Kalevankatu 38, 60m2, 527 000 €\nUniikki remontoitu huoneisto keskeisellä sijainnilla ja hissitalosta.\nNeljännen kerroksen huoneisto odottaa uusia asukkaita. Huoneisto on saanut täyden muodonmuutoksen ja on aivan omaan luokkaansa. Avokeittiö yhdistyy saumattomasti olohuoneeseen. Laadukas mittatilauksena suunniteltu keittiö, integroidut kodinkoneet ja terrazzo työtasot.\nArkeen käytännöllisyyttä antaa erillinen kylpyhuone ja wc, jotka on modernisti suunniteltu viimeistelty silausta myöten. Säilytystilat tarjoaa kiinteät vanhanajan kauniit kaapistot. Läpitalon huoneistoon tultii luonnonvaloa ikkunoista.\nOmalla tontilla olevassa 1929 rakennetussa talossa on yhtiön omistuksessa olevista tiloista vuokratuloa 71 720,12 € / tilinpäätös 2020. Yhtiössä parhaillaan jatketaan vesi-, viemäri- ja märkätilojen vaiheittaista uusimista tarpeellisine kuntotutkimuksineen. Taloyhtiö on saanut hyvän luottoluokituksen.\nAlue tarjoaa kävelyetäisyydellä päivittäistavarapalvelut sekä lisäksi monipuoliset ulkoilumahdollisuudet. Julkisella liikenteellä pääset liikkumaan miltein kotiovelta ja ydinkeskustan palveluihin kävelet noin kymmenessä minuutissa.\nTervetuloa ihastumaan tähän raikkaaseen kotiin!\n3h, avok, kph, erillis.wc\nIsännöitsijäntodistuksen mukaan pinta-ala on tarkitusmitattu / isännöitsijäntodistus 12.05.2021. Yhtiöjärjestyksessä ei mainita pinta-aloja. Vastikeperusteena käytetään yhtiöjärjestyksen mukaista pisteytystä.\nHuoneisto 31 / 1,14 €. Hoitovastike 180,00 €/yj piste (180 x 1,14 €= 205,20 €). DNA 10 M taloyhtiölaajakaista sisältyy hoitovastikkeeseen. Autopaikkavuokra 105,00 €/kpl/kk. Yj piste = vastikelaskutuksessa käytettävä yhtiöjärjestyksen 12. §: perusvastikkeen kerroin. Huoneisto nro. 31 / 1,14 € . Yhtiökokous 2020 päätti ylimääräisesti kerättävästä (22,80 €/kk) hoitovastikkeesta ajalla 10/2020 -9/2022 sekä valtuutettiin hallitus perimään tai olemaan perimättä kahden (2) kuukauden ylimääräinen hoitovastike yhtiön talouden niin vaatiessa tai salliessa.\nHuoneisto on remontoitu kauttaaltaan 2021. Keittiö on siirretty olohuoneeseen avokeittiöksi.\nToimeksiantaja on asunnon omistavan säätiön hallituksen puheenjohtaja ja hän ei asu myytävässä asunto-asakeyhtiössä. Tiedot perustuvat taloyhtiön asiakirjapapereihin.\nSuomalainen mittatilauskeittiö. VARUSTUS: Integroitu jääkaappipakastin, integroitu astianpesukone, aktiivihiili liesituuletin, induktioliesi. VÄLITILA: Maali. TYÖTASOT: Terrazzo. SEINÄT: Maalattu. LATTIA: Lauta.\nVARUSTUS: Allaskaappi, lattialämmitys, patteri, pyykinpesukoliitäntä, Led-peili. TYÖTASOT: Terrazzo. SEINÄT: Laatta. LATTIA: Laatta.\nVARUSTUS: Seinä wc-istuin, allaskaappi, peili, lattialämmitys. SEINÄT: Laatta. LATTIAT: Laatta.\nWalttari Oy, Lauttasaarentie 52, 00200 Helsinki, p. 040 801 4410. Pekko Tuomi, p. 040 679 6062, pekko.tuomi@walttari.fi\nSäilytysullakko, ulkoiluvälinevarasto. Painovoimainen ilmanvaihto. Kaapeli-tv, DNA taloyhtiölaajakaista 10M. Taloyhtiö tukee osakkeenomistajien luvallisten märkätilojen uusimista kustantamalla remontille valvojan sekä lattiaan sähkölämmityksen (erikseen määrätyn kustannuskaton puitteissa). Osassa märkätiloista kunnossapitovastuu jakaantuu yhtiön ja osakkaan välillä ns. normaalin vastuunjakotaulukon mukaisesti, osa sellaisista tiloista, joissa on suihku (mahdollisine eristeineen) on täysin osakkaiden kunnossapitovastuulla mm korvausvastuu yhtiön rakenteille tai toisille huoneistoille aiheutuneista vesivahingoista.\n2000-2020: Nykystandardien mukaiset vesieristeet ja putket nousujohdoille saakka (osaan huoneistoista). 2017: Porttikäytävän ja sisäpihojen maalaus. Porrashuoneen A kivipintojen hionta. 2016: Parvekkeiden kunnostus. Porrashuoneiden mattojen uusiminen messinkiputkineen, nimitaulujen uusiminen 1920- kuosin mukaisesti. 2015: Sisäpihan julkisivun paikkauskorjaus. 2014: Hissiveräjien jousien uusiminen. Taloyhtiön kadunpuoleisen julkisivun korjausrappaus / maalaus. Kadunpuoleisten ovien ja kellari-ikkunoiden huoltokäsittely / pellitysten kunnostus. 2013: Liikehuoneistojen ikkunat kolmikerroslasi M1-M6. 2011: Kaukolämpölaitteiden uusiminen. Taloyhtiön huoneistojen kunnostus. 2008: Patteriventtiilien uusiminen. 2006: D54 / D56 viemärilinjojen ja nousuputkien uusiminen. Ikkunat uusittu. 2001: Katto uusittu. 2000: Pihakansi vesieristetty ja asfaltoitu. 1999, 1996: Katto uusittu. 1997: Kellarikerroksen lämminkäyttövesiputkisto. 1996-1997: Asbestipurut ja uudet eristeet kellarikerroksen putkistoihin. 1996: Lämpöjärjestelmän linjasäätöventtiilit. 1996, 1982: Hissit. 1994: Sähkönousut. 1993: Kellarikerroksen kylmävesiputket. 1976: Pohjaviemärit. 1969: Vesi- ja viemäriputket D-porras. 1968: Vesi- ja viemäriputket A- ja C-portaat. 1965: Vesi- ja viemäriputket B-porras.\n2020: Tonttivesi- ja viemäriliittymisjohtojen uusiminen. 2020-2024: Jatketaan vesi-, viemäri- ja märkätilojen vaiheittaista uusimista tarpeellisine kuntotutkimuksineen. 2022-2024: Soveltuvuustutkimus ullakkotilojen hyödyntämisestä asunnoiksi ja rakennusoikeuden myynnin valmistelu.


Kuljetuskoptereiden tuotantoa tarjotaan Suomeen - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nKuljetuskoptereiden tuotantoa tarjotaan Suomeen\nJulkaistu 21.09.2000 23:22\n(Päivitetty 22.09.2000 15:33)\nKuljetushelikoptereita valmistava NH Industries on tarjoamassa yhteispohjoismaisen kopterihankkeen tuotantolinjaa Suomeen. Neuvottelut hankkeesta suomalaisen Patria Finavitecin kanssa alkavat ensi viikolla.\nNH-90NH Industriesin yhteisyrityksessä ovat mukana italialainen Agusta, saksalais-ranskalainen Eurocopter ja hollantilainen Stork Fokker. Yrityksellä on koptereille tuotantolinjat jo Saksassa ja Ranskassa. Uusin kopteri on NH-90, jonka viisi prototyyppiä ovat saaneet niin hyvän vastaanoton, että sen sarjatuotanto on päätetty aloittaa. Saksa, Hollanti, Italia ja Ranska ovat jo tilanneet 300 kopteria. Jos koko yhteispohjoismainen hankinta toteutuu, määrä nousisi vielä sadalla. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nYhteispohjoismainen projektitoimisto aloittaa niin ikään valmistajakohtaiset neuvottelut kolmen eurooppalaisen ja yhden amerikkalaisen helikopterivalmistajan kanssa kanssa lähiviikkoina. NH Industriesin lisäksi näitä neuvotteluja käydään EH Industriesin, Eurocopterin ja Sikorskyn kanssa. Koptereina NH-90:n kanssa kilpailevat EH-101, Cougar Mk2+ ja S-92. Kokoonpanosta kokemustaKuljetushelikopterien kokoonpano tai varsinaisen tuotantolinjan perustaminen toisivat alkuvaiheessa mukanaan jonkin verran lisäkustannuksia. Ne pitävät sisällään lähinnä laiteinvestointeja ja koulutusta. Näkemyserot lisäkustannuksista kuitenkin poikkeavat tässä vaiheessa vielä suuresti toisistaan. Näistäkin asioista on tarkoitus neuvotella syksyn mittaan. F-18 HornetSuomessa Patria Finnavitec Oy:llä on jo ennestään kokemusta tämäntyyppisestä työstä mm. Drakenien, Hawkien ja Hornetien kokoamisessa, vaikka se ei ole aivan samanlaista toimintaa kuin helikopterien kokoaminen tai valmistaminen. Asiantuntijoiden mukaan suomalaisten pitäisi kuitenkin olla aika kilpailukykyisiä tässä suhteessa verrattuna muihin mahdollisiin tuotantolinjoihin koko Eurooppaakin ajatellen. Huollon kannalta omalla tuotannolla olisi omat etunsa, ei vähiten toimintavarmuus. Oma vaikutuksensa tuotannolla olisi luonnollisesti työllistäjänä. Niin ikään mahdollista taistelukopterihankintaa ajatellen omalla tuotannolla olisi etunsa. (MTV3)\nPark Victorysta pumpattiin viimeiset öljyt


Koska aurinko on tilapäisesti lakannut paistamasta lienee paikallaan järjestää pieni arvonta viikon piristykseksi. Palkinnot ovat tällä kertaa:\n1) laadukas O.P.I-kynsilakkasetti, jossa on neljä 3,75 ml minilakkaa: lämmin oranssinpunainen, kirkas lila ja shokkipinkki sekä pikakuivattava päällyslakka\n2) Oranssit Caring Hands -paperihelmet Ugandasta sekä\n1) klikkaa itsesi lukijakseni/tilaajakseni jos et ole jo\n2) kerro mikä on mielestäsi kivoin kevät/kesätrendi\n3) kerro myös jos aiot linkittää omaan blogiisi, siitä saat ylimääräisen arpalipun\n4) jätä yhteystieto josta saan sut kiinni mikäli voitat\nOsallistumisaikaa on tämän viikon perjantaihin 12.3. klo 23:59 saakka, jonka jälkeen Puoliso vetää jälleen hatusta voittajien nimet.\nLottery for my Finnish readers only.\nEl sorteo sólo para mis lectores Finlandesas.\nRieppa 8. maaliskuuta 2010 klo 13.20\n1) Olen jo :)\n2) Maksimekot. Oikeasti teki mieleni vastata että päämäärätön puutarhassa löhöily ja pilvien katselu, mutta en tiedä onko se kesätrendi ;) Sitä tämä ämmä kuitenkin odottaa eniten!\n3) Tänään pitäisi kaivella blogi esille pölyttymästä, joten linkittelen.\n4) rieppa(miumau)gmail.com ja blogistakin toki saapi kiinni.\nNooranElämää 8. maaliskuuta 2010 klo 13.23\n1) Olen myös jo.\n2) Öä, emmä tiiä. Mä oon tylsä ja muhun on pinttyny viime kesän gladiaattorisandaalit ja farkkushortsit. Ne on mun juttuja.\n3) Juu, linkkaan.\n4) nooranelamaa (a) luukku.com\nPetra 8. maaliskuuta 2010 klo 13.55\nOon tosi pihalla trendeistä, mutta tykkään hirveesti, kun kaikenlaiset isot kaulakorut on alkaneet yleistyä. Ja kierrätyskorut erityisesti! Niin, ja kengätkin on taas jotain muita kuin mustia.\nLinkitän, kun ehdin!\nTanjus 8. maaliskuuta 2010 klo 15.05\nHei! Mukaan arvontaan, linkitän arvonnan illalla omaan blogiini :)\nTanjus 8. maaliskuuta 2010 klo 15.06\nOho, unohdin vasta kysymykseen. Vastaan että kukikkaat kuosit.\nBisquits 8. maaliskuuta 2010 klo 17.35\nOsallistun, mutta jos mahdollista, vain kynsilakkojen arvontaan. :-)\n1. Olen jo.\n2. Hetken mietittyäni minäkin vastaan maksimekot!\n*~SL 8. maaliskuuta 2010 klo 19.32\n1)löysin ja liityin\n2)gladiaattorisandaalit, raidat ja kukat (taas), väreistä persikka\nlattenainen 8. maaliskuuta 2010 klo 21.10\n1. Liityn seuraavalla napinpainalluksella lukijaksi.\n2. Tunikat ja farkkuleggarit. Ehkä jo vanha trendi, mutta taitaa toimia tänä kesänäkin???\n3. kokeilen jos osaan, mutta en lupaa mitään.\nekaa kertaa blogissasi, mutta tulen uudestaankin!\nPiina 9. maaliskuuta 2010 klo 10.33\nMä luulen et farkku jatkaa edelleen, farkkushortsit ja -paidat!\nKatarimaria 9. maaliskuuta 2010 klo 14.48\n1. Tilaan Blogilistan kautta :)\n2. Farkkusortsit ajattelin leikellä yksistä vanhoista pöksyistä ja just tänään näin kuvan yhdestä farkkumekosta jota yllätyksekseni haluaisin kokeilla, eli komppaan näitä muita vastaajia. Myös nudesävyt näyttäis tekevän yllättävää invaasiota vaatekaappiini tänä keväänä, joten se on toinen kiva juttu.\n3. Yritän muistaa linkkailla ensi postauksessani.\nVanill 9. maaliskuuta 2010 klo 19.14\n1. Lisäsin itseni :)\n2. Korallinväri on ihana, olen syttynyt sille kunnolla vasta tänä keväänä... myös korolliset gladiaattorit ovat superia mutta arvaa osaanko sellaisilla jalantappopopoilla kävellä.\nvanill_sketch@luukku.com ja blogista saa kiinni :)\nCaroliina 9. maaliskuuta 2010 klo 19.20\n1) Tilaan jo Blogilistan kautta. 8-)\n2) Raidat ja seilorimeininki rokkaa.\n3) Linkitän seuraavaan postaukseeni.\nAnonyymi 9. maaliskuuta 2010 klo 20.15\n1. En tiedä hyväksytkö minua tähän arvontaan, koska olen lisännyt blogisi ainoastaan tuonne kirjanmerkkeihini!! :) Olen aika tottumaton vielä näiden blogien suhteen, joten en tiedä mitä tulee tehdä!\n2. En tiedä yhtään trendeistä, mutta eiköhän ihanat kuosit tunikoissa ole aika guumia!\n4. oozek (a) luukku.com\niitu 9. maaliskuuta 2010 klo 22.03\n1) Liityin Bloggerin kautta ja sinne jään. :)\n2) Monien muiden tavoin maksimekko on suosikkini! Valitettavasti valitettavan suuret mittani leveyssuuntaan yhdistettynä valitettavan pieneeen korkeuteeni saavat maksimekot näyttämään päälläni typerältä, mutta jos tästä kaventuisi... Jos ei, niin sitten valitsen metallinhohdon, joka on kiva lisä kengissä ja laukuissa.\n3) Huomenaamulla klo 8.00 on blogipostauksessani maininta tästä.\n4) imvali@utu.fi tai blogi.\nSalka 9. maaliskuuta 2010 klo 22.12\n1.Tehty ajat sitten :)\n2. Jassoo...farkusta en jaksa innostua, mutta maksihelmat! Ja nudesävyt :)\n3.Mä olen maailman huonoin ihminen muistamaan näitä linkityksiä, joten ehkä luotan vain tuuriin :)\n4. Tiedät kyllä, muru :)\nnorppa 9. maaliskuuta 2010 klo 23.20\nLisäilin itseni lukijaksi, tutustuin nyt blogiisi ekan kerran ja kiva on! :)\nMää en oikeen tiiä, mitä on tulossa kesätrendeiksi, mutta ainakin ihania kynsilakkasävyjä!\nnorpan.sekoitus at gmail.com\nAnonyymi 11. maaliskuuta 2010 klo 19.49\nKesän muodissa parasta taitavat olla ihanat röyhelöt.\nJanina 11. maaliskuuta 2010 klo 21.09\n1) Olen jo. :)\n2) Ehdottomasti raidat. Myös kukkaprintit ilahduttavat näin keväällä/kesällä. Denim.\nMiia 12. maaliskuuta 2010 klo 4.48\nOlen seurannut blogisasi, mutta enpä ollut vielä klikannut itseäni lukijaksi.\nOlen hieman perässähiihtäjä trendien suhteen, mutta kynä- ja tulppaanihameet miellyttävät kyllä. Tosin trendi taitaa olla hieman leveämpihelmaiset hameet.\nps. kiitos alennuskoodeista :)\nmari 12. maaliskuuta 2010 klo 19.43\n1) mun pitää tarkistaa oonko mää, mut mun mielestä mää oon jo :)\n3) sovitaanko, että linkitän jos muistan. Sää varmaan huomaat oonko muistanu :)\n4) 0200-123123, Marjatta vastaa. No ei vaiskaan, vakitukko@gmail.com on paree ;)\nRieppa 13. maaliskuuta 2010 klo 0.17\nUnohdin postata ajoissa joten enpäs tuplannutkaan :)


Scarlett Johansson on maailman seksikkäin - Viihde - Ilta-Sanomat\nScarlett Johansson on maailman seksikkäin\nHollywood-tähti Scarlett Johansson, 21, on nostettu virallisesti maailman kuumimpien seksipommien joukkoon. Miesten tyylilehti Esquire valitsi kurvikkaan Johanssonin maailman seksikkäimmäksi nykynaiseksi.\nJohansson poseeraa lehden seuraavassa numerossa hyvin niukoissa vaatteissa, kuten rintaliiveissä ja minihameessa. Supertähteyteen viimeaikaisilla rooleillaan ponnahtanut Johansson sanoo haastattelussa, että hän tekisi mieluummin vaikutuksen muilla avuillaan kuin seksikkyydellään. - Entäpä aivoni? Tai sydämeni? tähti ihmetteli. Scarlett Johanssonin tähtirooleja ovat olleet muiden muassa osat elokuvissa Lost in Translation ja Match Point. Johansson nähdään myös kaksi viikkoa sitten teattereihin tulleessa murhadraamassa Black Dahlia. Esquire-lehden toimitus valitsee maailman seksikkäimmän naisen vuosittain. Viime vuonna tittelin sai näyttelijä Jessica Biel.


