16.2.2012 11:44 Henry Laasanen 22 kommenttia ilmoita asiaton viesti\nNimi Hugo Schwyzer ei ehkä sano monille mitään. Hän nettimaailman tunnetuin profeministimies, sukupuolentutkimuksen professori, joka on kirjoittanut satoja artikkeleita eri nettisivustoille.Jos minulta asiaa kysytään, hänen kirjoituksensa ovat pahinta profeminististä sontaa, mitä maan päältä löytyy. Roissy on samaa mieltä.Hugon kirjoituksiaHugo on kirjoittanut niin paljon, että kaikkea on mahdotonta käydä lävitse. Aina hän kuitenkin onnistuu kääntämään asiat miesten viaksi, tarvittaessa vaikka todellisuutta vääritellen.1. Kirjoituksissa When Older Guys Lust After Young Women ja Why Do Men Love ‘Barely Legal’ Porn? Hugo väittää, että miehillä ei ole evolutiivista halua nuorempiin naisiin ja että vanhemmat miehet pelkäävät ikäistensä naisten vaatimuksia ja itsenäisyyttä. 2. Kirjoituksessaan I May Have a Son, but I’ll Never Know for Sure Hugo kertoo, että hän saattaa olla siittänyt aviossa olevalle naiselle lapsen, mutta sillä ei ole väliä, koska tärkeintä on (isyyshuijatun) isän rakkaus, ei se, kenen sparmasta on kysymys.3. Kirjoituksessa In Rape Culture, All Men Are Guilty Until Proven Innocent Hugo esittää, että kulttuurissamme, jossa raiskaukset ovat yleisiä, miehet ovat menettäneet oikeutensa tulla kohdelluiksi harmittomina ja syyttöminä. "Viaton, kunnes toisin todistetaan" pätee oikeudessa, mutta ei miehiin raiskauskulttuurissa.4. Hugo ympärileikkautti itsensä 37-vuotiaana hyvittääkseen naisille tekemiään pahoja tekoja ja hyökätäkseen ympärileikkauksia vastustavaa miesliikettä vastaan.5. Hugo rakastaa omaa kuvaansa niin paljon, että hän on täyttänyt otoksillaan FB-sivunsa.Välirikko feministien kanssaHugo kertoi menneisyydestään, jossa hän on saalistanut seksiä opiskelijatyttöjen kanssa, ollut huumeaddikti ja kirsikkana pohjalla yrittänyt murhata tyttöystävänsä. Haastattelu ja kommentit, joissa nuo (jo ennen julkaistut) asiat nostettiin pöydälle, herätti feministeissä valtavan raivon: miksi feministiset sivut antavat palstatilaa tuollaiselle sialle?Feministe katui sittemmin Hugon haastattelun julkaisemista.Hugo on tosin tehnyt parannuksen jo vuosia sitten. Hän on kuin täysraittiiksi muuttunut maallikkosaarnaaja, joka entisessä elämässään oli täysjuoppo ja sika. Hugolla meni välit poikki myös The Good Men Projectin kanssa ja useat feministiset järjestöt ovat irtisanoutuneet Hugosta.Katso Hugon 4 osainen haastattelu aiheesta.Feministien miellyttäminen on mahdotontaVaikka 99,5 prosentti Hugon kirjoituksista oli miehiä vastaan suunnattua profeminististä sontaa, se ei riittänyt feministeille. Hugo ei saanut menneisyyttään anteeksi, vaikka hän oli tehnyt täyskäännöksen. Feministien kanssa liittoutuminen miehelle, jolla on paljon sanottavaa, on mahdotonta, sillä jossain vaihessa mies sanoo jotain, mikä ei miellytä feministejä ja silloin välit menevät poikki. Ainut tapa miellyttää feministejä on nyökytellä täydessä hiljaisuudessa. Kommentoi 22 kommenttia Piditkö tästä kirjoituksesta? Näytä se!\nTietoa suosittelusta Aleksi Laine 16.2.2012 11:57 "Nimi Hugo Schwyzer ei ehkä sano monille mitään. Hän nettimaailman tunnetuin profeministimies, sukupuolentutkimuksen professori ..."\nWikipedia: Hugo Schwyzer (born May 22, 1967) is an American blogger, author, speaker, activist, and instructor of history and gender studies at Pasadena City College. Pasadena City College: Hugo B Schwyzer.\tTitle: Instructor. Office: Social Sciences\n❤ 2 Aleksi Laine 16.2.2012 12:25 Saa kattoa, ehtiikö toi raiskauskulttuuri tänne Suomeen ennen feminismin lopullista marginalisoitumista. Mikäli siitä jotain ymmärrän, sehän viittaa naisten lähes täydelliseen vastuuttomuuteen. Eli esimerkiksi joidenkin yliopistojen ohjeiden nainen voi suostua seksiin ja olla silti raiskauksen uhri, jos tapaukseen on liittynyt ankaraa vonkaamista. Jos nainen ryhtyy humalassa sekstailemaan, hän voi vaikka seuraavana päivänä päätyä oikeutetusti väittämään joutuneensa seksuaalisen hyväksikäytön uhriksi. Miehen humalatila ei tienkään ole millään lailla oleellinen kysymys, koska mies kantaa kaiken vastuun ja nainen ei mitään.\n❤ 1 Dari-anne Suomalainen 16.2.2012 12:57 Laine\nAina voi kieltäytyä lähtemästä jokaisen vastuuttoman naisen mukaan. Voi itse ottaa vastuun itsestään.\n❤ 1 Mikko Ahola 16.2.2012 18:55 Kyllä miehen velvollisuus on lähteä naisen mukaan, jos mukaan pääsee. Ja aina on velvollisuus yrittää.\n❤ 1 Maria Rajakari 16.2.2012 23:00 Mikko, luuletko, että joka mies, joka puhuu kovaan ääneen:"Olen p*nnut sitä ja tätä", puhuu totta? Miesten kesken tällaiset puheet ovat monesti täyttä puppua, enemmänkin puhe siitä, mistä on puute/mitä ei uskalleta tehdä. "Tosimies" toimii eikä lässytä. Moni mies on myös aika p*skahousu, kun tulee tosi kyseeseen. Sitten jos puhuu, pitää osata myös hommat hoitaa..\nMikko Ahola 17.2.2012 00:50 Ei miehen kannata kertoa toisille miehille mitään naisten kanssa tekemisistään. Naiset pitävät siitä, että kukaan ei tiedä heidän tekemisistään. Etenkään yhden yön jutuista.\nVictor Troska 16.2.2012 13:32 Lainataanpa lisää wikipediaa: "Instructor (These individuals are on a non-tenured track, may not possess a Ph.D., and are generally not assigned any research. Their primary function is to teach, whether part or full-time. Generally, they are limited to teaching undergraduate students. Sometimes, this rank is used as a place-holder for a "pre" tenure-track person who has not yet completed a doctorate but is slated to become an Assistant Professor upon doing so.)" Kertoisiko tämä sitä, ettei Hugo Schwyzerin akateeminen ura ehkä ole niin järkyttävän mahtipontinen (ei silti, eipä sitä ole omanikaan :)) Myönnetään, että aika merkillinen kaveri, tuntuu olevan paavillisempi kuin paavi itse noissa feminismiä myötäilevissä lausunnoissaan. Jos haluaisi olla ilkeä, niin olisiko kyse donjuanismin versiosta, missä naisia valloitetaan olemalla heidän oikeuksiensa väsymätön puolustaja, eräänlainen ritari valkoisella ratsulla. "Barely legal porn" Onhan toki niin, että nuorissa naisissa on jotain kiehtovaa (vaikka pidänkin itseäni vanhemmista naisista) ja jos naisen hedelmällisimmät vuodet ovat 18-24, niin sillä voi olla evoluution kannalta merkitystäkin. Mutta pervo kun olen, niin on kyllä toisinaan tuskastuttavaa, kun hakee omia speksejään vastaavaa aikuisviihdettä ja jatkuvasti google työntää vastaukseksi puuduttavan tylsiä silikonitäytteisiä nuoria mainstreet pornotähtiä. Tuosta barely legal porn käsitteestä on tullut itseään toteuttava ilmiö.