaa ym...Lisää tällaista toiminnallista oppimista myös muille oppitunneille/eri aineisiin. Tämä toimii myös hyvin ryhmäyttämiskonsteina LV-tunneilla. Niihin kaipaa ideoita...Oma koulutus valaistuksesta...Tarkentavaa ja pidempää prosessointia tai samantyyppisiä pläjäyksiä eri näkökulmista... Joku pienimuotoisempi ilmaisutaitokoulutus- tunnille sopivaa materiaalia..."\nKirjoittanut Pekka Kämäräinen\nMeteorologi – ehkä aikuisen ääni\nTekninen – tonttu digiosastolta\nNippe, Nappe, Nisse, Tipsu – pakkaajatonttuja\nLähetti – Pukin apulainen\nKorvatunturin pajassa tontut käärivät talvisia lahjoja. Tonttu Tekninen puuhailee kaukosäätimen ja digisovittimen kanssa sivustalla. Sieltä kuuluu voimakkaalla äänellä säätiedotuksen loppuosaa.\nMeteorologi: (ääni) Ja Lappiin on levinnyt ajankohtaan nähden poikkeuksellisen lämmin ilmamassa. Helleraja ylittyy lähipäivinä pohjoisinta Lappia myöten.\nNippe: (on jäykistynyt kuuntelemaan muiden pakkaajien tavoin)\nHei, tonttu Tekninen! Mitäs tuo nyt oli?\nOliko se säätiedotus?\nTekninen: (ensin empien)\nOli – oli! Säätiedotushan se oli!\nMu- mutta sanoiko se helleraja? Pari päivää ennen joulua!\nSanoi – sanoi. Kuulittehan tuon itsekin. ”Ajan kohtaan nähden poikkeuksellisen lämmin ilmamassa on levinnyt Lappiin.”\nNisse: – Mutta nyt! Talvella!\nIlmastonmuutos! Eikö ole pakkaajatonttujen korviin kantautunut tällainen asia. Ilmastonmuutos. Sitä se on. (näyttää yleisölle merkkejä, että on tekemässä jekkua tontuille)\nNisse: (heiluttelee käsiään)\nEi täällä mitään hellettä tunnu.\nNisse-kulta! Eihän se lämpö tänne Korvatunturin uumeniin pääse, mutta ulkona on kesä.\nUskomatonta, mutta pakkohan se on uskoa, kun telkkarissa niin sanottiin.\nUskottava se on. Onhan siitä ilmastonmuutoksesta jo pitkään puhuttu. Totta mikä totta. (poistuu hihitellen omalle osastolleen sivummalle)\nNappe: (katselee ja nostelee talvisia lahjoja – suksia, pulkkaa yms.)\nEli nämä lahjat ovat sitten ihan tarpeettomia. Huh – huh!\nTotta! Kukapa nyt kesällä pulkkaa haluaisi.\nNäin on! Eli meillä alkaa kesäloma!\nNisse: (heittää jonkin talvisen vaatteen pois ja hoilottaa)\nJo joutui armas aika ja suvi suloinen. Kauniisti joka paikkaa, koristaa kukkanen.\nNippe: (riisuu sukkansa ja tanssahtelee)\nNo onkos tullut ke – ee – säää nyt talven keskelleee!\nKaikki tontut laulavat, tanssahtelevat ja heittelevät kuperkeikkoja. Pukki tulee Lähetti-tontun kanssa hyvin kylmissään talviset vaatteet yllään. Pysähtyvät hämmästyneinä katsomaan. Tontut huomaavat tulijat. Molemmin puolin suuri hämmästys.\nMi – mi – mikä ihmeen meno täällä on?\nMi - miksi teillä on tuollaiset vaatteet?\nMitä te nyt höpsitte? Helteellä! Siellä on hyytävän kylmä pakkaspäivä.\nMutta kun säätiedotus sanoi…\nNyt tonttupojat ulos! Käykää omin silmin katsomassa sitä teidän kesäänne. Niin – niin – ulos – ulos vaan katsomaan!