Maailman nuorimpana keskosena raskausviikolla 21 syntynyt Richard Hutchinson täyttää vuoden - MTVuutiset.fi\nJesse Puljujärvi hätyyttelee NHL:n pistepörssin kärkisijoja – hieno putki jatkui jälleen Edmontonin voitossa\nPikkuinen Richard painoi syntyessään vain 340 grammaa – nuori selviytyjä pääsi ennätystenkirjaan\nVideolla välähdyksiä Richardin ensimmäisesestä vuodesta. Kehitys pienestä keskosesta vuoden ikäiseksi taaperoksi on ollut huima.\nJulkaistu 27.08.2021 08:19\nMaailman nuorimpana keskosena viikolla 22 syntynyt poika täytti vuoden ja on jo oppinut ryömimään kotonaan Wisconsinissa Yhdysvalloissa.\nRichard Hutchinson syntyi 131 päivää liian aikaisin ja kaikkia odotuksia uhmaten on selviytynyt vaikeasta alusta huolimatta ja yhden vuoden ikään. Nyt vuoden ikäisenä Guinnessin ennätystenkirja on virallisesti nimennyt pojan nuorimpana keskosena syntyneeksi ja selviytyneeksi vauvaksi, kertoo Yahoo ja The Sun. Edellinen ennätys odotti rikkojaansa yli kolmen vuosikymmenen ajan.\nRichard oli syntyessään pikkuruinen. 5.6.2020 vastasyntyneen käsi oli hänen äitinsä sormenpään kokoinen, hänen silmänsä eivät olleet vielä kehittyneet ja verisuonet kuulsivat ihon läpi. Poika painoi vain 340 grammaa, vähemmän kuin limsatölkki. Raskaus oli kestänyt 21 viikkoa ja kaksi päivää.\nRichardin vanhemmat Beth, 36, ja Rick, 40, Hutchinson saivat lopulta viedä pojan kotiin kuuden pitkän sairaalassa vietetyn kuukauden jälkeen. Vanhemmat ovat edelleen epäuskoisia onnestaan, vaikka ennätyksen todistava sertifikaatti on ripustettuna perheen olohuoneen seinälle.\n– Hän oli niin pieni, että olisi mahtunut mieheni kämmenelle, Beth muistelee.\nKatso yllä olevalta videolta, miltä Richardin taival on näyttänyt!\nLue myös: Jo kaksi riskiraskautta kokenut Anniina, 31, tuli kolmannen kerran raskaaksi ehkäisystä huolimatta – keskoslapsi syntyi keskellä koronakriisiä\nYllättäen synnytys käynnistyi\nBethille raskaus oli selvinnyt helmikuun alussa vuonna 2020. Ennen sitä hän oli saanut vuonna 2018 keskenmenon.\n– Tajutessani odottavani Richardia olin onnesta soikeana. Tein seitsemän raskaustestiä varmistuakseni, nainen kertoo.\nBeth on jo nuoresta aikuisesta asti tiennyt, että hänellä on munasarjojen monirakkulaoireyhtymä, eli PCOS. Häntä monitoroitiin aktiivisesti jo raskauden alusta asti, jotta voitiin varmistaa raskauden eteneminen toivotulla tavalla.\n– Viikon 20 ultraääneni oli täysin normaali, eikä ollut minkäänlaisia viitteitä sille, että mikään olisi pielessä, hän muistelee.\nVain viikkoa myöhemmin Beth alkoi voida pahoin. Lääkärin vastaanotolla selvisi, että synnytys oli käsillä.\n– En ollut edes tajunnut synnytyksen käynnistyneen, hän kertoo.\nBeth kertoo panikoineensa, mutta oli yrittänyt pysyä positiivisena. He olivat Rickin kanssa yrittäneet saada vauvaa pitkään tuloksetta.\nMinnesotan lastensairaalan Minneapolisin klinikka yritti valmistaa pariskuntaa pahimpaan mahdolliseen uutiseen. Mikäli vauva syntyisi, olisi sillä nollan prosentin selviytymismahdollisuus.\n48 tuntia tuosta keskustelusta, 5. kesäkuuta 2020 Richard Scott William Hutchinson kuitenkin syntyi. Lapsivesipussissa syntynyt pieni keskonen kiidätettiin vastasyntyneiden teho-osastolle. Tuoreet vanhemmat näkivät lapsensa neljä tuntia myöhemmin.\nEnsikohtaaminen oli ollut tunteikas.\n– En muista, kykenimmekö edes puhumaan, me vain itkimme, Beth muistelee.\nKeskoselle tehtiin seuraavien kuukausien aikana useita verensiirtoja. Lisäksi hänellä oli verenmyrkytys ja hän oli kiinni kahdessa hengityslaitteessa.\nVanhemmat kuulivat vauvan itkevän ensimmäisen kerran neljän kuukauden ikäisenä.\n– Hänellä kesti aika pitkään löytää oma äänensä ja nykyisin hän todellakin tietää sen, Beth kertoo.\nLue myös: Japanilaisvauva painoi syntyessään vain 268 grammaa – pääsi kotiin kuukausien tehohoidon jälkeen: "En tiennyt, selviytyykö hän"\nMaito alkoi maistua\nAluksi keskosta syötettiin tiputuksen kautta ja sen jälkeen hän oli letkuruokinnassa. Kun Richard maistoi ensimmäisen kerran maitoa, oli vauva saman tien hullaantunut sen mausta.\n– Silloin hän alkoi voida paremmin, Beth kertoo.\nKuuden kuukauden iässä Richard pääsi kotiin. Silloin poika painoi reilut 4,2 kiloa. Kotona poika on vahvistunut ja kehittynyt huimaa tahtia. 5. kesäkuuta perhe juhlisti pojan ensimmäistä syntymäpäivää. Samalla vanhemmat myös viimeistelivät paperityön Guinnessin ennätystenkirjan kanssa, jotta Richardia voidaan nyt virallisesti kutsua maailman nuorimpana syntyneeksi ja selviytyneeksi keskoseksi.\nPariskunta haluaa jakaa perheensä tarinan, jotta muut perheet vastaavanlaisissa vaikeissa tilanteissa voisivat tuntea toivoa.\n– Monet perheet ovat lähestyneet minua ja aviomiestäni. He ovat kertoneet, että tarinamme on auttanut heitä jaksamaan. Sitä juuri halusinkin, Beth summaa.\nLue myös: Singaporelaisvauva painoi syntyessään vain 212 grammaa\nLähteet: Kameraone, Yahoo ja The Sun\nVauvat Raskaus Perhe\nLauri Markkanen piristyi avausottelusta, Cavaliers taipui Hornetsille – "Se oli lumipallo, jota emme pystyneet pysäyttämään"\n"Ei voi olla totta" – Jukurien SM-liigavahti oli senttien päässä täysin poikkeuksellisesta teosta\nEläinlääkärin lohduton julkaisu koskettaa – kertoo joutuvansa lopettamaan terveitä koiria: "Mikään ei tee siitä helpompaa"


FB Onteloventtiili. saa hyttysverkkoa kestävämmän ja pysyvän tuuletusraon. - PDF\nDownload "FB Onteloventtiili. saa hyttysverkkoa kestävämmän ja pysyvän tuuletusraon."\n1 FB Onteloventtiili Versio 1.2 Tuotefaktaa Paloluokiteltu onteloventtiili Tulipalo, joka pääsee leviämään ulkoverhoilun alla olevissa tuuletusraoissa, on iso ongelma, koska palokunnan on vaikeaa päästä siihen käsiksi. FB onteloventtiili jakaa tuuletusraot niin, että palon leviäminen rajoittuu. Samalla tavalla kuin muut Firebreather-venttiilit, FB onteloventtiili estää palon leviämisen vaikuttamatta rakenteen ilmankiertoon. Venttiili soveltuu myös hyvin räystäiden ilmakanaviin. Sillä saa hyttysverkkoa kestävämmän ja pysyvän tuuletusraon. Venttiili ei asennettuna tuki onteloa, vaan päästää läpi tuuletukseen tarvittavan ilman verhoilun alla. Tulipalon sattuessa onteloventtiili tukkii ulkoverhoilun alla olevat tuuletusraot ja estää palon laajan leviämisen. FB onteloventtiili on saatavilla usealla luokituksella - EI30, EI60 ja EI90. Toimitetaan metrin pituisena. Syvyys x Korkeus 23 (+3) x 87( ±7) mm 28 (+3) x 87 (±7) mm 36 (+4) x 112( ±7) mm Paloluokka: EI30, EI60 ja EI90 Testattu ja luokiteltu standardin mukaan: NS-EN :2006 Sintef-hyväksyntä: SINTEF\n2 SUUNNITTELU Tavallisesti venttiilit asennetaan vaakatasossa ja tiiviit venttiilirivit toimivat pystysuuntaisina paloesteinä. Ventiloivat ja tiiviit paloesteet asennetaan normaalisti siten, että isoin palo-osasto on pienempi kuin 100 m 2. Kun ulkoseinä itsessään estää palon, voi palostrategia asettaa toisenlaisia vaatimuksia osastoiville seinille. Ilman luokiteltuja tiiviitä tai ventiloivia paloesteitä voi palo tuuletusraoissa edetä yhtä nopeasti kuin hydrokarboonipalo - vauhdilla 2-8 m/min sekä pystyettä vaakasuunnassa. Piilopalot ovat palokunnalle vaikeita paikantaa ja sammuttaa; kuten myös räystäsja ullakkopalot. Silloin on totaalivaurion vaara lähellä. FB-onteloventtiili pitää aina paloluokituksensa, kuten kolmen 38 mm venttiilirivin tiivis paloeste. Kun venttiili tai paloeste on palavan verhoilun ja tuulensuojan välissä, paloluokitus on kytketty kokonaisuuteen. Ontelon paloluokitus on harvoin yli EI30; venttiilin tätä korkeammasta luokituksesta ei ole paljon hyötyä. Teknistä tietoa FB-onteloventtiili koostuu ruostumattomasta teräksestä palmikoidusta liinasta ja Therm A Flex intumecent-massasta. Ruostumaton teräs AISI304, palmikoitu liina Langan paksuus 0,56 mm Silmukan leveys 2 mm Intumecentmassa: Grafiitti PVA (polyvinylalkoholi) sidosaineessa. Tehokas tuuletuspinta-ala Hengittävä ulkoverhoilu voidaan toteuttaa eri materiaaleilla ja tekniikoilla. Pääsääntöisesti seinän rakenne on kuitenkin aina sama: ulkoseinän ja eristeen väliin jätetään aina tuuletusrako. Katon tuuletustarve voidaan määrittää ennakkohyväksyttyjen mitoitusten pohjalta (SINTEF Byggforsk detaljblad ) tai oman projektin dokumentoinnista (tarvemitoitus). Tarvemitoitus: SINTEF Byggforsk -lehti kuvaa pinta-alatehokkaita tuuletusratkaisuja, joissa on otettu huomioon ilmasto, paikka jne. Vastaava työnjohtaja, esimerkiksi rakennusurakoitsija, voi käyttää niitä optimoidessaan venttiilien määrää ja energiatehokkuutta ilmaston ja paikan suhteen. On myös olemassa useita tutkimuspohjaisia tuuletustarpeen määrittelemisen oppaita. Tavallisessa projektissa käytetään kuitenkin joko ennakkohyväksyttyjä Käsikirjan 51:n mukaisia mitoituksia tai tarvemitoitusta ilmaston mukaan, ohjeiden SINTEF Byggforsk mukaisesti.\n3 Bransäkra Trähus (toinen painos) ja SINTEF Byggforsk Käsikirja 51 Fleretasjes trehus suosittelevat, että ullakon tuuletuspinta-ala olisi 1/300 ullakon lattian pinta-alasta. Erikoisten kattorakenteiden mitoitus Venttiilejä voidaan käyttää taloissa, joissa on viistokatto, pulpettikatto tai rakennettu tasakatto. Kahdessa viimeksi mainituissa saattaa joka palkkiväli olla eroteltu omaksi osastokseen ja ne on silloin tuuletettava erikseen. Vaihtoehtoisesti voi lautalaatikot toteuttaa plenuminä, joka jakaa tuloilman ja poistoilman väleihin. Plenum tarvitsee vähemmän venttiilejä silloin, kun ei tarvitse tuulettaa jokaista onteloa. Mitoitus m 2 23 mm 0, mm 0, mm 0,018 Taulukko 1 Tuuletuspinta-ala per metriä FB onteloventtiili. Tilauskoodit Mitoitus Paloluokka Yksikkönro Nobbnro 23 mm 1 metrin pituus EI30 FBH mm 1 metrin pituus EI60 FBH mm 1 metrin pituus EI90 FBH mm 1 metrin pituus EI30 FBH mm 1 metrin pituus EI60 FBH mm 1 metrin pituus EI90 FBH mm 1 metrin pituus EI30 FBH mm 1 metrin pituus EI30-30 FBH mm 1 metrin pituus EI60 FBH mm 1 metrin pituus EI90 FBH\n4 Asennus Tuotetta on käsiteltävä varovasti. Kolhuita ja vääntymisestä johtuvat vauriot voivat heikentää tuotteen palonesto- tai tuuletuskykyä. Avaa paketti vasta juuri ennen asennusta. Tuote tulee varastoida alkuperäispakkauksessa, suojatussa tilassa. Se ei kestä alle -50 C:n eikä yli +100 C:n lämpötiloja. FB-onteloventtiili kiinnitetään tasainen osa pintaa vasten, kolme ruuvia (4,5 x 35 mm) per 1050 mm. Intumecentnauhan on oltava alemmassa ontelossa, sen on oltava keskitetty ja suorassa. Asennuspinnan ja venttiilin välisen raon on oltava pienempi kuin 2 mm. Pituuksien leikkaus on hyvä tehdä kulmaleikkaajalla, työvälineistä syntyvä kuumuus saatta aktivoida intumecentnauhan. On erittäin tärkeää, että venttiilillä on luja ja vakaa vastus molemmin puolin, jotta intumecent-massa pääsee täyttämään ontelon kunnolla palon sattuessa. Katso alla oleva kuva. Asennus Lopetus rimaa vasten Koolauksen ja venttiilin väliin laitetaan mineraalivilla tai FireFoam. Asennuspinnat voivat olla massiivipuuta, puupanelia, kipsiä, betonia tai tervalevyä. Paloluokitukseksi valitaan tavallisesti vähintään ukoverhoilun luokitus.\n5 Asennus onteloventtiili (50 cm), rimojen välissä Jos onteloventtiili asennetaan koolauksien väliin, on tärkeää varmistaa, ettei venttiili menetä muotoaan asennuksen yhteydessä. Jos 36 mm onteloventtiili työnnetään kahden koolauksen väliin tai yritetään sovittaa 36 mm rakoon, on olemassa vaara, että tuote menettää muotonsa. Asenna sen vuoksi onteloventtiili koolausta vasten (kuva 1) ja käytä mineraalivillalevyä venttiilin ja koolauksen välissä. Aseta venttiilin toiseen päähän toinen mineraalivillalevy (kuva 3) ja asenna uusi koolaus varovasti sitä vasten (kuva 4) Asennus olemassaolevien palkkien/kattoparrujen väliin.\n6 Ylhäältäpäin katsottuna\n7 FB onteloventtiilin asennus pystysuuntaiseen timpuriverhoiluun. Asennusvalmis alusta. 1 2 FB onteloventtiili kiinnitetään ruuveilla (2 3 kpl/m). Tiivis asennus. Nurkat täytetään mineraalivillalla. 3 4 Etäisyys väh. 50 mm koolauksesta ylä- ja alapuolella. Pituudet sovitetaan ja leikataan sirkelillä/rälläkällä, 5 ruostamattomalle teräkselle sopivalla terällä. 6 Palstat täytetään mineraalivillalla tai palovaahdolla.\n8 Asennusesimerkkejä Koolauksen kohdalla pystysuuntaisen verhoilun takana Koolauksen kohdalla vaakatasoisen verhoilun takana Katossa rännin kohdalla Eristetyn katon ja tuuletetun katon välissä Tiivistetyssä räystäässä\n9 Käyttöohjeita Ei saa vääntää eikä kolhia Asennetaan intumecent-massan sisältävä ontelo ALHAALLA Liitoskohdissa venttiilien on oltava tiiviisti toisissaan kiinni Varmista, että putkien sisällä oleva intumecent-massa on asennuspintaan nähden suorassa Varmista, että venttiili on kevyesti puristuksessa, niin etteivät liekit pääse kulkemaan sen ohitse Ylläpito FB-onteloventtiili ei sisällä liikkuvia osia, eikä tarvitse erityistä huoltoa toimiakseen palon sattuessa. Ympäristö Jätteet pitäisi kierrättää. FB-Onteloventtiilit ovat tehty ruostumattomasta teräksestä ja voidaan myydä bromina materiaalit menevät silloin kierrätykseen. Teräksen kierrätys on yksi tekijä, miksi tämä tuote on erittäin ympäristöystävällinen valinta. Intumecent-massa voidaan käsitellä sekajätteenä. Referenssit Sintef Byggforsk lehti: Ulkoseinät ja katto puutaloissa, jossa on 30 minuutin palovastustus SECURO AS Neptun vegen Verdal Puhelin: Telefax: Sähköposti: RENOTECH OY Sampsankatu 4 B Turku Puh / /


Jalankulkuonnettomuus: lokakuuta 2015\nNoniin, haasteen viimeistä postausta pukkaa. Ja vaikka kyse on ollut lihattomasta lokakuusta, niin viimeinen postaus on lihaa. Kuten on pari aiempaakin lauantaipostausta ollut.\nYlikypsä liha on ollut viime vuodet keittiöiden the thing. Ja onhan se hyvää! Lisäksi siinä mun mielestä ollaan juuri sen kulinaristisen filosofian äärellä, joka mua puhuttelee hyvin paljon. Ylikypsäksi lihaksi kelpaa nimittäin juurikin ne "roskapalat" jota ei yleensä syödä. Ei aina tarvitse syödä sisäfilettä syödäkseen hyvin. Vaan ehdottomasti kannattaa hyötykäyttää lihasta kaikki syötäväksi kelpaava. Valmistustavat vaan vaihtelee.\nMeillä eritoten Toka on ollut ylikypsäksi valmistettujen lihojen ystävä. Ne ovat hänen suurta herkkuaan ja aina kun on hänen vuoro päättää mitä syödään isommin, on toiveena useimmiten ylikypsää lihaa. Me ollaan testattu aika montaa eri reseptiä ja sekä kanalla että eri porsaanlihan osilla, mutta meidän suosikiksi on muotoutunut Jenni Häyrisen Katukeittiö-kirjan Karkkipossu. Sitä voi laittaa mihin vaan! Hampurilaisen tai tortillan väliin, kastikkeisiin tai muhennoksiin tai iskeä vaan sellaisenaan leivän päälle.\nYlikypsän lihan salaisuushan löytyy jo nimestä. Lihan yksinkertaisesti annetaan hautua ylikypsäksi matalassa lämpötilassa. Ollaan kokeiltu ohjeita, jossa lihan on annettu olla uunissa viitisen tuntia mutta Karkkipossu saa köllötellä lämpimässä koko yön!\n500g porsaan kassleria tai muuta edullista ja rasvaista ruhon osaa\n3 dl meksikolaista olutta\nOsa possu huoneenlämpöön tuntia ennen paistamista. Hiero lihan pintaan ruokosokeria, reippaasti suolaa ja vähän pippuria.\nAseta liha kannelliseen uunipataan (jos sulla ei ole sellaista niin uunipannu ja foliokin käy) ja purista päälle limen mehut. Kaada padan pohjalle desin verran meksikolaista bisseä.\nPaista ensimmäinen tunti possua ilman kantta 180 asteisessa uunissa. Laske sen jälkeen lämpötila sataan asteeseen. Laita kansi päälle (tai se folsu). Valele lihaa välillä oluella, käännä liha kerran ympäri ja lisää pintaan vähän sokeria. Anna hautua vähintään viisi tuntia mutta mielellään yön yli.\nAamulla riivi possun liha haarukalla, sekoittele hyvin vielä paistonesteeseen. Anna jäähtyä hyvin ja laita jääkaappiin. Ennen syömistä lämmitä vielä uudestaan uunissa.\nKarkkipossun makupariksi sopii aivan mielettömän hyvin mole-kastike. Jos karkkipossu on Tokan herkkua niin mole-kastike on taas sitten mun. Tunkisin sitä ihan kaikkeen!\n2 punaista chiliä, siemenet ja kalvot poistettuna\n70g vähintään 70% suklaata\n3 kokonaista pippuria\nMurskaa korianterinsiemenet, mantelit, mausteneilikat, oregano, kaneli ja pippurit huhmareessa. Paahda murskatut mausteet kuivalla pannulla. Siirrä sivuun odottelemaan.\nKuullota öljyssä silputtu chili, sipuli ja pilkotut valkosipulinkynnet. Lisää tomaattimurska, kasvisliemi, paahdetut mausteet ja hunaja. Hauduta 30 minuuttia.\nRouhi suklaa ja sekoita joukkoon. Soseuta sauvasekoittimella sileäksi. Lisää vettä tarvittaessa.\n(tästä tulee aika iso annos. Puolikaskin riittää tosi hyvin!)\nAivan poskettoman hyvää myös erinäisten papuruokien kylkiäisenä! Ohje myös Katukeittiö-kirjasta.\nLähettänyt Kukkis - Jalankulkuonnettomuus klo 7.00 Ei kommentteja:\nRöstiperunat on musta ehkä paras perunalisuke mitä on olemassa. Aivan järjettömän hyvää!! Röstejä voi tehdä helposti monesta muustakin juureksesta tai kasviksesta. Äkkiseltään tulee ainakin mieleen porkkana, lanttu, nauris, bataatti, palsternakka, punajuuri (törkeen sotkuista mutta silti) ja periaatteessa miksei myös mustajuuresta. Röstit on meillä ollut sellainen, joka on maistunut oikeastaan aina lapsille. Kaaliröstit on kaikkien herkkua ja ne menee huomaamatta aina kaikki.\nKaali on meillä sellainen raaka-aine, jota tahtoo aina jäädä vähän yli. Välillä jääkaapissa pyörii useampikin kaalilajike odottamassa jatkojalostusta. Yksi hyvä vaihtoehto kaalille on tehdä niistä röstejä. Kaikki keräkaalit käy hommaan ainakin. Kaalin maku rösteissä on tosi mieto.\n500g keräkaalia, voit sekoittaa useampaa eri keräkaalia halutessasi esim. valkokaalia, punakaalia, savoijin kaalia\ntuoretta oreganoa n. kolme ruokalusikallista\nSanottakoon nyt heti ensi alkuun että kaalin raastaminen on ehkä vittumaisinta hommaa keittiössä jonka tiedän. Eli jos sulla on joku keittiölaite, jolla on voi raastaa niin käytä nyt hyvä ihminen sitä tähän! Puolisoa voi myös käyttää tähän työvaiheeseen. Raasta kaali karkeaksi raasteeksi (mä olen joskus upottanut tänne myös kaalikääryleistä ylijääneen keitetyn kaalin. Sen olen pilkkonut pieneksi, kokonaan röstejä ei voi tehdä keitetystä kaalista koska rakenne on niin erilainen, mutta mukaan sitä voi toki upottaa). Vatkaa munien rakennetta sekaisin ja sekoita ne kaaliraasteen sekaan. Lisää massaan suola ja mausteet.\nKuumenna paistinpannu ja laita sille nokare voita sulamaan. Helponta nämä on paistaa blini- tai lettupannulla, mutta jos ei sellaista omista niin aivan hyvin voi käyttää tavallistakin paistinpannua.\nNostele kuumalle pannulle kaaliseosta kahden lusikan avulla. Tasoita pinta ja paista miedolla lämmöllä pihveiksi, yritä saada vähän paistopintaa.\nNosta röstit uunivuokaan ja kypsennä vielä kymmenisen minuuttia 170 asteisessa uunissa. Tällä määrällä saa n. kaksitoista röstiä.\nMeillä kaaliröstit tarjoillaan erilaisten pihvien kylkiäisenä tai esimerkiksi lihaisan makkaran lisukkeena. Mitä vaan voi käyttää!\nOnpas huono kuva! No jokatapauksessa, uuniin menossa.\nLähettänyt Kukkis - Jalankulkuonnettomuus klo 7.00 2 kommenttia:\nSieni-saksanpähkinäpiirakka ja Satokausi-info; Vahverot\nMä olin aina luullut että sienet on ehdottomasti syksyn juttu, mutta olin väärässä. Tai no on ne toki syksynkin hommia mutta sieniä voi alkaa bongailemaan jo heinäkuussa. Silloin nimittäin ilmestyy ensimmäiset pienet tatit. Näin lokakuussa metsistä voi löytää erilaisia vahveroita, nyt on niiden satokausi. Mä olen tosi amatööri sienien suhteen, sekä käyttämisen että tunnistamisen. En ole koskaan lähtenyt omin päin metsään, vaan useimmiten haen sieneni torilta tai kaupasta. Pitäisi kyllä oikeasti opetella tunnistamaan edes niitä yleisimpiä metsäsieniä. Metsiemme sienisadosta nimittäin hyödynnetään vain muutama prosentti.\nSienet ei meillä mikään suuri hitti ole, osa tykkää ja osa ei yhtään. Kovin menekki meillä on kantarelleilla ja muilla erilaisilla vahveroilla. Ja koska vahveroita nyt saa, niitä syödään meillä jonkun verran.\nHyvänä sienivuonna osa sienistä kannattaa kuivata. Näin sulla riittää satoa pitkälle talveksi. Erityisesti suppilovahverot on hyvä sieni kuivaamiseen. Kuivattuja sieniä voi myös murskata, saat niistä kivan sienimausteen jota voi käyttää esimerkiksi keittoihin, kastikkeisiin ja pataruokiin. Vahveroista varsinkin suppilovahvero on myöhäis-syksyn sieni ja suppiksia voi metsistä löytyä aina lumien tuloon asti. Muista että poimi vain sellaisia sieniä, jotka tunnistat varmasti!\nVahverot on mun mielestä yksi monikäyttöisimmistä sienistä. Niistä voi tehdä ruokaa sellaisenaan, aika harva aines tarvitsee vain voita ja paistinpannun päätyäkseen maistuvaksi lopputulokseksi. Mutta esimerkiksi kantarelli on parhaimmillaan just noin! Vahverot taipuu myös säilöttäväksi tai vaikka pateeksi. Niistä saa pääruoan tai lisukkeen. Sieniä voi kuivaamisen lisäksi myös pakastaa tai säilöä marinadissa. Suolaaminen on vanha tapa säilöä sieniä, mutta nykyään sitä ei enää suositella liian suolankäytön terveyshaittojen vuoksi.\nSienet on varsinaista lähiruokaa, jos vain tietää mitä tekee ja mistä hakee. Ravintoarvoiltaan sienet painii myös ihan omassa luokassaan. Nimenomaan vahverot on erityisen hyviä D-vitamiinin lähteitä. Kovin laajoja tutkimuksia aiheesta ei ole tehty mutta jotain osviittaa on saatu siitä, että sienet laskevat esimerkiksi kolesteroliarvoja, erityisesti haitallista LDL-kolesterolin pitoisuutta. Sienet sisältävät myös betaglukaani-nimistä ravintokuitua, jolla on yleisesti tunnettuja terveysvaikutuksia. Osa tutkijoista on jopa sitä mieltä, että aktiivinen sienten syöminen voisi jopa vähentää riskiä sairastua syöpään. Niin tai näin, sienet ovat varsinaisia antioksidanttipommeja ja niitä olisi hyvä suosia vihannesten tapaan.\nMä en tykkää sienistä yhtään. Syön niitä silti. Mun mielestä aina ei ole tarve syödä vain sitä mistä tykkää. Vaan sitä mitä on tarjolla. Sienien sesonki on nyt joten niitä löytyy meidän ravintoympyrästä. Lisäksi mä koen että osittain ihan kasvatuksellisistakin seikoista aikuisten on hyvä syödä välillä jotain, josta eivät välttämättä nyt tykkää ihan ässänä. Lapsilla on kausia kun ne ei tykkää mistään ja on ihan hyvä että näkevät esimerkistä, että silti voi vähän syödä. Ja että aina ei ole ruokana vain sitä, mistä tykkää. Enempi ja enempi alan olla myös sitä mieltä, että mikä vaan on hyvää ruokaa, jos se vaan on oikein valmistettu ja maustettu.\nSeuraavan piirakan juju löytyy sekä pohjasta että täytteestä. Pohja on nimittäin tehty kevyemmäksi ja osa voista on korvattu raejuustolla. Tätä kikkaa voi huoletta hyötykäyttää muidenkin piirakoiden kanssa, jos haluaa tehdä ne kevyemmäksi. Monestihan piirakkapohjissa on rasvaa tosi paljon. Mä olen myös tykännyt tehdä tämän spelttijauhoista. Täytteessä taas purupintaa antaa saksanpähkinät, joka on hyvä makupari sekä sienien että pinaatin kanssa.\nSieni- Saksanpähkinäpiirakkaa varten tarvitset\n75g pehmeää voita kuutioituna\nKantarelleja tai suppilovahveroita (tai mitä sieniä nyt haluat käyttää) maun mukaan. En osaa sanoa määriä, voi laittaa paljon tai vähän. Jos käytät kuivattuja sieniä niin niitä desin verran.\n100 g tuoretta pinaattia vähän suikaloituna\n1 keltainen paprika kuutioituna, siemenet ja kalvot poistettuna\nreilusti tuoreita yrttejä, esim. persiljaa ja timjamia\npari, kolme desiä juustoraastetta\npari desiä täysmaitoa\nSekoita keskenään jauhot, voi ja raejuusto. Lisää viimeiseksi kananmuna. Painele taikina isoon piirakkavuokaan. Esipaista 200 asteisesa uunissa n. 10 min.\nJos käytät kuivattuja sieniä niin liota niitä vartin verran vedessä.\nSilppua sipuli. Laita paistinpannulle reilu nokare voita (oikeesti älä himmaa! Sekä sipuli että sienet imee sitä rasvaa itseensä ja sitä täytyy olla pannulla reilusti!) sulamaan ja kuullota sipulisilppu. Pieni sieniä (paitsi jos käytät kuivattuja) ja kippaa ne pannulle sekaan. Paista pari minuuttia. Lisää sekaan pienitty pinaatti ja freesaa. Pieni paprika ja laita pannulle muiden sekaan. Saksanpähkinöitä voit pieniä ihan vaan kämmenessä sitä mukaa kun lisäät niitä pannulle. Niissä saa olla ihan kunnolla purupintaa. Lisää tässä vaiheessa täytteeseen vähän suolaa. Kaada täyte pohjan päälle ja levitä tasaisesti. Silppua yrtit ja ripottele täytteen päälle\nVatkaa muna ja maito keskenään. Mausta suolalla ja pippurilla. Lisää juustoraaste munamaidon sekaan ja kippaa koko seos piirakkaan ja tasoita. Paista 200 asteisessa uunissa n. puoli tuntia.\nValmista on kun juusto on saanut kivasti väriä\nLähettänyt Kukkis - Jalankulkuonnettomuus klo 14.32 3 kommenttia:\nPuuro on viime vuosina nostanut onneksi osakkeitaan. Mun mielestä se oli jossain vaiheessa aivan turhaan parjattua, koska oikeastihan puuro on tosi hyvää! Aamiaisena ihan omaa luokkaansa ja ruokanakin silloin tällöin hyvä vaihtoehto. Tykkään siitä, että puuroa pystyy muuttelemaan tosi helposti. Siitä saa makeaa tai suolaista. Kevyttä tai tosi täyttävää.\nMä olen syönyt puuroa aamupalaksi niin kauan kuin muistan, toki on ollut välillä taukojakin. Se vaan on niin helppo vaihtoehto koska ei tarvitse juurikaan miettiä mitä söisi. Mikropuuron olen hionut viidentoista vuoden aikana ihan omaan luokkaansa, kattilassa meillä ei tehdä koskaan puuroa. Uunia sensijaan hyödynnetään aina silloin tällöin puuron kohdalla. Erityisesti maitopohjaisiin puuroihin uuni on ässä valinta, koska sillä välttää pohjaanpalamisen.\nVarsinkin silloin, kun meistä jompi kumpi oli hoitovapaalla, oli päiviä kun puuroa syötiin päivälliseksi. Joskus jokin ylimääräinen ylläri oli tyhjentänyt tilin tai jostain toisesta syystä kaapit kumisi tyhjää. Puuroon tarvittavia vermeitä meiltä sensijaan löytyy aina! Puuro on halpa ja helppo, joskaan ei nopea ruoka. Meillä harvemmin harmitellaan sitä, että ruoanvalmistuksessa kestää liian kauan, koska pyritään aina ennakoimaan. Mutta joskus työmäärät risoo ja silloin tämmöiset "kaikki sekaisin ja uuniin vaan"-vaihtoehdot on mahtavia.\nLasten suosikkihan on ehdottomasti riisipuuro. Sitä meillä tehdäänkin näin loppuvuodesta se pari kertaa jouluaaton lisäksi mutta muuten meillä on tapana tehdä uunipuuro ohrasta. Ohra on tosi maistuvaa ja hyvä vaihtoehto ruoanlaitossa esimerkiksi riisin tilalla.\n2 desiä puuroriisiä tai ohrasuurimoita (tulipahan nyt tässä mieleen että miltähän maistuisi noiden sekoitus, hmm...)\nlitran maitoa (jos teet ohrasuurimoista niin puolitoista litraa), kannattaa kokeilla muuten esim. mantelimaitoa uunipuuroihin. Tai muita kasviperäisiä, maku on heti vähän erilainen. Varmista vain että kestävät kuumaa.\nAloita voitelemalla uunivuoka, johon puuron teet. Näillä mittasuhteilla vetoisuus saisi olla parin litran verran. Lisää ohrasuurimot tai puuroriisi vuokaan, kippaa perään maito ja suola ja sekoita hieman varovaisesti. Laita pinnalle muutama voilastu. Kypsennä 175 asteisessa uunissa, riisipuuroa puolisentoista tuntia ja ohrapuuroa pari tuntia. Sekoita muutaman kerran kypsennyksen aikana.\nAnna vetäytyä hetki ennen tarjoilua. Tarjoa minkä kanssa nyt puuroa tykkäät syödä! Hilloa, mehukeittoa, pähkinöitä, hedelmäraasteita jne jne.\nMeillä syödään aina silloin tällöin kanaa. Vaikka se kaikin tavoin onkin varmaan se lihamaailman eettisesti kyseenalaisin teko. Hyvää omaatuntoa on ostettu sillä, että ostetaan pakastealtaasta kokonainen luomukana, joka keitetään. Yhdestä kanasta meidän posse saa kaksi ateriaa itse lihasta ja liemestä taasen syntyy pohja 1-2 keitolle sekä jollekin kastikkeelle. Aika taloudellista, eikö?\nMä en ole kokenut kanan keittämistä mitenkään työläänä. Eipä vaadi paljoa vähän huuhtaista sitä kanaa, heittää se kattilaan ja perään vähän kasviksia ja mausteita ja sitten keitellä koko komeutta 2,5 tuntia hiljalleen. Oon itse sitä mieltä että keitetyn kanan liha on paljon mureampaa ja pehmeämpää. Makukin on parempi. Lisäksi kun sen kanan on keitellyt niin se liha on syömistä vaille valmista. Monesti keittelenkin kanasen vapaapäivänä ja sitten kiirepäivinä ne kanapohjaiset ateriat syntyy tosi nopeasti kun ei tarvitse kuin kyhätä siihen lihan ympärille muut vermeet. Kun sen kanan keitinliemen laittaa jääkaappiin, hyytyy pintaan kananrasva, jonka voi senkin hyötykäyttää vaikka munakkaan paistamiseen. Ainoa minkä koen vähän mälsäksi koko hommassa on se kananlihan askartelu irti luista ja muista härpäkkeistä mutta kun sekin on tullut rutiiniksi, niin eipä siinäkään hommassa kauaa nokka tuhise.\nKanan keittely ihmetyttää meillä aina lapsia. Oon toisaalta ajatellut tuon aika hyvänä kasvatuksellisenakin hetkenä. Että tuolta se kana oikeasti näyttää, tuossa on siivet ja tuossa on koivet. Ketään ei ole vielä toistaiseksi ällöttänyt.\nKävin alkuvuodesta Kolmosen kummitädin kanssa Tampereella Masussa syömässä. Syötiin aivan poskettoman hyvää Sataykanaa. Mä olen joskus ennenkin kotikeittiössä tehnyt sataykastiketta mutta olin unohtanut sen moneksi vuodeksi. Masu palautti sen taas mieleen ja siitä lähtien sitä onkin syöty meillä aina silloin tällöin, viimeiksi viime viikonloppuna kun ruokittiin käymässä ollut Kolmosen kummitäti.\nn. 500g kanan lihaa. Mä käytän keitetystä kanasta tähän aina rinta- sekä koipipalat ainakin.\nteelusikallisen sambal oelek-kastiketta\nyhden murskatun valkosipulinkynnen\nPussillisen suolapähkinöitä. Voi käyttää tavallisiakin pähkinöitä mutta ne pitää ehdottomasti paahtaa ensin! Kokeilin kerran paahtamatta ja eron huomaa liian selvästi maussa.\npuoli tölkillistä eli 200 ml kookosmaitoa\n1 1,5 rkl raastettua inkivääriä\nLaita kypsä kana uunipannulle. Sekoita voiteluun tarvittavat ainekset keskenään ja nakkaa kypsän kananlihan sekaan. Sekoittele hyvin. Laita uuni lämpenemään 175 asteeseen.\nKuori ja paloittele sipuli ja valkosipulinkynnet ja vedä hienoksi joko sauvasekoittimella tai yleiskoneella. Laita suolapähkinät sekaan ja surruuta hienoksi ja jauhemaiseksi. Kaada kookosmaitoa sekaan, osissa jos käytät sauvasekoitinta ja ohuena nauhana jos käytät yleiskonetta, kunnes saat sakean ja lusikoitavan kastikkeen. Mausta kastike inkiväärillä, sambal oelekilla, soijakastikkeella ja sokerilla. Maistele että kaikki maut tukevat sopivasti toisiaan, eikä mikään maistu liian voimakkaana. Lisää kookosmaitoa jos joku maku meinaa tunkea läpi, älä kuitenkaan tee kastikkeesta lurua, sen pitää olla vähän sellaista maapähkinävoimaista.\nLevitä kastike kanojen päälle, älä sekoittele kanoja kastikkeeseen vaan anna kastikkeen olla lihojen päällä. Nosta uuniin ja anna lämmetä siellä Som Tamin teon ajan.\nKind of Som Tam-salaattiin tarvitset:\nvihreitä pitkulaisia papuja\nyhden porkkanan niin ohkaisina suikaleina kuin saat tehtyä\npähkinöitä (cashew, suolapähkinöitä tms)\nchiliä, joko kuivattua tai tuoretta\npuolikkaan-yhden limen mehun\nyhden silputun valkosipulinkynnen\nSuikaloi valkokaali ja porkkana. Porkkanan saa hyvin suikaleiksi ihan perunankuorimaveitsellä. Tuohon suikalointiin on olemassa joku superhieno keittiövälinekin joka on vain suikalointia varten olemassa mutta mä oon käyttänyt ihan vaan kotikutoista perunankuorimaveitseä. Pilko pavut vähän pienemmäksi.\nLaita nämä komponentit johonkin kulhoon ja hakkaa niitä vähän puisella perunansurvimella tms. välineellä. Kasvisten mehu nousee näin pintaan. Jos sulla sattuu olemaan kovastikin tuoretta kaalia siinä niin ihan hirveästi ei kannata murjoa ettei tule liian mehustunutta. Ei ole tarkoitus että nämä lilluu omissa nesteissään.\nPuolita kirsikkatomaatit ja nakkaa ne sekaan, pähkinät myös. Sekoita hyvin.\nTee sitten kastike. Laita ensin kaikki kastikkeen ainekset, eli osterikastike, inkkarisokeri, chili, limemehu ja valkosipuli pieneen kuppiin ja sekoita hyvin. Lähde sitten maistelemaan makuja kohdalleen. Tähän on mahdotonta antaa tarkkoja määreitä, kokonaisuus syntyy vain maistamalla. Suussa pitäisi olla sellainen suolaisen ja happaman sekä makean ja tulisen sopiva yhdistelmä. Kaada kastike salaatin päälle, sekoita hyvin ja silppua päälle korianteria. Ota kana pois uunista ja tarjoa heti salaatin kera.\nKuola alkoi valumaan. Namnam!\nLähettänyt Kukkis - Jalankulkuonnettomuus klo 7.00 3 kommenttia:\nVohvelit on musta aivan ihania. Niitä tulee aina vaan syötyä makeilla täytteillä, vaikka niistä saa ihan älyttömän hyvän ateriankin. Tai sekä aterian että jälkkärin, jos vaan jaksaa käryttää riittävästi vohveleita.\n80-luvulla varmaan jokaisesta perheestä löytyi vohvelirauta. Mäkin keikkasin omasta lapsuudenkodista vohveliraudan meille muutama vuosi sitten. Vaikka meillä syödäänkin useimmiten suolaiset lettutaikinapohjaiset ruoat pannarina, aina silloin tällöin kaivetaan vohvelirauta esiin.\nSekoita kaikki keskenään sekaisin ja anna taikinan hetki tekeytyä.\n2 dl spelttihelmiä, ohraa tai kvinoaa. Keitä ohjeen mukaan kypsäksi\n2-3 dl paahdettua kurpitsaa. Ohje paahtamiseen täällä. Kuutioi paahdettu kurpitsa kun kädet kestää käsitellä kuumaa kurpitsaa\npaketillinen chilituorejuustoa (se Musta Pekan on hyvä, sellainen jos sitä vielä saa. Muistelen kuulleeni että sen valmistus lopetettaisiin??)\nPaista hieman paahdettua kurpitsaa pannulla voissa. Lisää sekaan spelttihelmet, ohra tai kvinoa sekä sipuli, chilituorejuusto, puolikas kasvisliemikuutio sekä tilkka vettä. Mausta. Sekoita sitten mukaan pilkottu paprika sekä basilika. Anna tekeytyä vohveleiden paistamisen ajan.\nPaista vohvelit juuri ennen tarjoilua. Laita vohveleiden sisään ensin kurpitsapaistosta ja sitten juustoraastetta. Ässähyvää jos teet vielä jonkun salaatin siihen kylkeen.\nLähettänyt Kukkis - Jalankulkuonnettomuus klo 12.16 4 kommenttia:\nBataatti-palsternakkapiiras ja Satokausi-info: Palsternakka\nHeVi-maailman hylätty yksilö on ehdottomasti palsternakka. Aikanaan sitä on syöty paljonkin mutta peruna ja porkkana on ajaneet ohi. Mikä on sääli koska palsternakka on tosi monipuolinen ja muuntautuva kaveri. Palsternakka sopii kaikkeen mihin porkkanakin eli sitä voi syödä raakana tai raasteena, siitä voi tehdä sosetta tai sen voi paahtaa. Siitä saa myös hyvän osan liemipohjiin. Kaverini liputtaa aina palsternakka-sipsejä, mulla ne on vielä kokeilematta mutta uskon kyllä että ovat ihan älyttömän hyviä. Yksinkertaisesti palsternakka sopii ihan kaikkeen ruoanlaittoon.\nPalsternakka on vähän makea, kuten porkkanakin. Se sopiikin siis tosi hyvin suolaisen makupariksi ruoanlaitossa mutta sitä voi hyödyntää myös leivonnassa. Vaikka palsternakkaa verrataankin porkkanaan, on se itseasiassa tietyiltä osin paljon ravintorikkaampi juures kuin porkkana. Palsternakka sisältää sekä C- että E-ryhmän vitamiineja ja B-ryhmän vitamiineja paljon enemmän kuin porkkana. Siinä on vain puolet perunan hiilareista ja erityisen paljon foolihappoa. Se on myös erinomainen kaliumin ja kuidun lähde.\nPalsternakkaa valittaessa valitse napakka yksilö. Vältä pehmeää ja vetistä. Kotimaista palsternakkaa on varmasti tarjolla koko loppuvuoden ja itseasiassa se onkin parhaimmillaan muutaman viikon kylmävarastoinnin jälkeen. Palsternakka säilyy hyvin joten varastovihanneksena sitä voi saada kotimaisena vielä keväälläkin.\nSeuraava ruoka on ollut meillä tarjolla lukemattomissa juhlissa ja illanistujaisissa. Lasten nimet on juhlittu ja tyttöporukalla hypitty Haddawayta tätä samalla syöden. Oon välillä tehnyt sen vain bataatista mutta nyt tarjoan ohjetta, joka sisältää myös palsternakan. Tätä on monet lihansyöjätkin kehuneet ja maku onkin ihan huikea. Suolaisen kautta kermaisen makea. Menee ehdottomasti pääruokanakin mutta sopii myös tarjoilupöytään. Pikkujouluihin erityisen maistuva!\nMeillä syödään aika paljonkin erilaisia suolaisia piirakoita sekä ruokana että tuhdinpana iltapalana. Kylkeen joku ihana salaatti ja ateria on valmis! Katsotaan ehtiikö joku toinenkin piirakkaohje uunista ulos ennenkuin lokakuu on ohi.\nsuolaisen piirakkataikinan ja 25-30 senttisen vuoan (meinasin että en laita mitään ohjetta pohjalle mutta laitetaan nyt kuitenkin. Ota 100g voita pehmenemään huoneen lämpöön tuntia ennen, tai pehmitä sitä vähän mikrossa jos unohdit. Nypi voi 3,5 dl:n vehnäjauhomäärän sekä 1 tl:n suolaa kanssa. Kun seos on ryynimäistä, lisää puoli desiä kylmää vettä. Painele taikina tasaiseksi. Voitele vuoka ja levitä taikina sinne)\nyksi bataatti kuorittuna, kuutioituna ja keitettynä\npari palsternakkaa kuorittuna, kuutioituna ja keitettynä\ntuoretta rosmariinia, basilikaa ja oreganoa\n2-4 valkosipulinkynttä (musta valkosipuli on ihana makupari kermaisen makealle. Kaikki ei tykkää eli laita vähemmän tarvittaessa)\nPaista punasipuli renkaina tai silputtuna pannulla. Makuasia, mä tykkään enempi silputtuna mutta tähän sopii renkaatkin hyvin. Survo bataatti ja palsternakka soseeksi. Mausta suolalla, pippurilla ja yrteillä. Sekoita soseen sekaan ranskankerma, silputut valkosipulinkynnet, sitruunamehu ja kananmunat. Levitä soseseos piirakkapohjan päälle. Laita päälle paistettu sipuli, fetakuutiot ja pinjansiemenet. Paista uunissa 200 asteessa alimmalla tasolla 30-40 min.\nKasvislasagnen täytteet voi tehdä helposti raasteista ja sinne voi raastaa käytännössä mitä vaan. Porkkanaa, kesäkurpitsaa, lanttua, palsternakkaa. Viime vuosien hittihän on ollut korvata lasagnelevyt kesäkurpitsan siivuilla. Ihan jees ruokaa sekin on mutta me on tykätty pitää lassu lassuna. Tehdään kyllä välillä vähän lasagnen tyyppisiä paistoksia, jossa pastan korvaa kesäkurpitsa mutta lasagne ehdasti kaipaa kyllä sisäänsä niitä pastalevyjä. Ja tokihan lassulevujä ja kesäkurpitsasiivuja voi latoa sekaisinkin. What ever works!\nKasvislasagneista on meillä muodostunut hävikkiruokaa. Sinne ladotaan kaikkea mitä kaapista löytyy. Jos tehdään lassua kalasta tai lihasta niin sitten noudatetaan sisälmyksiä orjallisemmin mutta kasvisten kanssa voi fiilistellä sen mukaan mitä kaapeista löytyy. Samaten erilaisilla juustoilla saa muuteltua lassun makua.\nLihasta tehty lasagne, oikein sellainen italialaisen mamman versio, on ihanaa. Mutta liputan kyllä ehdottomasti kokeilemaan lasagnea myös kasviksista. Lopputulos on todella maistuva ja täyttävä. Perusidea on ihan sama kuin lihalassussakin, tomaattinen kastike (jossa lihan tilalla siis kasviksia) ja valkokastike, sekä lasagnelevyjä.\nErilaisia kasviksia ja juureksia. Raastettavia kuten porkkana, punajuuri, lanttu, kesäkurpitsa (huom jos käytät kesäkurpitsaa tai muita vetisiä kasviksia niin muista että ne sisältävät paljon nestettä ja silloin kastiketta saattaa joutua keittämään kasaan vähän pidemmän aikaa). Ja pilkottavia kuten paprika, pinaatti (voi käyttää pakasteenakin, sulata ja valuta ennen käyttöä. Tuore pinaatti täytyy ryöpätä) tai lehtikaali (ruodi ja höyrytä ennen käyttöä)\njotain voimakasta juustoa raasteena, sekä valkokastikkeeseen että kuorrutteeksi\ntuoreita yrttejä (esim. basilika, oregano, timjami, persilja)\nAloita kuorimalla ja raastamalla juurekset. Sen jälkeen hienonna sipulit ja paloittele kasvikset. Laita paistinpannulle oliiviöljyä ja kuullota sipuli (valkosipulit lisätään vasta myöhemmin!). Lisää joukkoon juuresraasteet ja pilkotut kasvikset ja kääntele hetki pannulla. Sekoita joukkoon paseerattu tomaatti, valkosipuli, yrtit ja muut mausteet. Anna kiehua 5-10 min. Jos kastike on kovin vetistä niin pidempään. Tarkoitus ei ole että lopputulos on ihan jankkia mutta ei tämän ihan vetistä luruakaan pitäisi olla. Jos meinaa jankkiintua niin lisää sekaan vähän vettä.\nSeuraavaksi valmistetaan valkokastike. Huom, jos on kovasti kiire tai laiskotus tai joku muu syy niin valkokastikkeen voi jättää valmistamatta. Tällöin lasagnevuokaa täyttäessä aina kastikekerroksen päälle ripotellaan fetan lisäksi juustoraastetta, muutoin vuoka täytetään ihan normaalisti. Lopuksi valuta vuoan reunaa pitkiin maitoa senverran että nestepinta nousee näkyviin, varo ettet kaada maitoa kuorrutejuuston päälle. Suosittelen kuitenkin että valmistat sen valkokastikkeen, parempaa tulee sillä.\nSulata rasva pinnoitetussa kasarissa. Sekoita joukkoon vehnäjauhot ja paista hetki, älä kuitenkaan ruskista! Lisää maito pienissä erissä koko ajan sekoittaen. Jos kastike menee liian löysäksi niin ei haittaa, juusto suurustaa sitä lisää. Anna kiehua hiljalleen viitisen minuuttia. Lisää lopuksi 0,5-1dl juustoraastetta, sekoittele samalla että juusto sulaa tasaisesti.\nOta esiin vuoka, johon lasagnen kokoat. Laita ensin pohjalle ohut kerros tomaattikastiketta, murusta päälle fetaa, sitten valkokastiketta, sitten laita kerros lasagnelevyjä. Tällä kaavalla täytät vuoan täyteen asti. Viimeiseen kerrokseen jätä feta laittamatta, laita tomaatti- ja valkokastikkeen päälle loppu juustoraaste. Paista 200 asteisessa uunissa n. puoli tuntia.\nMä rakastan nepalilaista ruokaa. Eritoten tykkään Paneer-juustoisista ruokalajeista ja syönkin lähes aina jotain sellaista kun ollaan nepalilaisessa ravintolassa. Ne peruna-pinaattipyörykät on kanssa ihan törkeän hyviä! Intialainen ruoka on mun makuun vähän turhan tulista mutta nepalilainen on just hyvä!\nOli aika kun mulla oli koko ajan himo nepalilaiseen ruokaan. Vuosikausia tein kotona Paneer butter masalaa (ohje löytyy sieltä postauksen keskeltä kun vähän selaa) mutta jostain syystä mä en ole enää viime vuosina pystynyt syömään ruokia, joissa on pohjana joku eineskastike. Tulen ihan tosissani kipeäksi ja kun se tuli muutamaan kertaan kokeiltua niin oli pakko luovuttaa. Mikään ruoka ei ole sen arvoista että vietät loppuillan sikiöasennossa kipujen kourissa. Nykyään Tikka Masalat jää siis hyllyyn ja ollaan kikkailtu nepalilaisemme kotikeittiöön muuten.\nMeidän nykyiset nepalilaiset ruoat taitaa muistuttaa eniten Palak Paneeria mutta ehkä joku nepalilainen kokki pyörtyisi jos näkisi mitä kaikkea sinne nakataan.. siksi tämä on vähän mutta ei sinnepäinkään!\nRiisiä senverran kun syötte\npuolikkaan sipulin, voi olla punasipulia tai keltasipulia tai salottisipulia\nsambal oelekia tai tuoretta chiliä maun mukaan (tämän ei tarvitse olla kovin tulista!)\ntandoori-tahnaa maun mukaan\njämäkasviksia jääkaapista esim. paprikaa, munakoisoa, kesäkurpitsaa jne. Paahda halutessasi!\npinaattia, joko tuoretta pussillinen ryöpättynä ja silputtuna tai sitten pussillinen pakastettua\npaseerattua tomaattia puoli purkillista\nkookosmaitoa puoli tölkillistä\nleipäjuustoa, kotijuustoa tai paneer-juustoa paketillinen\ngaram masalaa maun mukaan\nhippuselliset neilikkaa ja kardemummaa\nLaita riisivesi kiehumaan ja keitä riisit kypsiksi ohjeen mukaan. Voit valmistaa Palak Paneerin riisien kypsyessä. Lisää valutettujen, kypsien riisien sekaan lusikallinen voita.\nLämmitä paistinpannulla öljyä, laita levy keskilämmölle. Silppua sipulin puolikas ja kuullottele sitä vähän. Lisää sekaan silputut valkosipulinkynnet. Laita pannulle chili tai sambal oelek. Ja hetken kuluttua myös tandoori-tahna. Paahda kasvikset uunissa, jos haluat. Mä paahdan, maku on parempi! Sulata pinaatti, jos käytät pakasteversiota, puristele liiat vedet pois ja lisää pannulle. Lisää paseerattu tomaatti ja kookosmaito ja anna tekeytyä kokoon hetki. Lisää kuutioidut juustot. Kannattaa huolehtia että liesi ei ole liian kuumalla, korkeintaan keskilämmöllä, koska juusto muuten pehmenee liikaa. Mausta ja tarkista maku. Jos tuntuu liian tuliselta (mitä tämän ei kyllä pitäisi olla mutta jos) niin lisää kookosmaitoa. Laita lopuksi päälle cashew-pähkinöitä.\nTarjoa riisin kanssa tai autenttisesti naan-leivän kera.\nNaan-leipä hankittu tällä kertaa valmiina kun bongasin yhdestä etnisestä kaupasta valmiita.\nSeuraava ohje on oikeastaan kesäruoka. Muttakun syksy on jatkunut lämpöisenä aika pitkään, niin sieniä saattaa vielä löytyä muualtakin kuin kaupan tiskiltä. Mä olen hirveän huono syömään sieniä mutta yritän niistä aina jotain taiteilla, koska nekin on hurjan hyvä raaka-aine. Ja pikkuhiljaa olen alkanut tykkäämään ja haluan kokeilla uusia sienijuttuja.\nMeillä ollaan kalaa syöty aika kivasti aina, mutta ollaan just niitä perheitä jotka puputtaa aina vaan lohta. Kirjolohi on toki ympärivuotinen kala, mutta kun muutakin kotimaista kalaa on tarjolla satokausittain, niin onhan se vähän tylsää ja yksitoikkoista vetää aina sitä yhtä ja samaa. Vaikkakin se lohi on aina pomminvarma ja maistuva. Kalan yksitoikkoisuus on nimenomaan ollut musta kiinni. Mä olen juurikin niitä sihtikurkkuja ja nirsoilijoita, jotka ei muka kestä yhtään ruotoa ja joiden mielestä kalan käsittely on jotenkin ällöä. Oikeastihan kala on ihan mahdottoman hyvä raaka-aine ja on aika kaupunkilaista typeryyttä kiukutella jostain ruodoista. Se nyt vaan on elämän tosiasioita, että kaloissa niitä ruotoja on.\nKun aikanaan kotiutin meille Vappu Pimiän Vapun reseptikirjan, olin tosi iloinen että kirja sisälsi niin paljon kalaohjeita. Ja nimenomaan muustakin kuin lohesta. Tämä seuraava on osoittautunut tositosi hyväksi herkuksi.\n2-5 ahvenfilettä per syöjä. Kannattaa pyytää että siellä kalatiskillä käsittelevät ne sulle paistovalmiiksi. Ahven on pieni kala ja sen perkaaminen on aika piperrystä. Mä delegoin nämä hommat aina Siipalle mutta ei sekään siitä kalan perkuusta niin paljoa tykkää, ettäkö tätä ei kannattaisi pyytää hoitamaan siinä ostovaiheessa.\n1-1,5 litraa tuoreita kantarelleja tai muita metsäsieniä\nison nokareen voita\nPuhdista sienet. Silppua sipuli ja pienennä isoimpia sieniä. Sieniä ei tarvitse silputa mutta kantsut varsinkin tuppaa olemaan joskus tosi isoja niin niitä kannattaa vähän pieniä. Sienet saa kuitenkin jäädä ihan kunnon kokoisiksi. Laita voi pannulle sulamaan ja kuullota sipuli. Lisää sienet pannulle ja paista niin kauan, kunnes niistä irtoava neste on haihtunut. Lisää pannulle vehnäjauhot ja kypsentele tovi. Lisää perään vesi ja kiehuttele sitä hetki. Pikkuhiljaa pannulle alkaa muodostua kastike, jos tässä vaiheessa kastike sakeentuu jo tosi paksuksi, voit lisätä pannulle kerman. Muuten anna kiehua miedolla lämmollä hetki. Lisää kerma, sitruunamehu ja mausteet. Tarkista maku ja anna tekeytyä miedolla lämmöllä rauhassa.\nKuumenna paistinpannu tosi kuumaksi ja lisää sitten pannulle reilu nokare voita. Ripottele ahvenfileiden päälle hieman suolaa ja pippuria ja pistä ne sitten pannulle paistumaan. Kaikki eivät välttämättä mahdu kerralla eli paista tarvittaessa erissä, korkeintaan minuutti per puoli. Koita saada pintaan hyvä väri ilman että kala kuivuu. Voit lisätä kypsät fileet sienikastikkeen sekaan tai tarjota ne erikseen. Nämä maistuu hyvältä ihan tavallisten keitettyjen perunoiden kanssa. Ja valkoviinin.\nSyksy on täällä, joten pataruoat valtaa meidän keittiön! Musta on ihanaa tulla kotiin kun siellä tuoksuu uunissa muhiva ruoka. Ne on loppupeleissä myös hemmetin helppoja ruokia tehdä, koska kun saat kamppeet uuniin, uuni hoitaa loput. Aikaa toki pitää varata. Paahtamista olenkin vouhottanut täällä jo useammankin ruokalajin kohdalla, ja tämänpäiväinen ohje perustuu juurikin paahtamiseen. Se vaan yksinkertaisesti tuo esiin kasvisten makua ihan toisella tapaa. Tänään myös tehdään pataruokaa kasviksista, aika yleinen luulo tuntuu olevan että pataruoat olisi aina automaattisesti lihaa, mutta kyllä pataruokia saa aikaiseksi kasviksistakin. Nyt alkaa!\n18 kirsikkatomaattia (tarkkaa, tarkkaa)\nyhden suuren kesäkurpitsan lohkoina\nneljä pientä punaista perunaa halkaistuna\n2 punaista paprikaa lohkoina\nyhden keltaisen paprikan lohkoina\n1 tl jauhettua roomankuminaa\nLaita syrjään yksi sipuli ja 4 kirsikkatomaattia. Laita kaikki muut kasvikset (paitsi valkosipuli!) leivinpaperin päälle uunipellille, pirskota päälle 4 rkl oliiviöljyä ja paahda 225 asteisessa uunissa n. 20-25 minuuttia. Kunnes alkavat olla hiiltyneen näköisiä.\nLaske uunin lämpötila 175 asteeseen. Ota kasvikset pois uunista ja kippaa ne matalaan uunivuokaan. Laita valkosipuli pieneen kulhoon ja sekoita sen kansa harissa, kumina ja loput öljystä. Lisää etikka, minttu ja korianteri. Sekoita tahna kasvisten joukkoon. Nakkaa sekaan myös viimeinen sipuli ja ne neljä kirsikkatomaattia. Sipottele koko komeuden päälle reilusti suolaa ja laita vuoka takaisin uuniin n. 25 minuutiksi.\nJos tuntuu, että nestettä on liian paljon, kaada se pieneen kasariin, kuumenna kiehuvaksi ja keitä nestettä kokoon. Kun nestemäärä on vähentynyt ja maku voimistunut, kaada se takaisin vuokaan. Tarjoa kasvikset jogurtin kera.\nEnsimmäisen liharuoan aika! Meidän perhe syö sekaruokaa, mutta tehdään kotona liharuokia hyvin harvoin, koska lapset saa päivittäin lihaa sekä koulussa että päiväkodissa. Uskon itse vakaasti siihen, että suomalaiset syö lihaa liikaa. Joten ollaan sitten kotikeittiössä vähennetty sen määrää. Kalaa kyllä syödään kotonakin mutta lihaa kokataan ehkä kahdesti kahdessa viikossa. Ja silloin kun syödään lihaa, panostetaan laatuun.\nSuomalaisittain chili con carne tuntuu esiintyvän aina jauhelihasta tehtynä. Nopeaa varmasti, mutta alunperin chili con carne on teksasilainen klassikko, joka tehdään naudanpaistista. Chili con carne on myös pataruoka ja pataruoat ei ole mitään pikaruokaa. Syksyn saapuessa ja ilmojen viilentyessä pataruoat on ihania ja koska nyt on viikonloppu, on ruoanlaittoon toivonmukaan vähän paremmin aikaa. Mä pidän jauhelihaa ihan hyvänä raaka-aineena, mutta jos lihaa syö niin ihan jokaisen suulle ja purutuntumalle tekisi hyvää syödä lihaa muussakin kuin jauhetussa muodossa.\n500g kuivattuja kidneypapuja\n2 rkl juoksevaa voita\nkilon naudanpaistia puolentoista sentin kokoisiksi kuutioiksi leikattuna\n1-4 chiliä siemenet poistettuna (säädä tulisuutta näillä!) ja silputtuna\n1/4 tl jauhettua roomankuminaa\nkorianteria ja smetanaa\ntortilloja, keitettyjä perunoita tai riisiä. Minkä kanssa nyt haluat chili con carnen tarjoilla\nLaita kidneypavut likoamaan edellisenä iltana. Muista laittaa vettä reilusti, pavut turpoavat. Vesi kannattaa vaihtaa aamulla. Huuhtele ja valuta pavut liottamisen jälkeen.\nLaita pavut kattilaan, peitä kylmällä vedellä ja kuumenna liedellä. Keitä 1-2 tuntia, kunnes ovat kypsiä. Lisää vettä tarvittaessa. Lisää 1/2 tl suolaa kypsennyksen loppuvaiheessa. Siirrä pavut syrjään odottelemaan.\nLaita voi suureen paistinpannuun ja sulata. Lisää sipulit ja paista miedolla lämmöllä ne pehmeiksi, ruskista vain kevyesti. Siirrä lautaselle odottamaan.\nPaista naudanpaistikuutiot erissä. Ruskista joka puolelta. Siirrä kaikki ruskistetut naudanpaistit pannulle ja lisää vehnäjauho, sekoita hyvin. Lisää tomaattipyree, chilit, paprika, roomankumina ja lihaliemi. Voit siivilöidä sekaan myös papujen keitinliemen, saat lisää makua kokonaisuuteen. Kuumenna seos kiehuvaksi, siirrä se pataan tai uuninkestävään kattilaan ja laita 150 asteiseen uuniin puoleksitoista tunniksi.\nOta pois uunista, mausta ja sekoita joukkoon myös pavut. Laita koko höskä vielä uuniin puoleksi tunniksi. Ripottele lopuksi pinnalle hienonnettua korianteria. Tarjoa valitsemasi lisukkeen kanssa.\nLähettänyt Kukkis - Jalankulkuonnettomuus klo 15.49 5 kommenttia:\nMä olin ajatellut puskea koko kuukauden vain ruokareseptejä. Mutta teen nyt yhden poikkeuksen, koska oon itse niin totaalisen rakastunut kesäkurpitsa-omenahilloon, jota tein tuossa kuukausi sitten. Tämä on älyttömän hyvää, maistuu niin kakun välissä, pannarin ja skonssien kanssa kuin leivän päälläkin. Ja tätä ehtisi vielä hei tekemään satokauden antimista! Kotimaisia omppujahan vielä saa ja mua itseasiassa huvittaisi kokeilla tehdä tätä myös kotimaisista päärynöistä. Tai joku omena-päärynähillo. Ongelma on vaan se että meidän jääkaappiin ei mahdu enää yhtäkään purnukkaa, koska intouduin vähän säilömisen suhteen....\nMutta, tässä yksi hyvä vinkki mihin puskea sekä kesäkurpitsaa että omenaa. Molempien kanssahan tulee helposti eteen se ongelma että tahtoo olla vähän ylituotantoa.\npuolitoista litraa kesäkurpitsaa kuutioituna\npaketillisen hillo-marmeladi sokeria\n1-2 tl kardemummaa rouhittuna (yhdellä lusikallisella maistuu sellaiselta "hei mikä tää maku on" eli täysin selvästi ei puske läpi, laita enemmän jos haluat selvän kardemumman maun)\nHuuhtele kesäkurpitsat ja omenat ja lohko ne pieniksi paloiksi isoon kattilaan. Sekoita joukkoon hillo-marmeladi sokeri. Anna mehustua yön yli viileässä.\nYön yli mehustumisen jälkeen näyttää tältä\nPese sitruunat hyvin. Raasta sitruunoista kuori ja purista mehu. Lisää kuoriraaste ja sitruunamehu omppujen ja kesäkurpitsan sekaan. Lisää kardemumma ja pistä hellasta levy päälle. Anna kiehua ilman kantta vartin verran. Nosta kattila pois liedeltä ja soseuta seos. Lisää vesi kattilaan ja sekoittele, jatka keittämistä vielä viitisen minuuttia.\nDesinfioi lasinen (tai lasiset, jos laitat useampaan purnukkaan. Mä tein yhteen älyttömän isoon purkkiin) hillopurkki. Tähänhän on olemassa useampi niksi. Jos käytät pienempiä purkkeja niin ne voi keittää, kannet ja mahdolliset muoviosat myös. Toiset luottaa astianpesukoneeseen. Isot purkit taas kannattaa desinfioida uunissa. Niin tai näin, tähtää desinfiointi niin että purkit on ihan kuumia vielä siinä vaiheessa, kun täytät ne. Kuumaa kamaa kuumiin purkkeihin niin sanotusti. Siirtele purkkeja patakintaiden avulla, niiden pitää olla niin kuumia että käsin ei kestä käsitellä.\nKun sulla on siinä niitä desinfioituja purnukoita, niin kaada niihin kuumaa hilloa kattilasta, purkit saa täyttää aika piripintaan asti. Ota desinfioidut kannet kattilasta ja sulje purkit hyvin heti. Pyyhi mahdolliset vesi- tai hilloroiskeet ja anna purkkien jäähtyä huoneenlämmössä. Nosta jääkaappiin tai kellariin. Syö, älä säästele!\nJa niinku minä oon tuulettanu että niin ollaan terveenä oltu. Syyskauden eka flunssa iski sitten meidänkin porukkaan. Kolmas aloitti laryngiitillä viime viikolla ja me muut tässä ollaan nyt sitten siitä lähtien kasvateltu vaikka mitä jänniä juttuja poskiontelon perukoilla ja kehitelty kaktuksia kurkkuun. Ärsyttävää tämä tämmönen että on ihan helvetin karsea olo mutta ei kuitenkaan sitten vielä sellainen että jäisi kotiin sairastamaan. Ihme kärkkimistä, joko ollaan kipeänä tai ei.\nAi pizza ja punkkua?! No hei kyllä kiitos!\nNyt kun tässä ollaan taas vähän eteenpäin elettynä niin on tullut huomattua miten rankkaa on, jos menee monta viikkoa niin että meillä ei ole Siipan kanssa yhteisiä vapaapäiviä. Että mä olen monta viikonloppua putkeen töissä ja mun kaikki vapaat on arkena. Vaikka tehdään kumpikin lyhennettyä työaikaa niin silti. Kun joutuu olemaan tässä kotona tirehtöörinä yksin, niin kyllä vaan imee paukkuja sekin aika lailla. Että vinkkinä vaan muillekin vuorotyöläisille perheille! Koittakaa järkätä edes silloin tällöin ne aikuisten vapaapäivät samaan aikaan. Saa kumpikin vedettyä keuhkot täyteen ilmaa edes pari kertaa vapaiden aikana. Meidän jatko koko kuvion suhteen on edelleen ihan kysymysmerkkinä. Se on jännä miten toisissa työpaikoissa nämä touhut on vaan niin saatanan hankalia että pitää monta viikkoa olla sormi suussa sen suhteen että mikä nyt sopii ja mikä ei. Pikkasen alkaa ottamaan henkeen ja hermoon tässä vaiheessa kun aletaan olla siinä tilanteessa että tätä nykyistä kuviota on jäljellä enää kolme viikkoa. Miten tästä eteenpäin?\nKaksikollakin vaihtui kakkosjakso. Itku meinasi tulla ja vähän rytmihäiriökin kun katsoin Tokan uutta jaksoa. Kamalan pitkiä päiviä ja hurjasti lukuaineita. Onneksi nyt meneillään oleva syysloma lyhentää koko touhua viikon verran. Ja kun tämä jakso on ohi niin Tokalla on se rankin jakso takana. Sitten kun on itsekin ihan syys-ällötys-masis-down niin on tosi haastavaa psyykata toista jaksamaan ja yrittämään. Mäkin haluaisin vain hautautua johonkin sohvan uumeniin ja syödä suklaata.\nMulla oli tossa muutaman viikon totaalinen lukulakko, ei vaan huvittanut. Nyt oon taas yrittänyt vähän aktivoitua mutta jotenkin on osunu kohdalle vaan kamalasti kirjoja jotka ei vaan lähde. Missä vika ja missä vaiheessa saa hei luovuttaa? Tuntuu tuhlaukselta käyttää aikaa kirjaan joka on ihan kauheaa kuraa mutta yhtälailla tuntuu tuhlaukselta jättää lukematta. Varsinkin jos kyseessä on kirjailija, jonka aiemmista hengentuotoksista on tykännyt. Tällä hetkellä työn alla on Jouko Heikuran Joki kaupungin alla ja vaikkei tämäkään nyt mikään verkkokalvojen laajentaja ole ollut niin tulee sentään luettua loppuun. Hyvät kirjat, missä lymyilette??\nKäytiin Korkeasaaressa kansainvälisenä eläinten päivänä. Siellä näkyi käyvän silloin myös kaikki turistit sekä pääkaupunkiseudun lapsiperheet. Hurja petoeläin on karannut.\nKissaeläimet oli kerrankin kaikki vilkkaana\nKolmas käväisi tuossa viikko sitten yökylässä mummolassa. Poju ei ole tosi pitkään aikaan ollut yökylässä koska haluttiin rauhoittaa tämä syksy uuden arjen takia. Nyt tuntui että aika (ja me) oli riittävän kypsä joten Kolmas pääsi nauttimaan one-on-one lellimisestä ja me saatiin taaperovapaata. Suunnattiin muulla porukalla sitten seuraavana päivänä hakemaan Kolmosta takaisin kotiin ja tyyppi sai ihan poskettoman slaagin. Siellä se huutonsa seasta yritti työntää meitä takaisin ulos ja osoitteli ovelle päin ja ilmaisi kaikin keinoin että häipykää ja oli vallan sitä mieltä että hän ei lähde mihinkään. Voisi olettaa että oli onnistunut yökyläily? Ilmeisesti hän on arkeensa sopeutunut.\nVillit suunnitelmat lapsen ollessa yökylässä. Siippa tietää paikkansa.\nMeillä oli tarkoitus vaan levätä mutta intouduttiin siivoamaan. Osui kerrankin hormonien sanelema siivousinto oikeaan väliin ja muu miesväki sitä sitten mukaili. Itseasiassa homma lähti siltä osin vähän lapasesta että mä päätin pistää keittiötä vähän uusiksi ja karkasin Ikeaan hakemaan puuttuvia tykötarpeita muiden jäädessä siivoamaan. Tarjosin kyllä jokaiselle mahdollisuutta tulla mukaan mutta jäivät mielummin kotiin siivoamaan kuin suuntasivat Ikean lauantairuuhkaan. Jännä! Meidän keittiön säilytystilat on tosi huonot joten suuntasin hankkimaan jonkunlaista sivupöytää tai pientä saareketta. Sopiva löytyi ja nyt on paaaaaljon kivempi keittiö. Tavaroille on omat paikkansa ja työtilaakin on. Huonosti mutta kuitenkin. Nakuttelin myös puuttuvia tauluja seinille (mitäs siitä muutosta on aikaa, vuosi?) ja itseasiassa osa jäi vielä odottelemaan että saan visioitua ne paikoilleen.\nMä olen aina inhonnut siivoamista mutta tässä vuosien varrella on tullut huomattua se että aika paljon hommaa helpottaa se, jos on toimivat välineet. Meidän lattiat on tosi ärsyttävät puhdistaa ja kun muutaman viikon kuuntelin naapurien vakuuttelua siitä, että höyrymoppi on näiden lattioiden the thing puhdistamisen suhteen, kävin kotiuttamassa moisen härpättimen meillekin. Ja pakko myöntää, eipä vituta lattioiden kuuraus enää! Päinvastoin nyt kun on oikeat välineet niin touhuhan on edes joskus ihan mukiin menevää. Nyt vielä kun saadaan imuri uusittua niin josko se alkaisi sekin touhu vähän maistumaan? Epäilen mutta aina saa haaveilla. Se on kyllä ihan varma juttu että jahka nämä muksut kasvaa lentämään kotiseinien ulkopuolelle niin me muutetaan pienempään asuntoon! Näiden neliöiden puhdistamisessahan menee puoli päivää! Vähän hommaa on saatu nopeutettua sillä, että oikeasti yritetään siivota vähän useammin (mitä vähemmän siivottavaa, sen nopeammin valmista jne) sekä myös sillä, että Kaksikolle on organisoitu myös aika isoja vastuualueita siivoamisesta. Mutta sitten joutuu nielemään sitä faktaa että se lopputulos on välillä mitä on. Tosin mitenkä muuten ne oppii kuin tekemällä? Ehdoton peukku kyllä höyrymopille! Seuraavaksi hankin vastaavan ikkunoita varten. Josko ne saisi kerta vuosikymmeneen sitten pestyäkin!\nOli muuten ihan hassua, samaisella Ikean reissulla kaveri pisti mulle viestiä. Oli tapaamassa ensimmäistä kertaa poikaystävänsä teini-ikäistä lasta. Oikeasti, ollaanko me jo senikäisiä että meidän poikaystävillä saattaa olla aiemmista liitoista noin isoja lapsia??!! Okei onhan mullakin mutta se nyt on ihan eri asia. Pieniä lapsia on ollut aina mukana kuvioissa. Missä välissä ne on kasvaneet teineiksi? Ja missä välissä me on muututtu senikäisiksi että meidän poikaystävillä voi olla teini-ikäisiä?? Hyvä hyperventiloida näin viime hetkillä ennen omia synttäreitä.\nOnnea on asua kahvipaahtimon naapurissa\nSain päähäni vähentää kahvinjuontia. Oon aina aloittanut aamuni isolla kupillisella kahvia, just väärin eli tyhjään mahaan. Musta se lämpimän lipittely on ollut jotenkin vaan kivaa vähän unisena mutta viime aikoina on jotenkin tuntunut että se kahvi tyhjään mahaan tekee sisuskalut jotenkin lötköiksi. Tuntuu että maha sulaa pois. Vaikka en edes juo kovin vahvaa kahvia. Muutinkin aamurutiinit nyt niin, että aloitan aamut lämpimällä sitruunavedellä. Hippiystäväni San Franciscosta sai vakuutettua että just se on sitä mitä just mun kannattaisi tehdä, joten kokeilin. Faktaa hommasta täällä. Mitään mielenlaajentumista en ole kokenut mutta pakko myöntää että toi on kiva ja lempeä tapa herätellä kroppaa uuteen päivään.\nLisäksi olen opetellut syömään aamupalan ennen kahvia. Niinä aamuina, kun pitää suoriutua aikaisin ovesta ulos, on vähän haasteita että miten kerkiää kaiken mutta tässä nyt sorvataan ja kokeillaan. Muutenkin päätin että tästä lähtien nautin kahvistani ja juon vain laadukkaita kahveja. Nautinto se on sekin. Juon mielummin kahvini rauhassa ja nautiskellen kuin kiireessä kitaten. Mä tavoittelen jatkuvasti elämässä parempaa hyvinvointia joten heippa huono kahvi!\nSelfie ala taapero. Näitä löytyi puhelimesta joku sata. Joista puolet se oli laittanut suosikeiksi.\nLähettänyt Kukkis - Jalankulkuonnettomuus klo 19.16 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Duuni, Eka, Huutonaurua, Kolmas, Koti, Koulu, Liibalaaba, Luen, Materiaa, Parhautta, Stop the press, TLC, Toka, Vinkkivitonen, Ärsyttää\nMä olen kirjoitellut jo parin vuoden ajan kuinka kyllästyin nirsoiluuni ja päätin alkaa tykkäämään kaalista. Se ei varsinaisesti ollut rakkautta ensipuraisulla mutta kun vauhtiin päästiin, se oli menoa. Tätä nykyä kaali kuuluukin meidän viikoittaiseen ruokavalioon. Paljon on vielä kokeilematta ja opettelematta mutta monia kivijalkoja on jo löytynyt meidän ruokavalioon. Perhe jakaa myös mun ihastusta kaaleihin, tosin makueroja tässäkin on. Osa tykkää kaaleista rapeana, osa taas pehmeäksi hautuneita. Kaalista tehdään meillä ihan perusruokaa kuin myös vähän eksoottisempia kokeiluja. Esikoinen omaa valtaisan rakkauden kimchiin, kuopus taas tykkää kotikutoisesta kaalilaatikosta. Keskimmäinen taas tykkää mun tavoin thaisalaateista, joissa on kaalia. Siippa taas sekoaa erilaisista coleslaw-salaateista.\nHesari uutisoi alkuvuodesta kaalien nousukiidosta. Kaikki tuskin menee meidän perheen piikkiin, kaali on yksinkertaisesti löytynyt ihmisten ruokavalioon. Ja hyvä niin. Koska se on monipuolista, melko helppoa ja ympärivuoden saatavaa perusruokaa. Kaaliperhe lisäksi tarjoaa tosi monipuolisia tyyppejä lautasille, kaikki kaalit ei todellakaan maistu samalta tai ole rakenteeltaan samanlaisia. Esimerkiksi kyssäkaalista saa ihan mahtavia ranskalaisia kun taas kukkakaali taipuu muussiksi. Kiinankaali maistuu raakanakin ihan mahtavalta mutta esimerkiksi lehtikaali vaatii vähän kypsennystä, jotta se maistuu edukseen. Kaalilla tuo helposti lähes ruokaan kuin ruokaan kivan ja ennenkaikkea terveellisen lisän. Muista siis kaaliperhe ensi kerralla kaupassa käydessä!\nMe (tai minä, mä innostun aina ekana ja perhe sitten pikkuhiljaa perässä) on viimeisimpänä innostuttu kyssäkaalista. Jo pelkkä nimi on niin hulvaton että pakkohan sitä oli kokeilla ja sehän osoittautui vallan kivaksi makuelämykseksi. Kyssäkaali on aika miedon makuinen, ainakin jos vertaa kaaleihin noin yleensä. Mieleen tulee vähän lanttu mutta ei sitten kuitenkaan. Hyvä kyssäkaali on makuisimmillaan tennispallon, korkeintaan greipin kokoisena. Sitä isommat saattavat maistua jo aika kitkeriltä. Kyssäkaali sopii niin salaatteihin, gratiineihin, keittoihin kuin grilliinkin. Sanotaan että se ei raaka-aineena ole ihan yhtä monipuolinen kuin muut kaaliperheen kasvatit mutta kyllä me on siitä taiottu yhtä sun toista. Suosikiksi on muotoutuneet kyssäkaalista tehdyt ranskalaiset, joiden ohjeen vinkkaan tämän papatukseni päätteeksi. Kyssäkaali on ehkä hieman työläs käsitellä, sitä pitää nimittäin kuoria ennen käyttöä vähintään 2-3 millin paksuudelta koska pintakuoren alla on vielä puumainen osa. Sen alta paljastuu valkoinen malto, joka on siis se syötävä osa.\nMutta, ne ranut! Kyssäkaalista! Toimii.\nyhden kyssäkaalin (ja bataatti- tai perunaranuja kylkeen. Yhdestä kyssäkaalista ei aterian verran ranuja synny)\n1,5 dl pankojauhoja (niitä japanilaisia korppujauhoja)\nKuori kyssäkaali ja leikkaa se ranskalaisien mallisiksi pötkylöiksi. Sormen paksuinen on aika hyvä mitta. Jos ei ole kamalan paksusorminen. Levitä vehnäjauhot yhdelle lautaselle ja pankojauhot toiselle. Riko munat kuppiin ja sekoita niiden rakenne rikki. Suolaa ja pippuroi kyssäkaalit.\nKuumenna öljy uppopaistamista varten syvässä kattilassa (muista sammutuspeite tai kattilan kansi tms. sammutusvälineistö lähelle!). Paistolämpötila saisi olla n. 175 astetta. Mittaa mittarilla tai testaa vaalealla leivän palalla. Kun leipäpala jää pinnalle ja alkaa ruskistua, lämpötila on just eikä melkein.\nPyöräytä kyssäkaalipaloja ensin vehnäjauhossa, kaste ne sitten kananmunassa ja lopuksi pyöritä pankojauhoissa. Tiputa palat paistoöljyyn ja paista n. minuutti per puoli. Kaikki kyssäkaalit ei todennäköisesti mahdu kerralla joten paista osissa. Siirrä kypsät kyssäranut talouspaperin päälle valumaan. Ripottele pinnalle vielä suolaa ja pippuria. Friteerauskamppeita jää todennäköisesti yli joten jos huvittaa ahkeroida niin tee itse kyssien kaveriksi ranuja bataatista, porkkanasta tai perunasta. Muuten samat sävelet, paitsi paistoaika on pidempi.\nSyö ranut vaikka itsetehtyjen kalapuikkojen ja aiolin kanssa! Yksi herkullinen ohje kalapuikkoihin esimerkiksi täällä. Niissäkin kannattaa korppujauhoina käyttää pankoa.\nKokkauskaljan kyljessä poseeraa pilkotut kyssät ja perunat, friteerausta vailla.


Kuunteluväsymys | Hifiharrastajat.org Foorumi\nKeskustelun aloittaja rami\nKertokaa kokemuksianne kuunteluväsmyksestä, ja miten pääsitte siitä eroon. Minulla on epäilys, että äänilähteellä, CD-soittimella on suurin vaikutus tässä ilmiössä. Diskantin terävyys on se mikä rasittaa ja väsyttää. Vai olenko ihan hakoteillä?\nSaattaahan se olla se diskanttitoisto joka sinua väsyttää mutta lienee mahdotonta näin etäältä arpoa mikä sen aiheuttaa. Aivan yhtä hyvin syyllinen voi olla kaiuttimet tai akustiikka.\nMutta vastauksena kyssäriin omasta väsy kokemuksesta niin ei tällä hetkellä vaivaa omaa settiä kuunnellessa muu kuin sellainen että vähintään viikon välein pitää saada jazzia tai klasaria mutta muuten kuuntelen lähinnä progea. Eli sähköinen musiikki aiheuttaa liiallisina annoksina (3-5 tuntia päivässä, 7 päivää viikossa) kaipuun kuulla akustista musiikkia.\nMikähän olisi sopiva alue tälle aiheelle... onko tämä hyvä?\nMinun mielestäni äänentoistolaitteito on kokonaisuus.Tarkoitan sitä,että se on osiensa summa.Niiden osien on sovittava yhteen keskenään.Edes saman valmistajan laitteet ei toimi yhdessä aina sovitusten kannalta riittävän hyvin,kaikkea muuta.\nKuunteluhuoneen akustinen oireilu vielä mukana sovitusongelmaisten laitteiden kanssa,niin soppa on valmis.\nSe ilmenee kuunteluväsymyksenä.\nEi kaiuttimien pidä olla roskalavalta otettuja,vaan hyvistä osista kootut.\nSopimaton huone kaiuttimille korostaa äänen piikkejä.\nVäärät vahvaimet vielä voimistavat ilmiötä.Vahvistin pitäisikin valita jokaiselle kaiuttimelle kuunteluvertailulla kotonaan eikä päinvastoin vertailla vain kaiuttimia keskenään.\nSignaalilähteet eivät saisi olla epätarkkoja,sillä silloin ne tuovat vain esiin "mutkat suoriksi" piirrettään.Se kuuluu tikkudiskanttina tai pehmoiluna.\nJos on pahoja päällekäymisongelmia,niitä ei kaapelikokeiluilla ratkaista.\nEikä pelkkä verkkoon panostuskaan auta.Nämä ovat viimeisiä hienosäätöasioita.\nJos kelvollisten kaiuttimien sijaintipaikan muutoskaan ei auta sopivassa kuuntelutilassa,liikkelle on mielestäni lähdettävä tutkailemalla etuvahvistimen laatua yhdessä signaalilähteiden sopivuuden kanssa.\nTämä kirjoittamani oli siipan mielestä monimutkaista ja kieliopillisesti liian virallista,mutta mielestäni kuunteluväsymykseen voi olla monia syitä.\nArvailuksihan tämä menee. Vaihtoehdoiksi veikkaisin akustiikkaa yhdessä huonosti masteroitujen äänitteiden kanssa. Mitä materiaalia seinät ovat ja mitä niillä roikkuu?\nÄänitteet on tehty,niinkuin on.Laitteiston pitää olla niin läpikuultava levytysten suhteen,että se selvittää levyt kuunneltavasti.\nKun suljetaan kassinpohjalta-äänitykset ja halpahallilevyjen huokein joukko pois kelvollisten levyjen listalta,setin pitää soittaa muut tuotokset riittävän erottelevina ilman suurta kuunteluväsymyksen tunnetta.\nHuoneen vaikutuksesta ääneen voi sitten kirjoittaa vaikka kuinka monta juttua.Kannattaako raju akustointi vai ei?\nMielestäni tässä pitää etsiä sellainen tasapainottava tie ilman liioittelua.\nItsellä on lähes pääsääntöisesti akustiikka kuunteluväsymyksen takana.Mitä kovempi tila ja epäsovimmat laitteet sitä ankarammin väsyttää.\nJopa erään harrastajan luona käydessä on tuskainen kokemus.Mutta sielläpä ei musa tietenkään pääasia olekaan.\nLaitteiston tulee toistaa äänitteen sisältö suurinpiirtein siinä muodossa kun se on sinne tallennettukin. Tarkoitit varmaan tätä samaa asiaa.\nRiippuu vähän siitä minkälaisia vastauksia halutaan.\nKuuntelupaikan oikealla puolella on iso ikkuna ilman verhoja (ja verhoja ei mun asuntoon tule), oikea kaiutin ja subbari siis ikkunan puoleisella sivulla, yli puoli metriä jää tilaa taakse ja sivulle. Vasemman kaiuttimen vieressä reilusti tilaa. Seinät ovat tavallisia suht uuden kerrostalon seiniä, kiveä ja kyproklevyä. Huone melko hyvin kalustettu ja seinillä erikokoisia maalauksia kehyksineen. Minusta huoneen akustiikka on ihan ok.\nKuunteluväsymys iskee nopeimmin kehnoilla äänitteillä, ja riipiväksi äänitettyä rockia kuunnellessa. Monet rocklevyt on todella kehosti äänitettyjä. Olisiko osa musiikin parissa työskentelevistä kuulovaurioisia, ja heidän ohjeiden mukaan äänitteet miksattu? Kaipaan siistimpää/hienompaa diskanttia. Upsämpläävä soitin voisi olla ratkaisu...\n- Kyllä tämän ketjun voi siirtää muuallekin jos moderaattorista siltä tuntuu -\nCD-levyjen masteroinnista ja uudelleen masteroinnista vastaavilla on meneillään maanalainen kilpailu siitä, kuka ryssii eniten levyjä saamatta potkuja. Sadasta ryssitystä levystä saa sellaisen hienon pinssin.\nMonet rocklevyt on todella kehosti äänitettyjä.\nTotta. Ne on ilmeisesti optimoitu mankkoja varten.\nEDIT: Välttämättä itse äänityksessä ei ole mitään vikaa, vaan masteroinnissa.\nOlisiko osa musiikin parissa työskentelevistä kuulovaurioisia\nPahoin pelkään että cd-soittimen vaihto ei välttämättä ratkaise ongelmaasi.\nPitänee sitten kokeilla verhoa ikkunaseinälle.\nSillonhan siellä on jokin pahasti pielessä, mikäli vikaa lähdetään etsimään ensisijaisesti äänitteistä. jkh:n mainitsema läpikuultavuus on todella tärkeää. Äänilähde näyttelee suurta osaa laitteistossa ja hyvällä äänilähteellä sointujen nousut, laskut, sekä nyasssien herkimmät vivahteet tostuvat nopeasti tuoden esiin tallenteen syvimmän.\nHyvät ja nopeat tehot vahvistimessa, sekä hyvä kaapelointi jatkaa ehjää ketjua. Kaiuttimet valitaankin omien mieltymysten mukaan. Tottakai äänitteissä on eroja, mutta mikäli levyhyllystä alle 30% on kuunneltavaa-niin jokin on pahasti pielessä.\nUsein haetaan vääränlaista tilainformaatiota ja pyritään rakentamaan stage niin, että soittimet paikantuvat syvyyssuunnassa. Tuolla liiallisella syyvyysvaikutelmalla saadan hyvin hifistynyt kuva äänitteiden luonteesta. Tällöin hyvät äänitykset toistuvat todella hienosti, mutta tällä ylettömällä "efektillä" tapetaan musiikki.\nMielestäni olisi tärkeämpää ajatella asiaa "tilan tuntu" niin, että meillä olisi kuunnellessa astittavissa esityksen tapahtuvan tilassa jossa kuuntelemme. Siirrymme tavallaan esityspaikalle, tai tuomme sen kuunteluhuoneeseemme.\nHyvä tilan tuntu on minulle sitä, että äänitteen tila tavoittaa tilan, jossa kuuntelemme. Olemme siis mielestäni äänen ympäröivänä ja soittimet sinällään ei ole havaittavissa välttämättä kaiutinlinjan takapuolella tarkasti niin kuin näkisimme esityksen, koska live-esityksessä näemme ja kuulemme yhtàikaa, mutta emme silti voi paikantaa soittimia lavalla mikäli sulkisimme silmämme. Tärkeää olisi kuitenkin aistia äänitystilanteen seinät, jolloin kuultavissa on kun ääni palaa Studion, tms. tilan seinistä jossa tallenne on äänitetty. Käytänkin tuosta nimitystä "seinät soivat". Konserteissa tuo ilmiö on selvästi havaittavissa, kun tila "värittää" kuullun esityksen.\nNopea ja tasapainoinen toisto estää kuunteluväsymystä ja tarjoaa kuunteluhetkiä musiikin parissa.\nMikäli kuuntelut aina samassa paikassa (nk. Sweet spotissa), niin tällöin voi olla syynä kaiuttimien sijoitus .. siis jos ne on suunnattu suoraan kohti kuulijaa. Tällöin voisi kokeilla sijoittaa kaiuttimet siten, että olisi suunnattu jonkin verran (0,5m?) kuulijasta ohi.\nMihin tuo perustuu. Toki kaiuttimet voi sijoittaa noinkin, mutta tuo sijoitus ei poista ns. Sweet spot ilmiötä välttämättä, kaikki on kiinni kaiuttimen toteutuksesta. Musiikki saadaan toistumaan avoimesti myös silloinkin, kun käytännössä on olemassa se makea paikka.\nKaiuttimien sijoittelu on yksi tärkeimmistä kuunteluväsymystä vähentävistä tekijöistä. Ei Sweet spot tee ongelmaa siitä, etteikö musiikki voisi toistua myös muualla asunnossa hyvin, päin vastoin on kiva välillä istahtaa siihen Sweet spottiin.\nKaiuttimien sijoittelu on yksi tärkeimmistä kuunteluväsymystä vähentävistä tekijöistä. Ei Sweet spot tee ongelmaa siitä, etteikö musiikki voisi toistua myös muualla asunnossa hyvätä, päin vastoin on kiva välillä istahtaa siihen Sweet spottiin.\nEiköhän tuossa tarkoitettu sitä, että suuntaamalla kaiuttimet ohi kuuntelupaikan saadaan diskantin "vastetta" säädettyä juuri tuossa kuuntelupaikalla.\nKaiuttimet on sijoitettu tasakolmioon siten, että kaiuttimet katsovat vähän sisäänpäin. Tämä oli Kruunuradion suositus, ja olen todennut sen hyväksi.\nVahvistimillakin on tapana tuottaa sellaista, kuin keskeismodulaatiosäröä. Se oli jotain siihen suuntaan, notta perustaajuudet ja niiden kerrannaiset muodostavat taasen uusia taajuuksia, jotka käyvät korvan päälle.\nElikkäs mä voisin neuvoa suuntaamaan kaiuttimia ensin. Jollei auta, niin kokeilet jotain toista vahvistinta siinä setissäsi, kuten edellä on taidettu jo neuvoakin..\nKiitos Markus, tuota juuri ajoin takaa.\nSillonhan siellä on jokin pahasti pielessä, mikäli vikaa lähdetään etsimään ensisijaisesti äänitteistä.\nTottakai äänitteissä on eroja, mutta mikäli levyhyllystä alle 30% on kuunneltavaa-niin jokin on pahasti pielessä.\nOlen semmoinen höppänä tapaus, että minulla on tapana ostaa sama levy useaan kertaan eri painoksina (ja siten myös eri masterina). Minulla löytyy useita satoja levyjä jotka omistan vähintään kahdessa muodossa (yleensä vinyyli + cd, joskus useita vinyylejä ja useita cd:itä). Näin ollen olen suhteellisen hyvin perillä siitä, että täsmälleen sama äänitys voi kuulostaa eri levyiltä soitettuna hyvinkin erilaiselta.\nSiinä olen kyllä samaa mieltä kanssasi, että mikäli alle 30% levyistä olisi kuunneltavia, niin jotain on pahasti pielessä. Mikä olisi pielessä, sitä en tiedä. Voi olla laitteisto, väsymys, levyt tai jokin muu asia.\nKuten tuossa jo aiemmin sanoin, niin arvailuksi menee.\nNo sitten se ei johdu siitäkään. Mitä jos ryhtyisit kuuntelemaan Ramonesia?\nOman vähäisen tietämyksen mukaan ongelmasi kuullostaa hyvin pitkälti huoneperäiseltä, tuskin mikään tavallinen ohut verho elämääsi paremmaksi tekee.\nVaihdoin suuntaavat paneelit kotelokaiuttimiin ja huone täräytti itsensä eloon tärykaiun suhteen uuteen loistoonsa. Kuullostaa hyvin samankaltaiselta ongelmalta kuin sinun. Ongelma heräilee eloon kun volume nuppia vääntelee hieman iltakuuntelua kovemmalle.\nAinut lääke tähän taitaa olla ankara akustointi. Toki kaiuttimien paikanruuvvauksella ongelma hiukan pienenee muttei todellakaan poistu. Suunnitelmissa on laittaa kaiuttimien taakse kaksi 74x74cm "skyline" diffuusoria (15cm syvyydellä, toivottavasti riittää...), 4 akustointi levyä, sivuseinille yht. 6-8 levyä, takaseinään muutama, ehkäpä vielä pitäisi muutamaa kokeilla kattoon. Se selviää kunhan saan ensin aikaisemmin mainitut ruuvattua paikoilleen. Pitää vielä ostaa paksu ja helvatan iso matto... Alapään kanssa ei ylläri kyllä ole ollut ongelmia. Tuo tärykaiku saa ikävästi äänen kuullostamaan ohuelta.