\nMiehen biologissa isyydessä on sekin puoli, että periaatteessa kai miehelläkin pitäisi olla oikeus omiin lapsiinsa niin halutessaan. Joten Hugo Schwyzer ohittaa omassa kirjoituksessaan näiden miesten oikeudet ja siirtää lapsen yksinomaisesti naisen legitimiteetin alle. Hänen oma osansa on nähtävästi vain tukea tuota äidin ja lapsen välistä suhdetta. Olisikin mielenkiintoista tietää, mikä mahtaa olla hänen suhtautumisensa sijaissynnyttämiseen. Miesten oletusarvoinen syyllisyys sillä perusteella, että miehet ovat sikoja tuo hieman mieleen keskiajan oletetun juutalaisvastuksen sillä perusteella, että juutalaiset naulitsivat Kristuksen ristille. Kyse on sinänsä mielenkiintoisesta oikeuspoliittisesta kysymyksestä, voidaanko esim. prosenttijengiläiset tuomita vain sillä perusteella, että Bandidos, Hell's Angels etc. yleisen katsantokannan mukaan ovat pikemmin rikollis- kuin moottoripyöräjärjestöjä. Kokisin Hugo Schwyzerin ympärileikkauttamisen lähinnä lapsellisena kuittailuna miesliikkeen suuntaan. Itsepähän siitä eniten kärsii.\n❤ 1 seppo kirnu 16.2.2012 15:56 Amatööriporno on parasta.\nJari Eteläsaari 16.2.2012 15:17 Kaikenlaisia hölmöjä niitä piisaakin.\nMikael Tuntematon 16.2.2012 15:41 Mikä on helpoin tapa välttää tieteellisesti heikkotasoisesta tutkimuksesta seuraava kritiikki?\n❤ 1 seppo kirnu 16.2.2012 15:52 Mies joka ympärileikkauttaa itsensä aikuisena hännystellen juutalaisten järjetöntä ja sadistista veriuhria, on yksiselitteisesti TUMPPU, ALISTUJA ja ÄÄLIÖ -jopa hullu. Olisi leikkauttanut samalla sen koko värkkinsä että olisi suuremmin mieliksi näille keharifemakoille. Tosin sekään ei olisi ko. porukalle riittänyt. Jälleen kuulimme kuinka kilttejä ja vaikenevia ekstroverttirinsessoja suosivan koulujärjestelmän parissa eräs rinsessojen kiusaama otti vimosen pultin. Sitä saa suosimalla lampaita ohi ihmisten.\n❤ 1 Jukka Korhonen 16.2.2012 17:11 Onkohan Schwyzerillä joku diagnosoitava lääketieteellinen olotila (narsismi, maanisuus)? Rajatapaus? Joka tapauksessa, kylläpä lämmittää mieltä lukea, että miehellä menee surkeasti, yeah.\nseppo kirnu 16.2.2012 18:40 Yksi elämä kerrallaan maailmassa jossa 3.5 miljardia ihmistä on massapsykoosissa seksuaalineurooseineen.(Abrahamistit)\nYksi elämä kerrallaan maailmassa jossa on ismejä ihan jokaiselle kanalle ja kukolle. Yksi elämä kerrallaan maailmassa jossa sekoimmat, haitallisimmat ja valheellisimmat ismit tuodaan totena ja 'suositeltavina'.\nNäitä ovat Abrahamismi, sionismi, uusnatsismi, feminismi, järjestelmäsatanismi(byrokratiakultti & konsensushinttarointi), mammonismi, vesakeskislandismi, kalkkunaismi, romuhinkuismi, idolismi, ja idiotismi. Että sylettää! Ptyi!\nMikko Ahola 16.2.2012 19:03 Valtion pitäisi rahoittaa kampanja, jossa kehotettaisiin miehiä jättämään väliin naisten kanssa kämpille meno ravintolassa tapaamisen jälkeen. Näin ehkäistäisiin raiskauksia. Kun ei harjoiteta seksiä lainkaan, ei tule väärinkäsityksiä ja ylilyöntejä. Olisi todella hyvä asia, jos saataisiin suurin osa miehistä lopettamaan naisten iskeminen seksiseuraksi ravintoloista. Kilpailu on nimittäin jo liian kovaa. Predaattorit!\nMikko Ahola 16.2.2012 19:16 Sille, miksi mies ei voi olla koskaan mieliksi feminiteille löytyy kyllä ihan looginen selitys: Feministinen kirjoitushan ei ole tarkoitettu miehille ja naisille, vaan pelkästään naisille. Vaikka feministit puhuvat siitä, että miehet sortavat naista, niin varsinaisena tarkoituksena kirjoituksilla on muuttaa naisten käyttäytymistä. Feminismi on siis naisten ohjeita toislle naisille siitä, miten naisten pitäisi muuttaa käyttäytymistään maailman muuttuessa. Koska naisilla ei ole yksimielisyyttä siitä, miten naisten pitää muuttaa omaa käyttäytymistään, niin ei löydy yhtä feminististä totuutta. Mies ei voi kirjoittaa yhtä totuutta, koska sellaista ei ole. Jos naiset olisivat yhtä mieltä siitä, miten nisten pitäisi muuttaa käyttäytymistään, niin keskusteluja ei tarivittaisi, vaan kaikki naiset muuttaisivat käyttäytymistään. Feminististä puhetta voi olla vain ristiriitasista näkemyksistä. Naisten keskenään ristiriitaisista näkemyksistä.\nR. Tyyne Kuusela 16.2.2012 21:12 " Profeministimiehen synkeä alamäki\n” In particular, I got into a series of arguments with Marnia Robinson, a corporate lawyer with no medical or psychological training who is making a reputation for herself on-line by pushing the concept that orgasms are an evolutionary leftover which threaten our health. Marnia’s position is a layman’s synthesis based upon a creative interpre-tation of marginal scientific data.For the most part,my comments regarding Robinson’s work were civil and based upon the facts of Marnia’s case.\nSchwyzer ei kerro, millaisia "vaaroja terveydelle" rouva tuomari katsoo oikeudellisen kokemuksensa perusteella naisten orgasmien aiheuttavan,eikä sitä,keitä hän tarkoittaa "meillä",pelkästäänkö naisia,kuten voi olettaa. Eikä siitä,aihauttavatko vaaraa esimerkiksi "hormonaaliset häiriöt"(femi- nistin normaalitilaan verrattuina!) vai törttöilevätkö ei-feministinaiset esimerkiksi liikenteessä "orkuissaan" (kärjistäen...)...Pitäisikö normaa- lien naisten syödä jotakin mömmöjä "oikean terveyden puolesta orgasmeja vastaan"?\nEli mies "ei kuulu joukkoon", eikä siihen kuulumista voi "ansaita". Eli ollut yllätys... Tämä ei näytä riippuvan uskovaisuudesta tai tieteellisyydestä, vaan muista tekijöistä. Se taitaa tässä olla kaikkein mielenkiintoisin tulos.\nseppo kirnu 16.2.2012 20:07 Voi perkele sentään että voi olla vaikeaa ihan kenen tahansa naineen tiedossa olevan perusasian laita; panemalla tulee hyvä olo.\nOrgasmi on onnea pienessä hetkessä. Sen (aidon) puute ei ainakaan helevetisti vähennä kyrsiintynyttä menoa.\nPentti Hilkuri 17.2.2012 00:05 Mainitsemasi Hugon väitteet hänen pitävät aikalailla paikkaansa:\nMikko Ahola 17.2.2012 01:02 Ei ole hiljaista hyväksyntää, vaan hyväksyntä ilmaistaan yhteiskunnassamme aina sanallisessa muodossa. Hiljaisella hyväksynnällä voidaan tarkoittaa lähinnä sitä, että ihmiset kahdenkeskisissä keskusteluissaan hyväksyvät jonkun asian. Asia siis hyväksytään sosiaalisten verkkojen kahdenkeskisissä keskusteluissa ja näin ne sosiaalisten verkkojen kautta välittyvät koko yhteiskunnan laajuisiksi. Kuitenkaan heteromiesten kahdenkeskisissä keskusteluissa ei esiinny hyväksyvää puhetta raiskauksista. Päinvastoin, heteromiehet tuomitsevat raiskaukset kahdenkesisissä keskusteluissaan. Biologien mielestä taas se, että vanhat miehet ovat hakeneet seksiseuraa nuorista naisista on selityksenä sille, että ihmislajilla elinikä on pidempi, kuin naisten lisääntymisikä, eli 50 v. Jos vanhat miehet eivät olisi historian kuluessa hankkineet itselleen nuorempia naisia vaimoiksi, niin me kaikki, sekä naiset, että miehet, kuolisimme kaikki 50 vuoden iässä. http://puute.com/b/vanhatmiehet.htm\nJussi Jalonen 17.2.2012 02:50 Ellen nyt aivan väärin lue tuota Schwyzerin kirjoitusta, niin hänen ympärileikkaukselleen oli ilmeisesti kyllä lääketieteelliset perusteet. Siinä vaiheessa, kun esinahka repeytyy taaksepäin vetäessä niin että tikkejä tarvitaan, niin se kertoo kyllä aika paljon. Liekö sitten synnynnäistä vai onko jäkälällä ollut osuutta asiaan.\nVictor Troska 17.2.2012 16:25 Mikä tuossa hänen kirjoituksessaan kiinnitti huomiota, oli se, että hänen ikätoverinsa koulun suihkussa pilkkasivat häntä ympärileikkaamattomasta peniksestä. Ja tuo on siis tapahtunut 70-/80- luvun vaihteessa, jolloin jo luulisi ihmisten olevan valistuneempia sen suhteen, että rutiininomainen ympärileikkaus on lähinnä silvontaa. Kummasti vain muut pojat yrittivät selittää esinahan poiston olevan jonkinasteinen normi sille, miltä peniksen pitää näyttää. Kummallinen maa!\nVortac Catrov 19.2.2012 06:38 "Taisivat femakot huomata, että jätkä ei käy täysillä."