\nTontut poistuvat hetkeksi näyttämöltä.\nPukki: (katselee ympärilleen)\nLahjojakin vielä paketoimatta. Hämmästyttävää!\nTontut juoksevat takaisin hytisten kylmästä ja etsivät riisumansa vaatteet.\nHeh – heh! Oliko helle?\nMistä te tuollaista saitte päähänne?\nKun telkkarista kuului ja – ja…\nNappe: (viittaa Teknisen suuntaan)\nJa tonttu Tekninen sanoi, että nyt se on tullut se ilmastonmuutos.\nAi, että tonttu Tekninen! (huutaa) Tekninen, tulepas tänne!\nMinkäs sopan sinä nyt olet keittänyt? Ilmastonmuutos muka. Selitä!\nNiin – tuota noin – kun minä elokuussa tarkistelin noita lahjoja, niin siinä sattui tulemaan tallentavaan digisovittimeen tuollainen elokuun säätiedotus. Kuuntelin sen nyt ennen kuin tyhjensin muistin. Kun nämä tontut näyttivät uskovan, niin päätin vähän jekuttaa\nVai vähän! Lahjat on käärimättä ja aatto on tuossa tuokiossa.\nVoi – anteeksi Pukki ja anteeksi tontut.\nNo saat anteeksi, kun mitään pahempaa ei sattunut. Mutta teille tonttupojat sanon, että ei tuollainen ilmastonmuutos tapahdu hetkessä. Siihen tarvitaan vuosia, ehkä vuosisatoja ja jos kaikki haluavat säästää ilmakehää, saadaan ilmastonmuutos ehkä pysäytetyksi.\nVoi kun saataisiinkin. Eihän joulu olisi mitään ilman lunta ja pakkasta.\nTotta – totta. (laulaa)\n”Jollei jouluna ole lunta, voiko joulupukki tullakaan?”\nSiis saanko anteeksi?\nSaat – saat! Ja nyt lahjoja käärimään. (ryntäävät lahjojen luo)\nJuuri niin! Ja ihan oikea joulu on tulossa!\nTekninen: (lähtee omalle osastolleen)\nOikea digijoulu! Heh – heh!\nLähettänyt Martti Hellström klo 6.07 Ei kommentteja:\nKirjoittanut: Pekka Kämäräinen\nPUKKI – pukin asu tai yöpuku, mutta silloinkin pukin parta ja lakki\nMUORI – tyypillinen joulumuori\nLAKIMIESTONTTU – virallinen ilmestys\nTOMERA – pukin näköinen tonttu\nNIPPE, NAPPE, TIPSU, HIPSU, TOUHUKAS ja muita tonttuja\nNäyttämö aluksi hyvin hämärä. Pukki nukkuu sängyssään. Kuorsaa. Lisää valoa, kun Muori ja tontut hiippailevat näyttämölle ja ryhmittyvät Pukin sängyn lähettyville. Syntymäpäiväkahvit tai kukkia tulossa Pukille.\nMUORI JA TONTUT (laulavat):\nPaljon onnea vaan, paljon onnea vaan, paljon onnea Pukki, paljon onnea vaan!\nPUKKI (herää, nousee istumaan, yrittää hämmästyneenä sanoa jotakin)\nMUORI JA TONTUT (jatkavat pontevasti):\nHappy birthday to you, happy birthday to you, happy birthday dear Pukki, happy birthday to you!\nMi – mi – mitä nyt? Mi – mitä te nyt juhlitte?\nSyntymäpäivää!!! Hyvää syntymäpäivää, Pukki!\nMu – mutta – mutta…\nOnnea – onnea – onnea vaan, Pukki!\nOnneksi olkoon, Pukki!\nEikö Pukki muista, että nyt on Pukin syntymäpäivä?\nPUKKI (nousee kävelemään, vieläkin äreämmin): -\nMuistaa – totta kai muistaa, mutta mehän on jo satoja vuosia sitten päätetty, että Pukin syntymäpäiviä vietetään vasta tammikuun kahdeskymmenes! Ei joulukuussa – ei joulukiireiden keskellä.