Puulajin ja uudistamismenetelmän valinta - Yleistietoa | Metsänhoidon suositukset\nPuulajin ja uudistamismenetelmän valinta\nMetsänuudistamisen tavoitteena on saada aikaan kasvupaikalle sopivia puulajeja kasvava uusi metsikkö mahdollisimman nopeasti ja kustannustehokkaasti. Kasvupaikan ominaisuudet ja ilmasto rajoittavat metsänuudistamiseen sopivia puulajeja ja menetelmiä. Metsänomistajan metsänhoidolle asettamat tavoitteet ohjaavat puulajin ja uudistamistavan valintaa.\nIstutettu kuusentaimi mättäässä. Kuva: © Kalle Vanhatalo.\nMetsät uudistetaan Suomen luontaiseen lajistoon kuuluvilla puulajeilla niin, että kasvupaikalle saadaan kohtuullisessa ajassa tuottava, terve ja täystiheä metsä.\nMänty, kuusi ja kivennäismailla rauduskoivu ovat taloudellisesti kasvatuskelpoisimmat puulajimme. Muita puulajeja voidaan kasvattaa sekapuustona silloin, kun pääpuulajien muodostama puusto muutoin jäisi aukkoiseksi. Havumetsiin suositellaan aivan karuimpia kasvupaikkoja lukuun ottamatta ympäristö- ja maisemasyistä lehtipuusekoitusta. Mäntyvaltaisissa metsissä kuusi on riistan- ja luonnonhoidon kannalta tärkeä sekapuu. Uudistettavaksi puulajiksi valitaan niitä puulajeja, jotka parhaiten vastaavat metsänomistajan omaa tavoitetta metsän kasvatuksessa.\nMyös haavan ja hybridihaavan, lehtikuusen, tervalepän, visakoivun ja jalojen lehtipuiden kasvatus niille sopivilla kasvupaikoilla voi olla taloudellisesti perusteltua. Niiden kasvatus voi kuitenkin edellyttää metsänomistajalta osaamista ja suurempia investointeja metsän uudistamiseen ja hoitoon kuin havupuiden ja koivujen kasvatus.\nJaksollisessa metsänkasvatuksessa voi metsikön uudistaa joko viljellen tai luontaisesti. Kummallakin menetelmällä voidaan saavuttaa hyvä tulos, mikäli valittu menetelmä sopii kohteelle. Luontainen uudistaminen on halvin tapa uudistaa metsikkö. Viljelytyö sekä siihen tarvittavat siemenet ja taimet lisäävät uudistamisen kustannuksia, mutta viljelyyn investoimalla uudistamisen nopeus ja varmuus paranevat. Jalostettuja siemeniä tai taimia käyttämällä puiden kasvua ja laatuominaisuuksia voidaan parantaa.\nMetsää voidaan viljellä joko kylvämällä tai istuttamalla. Istutus on uudistamismenetelmistä kallein, mutta myös riskittömin ja nopein vaihtoehto. Viljavilla mailla istutus on varmin tapa. Siellä istutettu metsä tuottaa hyvin ja istutustaimet pääsevät varmimmin kasvuun niiden nopeamman alkukehityksen ansiosta. Karuilla mailla metsän kasvu on hitaampaa, ja istutuksen vaatimaa investointia on vaikeampi saada kannattavaksi.\nKylvö on istutusta edullisempi vaihtoehto uudistettaessa karkeita ja karuja maita männylle. Sopivilla kohteilla oikein käytettynä kylvöllä on myös muita etuja. Sillä voidaan saada aikaan huomattavan tiheä taimikko, jopa 4 000–5 000 tainta hehtaaria kohti, mikä tuottaa istutuspuustoa parempilaatuisen metsikön. Taimikkovaiheessa tiheänä kasvaneiden männyntaimien oksat jäävät ohuiksi, ja alaoksien kuivuminen alkaa varhaisessa vaiheessa. Kun kylvöön käytetään jalostettua tai valikoitua siementä, saadaan aikaan laadultaan ja kasvultaan parempi puusto luontaiseen uudistamiseen verrattuna. Alkuvuosinaan tiheässä kasvava kylvötaimikko kestää hirvituhoja istutustaimikkoa paremmin. Kylvö ei onnistu viljavilla mailla, joilla pintakasvillisuuden kilpailu on voimakasta. Kylvö ei myöskään onnistu hienojakoisilla mailla, joilla rouste voi nostaa sirkkataimia maasta.\nLuontainen uudistaminen tuottaa sille sopivilla kohteilla uuden metsän kustannustehokkaasti. Edellytyksenä on, että uudistusalalla tai sen välittömässä läheisyydessä on riittävästi hyvälaatuisia siementäviä puita. Jo syntynyttä kehityskelpoista alikasvosta voidaan hyödyntää soveltuvissa kohteissa. Luontainen uudistaminen tuottaa vakiintuneen taimikon useimmiten viljelyä hitaammin, ja siihen liittyy enemmän epävarmuutta. Luontaisesti syntyvä metsä jää viljeltyä todennäköisemmin epätasaiseksi ja aukkoiseksi. Luontainen uudistaminen sopii kuitenkin hyvin uudistettaessa ohutkunttaisia, lajittuneiden maalajien kuivahkoja ja sitä karumpia kankaita, joissa kasvaa hyvälaatuinen ja siemennyskykyinen männikkö.\nMetsänviljelyaineiston mukana tulee olla etiketti, josta löytyy kantatodistuksen koodi ja tietoa taimien laadusta ja alkuperästä. Ostajan on syytä varmistaa myyjältä, että hän saa tarvittavat tiedot, ja että siemenet tai taimet ovat alkuperältään juuri hänen uudistusalallensa soveltuvia ja laadukkaita. Näistä asioista huolehtivat myös vastuullinen taimien ja siementen tuottaja ja niiden myyjä.\nTaimietiketti kertoo taimierälle soveltuvan käyttöalueen ja taimien jalostusasteen. Metsänomistajan on suositeltavaa säilyttää etikettien tiedot. Niille on tarvetta erityisesti silloin, jos taimierässä ilmenee myöhemmin ongelmia.\nMetsänkasvatuksessa suositellaan käytettäväksi ensisijaisesti kuusta, mäntyä, raudus- ja hieskoivua. Muita taloudellisesti kasvatuskelpoisia kasvatettavia puulajeja ovat siperianlehtikuusi, haapa, hybridihaapa, tervaleppä sekä jalot lehtipuut eli tammi, kynä- ja vuorijalava, metsälehmus, saarni ja vaahtera. Metsän voi uudistaa myös muilla puulajeilla, kuten harmaalepällä, pihlajalla tai puumaisilla pajuilla, jos siihen hakee luvan Suomen metsäkeskukselta.\nEri puulajien kasvattaminen tai säästäminen sekapuustona on perusteltua ja monimuotoisuuden säilymisen kannalta tärkeää myös epätyypillisillä kasvupaikoilla. Samasta syystä eri puulajien monipuolinen käyttö metsänuudistamisessa ja sekapuustoisuuden suosiminen on tärkeää.\nPuulajeja kasvatetaan kunkin puulajin luontaisilla kasvupaikoilla. Jalojen lehtipuiden menestyminen edellyttää sekä ilmastolta että maaperältä erityisen suotuisia olosuhteita. Niitä voi kasvattaa yksittäisinä maisemapuina myös levinneisyysalueensa ulkopuolella. Jalot lehtipuut edellyttävät usein intensiivistä hoitoa ja suojausta tuhoja vastaan erityisesti nuoruusvaiheessaan.\nUlkomaisia puulajeja ei tule viljellä kuin erikoistapauksissa, kuten tutkimustoiminnassa tai kasvatuksessa erityiskäyttöön ja silloinkin pienialaisesti ja varovaisuutta noudattaen, etteivät vieraat puulajit pääse leviämään luontoon. Metsätaloudessa ei käytetä geneettisesti muunneltua metsänviljelyaineistoa.\nMetsän uudistaminen turvemailla\nSoilla ojituksen jälkeen syntynyt ensimmäinen puusukupolvi ja metsän uudistamisen jälkeinen toinen puusukupolvi ovat metsänkasvatuksen kannalta erilaisia. Ensimmäisen puusukupolven suopuustot ovat rakenteeltaan vaihtelevia, mikä vaikuttaa niiden käsittelyyn. Ajan myötä myös suon vesi- ja ravinnetalous muuttuvat mahdollisten kunnostusojitusten ja turpeen tiivistymisen vuoksi.\nMaiseman huomioiminen puulajin valinnassa\nPuulajin valinnassa on hyvä ottaa huomioon maisemalliset tekijät.\nPihapiirien, peltojen ja muiden kulttuuriympäristöjen reunavyöhykkeissä ja rantametsissä on suositeltavaa käyttää lehtipuita metsänuudistamisessa ainakin näkyvimmällä osalla.\nEri puulajien sekaistutus koko uudistettavalle alalle mahdollistaa monipuolisen metsikkörakenteen syntymisen, kun metsänomistaja painottaa maisemanhoitoa.\nLuonnon monimuotoisuuden ja riistan huomioiminen puulajin valinnassa\nPuulajin tai puulajien valinnassa otetaan huomioon kasvupaikan vaatimukset, riistan tarpeet ja luonnonhoidolliset tekijät. Esimerkiksi arvokkaiden luontokohteiden lähiympäristössä voidaan käyttää metsän uudistamisessa samoja puulajeja, joita kasvaa luontokohteessa. Lehdoissa voidaan suosia lehtipuustoa ja erityisesti jaloja lehtipuita havupuuston sijasta.\nMetsänuudistamisessa käytetään kotimaisia puulajeja niiden luontaisilla kasvupaikoilla. Kun kasvupaikka antaa edellytykset useiden puulajien kasvulle, riistapainotteisessa metsänkäsittelyssä on suositeltavaa pyrkiä siihen, että kussakin metsikössä on vähintään kolmea puulajia jokaisen metsänhoitotoimenpiteen jälkeen. Tällä menettelyllä turvataan yhtä aikaa usealle eri riistalajille ravintoa vuoden eri aikoina. Vähemmistöpuulajeja tulisi olla yhteensä vähintään 25 % kokonaispuustosta, jotta ravintoa ja suojaa riittäisi eri vuodenaikojen tarpeisiin.\nHieskoivu ja rauduskoivu\nRiistaa suosivan metsänomistajan kannattaa harkita koivukuvioiden kasvattamista esimerkiksi runsasravinteisilla mailla, turvemailla tai peltoja metsittämällä. Lisäksi metsänomistajan kannattaa kasvattaa hies- ja rauduskoivua täydentävinä puulajeina havupuuvaltaisissa metsiköissä. Koivuryhmiä suositellaan riistan vuoksi kasvatettavaksi uudistusalojen ja taimikoiden sekä luontaisten aukeiden, kuten peltojen ja vesistöjen reunoilla. Riistan lisäksi lehtipuukarikkeesta hyötyy myös metsämaan ravinnetalous.\nHies- ja rauduskoivujen urvut eli hedenorkot ja silmut ovat teeren tärkein talviravinto. Muutaman aarin tai jopa hehtaarin kokoiset koivikot tarjoavat teerelle lajin kaipaamaa näköalapaikkaa. Koivuryhmät, joista on avoimia näkymiä, palvelevat tehokkaasti teeriparvien ruokailua talvella. Teeriparvet tarvitsevat elinalueellaan useita sopivia kohteita, joissa ruokailla lyhyiden talvipäivien aikana. Sopivia paikkoja koivuryhmille ovat kumpareet tai rinteet sekä kuvioiden reunat, joilta ruokailevien teerien on helppo havaita mahdolliset saalistajat. Puunkorjuun ja -kasvatuksen kannattavuuden näkökulmasta ruokailupuuryhmät sopivat erityisen hyvin paikkoihin, joissa olosuhteet eivät tue laadukkaan havutukin tuottamista, esimerkiksi Pohjois-Suomen metsiköissä pysyvästi avointen alueiden reunoille.\nPyy viihtyy suojaa tarjoavissa koivutiheiköissä, esimerkiksi kannoista syntyneessä vesaikossa ja lepikoissa, joista se saa ravinnoksi lepän ja koivujen urpuja ja silmuja. Monien muidenkin riistalajien kannalta koivu on erittäin tärkeä puulaji. Esimerkiksi hirvieläimille ja metsäjänikselle koivikot tarjoavat ruokaa ja suojaa.\nPohjois-Suomessa rauduskoivu on harvalukuisempi, mutta erityisen arvokas riistalle. Teeri ja jopa pyyparikin jää talvehtimaan pienen rauduskoivuesiintymän turvin alueelle. Isot rauduskoivut ovat Pohjois-Suomessa riistaa suosiva valinta uudistusalan säästöpuina.\nHies- ja rauduskoivujen urvut eli hedenorkot ja silmut ovat teeren tärkein talviravinto. Kuva: © Hannu Huttu.\nHarmaaleppä ja tervaleppä\nRiistalajeista pyy viihtyy talvisin ravinnon saannin vuoksi metsissä, joissa on nuorta leppää tai koivua vähintään satoja runkoja. Lepän urvut ovat pyyn keskeistä talviravintoa. Pyy on paikkauskollinen, ja siksi pienimittakaavaisilla metsänhoitotoimenpiteillä voidaan suoraan suosia sen elinympäristöjä. Pyy on kiitollinen jo pienestä leppäalasta, joten riistaa painottavan metsänomistajan on helppo luoda pyylle mieluisia metsiköitä. Pyy on selvästi tiheikköjen asukki ja vaatii elinympäristöltään suojaa. Sen eloonjäämisstrategia - toisin kuin esimerkiksi teeren - on piiloutuminen. Pyyn elinympäristön hoitoon kannattaa keskittyä sellaisilla maapohjilla, joilla leppä kasvaa vähintään kohtuullisesti.\nTervalepälle suotuisia kasvupaikkoja ovat varsinkin rantametsät. Tervaleppä menestyy kosteilla runsasravinteisilla tulvamailla ja viljavilla turvemailla sekä kosteilla multavilla lehtomailla. Puronvarsien ja erilaisten vaihettumisvyöhykkeiden lepät olisi hyvä osittain säästää hakkuun yhteydessä, esimerkiksi keskittämällä säästöpuuryhmä vaihettumisvyöhykkeelle. Parhaiten lepät palvelevat pyytä nuorissa kuusikoissa, mutta myös sopivan sulkeutuneissa männyn taimikoissa ja nuorissa männiköissä.\nKuusikoissa kasvavat tiheät leppäryhmät tulisi säästää pyylle. Aukkoisuudella luodaan lisävaloa, jolloin lepikon kasvu saa vauhtia. Myös puronreunat ja reunapuuna kasvava leppä sopii pyylle.