Ocean View Lodge & aamiainen - Airbnb\nOcean View Lodge & aamiainen\nYksityinen huone, huvila, jonka majoittaja on Tainá\nYellow Cottage on hiekkajalkainen sviitti, josta on merinäkymät ja ainutlaatuinen aamiainen. Siellä on ilmastointi, king-size-vuode, pimennysverhot, vuodevaatteet ja ensiluokkainen kylpyhuone. Lisäksi vierailla on käytössään keittiö, jossa on liian paljon aterioita/ grilliruokia, aikuisten uima-allas ja lapsia, uima-allas ja nörttipöytä, kaunis trooppinen puutarha, urheilukenttä ja yksityinen ranta-alue, jossa on aurinkotuolit - kaikki tämä kauniin Araçaipe-rannan edessä.\nMökki sijaitsee Villa Tainan yksityisessä kiinteistössä, jossa on päärakennus ja + 5 muuta sviittiä, joita tarjoamme kausiluonteiseen vuokraukseen.\nKoko huvila on noin 3 000 neliömetriä, ja se sijaitsee Araçaipen rannalla. Se on kaunis puoliksi yksityinen ranta, joka sijaitsee lauttatiellä Arraial D'Ajudassa, joka on yksi Porto Seguron kunnan suosituimmista paikoista.\nVierailla on tilat nauttia koko huvilan yhteisestä alueesta, käyttää keittiötä (gourmet-alue) uima-altaan edessä valmistaakseen ateriansa ja grillinsä, kaunista uima-allasta aikuisille, joilla on matala osa lapsille, sekä usean urheilukentän meren äärellä, maalaistyylistä rantamajaa, jossa on aurinkovuoteet.\nKaunis rantamme on täydellinen paikka nauttia perheen kanssa ja nauttia sen kauneuden huipusta matalan vuoroveden aikana, missä se näkyy muutaman metrin päässä talon etupuolesta, uskomattomasta korallien ja luonnonaltaiden esteestä.\nKohteessa on huoneiden ja autotallin päivittäinen siivous.\n32-tuumainen HDTV ja Amazon Prime Video, Disney+, HBO Max, Netflix\nLauttatie sijaitsee Arraial D'Ajudan hienoimmalla alueella. Takapihallamme on kaunis Araçaípe-ranta\nVieraita palvelee Tainá Airbnb: n kautta ja henkilökohtaisesti majoittajakumppanini Matheusin tai Neide-johtajani


Suomen kansallisten. Viherrakentamisen kasvit. Maa- ja elintarviketalous 91. kasvigeenivarojen pitkäaikaissäilytysohjeet - PDF\nDownload "Suomen kansallisten. Viherrakentamisen kasvit. Maa- ja elintarviketalous 91. kasvigeenivarojen pitkäaikaissäilytysohjeet"\n1 Maa- ja elintarviketalous 91 Suomen kansallisten kasvigeenivarojen pitkäaikaissäilytysohjeet Viherrakentamisen kasvit Marja Aaltonen, Kristiina Antonius, Sirkka Juhanoja, Vesa Järvelin, Jaana Laamanen, Anna Nukari, Riitta Peräinen, Mia Sahramaa, Marjatta Uosukainen ja Marja Uusitalo Kasvintuotanto\n2 Maa- ja elintarviketalous s. Suomen kansallisten kasvigeenivarojen pitkäaikaissäilytysohjeet Viherrakentamisen kasvit Marja Aaltonen, Kristiina Antonius, Sirkka Juhanoja, Vesa Järvelin, Jaana Laamanen, Anna Nukari, Riitta Peräinen, Mia Sahramaa, Marjatta Uosukainen ja Marja Uusitalo Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus\n3 ISBN (Painettu) ISBN (Painettu) ISBN (Verkkojulkaisu) ISBN (Verkkojulkaisu) ISSN (Painettu) ISSN (Verkkojulkaisu) Copyright MTT Kirjoittajat ja valokuvaajat Julkaisija ja kustantaja MTT, Jokioinen Jakelu ja myynti MTT, Tietohallinto, Jokioinen Puhelin (03) , telekopio (03) sähköposti Julkaisuvuosi 2006 Kannen kuvat Sirkka Juhanoja ja Marjatta Uosukainen Painopaikka Dark Oy\n4 Suomen kansallisten kasvigeenivarojen pitkäaikaissäilytysohjeet Viherrakentamisen kasvit Marja Aaltonen 1), Kristiina Antonius 2), Sirkka Juhanoja 3), Vesa Järvelin 4), Jaana Laamanen 5), Anna Nukari 5), Mia Sahramaa 6), Riitta Peräinen 5) Marjatta Uosukainen 5) ja Marja Uusitalo 7) 1) MTT Kasvintuotannon tutkimus, R-talo, Jokioinen, 2) MTT Biotekniikka- ja elintarviketutkimus, Myllytie 10, Jokioinen, 3) MTT Kasvintuotannon tutkimus, Toivonlinnantie 518, Piikkiö, 4) MTT Kotieläintuotannon tutkimus, Kipinäntie 16, Sotkamo, 5) MTT Kasvintuotannon tutkimus, Antinniementie 1, Vihtavuori, 6) MTT Biotekniikka- ja elintarviketutkimus, E-talo, Jokioinen, Nykyinen osoite: Vapo Oy, PL 22, Yrjönkatu 42, Jyväskylä, 7) MTT Kasvintuotannon tutkimus, Tutkijantie 28, Saarenkylä, Tiivistelmä Suomen kansallinen kasvigeenivaraohjelma perustettiin vuonna 2003 tehostamaan maa- ja metsätalouden geenivarojen suojelua maassamme. MTT vastaa ohjelman koordinaatiosta sekä maatalous- ja puutarhakasvien suojelusta. Vuoden 1995 perustuslain mukaan vastuu luonnosta ja sen monimuotoisuudesta, ympäristöstä ja kulttuuriperinnöstä kuuluu kaikille, niinpä myös kansalaiset ja yhdistykset ovat ohjelman toteuttamisessa tärkeitä. Puuvartisten koristekasvien pitkäaikaissäilytyksen ohjeet palvelevat geenivarojen säilytyksen käytännön toteutusta. Ne on laadittu Suomessa pitkään kasvatetuille ja Suomen ilmastoon sopeutuneille puuvartisille koristekasveille. Suurin osa lajeista on pensaita, mutta mukana on myös pienehköjä puita ja matalia, lähes varpumaisia maanpeittopensaita. Osa suvuista on perinteisesti ja yleisesti viljeltyjä, osa harvinaisia, ainutlaatuisia sukunsa tai lajinsa edustajia, jotka ovat menestyneet Suomessa pitkään. Suurin osa säilytettävistä lajeista tai kannoista on käynyt läpi monivuotiset kenttäkokeet eri ilmastoalueilla. Ohjeistuksessa on käytetty pääasiassa suvuittaista ryhmittelyä, mutta matalat peittopensaat ja harvinaiset erikoiskasvit on esitelty omina kokonaisuuksinaan. Koristepensassuvuista ohjeistus on laadittu kärhöille (Clematis), onnenpensaille (Forsythia), hortensioille (Hydrangea), kuusamille (Lonicera), jasmikkeille (Philadelphus), hanhikeille (Potentilla), tuomille (Prunus), alppiruusuille ja atsaleoille (Rhododendron), pihlajille (Sorbus), pensasangervoille (Spiraea), syreeneille (Syringa), kotakuusamille (Weigela) ja heisille (Viburnum). Pensasruusut on jaettu kahteen rynmään, tarhapimpinellaruusut (Rosa Pimpinellifolia-ryhmä) ja muut pensasruusut (Rosa). Maanpeittopensaista ohjeistus on laadittu tuhkapensaille (Cotoneaster), vuohenkuusamille (Diervilla), matalille kirsikoille (Prunus), matalille herukoille 3\n5 (Ribes), vatukoille (Rubus) ja matalille pajuille (Salix). Erikoiskasveina ohjeistuksessa ovat mukana laikkuköynnökset (Actinidia), tuomipihlajat (Amelanchier), hernepensaat (Caragana), ruusukvittenit (Chaenomeles), vihmat (Cytisus), höyhenpensaat (Fothergilla), kellokuusamat (Kolkwitzia), aitalikusterit (Ligustrum), magnoliat (Magnolia), kellovaiverot (Pieris), palsamiköynnökset (Schisandra), pihlaja-angervot (Sorbaria), pihlajat (Sorbus), lumimarjat (Symphoricarpos) ja marjakuuset (Taxus). Ohjeisiin on kartoitettu MTT:n puuvartisten koristekasvien kokoelmien nykyinen kattavuus, ja niissä on esitetty tarvittavat toimenpiteet geenivarojen säilyttämiseksi sekä säilytettävän aineiston tarkoituksenmukaiseksi rajaamiseksi. Ohjeistukset palvelevat myös käsikirjana muun muassa kenttäkokoelmia perustettaessa ja uudistettaessa sekä muita, vaihtoehtoisia säilytystapoja valittaessa. Nykyisellään puuvartisia koristekasveja säilytetään miltei yksinomaan kenttäkokoelmina, sillä eri lajeille soveltuvat kryosäilytysmenetelmät ovat pääosin vielä kehitteillä ja säilyttämiseen tarvittavat laitteistot on vasta hankittu. Tavoitteena on, että arvokkain materiaali säilytetään tulevaisuudessa myös kryosäilytyksessä, sillä kenttäkokoelmassa aineistot ovat alttiina taudeille, tuholaisille ja vaihteleville sääolosuhteille. Joidenkin lajien kohdalla aineistojen pitäminen hitaan kasvun olosuhteissa in vitro on tarkoituksenmukaista. Avainsanat: Actinidia, aitalikusterit, alppiruusut, Amelanchier, atsaleat, Caragana, Chaenomeles, Cotoneaster, Cytisus, Diervilla, Forsythia, Fothergilla, geenipankit, geenivarat, hanhikit, heisit, hernepensaat, herukat, hortensiat, Hydrangea, höyhenpensaat, jasmikkeet, kellokuusamat, kellovaiverot, kirsikat, kokoelmat, Kolkwitzia, kotakuusamat, kuusamat, laikkuköynnökset, Ligustrum, Lonicera, lumimarjat, Magnolia, magnoliat, marjakuuset, onnenpensaat, pajut, palsamiköynnökset, pensasangervot, Philadelphus, Pieris, pihlaja-angervot, pihlajat, Potentilla, Prunus, puuvartiset koristekasvit, Rhododendron, Ribes, Rosa, Rubus, ruusukvittenit, ruusut, Salix, Schisandra, Sorbaria, Sorbus, Spiraea, Symphoricarpos, syreenit, Syringa, Taxus, tuhkapensaat, tuomipihlajat, vatukat, Weigela, Viburnum, vihmat, vuohenkuusamat 4\n6 Guidelines for long-term preservation of Finnish plant genetic resources Woody ornamentals Marja Aaltonen 1), Kristiina Antonius 2), Sirkka Juhanoja 3), Vesa Järvelin 4), Jaana Laamanen 5), Anna Nukari 5), Mia Sahramaa 6), Riitta Peräinen 5) & Marjatta Uosukainen 5), Marja Uusitalo 7) 1) MTT Kasvintuotannon tutkimus, R-talo, Jokioinen, 2) MTT Biotekniikkaa- ja elintarviketutkimus, Myllytie 10, Jokioinen, 3) MTT Kasvintuotannon tutkimus, Toivonlinnantie 518, Piikkiö, 4) MTT Kotieläintuotannon tutkimus, Kipinäntie 16, Sotkamo, 5) MTT Kasvintuotannon tutkimus, Antinniementie 1, Vihtavuori, 6) MTT Biotekniikka- ja elintarviketutkimus, E-talo, Jokioinen, Nykyinen osoite: Vapo Oy, PL 22, Yrjönkatu 42, Jyväskylä, 7) MTT Kasvintuotannon tutkimus, Tutkijantie 28, Saarenkylä, Abstract The Finnish National Programme for Plant Genetic Resources was established in 2003 to facilitate the conservation of agricultural and forest genetic resources in Finland. MTT Agrifood Research Finland is responsible for the coordination of the programme and for the preservation of field and horticultural crop genetic resources. According to the new Finnish constitution of 1995, all citizens and organizations are responsible for nature, its diversity, the environment and Finnish cultural heritage, and thus all contribute to the realization of the programme. The guidelines for the long-term preservation of woody ornamentals describe the practical implementation of the gene resource preservation. Guidelines are given for those woody ornamental species/genera that have for decades lived in Finland and proved to be hardy in our climatic conditions. Most of the species are shrubs, but some small trees as well as almost creeping ground covering species are included. Some species and genera are traditionally and commonly grown, others are specialities, hardy individuals of in Finland rarely grown species. Most species have been field-tested for many years in different climatical zones. In the guidlines the species are grouped mainly by genera, but low ground covers and rare specialities are presented as their own groups. Among ornamental shrubs there are clematises (Clematis), forythias (Forsythia), hydrangeas (Hydrangea), honeysuckles (Lonicera), mock oranges (Philadelphus), cinquefoils (Potentilla), bird cherries (Prunus), rhododendrons and azaleas (Rhododendron), spireas (Spiraea), lilacs (Syringa) snowballs (Viburnum) and weigelas (Weigela). Roses are in two groups, pimpinella-leaved rose (Rosa Pimpinellifolia hybrids) and other roses (Rosa). In ground covering 5\n7 shrubs cotoneasters (Cotoneaster), bush honeysuckles (Diervilla), creeping cherries (Prunus), creeping currants (Ribes), dewberries and blackberries (Rubus) and low species of willows (Salix) are included. In specialities there are actinidias (Actinidia), serviceberries (Amelanchier), pea shrubs (Caragana), flowering quinces (Chaenomeles), brooms (Cytisus), Fothergilla, beauty bushes (Kolkwitzia), common privets (Ligustrum), magnolias (Magnolia), (Pieris), Chinese magnolia vines (Schisandra), sorbarias (Sorbaria), rowans (Sorbus), snowberries (Symphoricarpos) and common yews (Taxus). The guidelines describe the present scope of MTT s woody ornamental clone archives, list the necessary measures for the preservation of genetic resources, and present the criteria for selecting material to be preserved. Instructions are included for the establishment and renewal of clone archives and for selecting alternative preservation methods. At present, woody ornamental collections are preserved almost exclusively in clone archives; species-specific cryopreservation applications are still under development and the equipment required for the preservation has only recently been acquired. For the future, plans call for the most valuable material to be cryopreserved, because open-air clone archives are subject to disease, pests and variable weather conditions. In some cases, maintaining plant material under slow growth conditions in vitro is appropriate. Key words: Actinidia, actinidias, Amelanchier, azaleas, beauty bushes, bird cherries, blackberries, brooms, bush honeysuckles, Caragana, Chaenomeles, cherries, Chinese magnolia vines, cinquefoils, Clematis, clematises, collections, common privets, common yews, Cotoneaster, cotoneasters, currants, Cytisus, dewberries, Diervilla, flowering quinces, Forsythia, forsythias, Fothergilla, gene banks, genetic resources, honeysuckles, Hydrangea, hydrangeas, Kolkwitzia, Ligustrum, lilacs, Lonicera, Magnolia, magnolias, mock oranges, pea shrubs, Philadelphus, Pieris, Potentilla, Prunus, Rhododendron, rhododendrons, Ribes, Rosa, roses, rowans, Rubus, Salix, Schisandra, serviceberries, snowballs, snowberries, Sorbaria, sorbarias, Sorbus, Spiraea, spireas, Symphoricarpos, Syringa, Taxus, Weigela, weigelas, Viburnum, willows, woody ornamentals 6\n8 Alkusanat Vastuu luonnosta, luonnon monimuotoisuudesta, ympäristöstä