\nMutta nyt onkin erikoinen syntymäpäivä!\nErikoinen! Miten niin erikoinen?\ntäyttää 650 vuotta!\nNiin – 650 ja Pukki pääsee eläkkeelle.\nPukin ei tarvitsekaan enää lähteä ajelemaan ympäri maailmaa jouluaattona.\nEikä raahaamaan painavia lahjasäkkejä.\nMi – mitäs minä sitten teen?\nKatsot aamupäivän telkkarista, kun lapset soittavat joulupukille.\nJa istut sitten kiikkutuolissa ja lämmittelet takan ääressä.\nNiin ja ootat, kun Pukki tuo lahjoja.\nPUKKI (polkee jalkaa):\nPUKKI! Mikä pukki? MINÄ olen Joulupukki!\nTonttu Tomera on vanhin tontuista ja hänestä tulee nyt Pukki.\nPukki täyttää 650 vuotta ja silloin on aika siirtyä eläkkeelle. Kyllä minä pukin hommat hoidan.\nMu – mutta sinähän olet nuori…\n200 vuotta. Kyllä on jo ikää ja kokemusta.\nMutta jos minä sittenkin vielä…\nLaki on laki. 650 vuotta ja eläkkeelle!\nAi laki! (komentaa) Lakimies! Lakimiestonttu! Haepa lakikirja!\nLAKIMIES (poistuu ja tulee takaisin kädessä suurikokoinen KORVATUNTURIN LAKIKIRJA)\nJah-ha ja mitä katsotaan?\nMitä laki sanoo Pukin eläkeiästä? Katsopas sitä!\nLAKIMIES (selaa lakikirjaa)\nJaha – jaha – eläke – eläkeikä – Pukin eläke!\nNiin – luepa!\nLAKIMIES: (lukee virallisesti)\nPukki voi siirtyä eläkkeelle sinä päivänä, kun hän täyttää 650 vuotta…\nNiin se laki sanoo!\nmutta jos Pukki on hyvässä kunnossa, hän voi halutessaan jatkaa Pukin virassa siihen päivään asti, kun hän täyttää 680 vuotta…\nPUKKI: (on kuunnellut tarkkaavaisena – keskeyttää sormi pystyssä):\nSiis jos Pukki on hyvässä kunnossa. Katsotaanpa! (Hyppää innoissaan ylös ja sitten selinmakuulle.) Touhukas, tartupa jaloista!\n(Touhukas hyökkää pitelemään Pukin jalkoja. Pukki punnertaa muutamia vatsalihasliikkeitä ja sitten selkälihasliikkeitä.)\nRiittää – riittää jo, Pukki!\n(Touhukas auttaa Pukin ylös, mutta tämä on innostunut näyttämään kuntoansa. Touhukas voi temppuilla mukana.)\nEttä onko Pukki kunnossa! Katsokaapa tätä! (Tekee muutamia etunojapunnerruksia.)\nHyvä, Pukki! Hyvä – hyvä!\nJa tätä! (tekee muutaman kuperkeikan tai kärrynpyörän.)\n(Pukki voi tanssia ripaskaa tai nousta käsiseisontaan. Tontut kannustavat koko ajan.)\nPukki – Pukki-kulta – lopeta jo…\nPUKKI: (pyörittää Muoria ja rallattaa)\nJa vanhakin nyt nuortuu, kuin lapsi leikkimään…\nSeeis! Kyllä on Pukki liiankin hyvässä kunnossa!\nUskomaton kunto Pukilla!\nLAKIMIES: (odottanut puheenvuoroa lakikirja avoinna)\nNiin – mihinkäs minä jäinkään? Siis voi jatkaa virassaan siihen päivään asti, kun hän täyttää 680 vuotta ja senkin jälkeen niin kauan kuin Pukki haluaa työtänsä jatkaa.\nHyvä – todella hyvä kuulla!\nHyvä – todella hyvä kuulla! Minäkin ehdin vanheta muutamia satoja vuosia!\nJa synttärit siirretään vanhan tavan mukaan tammikuulle ja nyt keskitytään jouluun!