\nLeppä on riistalle tärkeä myös sekametsissä ja säästöpuuna. Järeällä lepällä (sekä harmaa- että tervalepällä) on pyyn elinympäristöä parantavan vaikutuksen lisäksi myös muuta arvoa, kuten monimuotoisuuden edistäjänä ja maata rehevöittävä vaikutus. Suorat järeät leppärungot ovat myös oiva ainespuu huonekalu- ja sisustusmateriaaliksi. Järeän puun tuottamista kannattaa harkita alueilla, joista korjuu on helppoa, esimerkiksi metsäautoteiden varsilla.\nHyvin muokatuille alueille leppää ilmaantuu joskus runsaastikin. Jo taimikonhoitovaiheessa on hyvä valita alalta kehitettäväksi jätettävät leppäryhmät. Valoisuuden kannalta otollisia paikkoja leppäryhmille löytyy metsiköiden reunoilta, esimerkiksi purojen, vesistöjen, metsäautotien tai pellon reunasta. Ryhmät harvennetaan siten, että latvukset saavat tilaa kehittyä. Muutama leppä ryhmässään ja muutamakin ryhmä hehtaaria kohden on pyyn kannalta riittävä. Pyy tarvitsee vierekkäin sekä suojan että ravintopaikan, joten leppäryhmän laatua parantaa sen yhteyteen säästetty, harventamaton kuusitiheikkö.\nKuusen merkitys riistakannoille korostuu sen toimiessa tärkeimpänä alikasvoksena metsäkanalintujen ja muun riistan suojana. Kuusikon uudistamisvaiheessa metsänomistaja voi jättää alikasvosryhmiä eli eri-ikäisten kuusen taimien ryhmiä uudistusalalle. Terhakka alikasvosryhmä syntyy tyypillisesti kosteaan painanteeseen, jolloin ryhmässä saattaa kasvaa koivujen lisäksi myös esimerkiksi paatsamaa.\nRiistaa painottavan metsänomistajan kannattaa huolehtia, että kuusikoissa on riittävästi valoa lehtipuustolle ja että sekapuustoisuutta suositaan metsänhoitotoimenpiteissä metsänkäsittelyn eri vaiheissa.\nIsommat kuuset tarjoavat oksistossa piiloutumispaikkoja monille riistalintulajeille ja maan pintaa myötäilevät leveäoksaiset kuuset puolestaan tarjoavat suojapaikkoja myös riistanisäkkäille.\nKaksijaksoinen koivu-kuusisekametsä on riistalle mieluisa elinympäristö. Kuva: © Saara Lilja-Rothsten.\nMetso syö talvella etupäässä männynneulasia, ja mänty on sille puulajeista selvästi tärkein. Mäntyä, josta metso on syönyt neulasia, kutsutaan hakomispuuksi. Se on usein vanha, kitukasvuinen tai jollain tavoin vahingoittunut puu. Hakomispuun tunnistaa harsuuntuneesta latvustosta ja puun juurella olevista jätöksistä.\nHakomismäntyjä löytyy alueilla, joilla metsot talvehtivat. Talvella metsot syövät tavallisesti männyissä, jotka ovat muista puista erillään ja joista on hyvät mahdollisuudet tähystää. Täysikasvuisissa männyissä, joissa metsot ruokailevat talvella, neulasmäärän väheneminen on harvoin enemmän kuin 35 %. Puu toipuu neulasmäärän vähenemisestä.\nMänty on hirven kannalta varsinkin talvisaikaan tärkeää ravintoa. Lehtipuiden varjostamat männyntaimet maistuvat hirvelle erinomaisesti, koska niiden haitta-ainepitoisuudet ovat alhaisempia ja oksat hennompia.\nHaapa on erityisesti metsolle ja yleisesti monimuotoisuuden kannalta tärkeä puulaji. Haapa houkuttelee myös metsäjänistä ja hirvieläimiä. Metso käyttää haavan lehtiä ravintonaan ja myös hirvelle ja metsäjänikselle haapa on erityisen mieluisaa ravintoa.\nSiperianlehtikuusikossa metso käy mielellään syömässä neulasia syksyisin. Vähäisen esiintyvyyden takia lehtikuusella on vain paikallisesti merkitystä riistalle. Riistaa suosivassa metsätaloudessa pienet lehtikuusimetsiköt ovat suotavia. Lehtikuusi maistuu hyvin myös hirvelle.\nHyvin sulavat lehtipuut, kuten pajut ja pihlajat, ovat hirvieläimille ja metsäjänikselle ja pajut riekolle mieluista ravintoa. Taimikonhoidossa vältetään monipuolisen lehtipuuston ja pensaston tarpeetonta poistamista. Hirvien laiduntamispaine voi tasaantua, jos niiden suosimaa ravintoa on tasaisesti saatavissa. Lehtipuuvaltaiset metsänpohjat lämpenevät keväällä nopeammin kuin havupuumetsät ja alkavat keväällä nopeammin kasvaa heinää ja ruohoja talven rasituksista toipuville riistaeläimille.\nJäreäksi kasvatetun pihlajan arvo on suuri sekä taloudellisesti, maisemallisesti että monimuotoisuuden kannalta. Pihlajan kasvattaminen useissa pienehköissä ryhmissä on kannattavaa varsinkin metsäautoteiden varsilla. Nuoret pihlajat ovat hyvää ravintoa sorkkaeläimille ja jänikselle.\nUudistusaloille tulisi jättää puumaiset raidat, sillä ne ovat riekoille ja teerille mieluisia. Metsän monimuotoisuuden kannalta tärkeä raita on arvokas myös metsäjänikselle talviravintona.\nJaloja lehtipuita, tammea, lehmusta, jalavaa, pyökkiä ja pähkinäpensasta kannattaa suosia, sillä ne luovat kasvaessaan rehevän ja monipuolisen pohjakasvillisuuden, josta on hyötyä monille riistalajeille. Vanhojen suurten tammien ympärillä kasvava kilpaileva puusto suositellaan raivattavaksi vähintään 5 metriä laajemmalta alueelta, kuin minkä puun latvus peittää. Tämä aikaansaa puuyksilössä suuren tammenterhojen tuotannon. Tammen ja pyökin terhot kelpaavat ruoaksi valkohäntäpeuralle, metsäkauriille, heinäsorsille ja rusakolle.\nVanhat tammet ovat maisemallisesti kauniita, ne turvaavat luonnon monimuotoisuutta ja tarjoavat riistalle ruokaa. Kuva: ©Airi Matila.\nMetsänuudistaminen - Ilmastonmuutoksen hillintä\nMetsänuudistaminen tapahtuu joko luontaisesti tai viljellen. Uuden, hiiltä sitovan puuston aikaansaaminen mahdollisimman nopeasti auttaa ilmastonmuutoksen hillinnässä. Käyttämällä jalostettua viljelymateriaalia saadaan nopeakasvuisia ja tuhoa kestäviä puustoja. Maanmuokkaus tehostaa monissa tapauksissa uudistumista, mutta sillä voi olla myös haitallisia ilmastovaikutuksia. Turvemailla uudistamisessa on huomioitava myös vesitalous ilmastonmuutoksen hillinnän kannalta.[Lähdeviite1]\nLuontainen uudistaminen on hitaampaa ja epävarmempaa kuin viljellen uudistaminen. Viljavammilla alueilla uudistaminen viljellen tuottaa nopeasti ja tehokkaasti runsaskasvuisen puuston. Luontainen uudistaminen sopii erityisesti karuimmille paikoille, joilla puuston kasvu on hidasta. Kokonaisuutena tarkasteltuna uudistaminen viljelemällä kasvattaa puuston hiilivarastoa nopeammin kuin luontainen uudistaminen.\nUudistamisessa tehtävä maanmuokkaus parantaa istutustaimien, kylvösiementen ja luontaisesti syntyneiden taimien kasvuoloja ja elossa säilymistä[Lähdeviite2]. Maanmuokkaus voi jopa kaksinkertaistaa puuston kasvunopeuden[Lähdeviite3][Lähdeviite4][Lähdeviite5][Lähdeviite6]. Karuilla kohteilla puuston kehitys on kuitenkin hidasta eikä viljely ole taloudellisesti kannattavaa.\nKäyttämällä jalostettua siementä tai taimia voidaan saada 10–35 prosentin kasvunlisäys verrattuna metsiköstä kerättyihin siemeniin[Lähdeviite7][Lähdeviite8][Lähdeviite9].\nMaanmuokkaus voi hetkellisesti vähentää maaperän hiilivarastoa[Lähdeviite2]. Pitemmällä aikajaksolla mahdolliset hiilihäviöt maaperästä korvautuvat muokkauksen aikaansaamalla puuston hiilivaraston kasvulla[Lähdeviite10][Lähdeviite11][Lähdeviite12][Lähdeviite13][Lähdeviite14].\nTurvemailla vesitalouden huomiointi metsänuudistamisessa on ilmastonmuutoksen hillinnän kannalta tärkeää. Turvemailta vapautuvat metaanipäästöt kasvavat, jos pohjavedenpinta nousee korkealle haihduttavan puuston poistuttua. Ojituksen kunnostamista uudistamisen yhteydessä tulee tarkoin harkita tarpeellisuuden ja hyötyjen näkökulmasta. Toimenpide aiheuttaa vesistöhaittoja ja voimakas kuivuminen lisää turpeen hajoamisesta syntyviä hiilipäästöjä. Rehevillä kasvupaikoilla turve on typpirikasta jolloin niiden kuivatus voi lisätä myös typpioksiduulipäästöjä[Lähdeviite15].\nMänty kasvaa laadukkaaksi tukkipuuksi kuivahkoilla ja sitä karummilla kankailla sekä rämeillä ja karuissa korvissa. Mäntyä uudistetaan viljellen joko kylvämällä tai istuttamalla tai luontaisesti joko siemenpuiden tai reunametsän siemennystä hyödyntämällä.\nKuva: © Johnny Sved.\nMänty on valopuu ja kasvaa laadukkaaksi tukkipuuksi kuivahkoilla ja sitä karummilla kankailla sekä turvemaiden rämeillä ja karuissa korvissa. Näillä kasvupaikoilla suositellaan metsikön pääpuulajiksi mäntyä. Mänty sopii pääpuulajiksi myös tuoreille kankaille sekä kasvatettavaksi yhdessä kuusen ja koivun kanssa sekametsikköinä. Ojitetuilla turvemailla ensimmäisen puusukupolven männiköiden laatu vaihtelee, joten kasvatus pitää niissä ratkaista metsikkökohtaisesti.\nMäntytukin laatu riippuu pitkälti puun oksikkuudesta ja oksien paksuudesta sekä lustojen leveydestä. Kasvaessaan harvassa tai liian viljavalla maalla, mänty kehittyy paksuoksaiseksi. Hyvälaatuisen männyn kasvattaminen edellyttääkin, että puusto kasvaa nuoruusvaiheessaan riittävän tiheänä ja hitaasti. Laadukkaan männikön kasvatuksessa puuston riittävällä taimivaiheen tiheydellä pyritään rajoittamaan oksien paksuuskasvua. Toisaalta on otettava huomioon, että mänty ei valopuulajina menesty muiden puiden varjostuksessa.\nViljeltäessä mänty uudistetaan yleisimmin kylväen. Näin taimikkoon saadaan edullisesti korkealaatuisen tukkipuun kasvatuksen edellyttämät 4 000–5 000 tainta hehtaarille. Kylvö sopii kuivahkoille ja kuiville kivennäismaille sekä puolukka- ja varputurvekankaille. Jos uudistettavassa puustossa on merkittävästi koivua tai haapaa, joka hakkuun jälkeen vesoittuu voimakkaasti, suositellaan istutusta.\nMännyn jalostettua siementä on saatavissa sekä taimitarhoille että metsäkylvöihin Pohjois-Suomea lukuun ottamatta. Korkeammasta hinnastaan huolimatta sitä suositellaan käytettäväksi aina, kun se on mahdollista. Jalostetulla siemenellä perustettu kylvömännikkö tuottaa nopeamman kasvunsa ja paremman laatunsa ansiosta kolmen prosentin korkokannalla tarkasteltuna kiertoajan kuluessa yli 25 % korkeamman nettonykyarvon kuin luonnonsiemenellä perustettu kylvömännikkö. [Lähdeviite16]\nPohjois-Suomessa uudistusalojen heinittyminen on hitaampaa, joten siellä voidaan kylvää myös maalajiltaan karkeita ja keskikarkeita tuoreita kankaita. Todennäköisesti syntyy myös runsaasti siemensyntyistä lehtipuuta. Taimikon varhaishoito on tällaisella kohteella välttämätöntä tehdä riittävän varhain, yleensä jo viiden vuoden kuluessa kylvöstä. Hienojakoisille maille kylvö ei sovi, koska siellä toistuva pintarousteen muodostuminen nostaa sirkkataimia maasta.\nKylvetty siemen itää muokkaamattomassa maassa huonosti, lukuun ottamatta turvemaiden märkiä rahkasammalpintoja. Sen vuoksi kylvöala on yleensä syytä muokata. Maanmuokkauksella parannetaan olennaisesti siemenen itämisen ja sirkkataimien juurtumisen edellytyksiä. Kylvöä edeltävä muokkaus paljastaa kevyesti kivennäismaata tai pintaturvetta. Kivennäismaiden muokkausmenetelmäksi sopivat parhaiten äestys ja laikutus, turvemaille soveltuvimpia ovat kääntömätästys, laikutus tai pintaturpeen jyrsintä. Kylvö tehdään useimmiten koneellisesti maanmuokkauksen yhteydessä.\nMännyn istutusta suositellaan viljelymenetelmäksi hienojakoisille kuivahkoille kangasmaille sekä keskikarkeille ja karkeille tuoreille kankaille erityisesti vaihdettaessa puulajia. Samoin mäntyä voidaan viljellä istuttamalla puolukkaturvekankaille ja ohutturpeisille mustikkaturvekankaille. Istutustiheydeksi suositellaan 2 200 tainta hehtaarille, mutta se voi olla 200 tainta suurempi tai pienempi. Viljavuudeltaan heikommilla ja kivisillä mailla istutustiheys voi jäädä vaihteluvälin alalaidalle. Hyvää laatua ja suurta puuntuotosta tavoiteltaessa voi istutustiheytenä käyttää 2 400 tainta hehtaarilla. Istutusmännikön laatu kehittyy paremmaksi, jos puusto on taimikkovaiheessa tiheä. Tiheyttä voidaan lisätä luontaisesti syntyneiden männyn tai muiden puulajien taimien avulla.\nHienojakoiset kivennäismaat ja turvekankaat suositellaan mätästettäväksi. Hyvin vettä läpäisevillä mailla kevyempi, maata paljastava muokkaus sopii paremmin. Äestyksessä ja laikutuksessa muokkausjäljen pitää olla puhdas humuksesta ja vähintään puolen metrin levyinen, jotta saadaan riittävä suoja tukkimiehentäitä vastaan.\nMännyn luontainen uudistaminen\nLuontainen uudistaminen sopii karkearakeisille kuivahkoille ja sitä karummille kankaille. Edellytykset onnistua ovat parhaat maan ollessa lajittunutta ja kunttakerroksen ollessa ohut. Männyn luontainen uudistaminen soveltuu myös varpu- ja puolukkaturvekankaille silloin, kun ne ovat ojaston heikon kuivatustehon vuoksi märkiä ja huomattavalta osin rahkasammalpeitteisiä ja kun koivun osuus uudistettavasta puustosta on vähäinen. Viljavilla kasvupaikoilla kilpaileva pintakasvillisuus ja lehtipuusto kehittyvät nopeasti tukahduttaen syntynyttä männyntaimikkoa, ja riski epäonnistua on sen vuoksi suuri. Luontainen uudistaminen edellyttää, että alueella on riittävästi hyvälaatuisia ja siemennyskykyisiä mäntyjä.\nErityisesti pohjoisessa Suomessa, mutta myös eteläisen Suomen lajittuneilla hieta- ja hiekkamailla, kasvaa yleisesti männiköitä, joiden alle syntyy tiheä mäntyalikasvos. Alikasvokset ovat useimmiten kasvatuskelpoisia eivätkä juuri poikkea systemaattisen uudistamisen tuloksena syntyneistä taimikoista. [Lähdeviite17]Näiden taimikoiden vapauttaminen ylispuustosta joko suoraan ylispuuhakkuulla tai siemenpuuhakkuun kautta on erittäin kustannustehokasta metsänuudistamista. Metsänomistaja voi halutessaan kehittää tällaista kohdetta eri-ikäisrakenteiseksi.\nSiemenpuuhakkuussa valitaan hehtaarille 50–100 tervettä, hyvälaatuista ja hyvälatvuksista valtapuuta siemenpuiksi. Siemenpuut jätetään uudistettavalle alalle mielellään ryhmissä. Jo ennen siemenpuuhakkuuta tai viimeistään sen yhteydessä on hyvä suunnitella tulevat säästöpuuryhmät, jotta ne osataan jättää käsittelemättä uudistusalan raivauksessa ja maanmuokkauksessa.\nHakkuun jälkeen siemenpuut sopeutuvat uuteen kasvutilaan. Niiden kukinta runsastuu, mutta kasvanut siemensato tulee vasta 3–5 vuotta siemenpuuhakkuusta. Männyllä hyvät siemenvuodet toistuvat Etelä- Suomessa 6–7 vuoden välein, Pohjois-Suomessa harvemmin. Yleensä välivuosinakin saadaan tyydyttävä sato 2–3 vuoden välein. Männyllä siemenen kehittyminen vie kaksi vuotta ja alustavia siemensatoennusteita pystytään tekemään kahden vuoden päähän.\nMuokkaus parantaa luontaisen uudistamisen aloilla siementen itämistä ja sirkkataimien juurtumista. Sopiva muokkaus on kevyt, kivennäismaata tai pintaturvetta paljastava. Kangasmaille sopivat äestys ja laikutus, turvemaille laikutus tai kääntömätästys.\nMaanmuokkaus tulee ajoittaa niin, että hyvä siemensato varisee mahdollisimman tuoreeseen jälkeen. Suurin osa männyn siemenistä varisee touko- ja kesäkuussa. Tuoreessa muokkausjäljessä siemenet itävät parhaiten. Jo yhden kasvukauden jälkeen muokkausjälki on kovettunut sirkkataimien juurtumista haittaavasti. Sammalet ja kilpaileva pintakasvillisuus valloittavat pikkuhiljaa muokkausjäljen. Sen taimettumiskyky on huono jo neljän kasvukauden jälkeen.\nUudistamistulosta voidaan parantaa yhdistämällä männyn luontainen uudistaminen ja kylvö. Näin toimien voidaan hyödyntää jalostetun kylvösiemenen tuottama puuston parempi kasvu ja laatu sekä useampana vuonna tapahtuvan luonnonsiemennyksen tuottama taimettumisvarmuus. Yhdistettyä menetelmää käytettäessä siementä voi kylvää noin kolmasosan tavanomaista suositusmäärää vähemmän.\nSiemensatoennustetta seuraamalla luontaiseen uudistamiseen tähtäävät hakkuut voi helpommin ajoittaa hyvän siemenvuoden alle.\nSiemensatoennusteiden lähde: Luonnonvarakeskus.\nMännyn uudistaminen ankarassa ilmastossa (<700 d.d.)\nMännyn luontaisesti syntyneitä taimia pyritään saamaan väljennyshakkuilla jo edellisen mäntysukupolven alle. Siemenpuualat äestetään karuimpia kasvupaikkoja lukuun ottamatta, ja ne voidaan samalla kylvää uudistamisen varmistamiseksi. Siemenpuut poistetaan heti, kun taimia on syntynyt riittävästi. Jos luontainen uudistaminen ei näytä onnistuvan kohtuullisessa ajassa, metsä uudistetaan viljellen. Luontaisen taimiaineksen varmistamiseksi viljelyaloille jätetään pienehköjä mäntyryhmiä ja yksittäisiä siemenpuita.\nKuuselle sopivia maita ovat maalajiltaan keskikarkeat ja hienot tuoreet kankaat sekä lehtomaiset kankaat. Kuusi menestyy myös ruoho- ja mustikkaturvekankailla sekä puolukkaturvekankailla, kun ravinnetasapainosta huolehditaan. Kuusta voi uudistaa joko istuttaen tai luontaisesti suojuspuuhakkuun tai kaistalehakkuun avulla. Kuusen kylvöstä on huonoja kokemuksia, eikä sitä sen vuoksi suositella kuusen uudistamiseen.\nKuva: © Kaj Lindh.\nKuusi on puolivarjopuu, joka menestyy sekä valtapuuna että alikasvoksena. Kuusen kasvun kannalta sopivimpia maita ovat keskikarkeat ja hienojakoiset tuoreet kankaat sekä lehtomaiset kankaat ja lehdot. Turvemailla kuusi menestyy ruoho- ja mustikkaturvekankailla sekä nevalähtöisillä puolukkaturvekankailla, kun ravinnetasapainosta huolehditaan. Karummilla hyvin vettä läpäisevillä ja vähäravinteisilla kasvupaikoilla kuusen kasvu on selkeästi mäntyä heikompaa ja siten se soveltuu näillä kohteilla taloudellisesti kasvatettavaksi vain sekapuuna.\nKuusi on luontaisesti tasalaatuisempi kuin mänty. Kuusen oksikkuudella ei ole yhtä suurta merkitystä sahapuun laadulle kuin männyn oksikkuudella. Kuusi reagoi herkästi harvennukseen, jolloin yksittäisen hyväkuntoisen puun järeys kasvaa nopeasti harvennuksen jälkeen. Kuusi sietää koivua ja mäntyä paremmin ylitiheyttä, joten se on varsin joustava erilaisille harvennusvoimakkuuksille. Ylitiheän kuusikon liian voimakas harvennus voi kuitenkin altistaa puuston lumi- ja tuulituhoille.\nKuusen uudistamistavat Etelä- ja Väli-Suomessa.\nKuusen uudistamistavat Pohjois-Suomessa.\nJuurikäävän tartunnan saaneita kuusikoita ei ole tarkoituksenmukaista uudistaa uudelleen kuuselle, vaan puulajia on syytä vaihtaa. Lehtomaisella kankaalla tartunnan saanut metsä uudistetaan rauduskoivulle tai haavalle. Tuoreilla kankailla puulaji vaihdetaan koivuksi, ja tyvitervastaudin riskialueen ulkopuolella vaihtoehtona on myös mänty.\nIstutus on kuusella nopea ja varma uudistamismenetelmä. Kuusen alkukehitys on muita puulajeja hitaampi. Sen kilpailuasema pintakasvillisuuteen ja ympärille syntyvään lehtipuustoon nähden turvataan metsänhoidollisin keinoin, joista mätästys on osoittautunut parhaaksi. Viljelyketjussa on tärkeä huolehtia taimikon varhaishoidolla siitä, että kuusentaimet eivät jää kilpailevan kasvillisuuden varjostamiksi. Kuusi sietää hyvin varjostusta, mutta varjossa sen kasvu hidastuu. Varjoon jääneen kuusen neulasten sopeutuminen uudelleen valoisiin olosuhteisiin ja tyrehtyneen kasvun palautuminen vievät useita vuosia.\nKasvupaikalle sopivan maanmuokkaustavan valinta ja hyvä muokkausjälki ovat avaimet onnistuneelle kuusen istutukselle. Kuusen kasvupaikat ovat viljavia, ja hakkuun jälkeen ne heinittyvät usein voimakkaasti. Tuoreilla ja kosteilla kasvupaikoilla maa on etenkin kevätaikaan kylmä ja veden kyllästämä. Taimien juuret saattavat sen vuoksi ajoittain kärsiä myös hapen puutteesta. Hyvin tehty muokkaus poistaa tehokkaasti näitä haittoja.\nKuusen istutukselle suositellaan kohoumia muodostavia muokkausmenetelmiä, mätästystä ja Pohjois-Suomessa myös säätöaurausta. Mättäässä taimi pärjää hyvin kilpailussa muuta kasvillisuutta vastaan: se lähtee kasvuun viivytyksittä, ja muokkausjälki antaa hyvän suojan myös tukkimiehentäitä vastaan.\nMuokkaustapa valitaan maalajin ja maan vesitalouden mukaan. Tiiviillä ja kosteilla kivennäismailla sekä turvemailla voi olla tarpeen parantaa kasvupohjan ilmavuutta ja vesitaloutta navero- tai ojitusmätästyksellä. Keskikarkeilla mailla ja ojituksen hyvin kuivattamilla turvemailla laikkumätästys tai kääntömätästys on yleensä riittävä.\nPaljas maanpinta on otollinen itämispaikka kilpaleville lehtipuille ja pensaille. Mitä vähemmän maanpintaa paljastetaan, sitä vähemmän perattavaa kasvillisuutta syntyy. Mätästys avaa maata vähemmän kuin jatkuvan muokkausjäljen tuottavat menetelmät, jolloin perkaustarve pysyy kohtuullisena. Mättään alla oleva humuskerros estää veden kapillaarista nousua mättääseen ja sen pintakosteus on sadeveden varassa. Kuiva pinta vähentää osaltaan kilpailevan kasvillisuuden itämistä.\nHienojakoiset maat routivat voimakkaasti, ja pintarousteen muodostuessa jääneulaset nostavat taimia ja rikkovat juuria. Kuusentaimet selviävät yleensä pienistä vaurioista, mutta niiden kunto ja kasvu heikkenevät ja toipumiseen menee aikaa. Hienojakoisilla mailla rouste nostaa syksyllä istutetut taimet, minkä vuoksi niillä ei suositella syysistutusta.\nMuokkaus nostaa maan lämpötilaa, mikä nopeuttaa mättään alla olevan humuksen hajotusta sekä juurten kasvua. Taimet istutetaan sellaiseen syvyyteen, että juuripaakku yltää mättään pohjaan jääneeseen humukseen. Taimen juuret levittäytyvät nopeasti ja laajalti mättään alla muutamassa vuodessa hajoavaan humuskerrokseen. Roustevaurioiden riski pienenee merkittävästi, jos taimi istutetaan riittävän syvälle. Mättään alla maa ei toistuvasti jäädy ja sula, ja juuriston nopean levittäytymisen ansiosta taimi on hyvin ankkuroitu maahan jo yhden kesän jälkeen.\nKuuselle sopivin istutustiheys on noin 1 800 tainta hehtaarilla, mutta se voi olla 200 tainta suurempi tai pienempi. Viljavuudeltaan huonommilla tai erityisen kivisillä mailla istutustiheys voi jäädä vaihteluvälin alalaidalle. Lehtomaisilla kasvupaikoilla ja tavoiteltaessa korkeampaa puuntuotosta voi istutustiheytenä käyttää 2 000 tainta hehtaarilla. Jos tavoitellaan puuston nopeaa järeytymistä voimakkailla harvennuksilla ja puustoa harvana kasvattaen, istutustiheydeksi riittää 1 600 tainta hehtaarilla.\nElpymiskykyistä alikasvosta voidaan jossakin määrin hyödyntää sen kasvatukseen sopivilla kohteilla. Jotta alikasvoskuusia olisi järkevää kasvattaa, niiden täytyy muodostaa taimikon osia, jotka ovat selvästi rajautuvia, täystiheitä ja vähintään muutaman aarin kokoisia. Alikasvoskuuset ovat todennäköisesti elpymiskykyisiä, jos niiden viimeisimmät vuosikasvaimet ovat pituudeltaan vähintään 10 cm.\nVerhopuusto suojaa hallalta\nHalla on yleinen turvemailla ja se voi vaurioittaa kuusentaimia. Kuusen suojaksi voidaan antaa kasvaa verhopuustoa, jolla olisi hyvä olla vähintään 2–3 metrin pituusero kuusen taimiin. Verhopuusto poistetaan tai väljennetään voimakkaasti, kun kuusentaimien latvat ovat ylittäneet hallarajan. Verhopuuston kasvattaminen istutuskuusikossa tuo ylimääräisiä kustannuksia. Lisäksi kuusenlatvat piiskaantuvat, jos verhopuustoa ei poisteta tai harvenneta riittävän ajoissa.\nKuusen luontainen uudistaminen\nKuusen luontainen uudistaminen onnistuu todennäköisimmin, jos maaperä on taimettumisherkkä. Kasvatusmetsän alle syntyneet kuusen pikkutaimet ovat osoitus maan taimettumiskyvystä. Kosteissa ja koivua sekapuuna kasvavissa korpijuotteissa sekä soistuneissa kangasmaan painanteissa lähtökohdat luontaiselle uudistamiselle ovat otollisimmillaan.\nKuusen siementuotanto vaihtelee voimakkaasti, ja hyviä siemenvuosia on harvoin. Erityisen hyviä siemenvuosia kuusella on noin 10– 12 vuoden välein. Siemensato pienenee voimakkaasti, ja siementen itävyys heikkenee pohjoiseen päin mentäessä hyvinäkin siemenvuosina. Kaistalehakkuut ja mahdolliset valmistelevat väljennyshakkuut olisi kyettävä sen vuoksi ajoittamaan hyvään siemenvuoteen. Metsäntutkimuslaitos ennustaa vuosittain metsäpuiden siemensatoa, mikä merkittävästi auttaa ajoittamaan hakkuut oikein ja lisää onnistumisen todennäköisyyttä.\nKuusen luontaisen uudistamisen vaihtoehdot voidaan jakaa kolmeen ryhmään:\nolemassa olevan kuusialikasvoksen vapauttaminen\nkuusikon uudistaminen hieskoivuvaiheen kautta\nkuusikon uudistaminen kaistale- tai suojuspuuhakkuulla.\nLuontaista uudistumista voi kasvatusvaiheen loppupuolella edistää väljennyshakkuulla. Sen jälkeen metsässä on 300–500 puuta hehtaarilla, ja puuston pohjapinta-ala on harvennusmallin alarajalla. Väljennettävässä puustossa tulee olla sekapuina merkittävästi koivuja ja mäntyjä. Luontaisen uudistusalan kuuset ovat terveitä, lahottomia, tuuhealatvaisia ja siemennyskykyisiä. Sekapuustona kasvavat lehtipuut ja männyt päästävät maanpintaan valoa, lisäksi lehtipuut antavat siihen emäksisempää kariketta, mikä parantaa maan taimettumiskykyä. Puhtaat kuusikot, etenkin vanhoina ja sammalpohjaisina, ovat hyvin varjoisia. Maaperä on viileä ja happaman kangashumuksen peitossa. Niissä oloissa tasainen taimettuminen on liki mahdotonta.\nKaistalehakkuussa kuusen uudistaminen perustuu reunametsän siemennykseen. Kaistalehakkuu soveltuu parhaiten pienille uudistusaloille ja korpinotkoihin.\nUudistettava alue voi ulottua enintään 25 metrin päähän siementävästä reunametsästä. Uudistusalalla on soistuneita kankaita ja turvemaita lukuun ottamatta hyvä tehdä maata paljastava maanmuokkaus taimettumisen edistämiseksi, ellei alueella ole jo riittävästi hakkuussa säilyneitä taimia.\nKaistale tulee mieluiten avata itä-länsisuuntaisesti, ja aloittaa uudistaminen pohjoisesta. Näin reunametsä varjostaa uudistusalaa, mikä vähentää heinittymistä ja tasoittaa uudistusalan pienilmastoa. Kaistaleen reunaa voi väljentää.\nSuojuspuuhakkuuseen varaudutaan jo viimeisessä harvennuksessa, joka tehdään väljennyshakkuuna. Kun taimettumisen merkit ovat selvästi nähtävissä, puusto hakataan suojuspuuasentoon. Suojuspuustoon jätetään 100–300 elinvoimaista puuta hehtaarille. Onnistuneen suojuspuuhakkuun jäljiltä merkittävä osa puustosta on koivuja tai mäntyjä. Mänty ja koivu kestävät tuulta kuusta paremmin ja aiheuttavat taimille vähemmän vaurioita, kun suojuspuusto aikanaan poistetaan.\nSuojuspuualoja ei muokata, jottei vaurioiteta kuusen pinnallista juuristoa. Taimien annetaan varttua suojuspuuston alla, kunnes ne eivät ole enää vaarassa tukehtua rehevöityvään pintakasvillisuuteen. Kun taimet ovat 0,5–2 metrin pituisia, on aika poistaa ylispuut. Jos riittävää taimiainesta ei ole syntynyt jo väljennyshakkuun jälkeen, on perusteltua vaihtaa uudistusmenetelmäksi avohakkuu ja istutus.\nSuojuspuusto estää varjostuksellaan runsaan heinittymisen ja vesoittumisen. Suojuspuusto tasaa lämpötilavaihtelua ja suojaa kuusentaimet sekä auringon paahteelta että hallalta. Kuusi on altis tuulituhoille. Tämä tulee ottaa huomioon väljennys- ja suojuspuuhakkuita suunniteltaessa.\nKuusen uudistaminen ankarassa ilmastossa (<700 d.d.)\nKuusi on suositeltavinta uudistaa istuttamalla. Kuusen luontainen uudistaminen on harvoin toistuvien hyvien siemenvuosien vuoksi epävarmaa ja hidasta, ja sitä vaikeuttaa paksu kangashumus. Maa muokataan kohoumia tuottavilla menetelmillä, joko mätästyksellä tai säätöaurauksella.\nOlemassa olevat taimet ja taimiryhmät, kuten kuusialikasvos koivun tai männyn alla, käytetään hyväksi metsän uudistamisessa. Ilmaston kosteus ja kylmyys edellyttävät sekä männyn että kuusen viljelyssä maanmuokkausta, joka parantaa maan lämpö- ja kosteusoloja. Maanmuokkauksessa on kuitenkin vältettävä tarpeettoman voimakkaita menetelmiä. Uudistamistuloksessa voidaan tyytyä jonkin verran pienempään taimimäärään ja suurempaan sekapuiden osuuteen kuin lämpöoloiltaan suotuisammilla seuduilla.\nRauduskoivu menestyy lehdoissa ja lehtomaisilla kankailla sekä tuoreilla moreenimailla, joilla vesitalous on kunnossa. Näillä kasvupaikoilla se kasvaa järeäksi tukkipuuksi. Rauduskoivu ei menesty tiiviillä, hienojakoisilla tai soistuneilla kivennäismailla eikä turvemailla. Korkealaatuisen koivutukin kasvattaminen onnistuu parhaiten sekapuuna kuusen kanssa.\nKUVA: © Jari Kurvinen\nRauduskoivu on valoa vaativa puu ja se kasvaa parhaiten lehdoissa ja lehtomaisilla kankailla sekä tuoreilla moreenimailla, joilla vesitalous on kunnossa. Näillä kasvupaikoilla se kehittyy parhaiten järeäksi tukkipuuksi. Korkealaatuisen koivutukin kasvattaminen onnistuu parhaiten sekapuuna kuusikossa.\nKuusi-koivusekametsässä koivut eivät ole yhtä oksaisia kuin puhtaassa koivikossa. Myös koivun puuaineen laadun kannalta kasvatus sekapuuna on hyödyllistä, sillä ruskotäpläkärpäsen aiheuttamat vioitukset ovat kuusi-koivusekametsissä yleensä vähäisempiä kuin puhtaissa koivikoissa. Rauduskoivusta saa parhaat puunmyyntitulot kasvattamalla hyvälaatuista, pienioksaista tai oksatonta, tukkipuuta. Erityisen arvokkaita ovat järeät ja huippulaatuiset tyvitukit.\nRauduskoivun uudistamismenetelmät Etelä-Suomessa. Selite: vihreä = suositellaan, keltainen = suositellaan varauksin, P = maanpintaa paljastava maanmuokkaus, K = kohoumia muodostava maanmuokkaus , 4= epäonnistumisen riskit ovat suuremmat kuin istutuksessa\nRauduskoivu uudistetaan yleensä istuttamalla. Rauduskoivun jalostus on kotimaisista puulajeista pisimmällä. Sen parhaiden jalostettujen siemenviljelysalkuperien puuntuotos on noin kolmanneksen suurempi ja tekninen laatu merkittävästi parempi kuin luontaisilla koivuilla.\nUudistusalan raivaus on syytä tehdä huolellisesti niin, ettei sinne jää koivutaimia varjostavaa alikasvospuustoa. Maa muokataan laikkumätästyksellä tai laikutuksella lehtoja lukuun ottamatta. Suositeltava istutustiheys on 1 600 tainta hehtaarille.\nKoivu istutetaan keväällä kotimaisista puulajeista ensimmäisenä, mahdollisuuksien mukaan ennen kuin ne ehtivät ison lehden vaiheeseen. Taimet tarvitsevat runsaasti kosteutta, ja juurten kasvulle lämmin maaperä on otollisin. Muokatun maan on sen vuoksi syytä antaa lämmetä keväällä sen verran, että istutushetkellä routaa ei ole ainakaan maan pintaosissa. Taimitarhoilta voi saada myös erityisesti keskikesän istutusta varten tuotettuja koivuntaimia. Juhannuksesta heinäkuun puoliväliin tehdyistä koivun istutuksista on saatu hyviä tuloksia. Täyden lehden aikaan tehtävä kesäistutus vaatii erityisen huolellista taimihuoltoa ja runsasta kastelua. Syysistutukset eivät koivulle sovellu.\nMyyrätuhoille alttiilla alueilla uudistushakkuu ja sitä välittömästi seuraava viljely pyritään ajoittamaan myyrähuipun jälkeiseen vuoteen tai tuhot estetään riittävillä taimisuojilla. Hirvien talvilaidunalueilla koivun istutusta ei suositella suuren tuhoriskin vuoksi.\nKoivun kylvö on istutusta edullisempi, mutta epävarmempi tapa uudistaa rauduskoivua viljellen. Se sopii kohteille, joilla on pienehkö hirvituhon riski. Tiheä kylvötaimikko kestää hirvien laidunnusta paremmin kuin harva istutustaimikko. Kylvö onnistuu todennäköisimmin tuoreilla keskikarkeilla rinnemailla, mutta se ei sovi lainkaan hienojakoisille maille, joilla pintarouste nostaa sirkkataimia maasta. Uudistusala muokataan kylvöä varten reilusti maanpintaa paljastavalla muokkausmenetelmällä, joko tiheällä äestyksellä tai laikutuksella. Koivun kylvö onnistuu parhaiten, jos se tehdään heti lumen sulamisen loppuvaiheessa vapun tienoilla tai myöhäissyksyllä juuri ennen lumen tuloa. Etuna luontaiseen uudistamiseen verrattuna on mahdollisuus käyttää jalostettua siementä.\nRauduskoivun luontainen uudistaminen\nRauduskoivu voidaan uudistaa myös luontaisesti keskikarkeilla rinnemailla. Koivut tuottavat siementä käytännössä lähes joka vuosi. Usein siemensato on suuri, ja itäviä siemeniä on havupuihin verrattuna moninkertaisesti. Siemen varisee heinä–elokuun vaiheesta alkaen. Siemenet ovat kevyitä ja lentävät tuulen mukana pitkälle, mutta vain hyvin pieni osa niistä itää saati selviää sirkkataimivaiheen yli. Siemenpuiksi jätetään korkeintaan 10–20 hyvälaatuista rauduskoivua hehtaarille. Siemenpuita on edullisinta jättää erityisesti metsikön reunoille ja muihin sellaisiin maastonkohtiin, joista ne on aikanaan helppo korjata pois. Alle hehtaarin uudistusaloilla siemenpuita ei tarvita lainkaan, jos reunametsissä on siementäviä rauduskoivuja. Uudistumista haittaava puusto raivataan ja uudistusala muokataan kuten kylvökohteilla.\nHieskoivu sietää märkiä ja vähähappisia olosuhteita ja menestyy siksi myös soistuneilla kivennäismailla ja turvemailla. Hieskoivun kasvatukseen sopivat mustikkaturvekankaat ja sitä viljavammat turvemaiden kasvupaikat. Hieskoivu menestyy myös paksuturpeisilla puolukka- ja mustikkaturvekankailla, jos niiden ravinnetaloudesta huolehditaan.\nVasemmalla hieskoivun lehti - oikealla vertailun vuoksi rauduskoivun. Kuva: © Erkki Oksanen.\nHieskoivu menestyy hyvin soistuneilla kivennäismailla ja turvemailla. Sen kasvu hidastuu varsin nuorella iällä. Hieskoivun järeytyminen tukkipuuksi on selvästi rauduskoivua hitaampaa eikä järeytymistä edesauta kasvutilan lisääminen kuten rauduskoivulla. Hieskoivun kasvatuksessa joudutaan tavallisesti tyytymään pääosin kuitupuun tuotantoon puulajin hitaamman kasvun ja laatuvikojen takia, joita ovat mutkaisuus, haaraisuus sekä paksut ja lahot oksat. Kangasmailla hieskoivusta saatava taloudellinen tuotto on rauduskoivua pienempi.\nHieskoivun kasvatukseen sopivat mustikkaturvekankaat ja sitä viljavammat turvemaiden kasvupaikat, mutta sen taloudellinen tuotto on vähäisempi kuin kuusella. Hieskoivun kasvatukseen sopivat myös runsastyppiset puolukkaturvekankaat, jotka ovat peräisin nevoista tai nevaisista rämeistä jos niiden ravinnetalous on tasapainossa, mutta sen taloudellinen tuotto on pienempi kuin havupuilla. Kivennäismailla hieskoivua on taloudellisesti perusteltua kasvattaa vain soistuneissa kohdissa. Havupuuston täydentäjänä hieskoivu lisää luonnon monimuotoisuutta.\nHieskoivun luontainen uudistaminen\nHieskoivu uudistuu hyvin herkästi useimmille kasvupaikoille sekä siemenistä että kantovesoista. Heikon taloudellisen tuoton takia hieskoivua ei yleensä aktiivisesti uudisteta. Kasvupaikoilla, jotka ovat työläitä tai kalliita uudistaa muille puulajeille, siemensyntyinen hieskoivu on varteenotettava vaihtoehto. Hieskoivun alle syntyy usein kuusialikasvosta, jolle voidaan tehdä kasvutilaa lehtipuuverhopuuston harvennuksilla.\nVesasyntyisten koivujen tekninen laatu on heikko. Ne ovat yleensä lahoja, ja alkuvuosien voimakkaan kasvuvaiheen jälkeen vesojen kasvu taantuu nopeasti. Hieskoivulle tyypillisiä laatuvikoja ovat mutkaisuus, haaraisuus ja paksut sekä lahot oksat. Myös siemensyntyisen hieskoivun kasvu hidastuu varsin nuorella iällä, ja siitä saadaan selvästi rauduskoivua vähemmän tukkipuuta. Kasvatuksessa joudutaan tavallisesti tyytymään pääosin kuitupuuhun myös laatuvikojen vuoksi. Viljavilla turvemailla hieskoivikon kasvatus lyhyellä kiertoajalla kuitu- ja energiapuuksi voi olla kilpailukykyinen vaihtoehto, koska sen voi uudistaa siellä luontaisesti ja se kasvaa nuorella iällä nopeasti.\nHaavan uudistaminen ja kasvatus\nHaavan parhaita kasvupaikkoja ovat lehtomaiset ja sitä ravinteikkaammat multavat rinteet. Haavikko uudistuu lähes aina luontaisesti juurivesoista, jotka haavalle parhaiten soveltuvilla kasvupaikoilla muodostavat kasvatuskelpoisen taimikon. Haapaa on hyvä suosia myös sekapuuna, koska järeät haavat ovat luonnonhoidollisesti erityisen arvokkaita.\nKuva: © Erkki Oksanen.\nHybridihaapa on metsähaavan ja pohjoisamerikkalaisen haavan risteytys. Se on vaihtoehtona uudistettaessa parhaiden kasvupaikkojen metsiköitä ja metsitettäessä haavalle sopivia peltoja. Hybridihaapa tuottaa melkein kaksi kertaa enemmän puuta kuin tavallinen. Hybridihaavikko perustetaan istuttamalla.\nHybridihaavan istutustiheys on harva, 1 200–1 600 tainta hehtaarilla. Haavikkoa ei harvenneta kuitupuun kasvatuksessa, vaan koko puusto hakataan kerralla jo 15–25 -vuotiaana. Uudistushakkuun jälkeen juurivesoista muodostuu uusi kasvatettava puusto. Hybridihaavan kasvatuksessa tavoitellaan metsikön perustamisen jälkeen kahta peräkkäistä vesoista syntyvää puusukupolvea.\nVesasyntyisen haapataimikon annetaan kasvaa muutaman vuoden ajan harventamatta, jotta parhaiten kasvavat yksilöt erottuvat joukosta. Vesataimia on yleensä paljon, joten niitä ei tarvitse suojata tuhoeläimiä vastaan.\nKun tuhoriskit ovat pienentyneet ja parhaiten kasvavat yksilöt erottuvat selvästi, vesataimikko harvennetaan yhdessä tai kahdessa vaiheessa tiheyteen 1 200–1 600 tainta hehtaarilla. Kun kasvatetaan kuitupuuta, puustoa ei tämän jälkeen enää harvenneta.\nJos tavoitteena on kasvattaa laatutukkia, tulee vesataimikko harventaa tiheyteen 1 800–2 000 tainta hehtaarilla. Tukkipuun kasvatuksessa metsikkö harvennetaan 1–3 kertaa harvennusten voimakkuudesta riippuen.\nVesasyntyisten haapojen riski saada laho juuriston kautta on suuri karuilla kasvupaikoilla ja emopuiden vanhetessa.\nHaavan uhkana hirvieläimet ja myyrät\nHaapa on hirvieläinten suosituimpia ravintokasveja. Siksi haavan kasvatusalueet kannattaa valita asutuksen tai vilkkaasti liikennöityjen teiden läheisyydestä. Kemialliset karkotteet eivät ole olleet kovin tehokkaita, mutta mekaanisista suojista on saatu lupaavia tuloksia. Aidat pitävät hirvet loitolla, mutta ovat varsin kalliita. Myös myyrät ovat riski haavantaimille. Myyrätuhojen torjunnassa saavutetaan paras tulos, kun yhdistetään maanmuokkaus, heinäntorjunta ja taimisuojien käyttö.\nLehtikuusen uudistaminen ja kasvatus\nSiperianlehtikuusi menestyy koko maassa tunturialuetta lukuun ottamatta. Siperianlehtikuusen viljely soveltuu parhaiten runsasravinteisille kasvupaikoille, joiden vesitalous on kunnossa. Loivat rinnemaat ovat parhaita lehtikuusen kasvupaikkoja. Lehtikuusi ei menesty savi- eikä turvemailla eikä se sovi käytettäväksi juurikäävän vaivaamilla aloilla.\nLehtikuusi tavallisen kuusen vaihtoehtona\nLehtikuusi tuottaa puuta parhailla kasvupaikoilla saman verran kuin istutuskuusikot tai jopa enemmän.\nSuositeltava istutustiheys on 1 300 tainta hehtaarille. Istutus tehdään keväällä ennen neulasten puhkeamista. Lehtikuusi vaatii runsaasti valoa, ja siksi sitä kasvatetaan väljemmässä kuin mäntyä tai kuusta.\nHarvennuksilla huolehditaan latvuston elinvoimaisuudesta. Puiden hyvän laadun kehittyminen edellyttää lisäksi pystykarsintaa. Ensiharvennus tehdään nopeakasvuisimmissa lehtikuusikoissa noin 20 vuoden iässä, jolloin metsikköön jätetään 600–1 000 puuta hehtaarille. Puiden varttuessa 400–700 puuta hehtaarilla on sopiva kasvatustiheys.\nUudistamisvaiheessa lehtikuusia on 200–300 puuta hehtaarilla. Lehtikuusikko on järeytensä perusteella uudistettavissa Etelä-Suomessa 60–80-vuotiaana. Lehtikuusi jatkaa viljavilla kasvupaikoilla järeytymistään ja arvokasvuaan pitempään kuin mänty ja kuusi. Kiertoaikaa voidaan jatkaa jopa 120–150 vuoteen, jolloin lehtikuusia on enää 100–150 puuta hehtaarilla.\nTervalepän uudistaminen ja kasvatus\nTervaleppää suositellaan kasvatettavaksi varsinkin rantametsissä, joiden kosteilla ja runsasravinteisilla tulvamailla se menestyy hyvin ja uudistuu luontaisesti siemenistä tai juuri- ja kantovesoista. Sopivin tervalepän istutusalue on kostea, multava lehtomaa. Tervaleppä menestyy myös viljavalla turvemaalla.\nSuositeltava istutustiheys on 1 600–2 000 tainta hehtaarille.\nTervalepikköä ei tarvitse käsitellä ennen 10 metrin valtapituutta, jos taimikon tiheys on alle 2 500 kappaletta hehtaarilla. Ensiharvennus voi olla melko voimakas, jopa puolet runkoluvusta. Myöhemmät harvennukset ovat ensiharvennusta lievempiä vesioksien muodostumisriskin vuoksi. Vesioksia syntyy puun runkoon levossa olevista silmuista valon vaikutuksesta. Latvuksen pituuden tulisi olla jatkuvasti noin puolet puun koko pituudesta. Tervalepikössä uudistushakkuu tehdään noin 70 vuoden iässä.\nTammen uudistaminen ja kasvatus\nTammen kasvatukseen taloudellisesti soveltuvia kasvupaikkoja on maan eteläisimmässä osassa melko runsaasti. Tammi uudistuu ja kasvaa myös karuilla kasvupaikoilla, mutta näillä se kasvaa hitaasti eikä tuota arvopuuta. Tammen hyvä kasvu ja puun laatu edellyttävät ravinteikasta ja vähintään metrin syvyistä maakerrosta.\nKasvupaikkaan kiinnitettävä huomiota\nLehtojen lisäksi lehtomaiset kankaat soveltuvat tammen kasvatukselle. Multaiset hienojakoiset moreenit ja savet ovat tammelle parhaita maapohjia. Tammi menestyy myös tiiviillä savimaalla. Kosteat maat ja turvemaat eivät sovellu tammelle. Tammi on hallanarka puulaji, joten sitä ei tule istuttaa alaville maille. Tammi tulisi nuorena kasvattaa tiheässä, jotta se muodostaisi suoria runkoja. Valopuuna taimien latvat eivät kuitenkaan saisi varjostua.\nEdullisimmin riittävä kasvatustiheys saadaan istuttamalla tammet noin kymmenen metrin välein taimiryhmiin. Kuhunkin ryhmään istutetaan 5–6 tammen tainta, yhteensä noin 500–600 tainta hehtaarille. Tammea voi viljellä myös istuttamalla tammirivien väliin muutama rivi toista puulajia. Rauduskoivu, tervaleppä ja kuusi ovat sekapuuksi hyviä vaihtoehtoja, jotka antavat aikanaan harvennustuloja. Taimikkoa hoidetaan toistuvin harvennuksin.\nTammen runko-osa pidetään varjossa ja latvukset valossa, jotta vesioksia muodostuisi vähemmän. Oksattoman tyvitukin saanto edellyttää nuorten puiden alaoksien leikkaamista sekä myöhemmin puiden pystykarsintaa.\nHarvennukset ovat lieviä ja toistuvat usein. Puiden elävän oksiston osuus ei saa supistua alle puoleen puun pituudesta. Tammimetsikön hoidossa on tärkeää valita riittävän ajoissa 50–100 laadukkainta tammea hehtaaria kohti. Metsänhoitotoimet harvennushakkuineen tehdään niiden hyväksi. Raivaamatta jätetään kaikki puut ja pensaat, jotka eivät uhkaa parhaiden tammien latvusten kasvua. Järeän tammipuun tuottaminen vaatii noin sata vuotta, mutta jo 50-vuotiaista hoidetuista tammimetsiköistä voidaan saada hyvälaatuista tukkipuuta.\nSaarnen uudistaminen ja kasvatus\nSaarni menestyy vain Etelä-Suomen parhaissa, kalkkipitoisissa lehdoissa. Se suosii kosteita kasvupaikkoja, joissa on liikkuvaa pohjavettä juurten ulottuvilla. Kasvatuspaikan valinnassa on otettava huomioon saarnen hallanarkuus. Saarnea ei tarvitse laadukkaan tukkipuun tuottamiseksi kasvattaa yhtä tiheässä kuin tammea, jalavia tai lehmusta.\nSaarni sietää nuorena varjoa ja sen voi hyvin istuttaa leppä- tai koivuverhopuuston alle. Istutustiheys on 500–700 tainta hehtaarille edellyttäen, että muut puulajit täydentävät taimikkoa tavoiteltavaan kasvatustiheyteen. Avoimelle alueelle istutetaan hehtaarille 400–700 saarnea ja lisäksi tervaleppää. Taimikon tiheydeksi riittää 2 500–3 000 tainta hehtaarille. Parhaat lepät ja saarnet kasvatetaan tukkipuiksi.\nVarttuneena saarni tarvitsee paljon valoa ja elävän latvuksen osuus rungon pituudesta ei saisi laskea alle puoleen. Latvuksen supistuessa saarni muodostaa tummaa ydinpuuta, joka laskee puun arvoa. Saarni ei herkästi haaroitu ja saarnimetsikköä voidaan harventaa voimakkaasti. Noin kymmenen metrin valtapituudessa merkataan valiopuut, joita suositaan harvennuksissa. Kasvatuksen loppuvaiheessa on jäljellä 150–200 puuta hehtaarilla. Saarni lienee hakkuukypsä 60–80 vuoden ikäisenä. Saarnea voi vioittaa saarnensurma, joka on lyhyessä ajassa levinnyt suurimpaan osaan Euroopan saarnimetsistä ja sitä on tavattu myös Suomessa. Saarnensurma muodostaa tällä hetkellä merkittävän riskin saarnen kasvatukselle.\nJalavan uudistaminen ja kasvatus\nJalavat viihtyvät tuoreella, multavalla, kalkkipitoisella lehtomaalla, joka pysyy kosteana liikkuvan pohjaveden vuoksi. Sekä vuori- että kynäjalava on luokiteltu vaarantuneiksi lajeiksi ja niiden luontaiset esiintymät on rauhoitettu. Vuorijalava kasvaa lehtoniityillä ja -rotkoissa sekä rehevillä kallionalustoilla. Kynäjalavaa tavataan vesistöjen läheisyydessä.\nJalavien laadun kehitys hyötyy puiden välisestä kilpailusta taimivaiheessa. Taimia tulisi istuttaa vähintään 2 000 kappaletta hehtaaria kohden. Jalava sietää jonkin verran varjoa, ja rauduskoivua voidaan istuttaa sekapuiksi. Koska jalava on herkästi haaroittuva puulaji, sitä tulisi kasvattaa nuoruusvaiheessa tiheänä.\nJalavilla esiintyy Euroopassa tuhoisaa hollanninjalavatautia. Tautia levittäviä kuoriaisia ei ole ainakaan toistaiseksi tavattu Suomessa, mutta mahdollinen ilmaston lämpeneminen saattaa levittää niitä myös Suomeen.\nMetsälehmuksen uudistaminen ja kasvatus\nMetsälehmus tuottaa laatupuuta vain parhaissa lehdoissa ja viljavilla, myös savea sisältävillä peltomailla. Se ei menesty tiiviillä savimailla. Järeät lehmukset sietävät valomäärää voimakkaasti lisääviä uudistushakkuita. Lehmus lisääntyy pääasiassa vesoista, ja sitä voi myös istuttaa. Lehmus on hyvin varjoa sietävä puulaji. Sillä on samat kasvupaikkavaatimukset kuin tammella, ja sitä voisi kasvattaa runkoja varjostavana sekapuuna tammimetsässä.\nNuorta metsikköä on kasvatettava tiheässä, kun tavoitteena on tuottaa hyvälaatuista tukkipuuta. Edullisimmin riittävä kasvatustiheys saadaan istuttamalla lehmukset noin kymmenen metrin välein taimiryhmiin. Kuhunkin ryhmään istutetaan 5–6 lehmuksen tainta, yhteensä noin 500–600 tainta hehtaarille.\nNuorta metsikköä on kasvatettava tiheässä, kun tavoitteena on tuottaa hyvälaatuista tukkipuuta. Tiheydessä voidaan noudattaa samaa suositusta kuin tammella. Myöhemmät harvennukset ovat lieviä, mutta usein toistuvia, sillä lehmuksella on taipumus tehdä vesioksia. Uudistaminen on sopivaa 80–90 vuoden ikäisenä.\nVaahteran uudistaminen ja kasvatus\nVaahtera tarvitsee hyvin kasvaakseen runsasravinteisen, tasaisen kostean, hienojakoisen maan. Se uudistuu helposti muun puuston alla tiheässäkin metsässä. Vaahteran kantovesoja ei pidä kasvattaa niiden lahoalttiuden vuoksi. Vaahterametsien kasvatukseen ei ole taloudellisia perusteita.\nHaapojen turvaaminen säästöpuiden jättämisessä\nSäästöpuiksi on suositeltavaa valita monimuotoisuuden kannalta tärkeitä puita. Erityisen tärkeitä uhanalaisille ja harvinaistuneille eliölajeille ovat vanhat elävät haavat ja järeät haapalahopuut.\nHaapa metsäluonnon monimuotoisuuden avainlajina\nKaikki luontaiset puulajimme ovat luonnon monimuotoisuuden turvaamiselle keskeisiä lajeja, joihin on sitoutunut omanlaisensa eliöyhteisö. Esimerkiksi haapaan liittyy ainakin kaksi ekologista erityispiirrettä, jotka vaikuttavat siihen, miksi haapa on niin monelle uhanalaiselle eliölajille tärkeä puulaji:\nHaavan kuoren rakenne ja emäksisyys. Etenkin vanhoilla puuyksilöillä kuori on voimakkaan uurteinen. Rungon pintaa valuva vesi on emäksistä, mikä on poikkeava ominaisuus muihin metsäpuihimme verrattuna.\nHaavankäävän tapa lahottaa haavan sydänpuuta samalla kun runko jatkaa vielä kasvuaan. Haavat onttoutuvat ja yksi puu toimii hieman jalojen lehtipuiden tapaan pitkäaikaisena resurssina lahopuueliöille ja kolopesijöille\nHaavalla elävää lajistoa\nHaavasta riippuvaisia lajeja on useimmissa eliöryhmissä, etenkin sienissä, jäkälissä ja hyönteisissä. Vanhat haavat ovat useimpien kolopesijöiden, muun muassa tikkojen ja liito-oravan, tärkeimpiä pesäpuita. Uhanalaisille ja harvinaistuneille eliölajeille erityisen tärkeitä ovat vanhat elävät haavat ja järeät haapalahopuut. Myös nuorilla haavoilla esiintyy niille erikoistunutta lajistoa, esimerkiksi jäkäliä, jotka ovat harvinaisia muilla metsäpuillamme. Nuorten haapojen lajisto ei kuitenkaan ole siinä määrin taantunut kuin vanhojen haapapuiden ja haapalahopuiden lajisto.\nElävien haapojen rungoilla ja oksilla kasvava epifyyttijäkälä- ja -sammallajisto on hyvin erikoinen verrattuna muihin metsäpuihimme. Yksinomaan tai pääasiassa haavalla kasvaa viisi erittäin uhanalaista tai vaarantunutta jäkälälajia: pohjanhyytelöjäkälä, täplähyytelöjäkälä, lännenhyytelöjäkälä, lännenmunuaisjäkälä ja haavansojokka. Pienilmaston muutoksille herkät, puiden rungoilla elävät sammalet, haapariippusammal tai jäkälät (esim. raidankeuhkojäkälä), eivät menesty avointen alueiden läheisyydessä. Kosteilla haavanrungoilla ja karikkeessa viihtyvät myös nilviäiset, esimerkiksi uhanalainen sulkukotilo, joka elää jättiläishaapojen tyvillä. Karikkeessa haapojen alla elää myös koko joukko muita kotiloita ja kuorietanoita.\nElävillä ja kuolleilla haavoilla elää useita erikoistuneita lahottajasieniä. Haavan yleisin lahottajasieni on haavankääpä, joka esiintyy useimmissa varttuneissa haavoissa. Vanhojen elävien haapojen taantuneita lajeja ovat uhanalainen haavanpökkelökääpä ja haavanarinakääpä. Haavan maapuilla esiintyvät mm. uhanalaiset harjasorakas, haaparaspi, poimukääpä ja mesipillikääpä. Haavalla elää myös monia erikoistuneita piensienilajeja, mutta ne ovat vielä varsin huonosti tunnettuja.\nPääasiassa lahoavalla haavalla elää kymmenen erittäin uhanalaista lahopuukovakuoriaista. Esimerkiksi punahärö ja lattatylppö, jotka elävät äskettäin kuolleiden kookkaiden haapojen kuoren alla, esiintyvät tiettävästi vain muutamissa paikoissa Suomessa. Monet maastamme hävinneet tai taantuneet haavan kovakuoriaislajit esiintyvät yhä Venäjän Karjalassa. Haavalla esiintyy kovakuoriaisten lisäksi myös muita uhanalaisia hyönteislajeja, kuten suomenpuukärpänen ja haavantuhooja.\nHaavalla elää 13 sarvijäärälajia, joista peräti 5 on sille erikoistuneita. Kaunis ja harvinainen monipistehaapsanen elää äskettäin kuolleissa, järeissä haavoissa. Hakkuualueiden säästöpuuhaapoja suosivia lajeja ovat mm. haapajäärä, haapakatkiainen, monipistehaapsanen sekä kelohaavoilla ja –koivuilla elävä hapsijäärä.\nAlueilla, joilla suojelukohteissa tiedetään elävän arvokasta haapaan sitoutunutta lajistoa, on löydetty paljon uhanalaiseksi luokiteltuja kääpiä ja kovakuoriaisia myös talousmetsien haavoilta. Jotkut lajit suosivat varjoa, toiset avoimuutta ja suurimmalle osalle valo-olosuhteilla ei näyttäisi olevan merkitystä. Kääpien osalta lajistoa on tavattu eniten melko pitkälle lahonneissa järeissä rungossa. Tutkimus on todentanut talousmetsien säästöpuuhaapojen potentiaalin uhanalaisen lajiston elinpaikkoina. Eräät lajit, kuten monipistehaapsanen ja haapajäärä, ovat jo runsastuneet todennäköisesti talousmetsiin säästöpuiksi jätettyjen haapojen ansiosta.\nMetsien käsittely korkeilla alueilla, lakimetsissä ja suojametsissä\nLuonnonolot ja metsänkasvatuksen edellytykset ovat Pohjois-Suomen eri osissa hyvin erilaiset. Etelä-pohjois-suuntainen sijainti ja korkeus merenpinnan tasosta vaikuttavat merkittävästi ilmastoon. Pohjoisin osa Lapista on kylmää ja vähätuottoista suojametsäaluetta, jossa metsiä on käsiteltävä erityisen varovaisesti. Myös korkeat alueet, joita esiintyy Lapissa, Koillismaalla ja Kainuun vaarajaksolla, edellyttävät erityistoimia metsänhoidossa.\nKorkeiden alueiden metsät ja lakimetsät\nKorkeusasema, eli kasvupaikan korkeus merenpinnasta, vaikeuttaa metsänkasvatusta Pohjois-Suomessa. Pohjoiseen siirryttäessä puuston kasvu hidastuu, luontaisen uudistumisen edellytykset heikkenevät ja uudistaminen muuttuu epävarmemmaksi. Pohjoisessa hyvät männyn siemenvuodet toistuvat 5–15 vuoden välein ja kuusen 10–20 vuoden välein, metsänrajalla vain muutaman kerran vuosisadassa. Ongelmia aiheuttavat varsinkin tykkylumi, paksukunttaisuus ja siementen heikko tuleentuminen. Korkeilla alueilla uudistamiseen tulee kiinnittää erityistä huomiota suojametsien tapaan.\nYksittäisillä vaaroilla on korkeiden metsäalueiden raja alempana kuin vaaraseuduilla. Pohjois-Pohjanmaalla metsänhoidolliset ongelmat alkavat jo alle 200 metrin korkeudella. Kainuussa raja on noin 250 metriä ja Lapissa 200–280 metriä. Metsänhoidon suunnittelussa on korkeusaseman lisäksi syytä kiinnittää huomiota rinteen ilmansuuntaan ja maaperätekijöihin sekä lumituhojen jälkiin puustossa.\nTykkylumen vuoksi uudistamisessa tulisi tykyn riskialueilla suosia kuusta. Ilmasto-olosuhteiden muuttuessa uudentyyppiset kelit voivat lisätä tykkytuhojen määrää myös matalilla alueilla. Harvennusten viivästyminen lisää tykkytuhoriskiä, mistä syystä harvennukset tulee tehdä ajallaan.\nLakimetsiksi katsotaan metsät, joissa alueen korkeusasema ylittää Kainuussa 300 metriä, Koillismaalla 320–360 metriä sekä Lapissa Saariselän eteläpuolella 280–330 metriä ja sen pohjoispuolella 250–300 metriä. Mainitut korkeudet ovat viitteellisiä, joten puuston kasvatuskelpoisuus on syytä ottaa huomioon. Varsinaisten lakimetsien tunnuksia ovat erityisesti lumituhot ja iäkkään puuston lyhyys, valtapituus 100-vuotiaana alle 12 metriä.\nLakimetsissä metsänhoito muistuttaa monessa asiassa metsien käsittelyä suojametsävyöhykkeellä. Puuntuotantoa ei aina voida harjoittaa tavanomaisin metsätaloudellisin toimintaperiaattein, koska maisemallisilla tekijöillä on lakimetsien käsittelyssä tavanomaista suurempi merkitys.\nTuntureilla metsän rajavyöhyke hoidetaan varovaisesti. Kuva: © Anita Toivonen / Vastavalo.\nSuojametsäalue ja alle 700 d.d.:n alueet\nValtioneuvoston asetuksessa metsän kestävästä hoidosta ja käytöstä (1308/2013) pohjoisin osa Lappia on määritetty suojametsäalueeksi, jossa metsiä tulee metsänrajan alenemisen ehkäisemiseksi hoitaa ja käyttää erityistä varovaisuutta noudattaen. Suojametsäalueen muodostavat Enontekiön ja Utsjoen kunnat kokonaisuudessaan sekä Inarin, Kittilän, Kolarin, Muonion, Sallan, Savukosken ja Sodankylän kunnissa sijaitsevat alueet, joiden rajat on merkitty maastoon maanmittaustoimituksessa. Suojametsäalueiden metsänkäsittelyperiaatteita noudatetaan varsinaisten suojametsäalueiden lisäksi koko Ylä-Lapin alueella.\nSuojametsäalueella metsän viljelymenetelmistä ensisijainen on kylvö paikallista alkuperää olevalla siemenellä. Myös eri uudistamismenetelmien käyttäminen samanaikaisesti on suositeltavaa. Metsän uudistamisessa käytetään hyväksi kaikkien puulajien luontaisesti syntyneet taimet, taimiryhmät ja alikasvos.\nKuusi sietää tykkylumen painoa mäntyä paremmin. Kuva: © Erkki Oksanen.\nIlmastonmuutokseen sopeutumisen näkökulma metsänuudistamisessa\nIlmastonmuutokseen sopeutuminen voidaan ottaa huomioon uudistamisessa puulajivalikoimaa eli sekapuustoisuutta lisäämällä. Eritoten lehtipuiden määrän lisääminen vähentää esimerkiksi sieni- ja hyönteistuhoriskejä. Kuusen yksipuolinen viljely lisää tuhoriskejä varsinkin Etelä-Suomen karkeilla kasvupaikoilla ja muilla kuivuutta huonosti sietävillä kasvupaikoilla, joita voivat olla mm. savipohjaiset maat ja turvekankaat.\nIlmastonmuutos lisää kuivuustuhojen riskiä. Kuusi pintajuurisena kärsii eniten kuivuudesta, joten kuusen kasvattamista vältetään esimerkiksi karkeilla maalajeilla. Istuttaminen hyvään muokkausjälkeen riittävän syvälle parantaa taimien selviämistä kuivuusstressistä ja suojaa tukkimiehentäin tuhoilta. [Lähdeviite1][Lähdeviite18][Lähdeviite19][Lähdeviite20]\nMetsänviljelyssä tulee varmistaa siementen ja taimien ilmasto- ja kasvupaikkavaatimukset. Jalostetun viljelymateriaalin käyttö on suositeltavaa aina kun sitä on saatavilla. Oikea alkuperä turvaa onnistuneen viljelytuloksen.\nSaksa, T. (toim.) 2020. Ilmastonmuutos ja metsänhoito : Yhteenveto ilmastonmuutoksen vaikutuksista metsänhoitoon. Luonnonvara- ja biotalouden tutkimus 98/2020. Luonnonvarakeskus. Helsinki. 48 s.\nLuoranen, J., Saksa, T., Finér, L., Tamminen, P. 2007. Metsämaan muokkausopas. Gummerus Kirjapaino Oy. 75 s.\nGrossnickle, S. C. 2018. Seedling establishment on a forest restoration site – An ecophysiological perspective. Reforesta 6: 110–139.\nEgnell, G., Jurevics, A., Peichl, M. 2015. Negative effects of stem and stump harvest and deep soil cultivation on the soil carbon and nitrogen pools are mitigated by enhanced tree growth. Forest Ecology and Management 338: 57–67.\nÖrlander, G., Gemmel, P., Hunt, J. 1990. Site preparation: a Swedish overview. FRDA Report 105. Forestry Canada and B. C. Ministry of Forests. ISSN 0835-0752.\nJansson, G. ym. 2017. The genetic and economic gains from forest tree breeding programmes in Scandinavia and Finland, Scandinavian Journal of Forest Research, 32:4, 273-286.\nHaapanen, M. 2020. Performance of genetically improved Norway spruce in one-third rotation-aged progeny trials in southern Finland. Scand J For Res 35: 221-226.\nHaapanen, M. ym. 2016. Realized and projected gains in growth, quality and simulated yield of genetically improved Scots pine in southern Finland. Europ J For Res. 135(6):997–1009.\nLaine, T., Luoranen, J. & Ilvesniemi, H. (toim.) 2019. Metsämaan muokkaus: kirjallisuuskatsaus maanmuokkauksen vaikutuksista metsänuudistamiseen.\nMjöfors,K. Et al. 2017. Indications that site preparation increases forest ecosystem carbon stocks in the long term Scand. J. For. Res., 32 (2017), pp. 717-725\nJandl, R. et al. 2017. Byrne How strongly can forest management influence soil carbon sequestration? Geoderma, 137 (2007), pp. 253-268.\nW.L. Mason, B.C. Nicol, M.P. Perks Mitigation potential of sustainably managed forest. In Combating climate change – a role for UK forests D.J. Read, P.H. Freer-Smith, J.I.L. Morison, N. Hanley, C.C. West, P. Snowdon (Eds.), An assessment of the potential of the UK’s trees and woodlands to mitigate and adapt to climate change. The synthesis report. The, Stationery Office (2009).\nTrettin, C. et al. 2011. Recovery of carbon and nutrient pools in a northern forested wetland 11 years after harvesting and site preparation For. Ecol. Manage., 262 (2011), pp. 1826-1833.\nHeiskanen, M., Bergström, I., Kosenius, A-K., Laakso, T., Lindholm, T., Mattsson, T., Mäkipää, R., Nieminen, M., Ojanen, P., Rankinen, K., Tolvanen, A., Viitala, E-J., & Peltoniemi, M. (2020). Suometsien hoidon tuet ja niiden ilmasto-, vesistö- ja biodiversiteettivaikutukset. Luonnonvara- ja biotalouden tutkimus 7/2020. Luonnonvarakeskus (Luke).\nAhtikoski, A., Ojansuu, R., Haapanen, M., Hynynen, J. & Kärkkäinen. K. 2012. Financial performance of using genetically improved regeneration material of Scots pine (Pinus sylvestris L.) in Finland. New Forests 3(3): 335–348.\nHyppönen, M. & Hyvönen, J. 2000. Ylispuustoisten mäntytaimikoiden syntyhistoria, rakenne ja alkukehitys Lapin yksityismetsissä. Metsätieteen aikakauskirja 4/2000: 589–602; Moilanen, M. & Saksa, T. (toim.) 1998. Alikasvokset metsänuudistamisessa – varjosta valoon. Metsälehti Kustannus.\nÖrlander, G., Nilsson, U. 1999. Effect of reforestation methods on pine weevil (Hylobius abietis) damage and seedling survival. Scandinavian Journal of Forest Research 14: 341–354.\nLindström, A., Hellqvist, C., Gyldberg, B., Långström, B., Mattsson, A. 1986. Field performance of a protective collar against damage by Hylobius abietis. Scandinavian Journal of Forest Research 1: 3–15.\nThorsén, Å., Mattsson, S., Weslien, J. 2001. Influence of stem diameter on the survival and growth of containerized Norway spruce seedlings attacked by pine weevils (Hylobius spp.). Scandinavian Journal of Forest Research 16: 54–66.


Löydä ulkoporeallasideoita oman pihasi toteutukseen - Auraspa\nOlemme koonneet tänne muutamia kuvia kohteista, joita olemme toteuttaneet yhteistyössä yhdessä asiakkaidemme ja yhteistyökumppaniemme kanssa vuosien ajan.\nJos sinulla tulee mieleen kysymyksiä liittyen vaikkapa ulkoporealtaan hankkimiseen tai asentamiseen, niin soita, laita viestiä tai tule käymään myymälässämme. Autamme mielellämme kaikessa altaisiin liittyvissä asioissa! Ota rohkeasti yhteyttä!\nMiksi valita AuraSpa?\nOletko sinä seuraava asiakkaamme? Tutustu asiakkaidemme kokemuksiin alta!\n45 Facebook arvioinnin\nOlemme erittäin tyytyväisiä toimitukseen. Minä jouduin perumaan ensimmäisen sovitun kuljetuksen. Aura spa järjesti sen kuitenkin nopeasti uudelleen. Mikä parasta hyvällä asikaspalvelulla. Iso peukku ja kiitos.\nTulin minäkin kirjoittamaan kokemuksiani AuraSpasta ja heiltä ostetusta altaasta. Meidän asiakkuutemme alkoi keväällä kun olimme tehneet päätöksen ulkoporealtaan hankkimisesta, tällöin firman nimi ja allasbrändi oli vielä Mastersauna. Altaita tuli katsottua monesta paikkaa niin verkkokaupoista kuin rautakaupoista, mutta pitkällisen tutkimisen jälkeen AuraSpan Kaaskeri vaikutti tarjoavan kaikki haluamamme ominaisuudet järkevän hintaisessa ja juuri meille sopivan kokoisessa paketissa. Onneksi myymälä oli kotia lähellä joten ei muuta kuin viestiä myymälään ja kyselemään onko Kaaskeria siellä näytillä, ja olihan se. Kävimme siis paikanpäällä tutustumassa valikomaan ja sattui vielä niin sopivasti että Kaaskeri oli myymälässä vedellä täytettynä esittelyssä niin saimme nähdä kaikki ominaisuudet ja toiminnot käytännössä. Esittelyjen, teknisten speksien läpikäymisen ja muutamien altaiden kuivatyyppien jälkeen valinta varmistui ja kaupat Kaaskerista käteltiin samalla reissulla. Koska altaan asentamista ennen oli tehtävä terassiin muutoksia, tarjottiin meille mahdollisuutta pitää allas säilössä firman varastossa siihen saakka että tarvittavat remontit tulee tehtyä, mikä helpotti meidän tilannettamme huomattavasti. Kun kaikki oli valmiina allasta varten, sovittiin kuljetusajankohta altaalle ja se nostettiin näppärästi paikalleen hiabilla. AuraSpan suosittelema sähköasennusfirma oli myös oivallinen valinta, aikataulut saatiin sovittua jouhevasti ja kävivät tekemässä asennuksia jopa kahdella eri kerralla jotta saatiin kaapelit asennettua terassiremontin yhteydessä ja kytkentä sen jälkeen kun allas on täytetty. Asennuksen jälkeen käytiin vielä altaat hyvin tuntevan sähkärin kanssa altaiden sähkötekniikka läpi ja saimme käyttökoulutuksen ohjauspaneelin säätöihin, joten tätä firmaa voin ehdottomasti suositella altaiden sähköhommiin muillekin! Sitähän sanotaan, että firman asiakaspalveluasenteen näkee vasta kun vastaan tulee ongelmia, ja meille sattui tässä arvonnassa käteen allas josta paljastui käytön myötä pieni ongelma. Tein reklamaation asiasta ja tilannetta tultiinkin muistaakseni peräti seuraavana päivänä katsomaan paikan päälle. Korjausta paikan päällä ei tässä tapauksessa pystytty toteuttamaan, joten meille tarjottiin ratkaisuksi kokonaan uutta allasta viallisen tilalle seuraavasta saapuvasta erästä. Sovittiin että allas tullaan vaihtamaan kun uusi erä saapuu Suomeen ja parin viikon päästä tulikin ilmoitus että altaat ovat saapuneet ja uusi voidaan tuoda paikalle kunhan vanha on tyhjennetty. Vaihto sovittiin parin päivän päähän ja tyhjensin altaan valmiiksi sitä varten. Aamulla tuli hiab-auto taas pihaan, vanha allas kytkettiin irti ja nypättiin pois, uusi allas laitettiin paikalle ja sähköihin. Homma valmis ja uusi täysin toimiva allas pihalla, joten uskaltaa vähän kehaista AuraSpan reklamaatiotoimintaakin. Itse allas on ollut juuri sellainen kuin etukäteen sen toivoimmekin olevan. Kaaskeri on nimellisesti 5-hengen allas, mutta sanoisin maksimikapasiteetiksi enemmänkin kolme aikuista ja kaksi lasta, mikä riittää meille vallan mainiosti. Hierontasuuttimet altaassa ovat todella tehokkaat kahden pumpun ansiosta, nykyään kylpylöiden altaiden suihkut tuntuvat aika vaatimattomilta omaan verrattuna. Meidän mallissamme on myös erilliset kuplasuuttimet ja pumppu pelkkien ilmakuplien puhaltamiselle, mikä on toiminto jota monesta muusta altaasta ei löydy, ja ehdottomasti meidän aikuisten mieleen. Led-valot luovat myös mukavaa tunnelmaa pimeinä iltoina, ja monivärisenä siitä löytyy aika varmasti mieleinen vaihtoehto jokaiselle. Tässä on oletustilana värien vaihto joka meillä onkin useimmiten päällä. Altaan käyttöpaneeli on erittäin helppokäyttöinen, ja allas osaa myös muistutella suuttimien huuhtomisesta/vaihtamisesta sekä veden vaihtamisesta. Lämmitystiloja on useita joiden avulla altaan voi pitää joko koko ajan lämpöisenä tai laskea välillä sen lämpöjä esim. arkipäiviksi sähkön säästämiseksi. Kaiken kaikkiaan hyvä kokemus sekä yrityksestä että tuotteesta.\nJuhannuksesta saakka testailtu allasta ja tyytyväisinä nautimme syksystä Pikku-Puhurissa.. 🤩\nLomamatkojen siirtyessä pandemian ja henkilökohtaisten syiden vuoksi päätimme viime vuonna panostaa ”lähilomailuun” ja lasitimme talomme terassin. Tilanteen jatkuessa samanlaisena myös tänä vuonna, mietimme olisiko nyt (kesäkuun puoliväli) aika ulkoporealtaalle. Netin syövereistä etsimme eri vaihtoehtoja ja toimittajia, kriteereinä paikat neljälle…viidelle henkilölle, kaksi makuupaikkaa, hyvä eristys, laadukas tekniikka (pumput, automatiikka, allasakryyli, takuu, jne.). Meille oli myös tärkeää, että myyjältä saa tarvittaessa tukea käyttöönotossa ja huoltopalvelun. Tarjontaa oli paljon ja päätimme keskittyä eteläisessä Suomessa oleviin toimittajiin. Alusta asti oli selvä, että allas pitää vähintäänkin käydä koeistumassa, jotta selkänojan muoto ja makuupaikkojen pituus täsmäisi käyttäjiin. Kävimme pääkaupunkiseudulla kolmessa eri liikkeessä koeistumassa altaita, mutta pitkien toimitusaikojen vuoksi päätimme vielä jatkaa etsintää. Olimme useita kertoja käyneet AuraSpan (ent. MasterSauna) nettisivuilla, mutta muutaman tunnin ajomatka oli tähän asti ollut kynnyksenä lähteä tutustumaan liikkeen tarjontaan. Pandemian hieman helpottaessa, päätimme lähteä minilomalle Turkuun ja yhdistää reissuun käynnin AuraSpan showroomissa. Liikkeessä saimme erinomaisen esittelyn Marialta ja n. 2,5h koeistumisten jälkeen sovimme Keistiö-allastoimituksen n. kahden viikon päähän. Sirpalta ja Niklakselta saimme nopeita vastauksia jälkikäteen sähköpostitse esittämiimme kysymyksiin, kiitos kaikille hyvästä palvelusta! Kahden viikon aikana valmistelimme terassimme siihen kuntoon, että allas saadaan asennettua. Allas saapui sovittuna päivänä pihaamme ja saimme paikallisen toimijan nostamaan altaan saman tien terassillemme. Nyt on allas upotettuna terassilla ja olemme hyvin tyytyväisiä Keistiöön. Kiitos AuraSpan juhannus ja kesä ovat olleet mahtavat!\nVappuna tuli ajatus ulkoporealtaasta. Sitten katseltiin osteleeko kukaan paljuja, mikä oli aikasemmin. Kohta oli ostaja paljulle ja se lähti. Sitten kyselyjä eri myyjiltä vaihtoehtoja sekä lueskeltiin käyttäjä kokemuksia. Aika nopeasti päädyttiin auraspahan. Hyvää,mukavaa, ja asiantuntevaa palvelua. Käynti paikanpäälle koe istumaan ja tutustumaan altaisiin ja valinta oli pooki. Tämän jälkeen alkoi terassin rakentelu ja kaikki saatiin valmiiksi juhannukseksi. Ja päästiin nauttimaan poreista. Oli hyvä valinta👍\n6/5. Päädyttiin AuraSpan puheille naapurin suosituksesta ja ei turhaan. Kaikki pelasi ensi kontaktista aina kaupan "jälkihoitoon" asti. Kaupanteossa saimme vastaukset kysymyksiin välittömästi ja selkeästi, toimitusajat pitivät koronapandemiasta huolimatta sekä käyttöönoton yhteydessä yksi puhelu Niklakselle riitti, jotta saimme vastaukset kaikkiin kysymyksiin. Ei ole maksettu mainos vaan vilpittömästi tyytyväinen asiakas. Ostakaa altaanne Heiltä ja tukekaa yrittäjäperhettä!\nTäällä yks tyytyväinen asiakas huhuilee. Palvelu erinomaista. Aina aikaa vastailla jos jonkinlaisiin kysymyksiin. Paikan päällä koeistuttiin montaa allasta, Pikkupuhuriin päädyimme. Paras ostos ikinä. Nyt kovalla käytöllä. Suosittelen AuraSpa:ta ja heidän erinomaista henkilökuntaa 👍\nMeidän 5henkinen perhe sai asiantuntevaa palvelua ja kriteeriemme perusteella meille valikoitui Pikku puhuri poreamme, johon olemme todella tyytyväisiä. Asiointi oli alusta asti todella helppoa ja jälkeenpäinkin apua saa tarvittaessa.\nHieno esimerkki firmasta, jossa oikeasti panostetaan siihen että asiakas on tuotteeseensa tyytyväinen. Vaatii hyvää pelisilmää ja pitkää pinnaa. Mukava myös huomata että yrityksessä on ymmärretty puskaradion merkitys menestyksekkään kaupanteon taustalla. Kiitos Nikelle loputtomasta venymisestä, lukuisista neuvoista ja tietenkin mahtavasta poreammeesta. Suosittelen lämpimästi kaikille jotka edes harkitsevat poreammeen ostoa. -Team Tampere\nSaimme tiloihimme loistavasti soveltuvan Lepistön. Vaikka kyseessä on kahdella makuupaikalla ja yhdellä istumapaikalla oleva allas, mahtuu nelihenkinen perheemme altaaseen hyvin. Käyttöönotto oli helppoa ja allas on pelittänyt ensimetreistä lähtien. Altaaseen menee vain 700 l vettä, mikä on vedenhuollon näkökulmasta hyvä juttu eli tyhjennys ja täyttö käyttää joutuisasti, ja varmasti lämmityskustannuksetkin pysyvät kohtuuden rajoissa.\nUlkoverhous kelonharmaana ja siihen vielä upotettu LED-valaistus. Allas toimitettiin meriteitse hieman suuremmalla kalustolla suoraan saunan terdelle ja viereen vielä pihasuihku – tottakai!\nIsommankin vastavirta-altaan voi sijoittaa sisätiloihin. Tässä asiakkaamme upea toteutus 5-metrin vastavirta-altaasta sisätiloissa. Upea, eikö vain?\nStröömi-ulkoporeallas on päässyt upeisiin maisemiin asiakkaan luona. Kyllä täältä kelpaa katsella merimaisemia nauttien markkinoiden tehokkaimmasta jalkapohjahieronnasta.


8 parasta Bosch-rautaa ostajien mukaan\nMikä on paras Bosch-rauta?\nbashTällaiset yksiköt eivät ole vain kotona ihmisten kanssa, vaan myös heidän työpaikallaan. Tämä on melko helppo selittää, koska nämä laitteet on suunniteltu helpottamaan ihmisen elämää.Esimerkiksi nyt naiset eivät tarvitse pestä vaatteita käsillään, koska automaattiset pesukoneet ovat ilmestyneet, joissa on jopa silitys. Silitysprosessia helpottavat suuresti myös nykyaikaiset silitysraudat, jotka ovat merkittävästi kevyempiä ja jotka voivat jopa toimia ilman johtoja.\nJos puhumme näistä laitteista, ne ovat edustettuina markkinoilla suuressa valikoimassa, eri hinnoilla ja eri valmistajilta. Suosituin laite Boschin yritykseltä, koska tämän tuotemerkin tuotteet yhdistävät parametrit, kuten "hinta - laatu".Tässä artikkelissa olemme laatineet parhaiden Bosch-silitysraudojen sijoituksen, jotta voit tehdä valintasi ja ostaa parhaan vaihtoehdon.\nMikä on paras Bosch-silitysraudojen luokitus?\nSijoituksia laadittaessa otettiin asiakasarvostelut suurimmista kodinkoneiden myyntiin erikoistuneista verkkokaupoista. Myös seuraavat parametrit otettiin huomioon:\nIlmoitetut ominaisuudet ja toiminnot ovat totta.\nLaadukkaiden komponenttien käyttö.\nYksi parhaista ja tunnetuimmista kodinkoneiden valmistajista on saksalainen Bosch. Kehittäjät keskittyvät laitteen suunnittelun ja laadun tuottamiseen, mutta myös sen turvallisuuteen, jotta vältetään vahingossa syttyminen. Tämän tuotemerkin silitysraudat ovat edustettuina markkinoilla laajalla valikoimalla tyydyttääkseen vaativimman asiakkaan, ja ne on suunniteltu eri talousarvioon. Myös ostajat huomauttavat, että tuotteen laatu vastaa täysin ilmoitettua arvoa.\nSaksan valmistajan Boschin parhaiden silitysraudojen luettelo sisältää kahdeksan mallia, joita ostajat tarvitsevat.\nTämä malli on suurta kysyntää ostajien keskuudessa monien etujensa vuoksi:\nPower - 3,1 kW⋅h.\nHöyrygeneraattori - korkein paine 5,5 bar.\nVeden kapasiteetti - 1300 millilitraa.\nPuutteista voidaan tunnistaa vain tämän mallin korkeat kustannukset.\nTeho - 2600 W.\nHyvin tasoittaa jopa hyvin rypistyneitä asioita.\nKäytössä on roiskumisvaihtoehto.\nArvioinnin mukaan tämän raudan hinta vastaa täysin sen laatua.\nTeho - 2,3 kWh.\nUlkopohja - Palladium-glissee.\nLämmitys tapahtuu lyhyen aikaa.\nItsestään estävä toiminto.\nTeho - 3,2 kWh.\nPitkä johto - 2,5 metriä.\nVeden kapasiteetti - 400 ml.\nBoschin mallilla on seuraavat ominaisuudet:\nTeho - 2,4 kWh.\nItsestään estävä ominaisuus.\nNesteen tilavuus - 300 ml.\nTämä rauta on vakiovaruste kotikäyttöön, jossa on höyrytoiminto. Tämän laitteen ohjaaminen ei ole vaikeaa, joten se sopii kaikille käyttäjille. Halvasta hinnasta huolimatta tämä rauta on kysyntää kuluttajien keskuudessa ja saa heiltä vain myönteisiä arvioita. Tämän mallin etuja ovat:\nVirtajohto on varustettu erikoisrakenteella, joka estää sen kiertymisen.\nKädensijassa on painikkeita ruiskutusta ja höyryä varten.\nKestävyys - kestää yli vuoden.\nTeho - 1,8 kWh.\nAutomaattista virrankatkaisujärjestelmää ei ole.\nTässä rautassa on höyryaseman toiminnot. Sen ominaisuuksista voidaan tunnistaa:\nEasyComfort - tämä tila ei tarvitse lämpötilan säätöä, ja alusvaatteet - lajittelussa kankaan mukaan.\ni-Temp -ohjelma soveltuu kaikille kankaille lämpötilan ja höyryn yhdistelmän vuoksi.\n-anturin höyry - höyry kytketään päälle ja toimitetaan, kun rautakahvaa kosketetaan.\nErikoisputki tasoittaa ryppyjä vaikeasti saavutettavissa paikoissa( ompeleet ja napit).\nAsiantuntijat suosittelevat kiinnittämään huomiota tähän malliin saksalaiselta valmistajalta, jos ostohinta on rajoitettu. Bosch TDA 2610: n edut:\nHelppo liukua, kun silitys.\nVuotoa ei suojata.\nEi voi rautaa pellavaa ja puuvillaa.\nVesisäiliö on täytettävä jatkuvasti.\nPakettiin ei sisälly kuppi veden lisäämiseksi.\nParas Bosch-silitysrauta valmistettiin erityisesti ostajille, jotka joutuvat valitsemaan uuden laitteen ostamisen. Tässä on laitteet kuluttajille, joilla on materiaaliarvoa ja erilaisia toimintoja. Toivomme, että tämä arvostelu on hyödyllinen sinulle.\nKatsaus irrigaattoriin Revyline RL400Miten Valita\nSisältö: Revyline RL400 irrigaattorin ominaisuudet Revyline RL400 : n edut Suunhoito on yksi terveiden hampaiden ja ikenien tärkeimmistä komponenteista, mutta myös koko keho...\nValitsemalla hyvä kaksiruuvinen juicerMiten Valita\nSisältö: Suunnittelu ja toimintaperiaatteet Hyödyt ja haitat -toiminnot Paras kaksiruuvipuristin Nykypäivän maailmassa on tullut muodikkaaksi urheilun ja ruokavalion ...


In the little cottage - Blogit.fi\nÄidinmaidosta kiinteisiin ruokiin ja resepti ...\nIn the little cottage · 12.02.2019*Kaupallinen yhteistyö / SemperÄidinmaidosta kiinteisiin ruokiinOlin päättänyt, että haluan täysimettää vauvaa puolen vuoden ikään asti, mikäli se...\nIn the little cottage · 11.02.2019Ihan yllättäen, levottomien öiden jälkeen, alkoi meidän vauva nukkumaan kokonaisia öitä. Heti alkuvuonna Naomilla oli flunssa, joka omalta osaltaan...\nSemper - ruokaa kaikille lapsille ja jokaisee...\nIn the little cottage · 05.02.2019*Kaupallinen yhteistyö / SemperMeillä on maisteltu kaikkia saamiamme hedelmäsoseita ja enää muutama purkki on jäljellä. Saimme maisteltavaksi neljää...\nIn the little cottage · 15.01.2019*Kaupallinen yhteistyöOnko liian myöhäistä kirjoittaa pikkujouluista? Onneksi joulu tulee uudestaan. Me vietimme Kaksplus-verkostobloggaajien kanssa...\nIn the little cottage · 21.12.2018*Kaupallinen yhteistyö / SemperSaimme Semperiltä hedelmäsoseita maisteltavaksi. Paketti sisälsi neljää eri makua; mangososetta, luumu-, päärynä- ja...\nIn the little cottage · 16.12.2018Mulla on jäänyt ompeluista paljon pieniä trikookangaspaloja, joista ei isoja juttuja saa enää tehtyä. Näistä paloista pystyy tekemään ainakin...\nIn the little cottage · 09.12.2018Ihana joulunodotus, kynttilät, värit, tunnelma ja jouluiset asut. Mun lukijat ja seuraajat instagramissa (@neannii) on varmasti huomanneet, miten tykkään pukea tytöt samanlaisiin vaatteisiin. Tässä asiassa ei poiketa...\nIn the little cottage · 21.11.2018Tänään klo 22.55 tulee kuluneeksi puoli vuotta siitä, kun Naomi kohtasi tämän maailman ja me näimme hänet ensimmäistä kertaa. En voi edes alkaa ajattelemaan synnytystä, koska se nostaa heti tunteet pintaan. Nyt voisin...\nIn the little cottage · 15.11.2018Moikka taas pitkästä aikaa! Blogin kirjoittaminen jäi suunnittelematta tauolle ja pienestä tauosta tuli yhtäkkiä melkein kuukauden pituinen. Yksi syy...\nYllättäen meillä opetellaan kuivaksi\nIn the little cottage · 11.10.2018Jokainen lapsi on yksilö ja jokainen kehittyy omaan tahtiinsa. Siksi on vaikea sanoa etukäteen, milloin kukin oppii mitäkin ja mihin mennessä pitäisi...\nIn the little cottage · 04.10.2018*Kaupallinen yhteistyö / Vaavi.fiVaavisängyn aika meidän taloudessa on tiensä päässä. Neiti on kasvanut yhtäkkiä jo nelikuiseksi, ja kädet ja jalat puskevat ulos Vaavisängystä. Tuntuu, että...\nSohvila Design - käsintehdyt merinovilla-asus...\nIn the little cottage · 27.09.2018*Kaupallinen yhteistyö / Sohvila DesignOon iloinen siitä, että saan kertoa teille näistä kauniista käsintehdyistä merinovilla-asusteista, joita...\nIn the little cottage · 18.09.2018Kesän aikana herkuttelu vei mennessään ja sallinkin itselleni jäden syönnin kesähelteillä. Pari viikkoa sitten päätin, että nyt saa riittää ja karsin...\nIn the little cottage · 12.09.2018Ostin kaveriltani hänen vanhan saumurin ja sen myötä innostuin yhä enemmän ompelemaan. Tähän mennessä olen ommellut pipoja, erilaisia pantoja,...\nIn the little cottage · 06.09.2018Kuva: Niclas Mäkelä/OtavamediaEnsimmäisen raskauden aikana verenpaineeni alkoi pikkuhiljaa nousemaan. Lopulta se oli loppuraskaudessa yli...\nIn the little cottage · 02.09.2018Oli kiva käydä, mut kivempi lähteä. Tätä vitsikästä mottoa ollaan usein viljelty kavereiden kanssa. Se sopii niin hyvin lapsiperhe-elämään ja varsinkin matkustamiseen. Me rakastetaan...\nIn the little cottage · 22.08.2018Meidän ihana pieni Naomi täytti eilen jo kolme kuukautta! Tää ajankulu kuulostaa hurjalta, kun mun mielestä hän vasta syntyi ja kesäkin alkoi. Nyt taas on kesä jo lopuillaan ja kohta miehen lomatkin ohi ja arki alkaa...\n8 asiaa, jotka muuttuu kun perheeseen syntyy ...\nIn the little cottage · 15.08.2018Hei taas pitkän ajan jälkeen! Elämä rullaa tällä hetkellä kivasti eteenpäin. Arkeen kahden lapsen kanssa on tottunut ja tuntuu siltä, kuin vauva...\nIn the little cottage · 26.07.2018TarjottavatMeillä oli yhteensä noin 15 ihmistä nimiäisissä, joka on mielestäni sopiva määrä tarjoiluiden kannalta. Jos vieraita olisi enemmän, en...\nIn the little cottage · 18.07.2018Lauantaina vietimme vauvan nimiäisiä kotona ja paljastimme vihdoin nimen. Ei olla kutsuttu vauvaa nimellä ennen näitä juhlia. Nyt on siis totuteltava kutsumaan vauvaa hänen oikealla nimellä. Helteisenä lauantaina...\nAinun tuotteet vauvanhoidossa & tuotepaketin ...\nIn the little cottage · 10.07.2018*Kaupallinen yhteistyöAinun tuotteita meillä on ollut käytössä jo esikoisen vauva-aikana ja hyvin paljon sen jälkeenkin. Ollaan todettu tuotteet...\nPakohuonepelejä ja 25 iloista äitiä\nIn the little cottage · 30.06.2018*Kaupallinen yhteistyöToissaviikolla vietettiin Kaksplus-blogiverkoston ihanien äitibloggaajien kanssa hauskoja kesäjuhlia. Mä pidin sormet ristissä...\nIn the little cottage · 24.06.2018Juhlapyhinä ei aina tarvitse tehdä sen kummempaa, että olisi kivaa. Sen on nyt pienten lasten kanssa huomannut. Eniten arvostan sitä, että saadaan aikaa olla rauhallisesti perheen kesken. Sää kun oli juhannusaattona...\nIn the little cottage · 17.06.2018Pienen blogitauon jälkeen palailen taas ruudun ääreen ja yritän kirjoitella useammin. Synnytyksestä on kohta jo neljä viikkoa ja meidän arki kahden lapsen kanssa on sujunut yllättävän...\nVaavisänky arkea helpottamassa ja linkki arvo...\nIn the little cottage · 11.06.2018*Kaupallinen yhteistyö / Vaavi.fiRaskausaikana mietin, miten mun kaksi kättä tulee riittämään kahdelle pienelle täällä kotona. Oli selvää, että...\nIn the little cottage · 31.05.2018Ihanaa olla kotona! Kotiuduttiin sairaalasta viikko sitten, kun oltiin oltu hieman yli kaksi vuorokautta sairaalassa. Sairaalassa olin ensimmäisen vuorokauden aika hajalla synnytyksestä ja sängystä nouseminen ja...\nIn the little cottage · 22.05.2018Eilen, 21.5.2018 klo 22.55 syntyi toinen kaunis tyttäremme mitoin 3870 g ja 51 cm. Synnytys käynnistettiin ballongilla ja se eteni sutjakkaasti ja jäätävän kivuliaiden supistusten kanssa maaliin asti. Vauvan nähtyäni...\nIn the little cottage · 16.05.2018Vähän jännittää, mutta eniten odotan innolla ja helpottuneena. Kohta pääsen tästä raskaasta mahasta eroon ja saan sen parhaan palkinnon syliin....\nIn the little cottage · 11.05.2018On kiva, kun 2-vuotiaan kanssa voi jo askarrella. Tämän ikäisen on helppo askarrella ja koristella maalaamalla. Siksi olemmekin tehneet kortteja...\nIn the little cottage · 07.05.2018Mä tein listan sairaalaan otettavista tavaroista ja keräsin tavarat kokoon jo muutama viikko sitten, sillä Kaksplus teki jutun sairaalakassini sisällöstä. Tämän kuun lehdessä siis komeilee...\nparisuhde kotihoito äiti #kokemus joalin remontti resepti #matka muuttoaikeita tuomitseminen pas breaking suomi helsinki vauva alkuraskaus muutto matkailu rippijuhlat yrittäjä


Albaaninaisten kapioperinne - Punomo - käsityö verkossaPunomo - käsityö verkossa\nPunomo - käsityö verkossaKäsityökulttuuri KOULUJEN KÄSITYÖSIVUTVapaa sivistystyöAlbaaninaisten kapioperinne\n1.3.2017 - Tekijä: Heinonen Anna-Liisa\nKULTTUURIT KOHTAAVAT KÄSITYÖSSÄ\nAlbaaninaisten kapioperinne on runsas.\nKosovossa nuorena tyttönä on tehty paljon kapioita;\npöytäliinoja servetteineen, liinavaatteita ja pitsejä sekä pikkuliinoja hyllyjen koristeluun.\nTekniikat ovat olleet:\nlaakapisto-, ristipisto-, kukkakirjonta\nleikekirjonta niin käsin kuin koneella\nKapiot ovat olleet tärkeitä ja ne on otettu mukaan kun on jouduttu jättämään kotimaa.\nOsa kapioista on sekavissa oloissa hävinnyt ja ”varastettu”, niitä kaivataan vielä vuosienkin jälkeen.\nAlbaanit ovat sukurakkaita ja juhlia vietetään yhdessä suurella joukolla.\nKun äiti tulee kotiin vastasyntyneen vauvan kanssa ovat suvun naiset koristaneet äidin sängyn\nkauniisti kirjotuilla lakanoilla. Vauvan sänky on myös petattu kirjotuilla lakanoilla ja\nvauva kiedotaan kirjoen koristeltuun kapaloliinaan.\nKun vauva nukkuu pidetään kasvojen päällä pientä kevyttä kirjottua liinaa.\nPojan ympärileikkausta juhlitaan myös suvun kanssa ja koko toipilasajan, noin kaksi viikkoa,\nlepää ja nukkuu poika koristellussa vuoteessaan.\nKÄSITYÖHARRASTUS UUDESSA KOTIMAASSA\nAlbaaninaiset ovat jatkaneet käsityöharrastustaan myös täällä Suomessa.\nNaiset purkavat ja turruttavat huoliaan ja murheitaan käsityön parissa,\najatukset vapautuvat silmukoiden ja pistojen laskemiseen, mallien ja kuvioiden suunnitteluun,\nkopioimiseen ja toteuttamiseen. Tulosta syntyy paljon, isoja virkattuja liinoja,\nlukemattomia pikkuliinoja hyllyjen koristeluun,\nkirjottuja liinoja, neulottuja vauvan vaatteita.\nMateriaali käsitöihin tuodaan usein vanhasta kotimaasta kun käydään sukulaisia\ntapaamassa tai pidetään suvun juhlia ja kokoonnutaan yhteen.\nSuomalaiset käsityömateriaalit koetaan liian kalliiksi, joskus näkeekin kun on tuhlattu hyvää\nkäsityötaitoa halpoihin sopimattomiin materiaaleihin.\nOn tärkeätä kertoa ja ohjata käsityöharrastajat paikkoihin,\njoista saa laadukkaita käsityömateriaaleja edullisesti.\nKÄSITYÖTAIDON JA KAPIOPERINTEEN SIIRTÄMINEN JÄLKIPOLVILLE\nSuomessa kasvaneet ja koulunsa käyneet nuoret eivät enää ole kiinnostuneita kapioiden teosta,\njonkin verran heitä kiinnostavat äitien tekemät liinat, mutta kun kaupasta saa niin paljon\nkaikkea kaunista on olemassa vaara, että äitien työt eivät enää kelpaa.\nOnkin tärkeätä saada äidit säilyttämään taitonsa ja keskittymään taas vaativampien mallien\nja tekniikoiden tekoon, sekä säilyttämään oma kansallinen perintö ja omaleimaisuus käsitöissään.\nMyös hyvien materiaalien käyttäminen käsitöissä on tärkeätä.\nUsein työttömyydestä, yksinäisyydestä ja syrjäytymisestä kärsivät kouluttamattomat\nkotiäidit voivat tuntea itsensä taitaviksi ja käsityönsä kiinnostaviksi, halutuiksi ja käyttökelpoisiksi.\nNaiset voivat kokea oppimisen ja opettamisen iloa kun yhdessä töitä tehden säilytetään ja\npalautetaan mieliin sekä tekemisiin taidot ja oman kulttuurin mallit käyttötarkoituksineen.\nVIERAAN KULTTUURIN LÄHETTILÄÄNÄ\nVieraan kulttuurin käsitöiden omaleimaisuus kiinnostaa ja kiehtoo toista kulttuuria, tämä on rikkaus,\njoka antaa uusia ideoita käsityöhön.\nVuorovaikutus tekijöiden kesken auttaa hyväksymään ja kunnioittamaan toista, syntyy rohkeus\nja kiinnostus uuden kotimaan käsityöperinteeseen ja ihmisiin, tapaan tehdä käsitöitä.\nTuntiessaan itsensä yhdeksi meistä käsityöihmisistä toivottavasti maahanmuuttajanaiset\nuskaltautuvat kursseille, ompeluseuroihin ja kiltoihin mukaan valtaväestön kanssa ja\nsyntyy käytäntöjä, jotka ovat tätä suomalaista elämää, sopeudutaan yhteiskuntaan ja\nkyetään nauttimaan kaikista sen tarjoamista mahdollisuuksista harrastaa, opiskella ja\nmahdollisesti löytää myös työpaikka ja ainakin paikkansa tässä yhteiskunnassa,\ntuntea itsensä hyväksytyksi ja kiinnostavaksi henkilöksi.\nValtaväestö oppii ymmärtämään mikä moninainen rikkaus meillä on täällä kotomaassa\nkun joukossamme on vieraan kulttuurin lähettiläitä.\nMalleja käsitöihin ovat omat tai ystäviltä saadut valmiit työt.\nMonet naiset eivät osaa lukea työohjeita kirjoista tai lehdistä,\nne ovat vierasta kieltä tai lukutaito ja ohjeiden ymmärtäminen on heikko.\nMyös kuvista katsomalla ja kopioimalla pystyvät taitavimmat tekijät tekemään työnsä.\nOnkin tärkeätä valokuvata ja tallentaa naisten omassa kotimaassaan tekemiä kapioita,\nettä vanhat mallit ja oma tyyli säilyisivät, eivätkä unohtuisi ja sekoittuisi kokonaan uuteen.\nKapiot ja käsityöt:\nXhezide Ferati, Sabile Ferati, Abide Gashi, Bekrije Hiseni, Ibrahimi Rabije, Hilja Begiri