ja kulttuuriperinnöstä kuuluu perustuslakimme mukaan kaikille kansalaisille. Maa- ja metsätalouden geenivarojen suojelemiseksi perustettiin vuonna 2003 Suomen kansallinen kasvigeenivaraohjelma, jonka tehtävänä on tehostaa maa- ja metsätalouden geenivarojen suojelua. Ohjelman koordinointi sekä maatalous- ja puutarhakasvien suojelu asetettiin MTT:n vastuulle. Metsäntutkimuslaitos vastaa puolestaan metsäpuiden geenivarojen suojelusta. Viherrakentamisen kasvien geenivarojen suojelu on osa tätä kokonaisuutta. Puuvartisia koristekasveja lisätään pääasiassa kasvullisesti, niin että kullekin lajikkeelle tai kannalle ominainen geeniperimä säilyy muuttumattomana lisäysaineistosta seuraavaan. Tämän vuoksi näiden kasvien lajikkeita ja kantoja ei voida säilyttää siemeninä. Tähän asti arvokkaita aineistoja on ylläpidetty miltei yksinomaan elävinä puina ja pensaina kenttäkokoelmissa. Tavoitteena on, että tulevaisuudessa kokoelmia voidaan säilyttää enenevässä määrin kylmäsäilytyksessä nestetyppeen tai sen kaasufaasiin pakastettuna. Näissä kontrolloiduissa olosuhteissa kasvit ovat suojassa taudeilta, tuholaisilta ja vaihtelevilta sääolosuhteilta. Joidenkin lajien kohdalla aineistojen pitäminen hitaan kasvun olosuhteissa in vitro voi olla tarkoituksenmukainen vaihtoehto. On kuitenkin tärkeää, että kokoelmia on nähtävillä myös elävinä, kasvullisina kenttäkokoelmina opetuksen ja tutkimuksen tarpeita varten. MTT:n viherrakentamisen kasvien geenivaratyöryhmä on laatinut nämä ohjeet helpottamaan kasvien pitkäaikaissäilytyksen käytännön toteuttamista. Ohjeet ovat periaatteiltaan kansainvälisen kasvigeenivarainstituutin, IPGRI:n, suositusten mukaiset. Niissä tarkastellaan MTT:n viherrakentamisen kasvien kokoelmien nykyistä kattavuutta ja esitetään tarvittavat toimenpiteet geenivarojen säilymisen turvaamiseksi sekä säilytettävän aineiston tarkoituksenmukaiseksi rajaamiseksi. Lisäksi ohjeet palvelevat käsikirjana kasvullisia kokoelmia perustettaessa ja uudistettaessa. Niitä voivat hyödyntää myös yhdistykset ja yksityiset henkilöt, joilla on kiinnostusta perustaa omia kokoelmia puuvartisten koristekasvien säilyttämiseksi ja esittelemiseksi laajemmille kansalaisryhmille. Jokioinen Kirjoittajat 7\n9 Sisällysluettelo Geenivarojen suojelu, Mia Sahramaa Anna Nukari ja Kristiina Antonius... 9 Geenivarojen säilytyksen merkitys taimistoviljelyn elinkeinolle, Jyri Uimonen Viherrakentamisen kasvien geenivaroihin liittyvä tutkimus MTT:ssä, Sirkka Juhanoja Viherrakentamisen kasvien jalostus, Marjatta Uosukainen Viherrakentamisen kasvien geenivarakokoelmien perustaminen, Marja Aaltonen, Kristiina Antonius, Sirkka Juhanoja ja Marjatta Uosukainen Amelanchier ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Clematis ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Erikoiskasviryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Forsythia ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Hydrangea ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Lonicera ryhmän säilytysohjeet, Vesa Järvelin Maanpeitekasvien säilytysohjeet, Sirkka Juhanoja Philadelphus ryhmän säilytysohjeet, Marja Aaltonen Potentilla fruticosa ryhmän säilytysohjeet, Jaana Laamanen Prunus Cerasus ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Prunus Padus ryhmän säilytysohjeet, Marja Uusitalo Rhododendron ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Rosa ryhmän säilytysohjeet, Kristiina Antonius Rosa Pimpinellifolia ryhmän säilytysohjeet, Marja Uusitalo Sorbus ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Spiraea suvun säilytysohjeet, Sirkka Juhanoja Syringa ryhmän säilytysohjeet, Jaana Laamanen Weigela ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Viburnum ryhmän säilytysohjeet, Marjatta Uosukainen Kasvinsuojelukooste, Riitta Peräinen Yhteenveto Liitteet\n10 Geenivarojen suojelu Mia Sahramaa 1, Anna Nukari 2 ja Kristiina Antonius 3 1) MTT Biotekniikka- ja elintarviketutkimus, E-talo, Jokioinen, Nykyinen osoite: Vapo Oy, PL 22, Yrjönkatu 42, Jyväskylä, 2) MTT Kasvintuotannon tutkimus, Antinniementie 1, Vihtavuori, 3) MTT Biotekniikka- ja elintarviketutkimus, Myllytie 10, Jokioinen, Viljelykasvien geenivarojen monimuotoisuutta tarvitaan nyt ja tulevaisuudessa kestävän ruokahuollon, jalostuksen, tutkimuksen ja viljelijöiden tarpeisiin. Geenivaranto koostuu lajeista, lajikkeista, maatiaiskasveista sekä lajinsisäisestä muuntelusta. Vanhimmat Suomen maataloudelle ja kulttuuriperinnölle tärkeistä geenivaroista ovat jo vuosituhansien ajan sopeutuneet paikalliseen ilmastoon, maaperään ja maisemaan, mikä tekee niistä ainutlaatuisia. Geenivarojen suojelu Suomessa Kasvigeenivaraohjelma perustettiin vuonna 2003 tehostamaan maa- ja metsätalouden geenivarojen suojelua Suomessa. Ohjelman taustalla ovat kansainvälinen biologista monimuotoisuutta koskeva yleissopimus vuodelta 1993 (Convention on Biological Diversity) sekä elintarvikkeiden ja maatalouden kasvigeenivaroja koskeva sopimus vuodelta 2004 (International Treaty on Plant Genetic Resources). Maa- ja metsätalousministeriön alainen geenivaraneuvottelukunta seuraa ja kehittää kasvigeenivaraohjelmaa. Suomalaiskasvien geenivarojen suojelu linkittyy pohjoismaisen yhteistyön kautta maailmanlaajuiseen suojeluun. Merkittävimmät geenipankit kuuluvat globaaliin tutkimuskeskusten organisaatioon (Consultative Group on International Agricultural Research). MTT vastaa kasvigeenivaraohjelman koordinaatiosta ja maa- ja puutarhatalouden geenivarojen suojelusta. Metsäntutkimuslaitos vastaa metsäpuiden geenivarojen suojelusta. Ohjelman toteuttamisessa kansalaiset ja yhdistykset ovat tärkeitä, sillä heidän kauttaan saadaan arvokkaita aineistoja pelastettua, tietoa geenivaroista ja innostuneita tekijöitä geenivaraohjelman toteutukseen. Perustuslaki, jonka mukaisesti vastuu luonnosta ja sen monimuotoisuudesta, ympäristöstä ja kulttuuriperinnöstä kuuluu kaikille, tukee tätä tärkeää työtä. Säilytystavat Geenivarojen säilytyksessä tarvitaan monia vaihtoehtoisia säilytystapoja, jotta taataan säilytyksen varmuus ja tuodaan aineistoa eri käyttäjien ulottuville (kuva 1.). Suomen siemeninä säilytettävät geenivarat on vuodesta\n11 lähtien tallennettu Pohjoismaiden geenipankkiin Ruotsiin (ex situ säilytys = kasvigeenivarojen säilytys muussa kuin niiden luonnonmukaisessa elinympäristössä). Siemengeenipankit säilyttävät geenivarat muuttumattomina. Suurinta osaa puutarha- ja koristekasveista ei voida säilyttää siemeninä, vaan ne ylläpidetään elävinä kasveina erilaisissa kansallisissa kokoelmissa. Joitakin lajeja voidaan säilyttää syväjäädytettynä (kryosäilytys) tai hitaan kasvun olosuhteissa mikrolisättyinä kasveina (in vitro). Erityisesti taudinaiheuttajista puhdistetulle ja testatulle kasvimateriaalille kryosäilytys on suositeltava menetelmä. Kasvigeenivarojen säilytys In situ Ex situ Suojelualueet Viljellyt luonnon alueet Viljelyalueet Pakkassäilytys -20ºC Kenttägeenipankki Kasvihuonesäilytys In vitro säilytys Kylmäsäilytys -150ºC Kasvien geenivarojen säilytystavat (Kuva: Merja Veteläinen) IPGRI:n (International Plant Genetic Resources Institute) kansainvälisten ohjeiden mukaan kasvullisesti lisättävät kasvit tulisi säilyttää kryosäilytyksessä aina kun se on mahdollista. In vitro - sekä kenttäkokoelmat palvelisivat lähinnä kokoelmien aktiivista käyttöä. Kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti geenivaroja ei pidä pelkästään museoida geenipankkeihin, vaan niitä tulee käyttää. Elävää geenipankkia pelloilla, puutarhoissa ja palstaviljelmillä tulisi edistää (in situ säilytys = kasvigeenivarojen säilytys niiden luonnollisessa ympäristössä, jossa ne ovat kehittäneet erityisominaisuutensa). Geenipankkien kokoelmia ja näytetietokantoja kehitetään palvelemaan erilaisten käyttäjien tarpeita, oli asialla sitten kasvinjalostaja tai perinnekasveista kiinnostunut viljelijä. 10\n12 Pitkäaikaissäilytettävien kantojen valinta Kasvien pitkäaikaissäilytykseen otetaan lajikohtaisesti ja alueellisesti monimuotoista perintöainesta. Lajike voi olla suomalaiselle viljelylle merkittävä, kulttuurihistoriallisesti tai lajin monimuotoisuuden kannalta arvokas tai sillä voi olla hyvä taudinkestävyys tai laatuominaisuus. Arvon määrittelee viimekädessä geenipankki tai kansallinen geenivaraohjelma hyväksyessään tai hylätessään tarjotun näytteen. Puutarhakasvien säilytettävät lajikkeet valitaan kansallisissa asiantuntijaryhmissä, jotka organisoivat kokoelmien säilytystä: 1) Viherrakentamisen kasvit, 2) Hedelmät ja marjat, 3) Vihannekset, yrtit ja rohdokset sekä 4) Peltokasvit. Joillakin lajeilla arviointia tuetaan DNAtunnistuksella, joka auttaa määrittämään säilytyksen kannalta kaikkein tärkeimmän aineiston. Pelkästään MTT:n kenttäkokoelmissa on tuhansia kantoja sadoista eri kasvilajeista, joista kansallisesti arvokkaat aineistot säilytetään. Sekä maatiaiskasvien, vanhojen lajikkeiden että modernien lajikkeiden säilyttämiselle on perusteita. Tämän päivän maatiaiskasvit valikoituivat viljely- ja koristekasveiksi noin sata vuotta sitten. Kaikkein vanhimpien kasvullisesti lisättävien maatiaislajikkeiden geeniperimä on saattanut pysyä muuttumattomana jopa useiden satojen vuosien ajan. Siemenlisättävät maatiaislajikkeet ovat puolestaan paikallisiin kasvuoloihin sopeutuneita populaatioita, joiden monimuotoisuus lisäsi viljelyvarmuutta. Jalostettujen lajikkeiden käyttöön oton myötä suurin osa suomalaisista maatiaiskasveista katosi viljelystä jo ennen geenipankkien perustamista. Joitakin maatiaiskantoja saattaa laarinpohjalta tai vanhoista puutarhoista vielä löytyä, mutta niiden talteen ottamisella on kiire. Kaiken kaikkiaan suomalaisten maatiaiskasvien arvo, monimuotoisuus ja hyödyntämismahdollisuudet ovat kuitenkin vielä suurelta osin selvittämättä. 11\n13 Geenivarojen säilytyksen merkitys taimistoviljelyn elinkeinolle Jyri Uimonen Taimistoviljelijät ry, Viljatie 4C, Helsinki, Suomalaisen geenivarannon säilyminen varmistaa taimitarhatuotannon monipuolisuuden Suomessa luonnonolosuhteet ovat monivuotisten kasvien menestymisen kannalta hyvin omaperäiset. Pohjoinen ulottuvuus mereisen ja mantereisen ilmaston rajalla asettaa vaatimuksia kasvien kestävyydelle. Tässä yhteydessä on syytä muistaa myös päivänpituuden vaikutus kasvutapaan ja kasvurytmiin. Viherrakentamiselle ja taimitarhatuotannolle olosuhteisiimme sopeutuneiden kasvikantojen säilyminen ja käyttö on kestävän toiminnan perusedellytys. Meille valikoituneiden ja sopeutuneiden kantojen taimilla on oikea kasvurytmi, ja talvenkestävyys on paras mahdollinen. Tällaiset taimet vastaavat asiakkaiden tarpeita ja mahdollistavat viennin olosuhteiltaan meitä vastaaville alueille, lähinnä Pohjois-Venäjälle ja Pohjois-Ruotsiin. Varmuus kasvien menestymisestä takaa tuotannon ja markkinoiden vakauden. Kotoperäiset kasvikannat ja lajikkeet kiinnostavat suomalaisia kuluttajia. Se on vahva markkinavaltti. Paikallisuus näkyy selvästi eri kasvikantojen alueellisessa menekissä. Vanhoihin kasvikantoihin ja lajikkeisiin liittyy paljon perinteisiä käyttötapoja ja tarinoita, jotka lisäävät kysyntää. Monimuotoisuudessa on ongelmiakin Monimuotoisuuden lisääntyminen aiheuttaa lisäkustannuksia viljelylle, jotka voivat rajoittaa sinänsä myönteisen monimuotoisuuden ylläpitämistä. Runsaasta valikoimasta ja rinnakkaistuotteista johtuen taimien tuotantosarjat jäävät lyhyiksi, mikä lisää viljely- ja markkinointikustannuksia. Kaikkea ei voi aina saada. Pienistä tuote-eristä useat tuotteet loppuvat kesken. Viljelijän on vaikea mitoittaa tarkasti tuotantoaan. Hyvin runsaasta valikoimasta jää monien lajikkeiden hännät myymättä. Kasvilajien ja lajikkeiden vuotuiset hankintamäärät vaihtelevat huomattavasti. Runsas valikoima lisää epävarmuutta. Kysynnän jakautuminen suurelle joukolle kasvinimikkeitä lisää viljelijän epävarmuutta mitoittaa tuotantonsa kysyntää vastaavaksi. Ongelmista huoli- 12\n14 matta monimuotoisuuden ja kansallisen geenivarannon suosiminen tuotannossa tarjoaa paljon myönteisiä mahdollisuuksia kotimaiselle taimitarhatuotannolle. Vaatii toimenpiteitä Runsaan ja monipuolisen kasvivalikoiman säilyttäminen aitona ja yhtenäisenä vaatii erittäin paljon emokasvihuollolta. Tässä MTT:n Laukaan tutkimusja valiotaimiasema on tärkeä yhteistyökumppani taimitarhoille. Laukaan resurssit on tärkeä säilyttää sillä tasolla, että sen tarjonta ja kapasiteetti riittävät. Metsäpuut ovat tärkeimpiä viherrakentamisen koristepuita. Olisi tärkeää, että metsäpuiden eri kannoista valitaan koristetarkoituksiin parhaiten sopivat. Tässä tarvitaan yhteistyötä MTT:n ja Metsäntutkimuslaitoksen kanssa. Koristekasveilla ei ole järjestelmällistä kasvinjalostusta kuten peltokasveilla, metsäpuilla sekä hedelmä- ja marjakasveilla. Olisi ehdottoman välttämätöntä organisoida monivuotisten koristekasvien jalostus MTT:hen, jotta laajasta ja monipuolisesta kasvimateriaalista voitaisiin edelleen jalostaa oloihimme sopivia uusia lajikkeita. Muualla maailmassa ei ole Suomen olosuhteisiin suuntautunutta kasvinjalostusta. Suomalaisen koristekasvien jalostuksen onnistumisesta ovat hyviä esimerkkejä alppiruusut ja pensasruusut. Niillä on kotimarkkinoiden lisäksi arvoa myös viennissä. Taimitarhakasvien kantavertailu vaatii pitkäjänteistä työtä, joka ei koskaan tule valmiiksi. Uutta tutkittavaa tulee ja kehittyy koko ajan. Viljelyn kannalta on tärkeää, että tuotantoon saadaan monipuolisesta ja usein liian runsaasta kasvivalikoimasta ehdottomasti parhaat kannat. Kulutustottumusten täysin ennakoimattomat muutokset korostavat laajan olosuhteisiimme sopeutuneen kasvimateriaalin säilyttämistä. Parikymmentä vuotta sitten ei osattu kuvitellakaan nykyistä perinneomenapuubuumia tai toisaalta monikäyttökasvien kysyntää. En oikein uskalla ajatellakaan sitä kasvimäärää, joka on poistettu säilytettävästä materiaalista silloisten ihanteiden vastaisena. Nyt hyväksyttäisiin esimerkiksi omenalla pieni sato, jos vastineeksi saadaan erikoinen kukinta, kaunis kasvutapa tai taudinkestävyys. 13\n15 Viherrakentamisen kasvien geenivaroihin liittyvä tutkimus MTT:ssä Sirkka Juhanoja MTT Kasvintuotannon tutkimus, Toivonlinnantie 518, Piikkiö, Menestymisseurantaa Viherrakentamisen kasvien tutkimus on Suomessa pitkään keskittynyt meidän ilmastoomme soveltuvan ja kestävän puuvartisen kasviaineiston etsintään ja seurantaan. Etsintä on kohdistunut ensisijaisesti suomalaisiin kasvigeenivaroihin, kauan Suomessa käytettyihin kasveihin, mutta myös ulkomaisiin lajeihin ja lajikkeisiin. Kasvien menestymisestä on julkaistu useita melko pienen alueen havaintoihin perustuvia kirjoituksia, ja MTT:ssa tehdyistä seurannoista ensimmäisen kerran vuonna Myöhemmin Kallio on raportoinut MTT:ssa tehtyjen seurantojen tuloksia. Ensimmäinen laaja koko maan kattava selvitys koristepuiden ja -pensaiden levinneisyydestä ja menestymisestä julkaistiin vuonna Puiden ja pensaiden talvehtimistutkimusta on tehty 15 paikkakunnalla taimistojen aineistoista. Poikkeuksellisen kylmien talvien jälkeen on julkaistu selvityksiä puuvartisten kasvien selviytymisestä. Myös vertailevia laji- ja lajiketutkimuksia on tehty taimistojen aineistoista Prunussuvusta, pajuista, pensashanhikeista, pensaskanukoista, kuusamista, vaahteroista ja ryhmäruusuista. Näissä pääpaino on ollut ulkomaisten lajikkeiden menestymisessä eikä niinkään vanhojen suomalaisten puiden ja pensaiden ominaisuuksissa. Puutarhatutkimuksen maille Piikkiöön perustettiin jo toiminnan alkuvaiheessa ja 30-lukujen vaihteessa puulajipuisto Arboretum Yltöinen, johon on kerätty kotimaisten ja ulkomaisten puulajien kantoja, muotoja ja lajikkeita. Vuonna 2006 eri nimikkeillä tunnettuja taksoneja on alueella yli 200. Näiden menestymisestä on julkaistu useita. Alue toimii edelleen myös geenipankkina. Kantavertailua Viheralan kasvaessa voimakkaasti 1970-luvulta lähtien tuli ongelmaksi puuvartisten kasvien aineiston epäyhtenäisyys, vaihteleva talvenkestävyys ja nimistön sekaannukset. Tähän oli johtanut mm. ulkomaisten alkuperien yleistyminen tuonnin kasvaessa. Tämän vuoksi 1980-luvulla käynnistyi kolme hanketta, joiden kaikkien päämäärä oli kestävän emokasvimateriaalin tuottaminen ja aineiston yhtenäistäminen taimistotuotantoa ja viherrakentamista varten. Kaikissa näissä hankkeissa hyödynnettiin suomalaista kasvigeenivarantoa, eli meillä pitkään menestyneitä, ilmastollisesti kestäviksi tunnettuja alkuperiä. Aineistoa kerättiin olemassa olevista istutuksista kasveista, joiden 14\n16 tiedettiin menestyneen pitkään kasvupaikallaan. Etelä- ja Keski-Suomen alueella silloisen Oulun läänin eteläpuolella hanke toteutui KESKAS-hankkeen nimellä, Oulun läänissä käynnistyi Pohjois-Suomen viherrakentamisen käyttökasvien kehittämisprojekti ja Lapin läänissä Pohjoiskalottiprojekti. Pohjois- Suomen hankkeet yhdistyivät myöhemmin ja niistä alettiin käyttää nimeä POHKAS. KESKAS-hankkeen kenttäkoevaihe toteutettiin MTT:ssa vuosina Tutkimuksen tavoitteena oli Keskas-rekisteriin merkittyjä kasvikantoja peltoolosuhteissa vertailemalla saada esiin kantojen väliset erot, tarkistaa kantojen aitous ja nimetä parhaat kannat selkeällä yksiselitteisellä kantanimellä. Parhaat kannat saatettiin tuotantoon. Keskas-kantavalintakokeissa aineisto muodostui Keskas-rekisteröintivaiheessa talteen otetuista lupaavista kasveista sekä taimistojen, kasvitieteellisten puutarhojen ja arboretumien kokoelmien samojen sukujen kiinnostavista kasvikannoista, jotka olivat lajeja, lajikkeita ja klooneja. Osa klooneista oli risteymiä. Mukana olivat suvut Forsythia, Hydrangea, Lonicera, Philadelphus, Rosa, Spiraea, Syringa ja Viburnum. MTT:ssa toteutettiin vuosina toinenkin hanke, jossa hyödynnettiin Keskas-rekisteriin merkittyä kasviaineistoa. Tämä hanke oli nimeltään Puuvartisten maanpeitekasvien menestyminen ja soveltuminen eri käyttökohteisiin. Siinä tavoitteena oli löytää hyviä eri kohteisiin soveltuvia maanpeitekasveja, laajentaa tarjolla olevaa kasvivalikoimaa ja laatia suositukset parhaiden lajien taimikoolle, istutustiheydelle ja kasvuston perustamistavalle julkisilla alueilla. Kasvimateriaali muodostui Keskas-rekisteriin merkityistä kasveista sekä kasvitieteellisten puutarhojen ja taimistojen matalista lehtipensaskannoista. Kasvit kävivät läpi sekä kantavertailun että käyttökokeet. Mukana oli 13 suvun kasveja. Parhaat kasvit on otettu tuotantoon. Laukaan tutkimus- ja valiotaimiasema oli mukana yhteistyöhankkeessa Perenna 2001, joka toteutettiin Oulun yliopiston kanssa. Siinä kerättiin pohjoissuomalaisia perennakantoja rekisteriin. Osa lajeista otettiin tuotantoon. Luonnonkasvit Luonnonkasveihin liittyvää geenivaratutkimusta on tehty lähinnä ketokasvien käyttöön ja tuotantoon liittyen. Lapissa on toteutettu hanke, jossa selvitettiin perinteisten Lapissa menestyvien ketokasvien siementuotantomahdollisuuksia. Hankkeessa hyödynnettiin pohjoissuomalaista geenivarantoa. Keski- Suomessa on toteutettu hanke, jossa selvitettiin luonnonmukaisille viheralueille sopivien suomalaisten luonnonvaraisten ketokasvien kehitysrytmi ja lisääntymisbiologia ja kehitettiin siementuotantomenetelmä. Myös Arboretum Yltöinen on hyödyntänyt suomalaista luonnonkasvien geenivarantoa. 15\n17 Kasvillisuusinventointeja Kulttuurihistoriallisestikin merkittävän Jokioisten kartanopuiston kasvit on inventoitu ja niiden säilytyksestä on tehty suunnitelmat (liite; FinE -tavaramerkki Tutkitun, kestävän, terveen ja arvokkaan kasvimateriaalin esiin saamiseksi otettiin vuonna 1997 käyttöön FinE -tavaramerkki. FinE -tavaramerkki voidaan myöntää kasveille, jotka ovat Suomessa tutkittuja, perimältään korkealaatuisia, terveitä, helposti lisättäviä ja Suomen oloihin sopivia. Näin ollen tavaramerkki on hyvän kasvimateriaalin laadun tae. Tavaramerkin ovat kehittäneet MTT ja Taimistoviljelijät ry. Merkin omistaa MTT, ja sen käyttöä valvoo ja ohjaa Taimistoviljelijöiden ja MTT:n edustajista koostuva työryhmä. FinE -kasvien emotaimia on saatavana MTT:n Laukaan tutkimus- ja valiotaimiasemalta. FinE -tavaramerkin käyttöaluetta laajennetaan vähitellen käsittämään kaikki viherrakentamisessa tarvittavat kasviryhmät. FinE -tavaramerkki tukee osaltaan suomalaisten kasvigeenivarojen käyttöä ja säilymistä. Tavaramerkin saamisen perusteena ovat joko Suomessa suoritetut vertailevat kokeet tai pitkäaikainen kokemus kasvin ominaisuuksista yhdellä tai useammalla paikalla. Vuonna 2006 FinE -koristekasveja on 19. FinE -tavaramerkin käyttöoikeus voidaan myöntää myös hedelmä- ja marjalajikkeille, jotka ovat suomalaisen jalostustyön tuloksia, hyviksi todettuja viljelykantoja tai ulkomaisia meillä menestyviksi todettuja lajikkeita. Marjakasvien taimien tulee olla varmennetun taimituotannon kautta tuotettuja. Vuonna 2006 kotipuutarhoihin soveltuvia FinE -hedelmä- ja marjalajikkeita on 20. Muualla tehty tutkimus MTT:n lisäksi kasvimateriaalitutkimusta ja kestävän aineiston testausta sekä kasvien säilytystä ovat tehneet yliopistojen kasvitieteelliset puutarhat, arboretumit, taimistot, oppilaitokset ja yksityiset ihmiset. Nämä ovat keränneet kokoelmiinsa sekä kotimaisia alkuperiä että ulkomaisilta keräysmatkoilta saatuja aineistoja ja kansainvälisen siemenvaihdon kautta saatuja kasveja. Varsinaista puuvartisten koristekasvien jalostusta on Suomessa tehty vähän. Jalostushankkeet ovat olleet Helsingin yliopiston kasvinjalostuksen käynnistämiä. Kestävien alppiruusujen jalostus alkoi 1970-luvun alussa, ja siinä käy- 16\n18 tettiin Arboretum Mustilan kestäviä alppiruusuja lähtöaineistona. Osittain saman hankkeen jatkona on tehty atsaleoiden jalostusta ja jatkettu alppiruusun jalostusta tavoitteena keltakukkainen alppiruusu. Pensas- ja köynnösruusujen jalostushankkeessa käytettiin lähtöaineistona pohjoisessa menestyviä luonnonlajeja ja täällä pitkään menestyneitä ruusulajeja ja lajikkeita. 17\n19 Viherrakentamisen kasvien jalostus Marjatta Uosukainen MTT Kasvintuotannon tutkimus, Antinniementie 1, Vihtavuori, Yleistä Suomessa viherrakentamisen kasvien pitkäjänteinen jalostustyö ei kuulu minkään tutkimusorganisaation strategiaan. Näin siitäkin huolimatta, että Suomi sijaitsee useiden kasvien menestymisen äärirajoilla ja kasvinjalostus olisi ainoa tie parantaa puutarhakasviemme menestymistä ja lisätä monimuotoisuutta. Suomessa vallitsevat vaihtelevat ja ajoittain ankaratkin ilmastoolosuhteet ja viimeisten sadan vuoden aikana täällä on valittu runsaasti arvokasta kasviaineistoa, joka on peräisin Suomea ilmastollisesti vastaavilta alueilta eri puolilta maapalloa. Nämä tekijät yhdessä loisivat kanasianvälisesti merkitykselliselle kasvinjalostukselle hyvät edellytykset maassamme. Viherrakentamisen kasvien jalostus käynnistyi Suomessa vasta 1970-luvun alussa professori P.M.A. Tigerstedt aloitettua talvenkestävien alppiruusujen jalostuksen Helsingin yliopistossa Kasvinjalostustieteen laitoksella (nykyisin Soveltavan Biologian laitos). Ohjelmaa on 1980-luvun loppupuolelta lähtien toteutettu yhteistyössä Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen Laukaan toimipisteen kanssa. Helsingin yliopiston lopetettua pääosin käytännön kasvinjalostustyön, on meneillään olleita alppiruusunjalostusohjelmia jatkettu osittain MTT:ssä ja ruusujen jalostusta tekevät yksityiset henkilöt. Suomalainen puutarhakasvien jalostus on ollut risteytysjalostusta ja risteytysaineistojen valintaa. Jalostusohjelman kulku on lyhyesti seuraava: 1) lähtöaineistojen valinta ja tavoitteiden asettelu, 2) risteytysohjelmat, 3) risteytyksistä saatujen kasviaineistojen valinnat, 4) kloonikokeet, 5) jalosteiden koeviljely ja lopuksi 6) tulosten kaupallistaminen eli uusien lajikkeiden luovuttaminen taimituottajille, taimituotannon käynnistäminen, lajikkeiden tuotteistaminen, myyntikanavien luominen ja uuden aineiston markkinointi. Toistaiseksi kaikkien jalostusohjelmien tavoitteena on ollut talvenkestävyys ja lajikkeiston monipuolistaminen. Jalostusohjelmat Helsingin yliopisto on käynnistänyt Suomessa 4 viherrakentamisen kasvien jalostusohjelmaa: 1) Talvenkestävien alppiruusujen jalostus, 2) Atsaleoiden jalostus, 3) Ruusunjalostus ja 4) Keltakukkaisten alppiruusujen jalostus. 18\n20 Talvenkestävien alppiruusujen jalostus Talvenkestävien ainavihantien alppiruusujen jalostus käynnistyi vuonna Ohjelman taustana oli ulkomailta tuotujen taimien heikko talvenkestävyys sekä havainto, että alppiruususuvun sadoissa lajeissa oli sellaista perintöaineistoa, jonka joukosta oli löydettävissä myös Suomen puolimerelliseen ilmastoon sopivia geeniyhdistelmiä. Työssä hyödynnettiin Mustilan arboretumin laajaa alppiruusukokoelmaa. Talvenkestävyysjalostuksen perustana käytettiin maailman kestävintä alppiruusua, mustilanalppiruusua (Rhododendron brachycarpum G. Don ssp. tigerstedtii Nizelius). Tämän 1930-luvun alussa Koreasta saadun lajin poikkeuksellisen hyvä talvenkestävyys huomattiin Mustilassa vuonna 1940, jolloin alueella mitattiin pakkasennätys -43,5 C. Ruotsista, Tanskasta ja Hollannista tuotiin ohjelmaan ilmastollisesti arempien, mutta koristeominaisuuksiltaan kiinnostavien lajien ja lajikkeiden siitepölyä. Jalostusohjelmassa tehtiin yhteensä 148 risteytysyhdistelmää vuosina Jälkeläiskokeisiin eri puolille Suomea istutettiin risteytystainta, joista 70 yksilöä valittiin kloonikokeisiin ja mikrolisättiin. Aineistosta on laskettu kaupalliseen taimituotantoon toistaiseksi 16 lajiketta. Alppiruusujen jalostusaineisto ja valittujen lajikkeiden emokasvihuolto siirtyi 1980-luvun lopussa MTT:lle ja vuodesta 1992 lähtien uudet lajikkeet on valittu Laukaassa. Vuonna 2000 MTT:ssä tehtiin toisen polven risteytyksiä kohdennettuna tavoitteena nimenomaan värikkäät matalat, pienten pihojen alppiruusut. Tavoitteena on myös pienikasvuisten kellertäväkukkaisten lajikkeiden jalostus. Alppiruusujen jalostusohjelmasta on lajikkeiden lisäksi ollut tuloksena uusi erikoistuotannon haara suomalaisessa taimituotannossa sekä uusi vientiartikkeli mm. Pohjois-Amerikan ja Pohjoismaiden markkinoille. Atsaleoiden jalostus Atsaleoiden jalostusohjelma aloitettiin Helsingin yliopistossa vuonna Atsaleoilla on kukkien värien ja lehtien syysvärin ansiosta alppiruusuja huomattavasti laajempi yhdisteltävien ominaisuuksien kirjo. Risteytyksiä tehtiin sekä Suomessa ( ) että Chigacon lähellä sijaitsevassa Morton Arboretumissa vuonna Lisäksi risteytyssiementä on saatu Minnesota Landscape Arboretumista. Ensimmäisistä risteytyksistä saatiin pääosin keltaisia ja vaaleanpunakukkaisia jälkeläisiä. Värivaihtelun lisäämiseksi risteytyksiä jatkettiin vuosina 1996 ja 1998 omalla risteymäaineistolla ja amerikkalaisilla lajikkeilla, joissa oli voimakkaampi punainen kukkien väri. Risteytysohjelman keskeiset lajit olivat kanadanatsalea (Rhododendron canadense), japaninatsalea (R. molle subsp. japonicum), kelta-atsalea (R. luteum), kosterinatsaleat (R. x kosterianum) sekä joitakin gentinatsaleoja (R. x gandavense). Jalostusohjelman tuloksena oli risteymätainta jälkeläis- 19\nSuomen kansallisen kasvigeenivaraohjelman kymmenvuotisjuhlaseminaari 29.8.2013, Jokioinen Posteritiivistelmät Kuva: Emma Vanhatalo www.mtt.fi/kasvigeenivarat Sisällys 1. Koristekasvien geenivarat talteen:\nTyöryhmämuistio MMM 2004:17. Varmennetun taimituotannon ydinkasvien ja valiotaimien tuotannon ja ylläpidon ongelmien selvittäminen\nTyöryhmämuistio MMM 2004:17 Varmennetun taimituotannon ydinkasvien ja valiotaimien tuotannon ja ylläpidon ongelmien selvittäminen Helsinki 2004 Maa- ja metsätalousministeriölle Maa- ja metsätalousministeriö