\nTONTUT: (huutavat) :\nJee – ees! Ja joululauluihin!\n(Kaikki laulavat: ”Joulupukki, Joulupukki, valkoparta vanha ukki…” ja tanssittavat toisiaan riemukkaasti.)\nLähettänyt Martti Hellström klo 5.58 Ei kommentteja:\nOPPIMISKESKUS AURORA tarjoaa kaikille koulun pedagogisesta johtamisesta kiinnostuneille espoolaisopettajille ja rehtoreille maksuttoman koulutuspäivän tästä rehtorin ydintehtävästä.\nAamupäivän ajan osallstujilla on mahdollisuus seurata puoliksi palaneen Auroran koulun arkea kahdessa eri toimipisteessa ja klo 12.45- 14.00 myös turvallisen iltapäivän (TIP) toimintaa.\nLähettänyt Martti Hellström klo 4.55 Ei kommentteja:\nKUVA: Koto ja kahleet taltioidiin videolle. Kuvassa teatterilaiset tiirailevat tuotosta pienestä videokameran ruudusta.\nOPETTAJATEATTERI pikavalmisti Jukka Jokirannan valmennuksessa esityksen Aleksis Kiven "Koto ja kahleet"-novellista, Keskiviikkona 8.10. nähty esitys oli kekseliäs ja hauska varjoteattereineen ja kazoo-pilleineen.\nKUVA: Opettateatterin seuraavat harjoitukset ovat keskiviikkona 29.10. Tervetuloa silloin Viisikon maailmaan.\nLähettänyt Martti Hellström klo 20.56 Ei kommentteja:\nTÄNÄÄN Aurorassa kaksi koulutustapahtumaa.\nOpettajateatterilla kolmannet harkat- ja esitys\nKESKIVIIKKONA 8.10 Opettajateatterilaiset syöksyät Aleksis Kiven " Koto ja kahleet"-tekstin kimppuun ja teksti taipuu näyttämötapahtumiksi. Odotettavissa ensimmäinen projektin huikea harjoitusesitys. Kouluttajana Jukka Jokiranta.\nLähettänyt Martti Hellström klo 20.48 Ei kommentteja:\nNÄYTTÄÄ siltä, että tässä vaiheessa tarvetta Espoon omalle koulukerhon ohjaajien koulutukselle ei ole. Ilmoittautuneita on vain neljä. Koska Kerhokeskuksella riittää haipakkaa, pyyhitään tämä varaus heidän kalentereistaan.\nKerhokeskuksen omiin koulutustilaisuuksiin voi ilmoittautua 17.10. saakka. Tässä linkki.\nKiinnostaako kerhotoiminta? Anoiko koulunne ylimääräistä Opetushallituksen kerhorahaa? Kaipaatko virikkeitä oppilaiden harrastusten virittämiseen? Auroran koululle keskiviikoksi 5.11. klo 14-17 suunniteltu tapahtuma siirtyy. Kerhokeskus- koulutyön tuki ry:n asiantuntijat ja Auroran koulun kerhotyöhön innostuneet opettajat perehdyttävät osallistujia kerhotyön pedagogiikkaan ja ilmaiseksi tarjolla olevin kerhomateriaaleihin toivottavasti jo keväällä. Luvassa on miniluentoja ja workshoppeja. Mukaan mahtuu 30 nopeimmin ilmoittautuvaa.\nLähettänyt Martti Hellström klo 23.27 Ei kommentteja:\nKESKIVIIKKONA 1.10 Opettajateatterilaiset syöksyivät Aleksis Kiven " Koto ja kahleet"-tekstin kimppuun ja väänsivät tekstiä näyttämötapahtumiksi. Viikon kuluttua tämä ensimmäinen projekti päättyy harjoitusesitykseen.\nPäivän ohjelmaan kuului myös pantomiimihrjoituksia.\nLähettänyt Martti Hellström klo 20.25 Ei kommentteja: