Professorin ajatuksia: Globaalin lämpötilan nousun pysähtyminen ei ole tärkeää\nTiedevilppi tarkoittaa tiedeyhteisön, rahoittajien ja median kautta myös tavallisten ihmisten harhauttamista. Suomessa sitä on väitetty esiintyneen mm. VTT:llä, jonka yhden tähtitutkijan sanotaan mm. jättäneen tiedotteista, julkisista esityksistä ja urheilu-uutisista pois oleellista tietoa, joka ei ole sopinut siihen kuvaan, jonka hän halusi tutkimustuloksistaan antaa, ja joka takasi hänen ryhmälleen hyvän rahoituksen.\nTulosten vääristely ei siis tarkoita pelkästään tulosten muuttamista tai valikointia vaan sitä on myös väärien tietojen tai tulosten esittäminen tiedeyhteisölle tai niiden levittäminen julkaisuissa, esitelmissä tai rahoitushakemuksissa. Samoin johtopäätösten kannalta olennaisten tulosten tai tietojen esittämättä jättäminen katsotaan vilpiksi.\nTämän kirjoituksen aluksi haluan muistuttaa lukijaani Science-lehdessä vuonna 2009 julkaistusta kirjoituksesta, jossa Iso-Britannian Met Officen tutkijat väittivät mallinnusten perusteella vuodesta 1998 alkaneen ilmastonmuutoksen pysähtymisen johtuvan satunnaisista ilmaston vaihteluista ja jatkuvan viimeistään viidentoista vuoden kuluessa. Kiinnitin asiaan silloin huomiota, tulkitsin kirjoituksen ilmastotieteilijöiden hypoteesiksi ja kirjoitin pari vuotta myöhemmin aiheesta myös tähän blogiin.\nNyt vuodesta 1998 on kulunut jo 18 vuotta, joten brittitutkijoiden vuonna 2009 esittämä hypoteesi luonnollisesta vaihtelusta ilmaston lämpenemisen pysähtymisen selityksenä on tullut falsifioiduksi, vaikka tämän vuoden tammikuussa alailmakehä olikin vuoden 1979 jälkeen neljänneksi eniten pitkäaikaisesta keskiarvosta ylöspäin poikkeava. Välittömänä syynä poikkeukselliseen lämpöön on El Nino -ilmiö, joka on juuri nyt huipussaan samalla tavalla kuin vuonna 1998 jolloin lämpötilojen poikkeamat olivat vielä tammikuutakin hiukan korkeammat.\nKiinnitän lukijani huomion myös siihen asiaan, että maapallon ilmasto on aikojen kuluessa ollut paljonkin nykyistä lämpimämpi. Aiemmin referoimani tutkimustulokset osoittavat että sekä 4000 että 8000 vuotta sitten lämpötilat olivat selvästi korkeammat kuin nykyisin. Viimeisen 2000 vuoden aikana nykyistä kylmempää on ollut ainoastaan ajanlaskun alun kieppeillä ja jälleen 500-luvun tienoilla. Sekä tietenkin pienen jääkauden aikaan ja sen jälkeen.\nViime jääkautta ennen eli edellisen interglasiaalikauden aikana tiedetään olleen vieläkin lämpimämpää - ero nykyilmastoon on ollut noin neljä astetta. Ja dinosaurusten aikaan eli triaskaudella oli sitten vielä paljon sitäkin kuumempaa.\nKaikkiaan elämme juuri nyt siis ilmeisesti suhteellisen viileää ajanjaksoa maapallon ilmastohistoriassa, vaikka pieneen (saati varsinaiseen) jääkauteen verrattuna ilmasto onkin miellyttävän lämmin.\nLueskelin äskettäin viime joulukuista Science-lehteä ja löysin sieltä kahden amerikkalaisen ilmastotieteilijän, Michael Wehnerin ja David Easterlingin kirjoituksen, jossa he palauttavat tiukalla otteella ruotuun kaikki sellaiset, jotka eivät ymmärrä mikä on oleellista ja mikä ei ilmastonmuutostutkimuksessa.\nLuettuani jutun jäin miettimään millä tavalla sen ydinsanoma sopii tutkijan ja tiedemiehen suuhun. Erityisesti millä tavalla kirjoittajat suhtautuvat sellaisiin mittaustietoihin, jotka eivät sovi heidän omaan ilmastohypoteesiinsa.\nMietin myös sitä, onko tämä yhdessä johtavista tiedelehdistä julkaistu kirjoitus tiedettä vai poliittista retoriikkaa. Sekä ennen kaikkea miten se suhtautuu Suomessa VTT:n tapauksen yhteydessä mainittuihin tiedevilpin kriteereihin.\nJotta arvoisa lukijani voisi tutustua tähän amerikkalaisten ilmastotutkijoiden tiedemaailmassa poikkeuksellisen voimakkaaseen kannanottoon, käänsin koko jutun. Olkaapa siis hyvät.\n"Vuonna 2009 me väitimme, että lyhyet lämpenemiset tai jäähtymiset maailmanlaajuisessa keskimääräisessä lämpötilassa ovat merkityksettömiä ihmisen aiheuttaman ilmakehän lämpenemisen kannalta. Luontaiset vaihtelut vuosien tai vuosikymmenien aikajänteellä yhdistyvät ihmisperäisten pakotteiden seurausten kanssa havaintotilastoihin, eikä siksi ole yllättävää, että ilmaston lämpeneminen tapahtuu nykäyksittäin ja välille sattuu myös pysähtyneisyyden tai jopa viilenemisen jaksoja.\nTämä pointtimme näyttää hukkuneen kokonaan siinä keskustelussa, jota on käyty Karlin ja kumppaneiden julkaisusta, jossa havaittiin ilmastodatassa virheitä aiemmissa maan pintalämpötilojen estimaateissa ja joiden vaikutusta niin sanottu ilmaston lämpenemisen pysähtyminen 1990-luvun lopulta lähtien on. Nykyinen julkinen keskustelu Karlin ja kumppaneiden julkaisusta on täydellisesti irrallaan kaikista tärkeimmästä käsillä olevasta asiasta: ihmisen polttamilla fossiilisilla polttoaineilla ja siitä seuraavilla hiilidioksidipäästöillä on pitkäaikaiset seuraukset ilmastojärjestelmään. Kuinka paljon tuleva lämpeneminen realisoituu vuosisadan loppuun mennessä riippuu paljon enemmän ihmisen käyttäytymisestä kuin luonnollisen vaihtelun yksityiskohdista.\nTieteellisesti globaalin lämpötilan nousu tarjoaa mahdollisuuden ymmärtää paremmin energian siirtymistä ilmastojärjestelmässä, erityisesti niinä ajanjaksoina jolloin luonnollinen vaihtelu dominoi, sekä ilmastoon kohdistuvien pakotteiden vaihtelusta, olivat ne sitten luonnollisia tai ihmisperäisiä. Todisteet ilmastonmuutoksen pysähtymisestä sai IPCC:n hiukan alentamaan alaestimaattiaan siitä, kuinka kuinka globaali keskilämpötila vastaa tiettyjen kasvihuonekaasujen muutoksiin, mutta ylempi estimaatti on pysynyt ennallaan.\nKuten varoitimme vuonna 2009 ´väitteet siitä että ilmastonmuutosta ei tapahtuisi on johdettu lyhytaikaisen viilenemisen perusteella ja jättävät huomiotta… luontaisen vaihtelun ja ovat harhaanjohtavia´. Me olemme masentuneita ilmastonmuutokseen liittyvien väitteiden runsaudesta , ovat ne sitten peräisin alarmisteilta tai denialisteilta. Ymmärtääksemme täydellisemmin ihmisperäisen signaalin luontaisen variaation joukosta, meidän on katsottava pitkää aikaväliä. Siinä mielessä sillä kysymyksellä esiintyikö 21. vuosisadan alkupuolella globaalin lämpötilan tasannetta ei ole tärkeää."\nTunnisteet: autoilu, epärehellisyys, huijaus, ilmasto, ilmastonmuutos, ilmastotiede, ilmastotilastot, Iso-Britannia, kauneus, matkailu, pelaaminen, tiede, tiedevilppi, USA\nEuvostotaivas 11. helmikuuta 2016 klo 10.48\nNiin. Lämpötilojen vaihtelu kuuluu olennaisesti maapallon systeemin luonteeseen. Ihmisen vaikutuksen arvioiminen verraten vuosimiljardien aikana tapahtuneiseen olosuhteiden kertokulkuun tai auringon aktiivisuuteen osoittaa ainakin jonkinlaista jumalkompleksia. On tahdottu unohtaa planeettamme olevan ja aina olleen sangen raju paikka, mitä massiiviset mannerlaattojen liikkeet, tulivuorenpurkaukset, maanjäristykset yms ilmentävät. Elinympäristömme ei ole ikinä ollut stabiili.\nEntäpä jos meitä ihmisiä on vain kerta kaikkiaan liikaa, koska esimerkiksi alaville maille sulloutuneilla poloisilla ei ole mahdollisuutta väistyä nousevan veden tieltä. Tilanpuutteella on toki myös oma poliittinen ulottuvuutensa. On kirjoitettu, että lämpimien kausien ja jääkausien välillä merien pinnan taso on kautta aikain vaihdellut yli sata metriä. Mikä olisi muka se luonnollinen merenpinnan taso?\nLäpipolitisoituneesta ja muun muassa päästökaupalla kaupallistetusta ilmastoväittelystä olisi syytä erottaa suoranaisen saastuttamisen vähentämisen tarve, josta viimeisimpänä esimerkkinä ovat olleet valtamerien jätepyörteet.\ntaksari 11. helmikuuta 2016 klo 14.44\n40% meristä muovin peitossa? Hehehehehehhehehhehehehheheheheh hahahahhahahahhahaha kröööhhh hhehehehehh\nJoku raja kannattaisi pitää pelottelussakin, noihin verrattuna ilmastonlämpeneminen tuntuu jo painovoiman veroiseilta teorialta. 40% meristä on enemmän kuin maata on yhteensä.. mistä se muovi tuli ja miten se kaikki mereen joutu? Ehehehehhehe :DDDD\nYhdyn mielipiteeseen saastuttamisen lopettamisen tärkeydestä ja siitä että ihmiskunnan koko olisi hyvä saada 80% alaspäin. Zikavirus voisi vaikka tehdä pandemian seuraavaksi vuosikymmeneksi niin parempi luonnolle ja lopulta ihmiskunnallekin kuin nykyinen tilanne.\ntaksari 11. helmikuuta 2016 klo 14.57\nTosiaalta jos niin olisi, niin sittenhän kannattaa muutama supertankkeri varustaa hetuloilla ja lähteä ajamaan ympyrää sinne. Suomi voisi vaikka lopettaa haitallisien propelituen ja sijoittaa säästyneet rahat tähän innovaatioon, Turun telakka hoitanee vaadittavat muutustyöt.. lähtis 20milj ja alle kpl http://horizonship.com/ship/344m-very-large-crude-carrier-vlcc-tanker-299650-dwt/ siihen muutaman miljoonan siivilä systeemi keulaan.. niitähän rakentaisi tuulimylly neljä-viisi vuodessa.. kymmenen vuoden kuluttua olisi 40-50 tankkeria putsaamassa meriä, taatusti hyödyllisempää kuin propelien omistajien taskujen täyttäminen.\nProfessori 11. helmikuuta 2016 klo 17.44\nMinulla on sellainen käsitys, että maailman meriin joutunut muovi on todellinen ja iso ongelma. Ei se toki varmaankaan peitä 40 % maailman merien pinta-alasta vaan luulisin, että muovia esiintyy sen kokoisella alueella lauttoina.\nRiipumatta muovin peittämästä meren pinta-alasta, se olisi hyvä saada sieltä pois. Meren elävien kannalta varsinainen ongelma on käsitykseni mukaan pieneksi (jopa mikroskooppisen pieneksi) hajonnut muovi, joka kulkeutuu eläinten elimistöihin ja esimerkiksi kalojen kiduksiin aiheuttamaan haittaa. Sitä paitsi en ainakaan minä viihdy roskaisessa maailmassa.\nUkkeli 11. helmikuuta 2016 klo 10.50\nNäistä jutuista tulee mieleen Hesarin Karin piirros joskus 1950-luvulta, jossa tiedemiehet pohtivat Jumalan kämmenellä, onko Jumalaa olemassa.\nIlmastotutkijat tuntuvat olevan niin täydellisen vakuuttuneita siitä, että ihmisen on pakko olla se suurin syntinen. Kaikki muut mahdolliset luonnolliset vaihtoehdot hylätään.\nVarovaisuusperiaatetta korostetaan, mikä on sinänsä OK, mutta eikö sitä pitäisi soveltaa myös ilmastonlämpenemiseen? Nyt tehdään valtavia ja osin peruuttamattomia ratkaisuja hyvin vajavaisella tiedolla.\nEntäpä jos he ovat väärässä? On tuhlattu valtavasti resursseja aivan turhaan, teollisuus on karkotettu Kiinaan, eikä se sieltä enää palaa.\nJos paljastuu, että koko ilmastonmuutos olikin suurta liioittelua? Silloin on aivan varmaa, että kansa haluaa syylliset vastuuseen ja tiede menettää uskottavuuttaan. Miten se loppujen lopuksi eroaa uskonnosta?\nProfessori 11. helmikuuta 2016 klo 17.47\nViime kädessä ilmastonmuutoksen osalta kyse on tosiaankin siitä, kannattaako meidän käyttää ympäristönsuojeluun tarjolla oleva raha ja energia kasvihuonekaasujen vähentämiseen vai johonkin aivan muuhun ympäristöä parantavaan toimintaan. Eli onko kasvihuonekaasujen vähentämisen kustannus/hyötykerroin kaikista vaihtoehdoista se paras.\ntaksari 11. helmikuuta 2016 klo 10.59\nOnkohan tuo edes poliittinen kannanotto? Tekstintuottaja vaikuttaa lähinnä edistyyneeltä puppugeneraattorilla joka muodostaa sofistikoituneita lauseita ilman mitään varsinaista ajatusta.\nJännittävää että ilmasto viileni 1940-1970 lukujen välissä, kun ilmasto sitten lämpeni jälleen n.1978-1998 oli kyseessä katastrofi ja vahvistus sille että tulimyllyihin yms kannattaa törsätä miljardeja muiden rahoja, niin vastaavasti 1998-2016 lämpenemättömyys on todiste ei mistään.\nEli teollistuminen ja väkimäärän exponentaalinen kasvu vaikuttaa niin että 1800-1850 viilenee kun teollistuminen alkaa ja väkimäärä nousee, 1850-1940 ilmasto lämpenee nopeasti noin asteen verran kun väkimäärä lisääntyy miljardilla(?) ja hevosista siirrytään konevoimaan ja soditaan huolella. Ilmasto jälleen viilenee 1940-1970 kun väkimäärä kasvaa parilla-kolmella miljardilla ja autoissa on 8-litran bensakoneet..1970-1990 jälleen lämpenee, tällä kertaa se johtuu väkimäärän kasvusta ja teollisuudesta, kun 1995-2015 lämpötilamuutos taitaa olla käytännössä ilman tilastollista merkittävyyttä mihinkään suuntaan huolimatta väkimäärään ja kulutuksen räjähdysmäisestä lisääntymisestä(2mrd?) ja siitä epämielyttävästä tosiasiasta että n30% kaikesta ihmiskunnan polttamasta fossiilienergiasta on käytetty sinä aikana niin tämä todistaa että teoria kiihtyvästä lämpenemisestä em syistä pitää paikkansa entistä vakuuttavammin tai jotain..\nTeoriaa ei siis ainakaan voi falsifioida mikäli parikymmentä vuotta jättää lämpenemättä, eikä sitä voi falsifioida vaikka kylmenesi seuraavat pari-kolmekymmentä vuotta, tosin pienikin läpenenminen heti vahvistaa sen koska maapallo ei voi lämmetä ilman ihmisen avustusta.. on siinä teoriaa kerrakseen, ehkäpä olisi syytä palauttaa tiede tieteeseen, tai siirtää asian käsittely taideaineisiin tai vaikkapa siirtää ilmastotutkimus naistutkimuksen yhteyteen.\nProfessori 11. helmikuuta 2016 klo 17.51\nEn tosiaankaan ole koskaan nähnyt ilmastotieteilijöiden esittävän julkisesti hypoteesia, jonka he sanoisivat falsifioivan koko teorian. Näin siitä huolimatta, että falsifioitavuus on juuri se kriteeri, joka erottaa tieteellisen teorian arkihuomioista.\nTähän blogitekstiin kääntämässäni jutussa kiinnitin huomioni juuri siihen asiaan, että kirjoituksen laatijat suorastaan kielsivät ilmastodatan käyttämisen siihen tarkoitukseen. Minusta se oli omituista.


Yhteistä digisäilöä suunnittelemassa – KDK–PAS\nKansallinen digitaalinen kirjasto (KDK) -hanke rakentaa kirjastojen, arkistojen ja museoiden yhteistä asiakasliittymää, joka tarjoaa helpon ja nopean pääsyn organisaatioiden aineistoihin. Asiakasliittymän lisäksi hanke suunnittelee kansallisen digitaalisen aineiston pitkäaikaissäilytysratkaisua (PASia). Asiakasliittymä otetaan käyttöön jo ensi vuonna. PAS-järjestelmän suunnitelman pitäisi valmistua kesällä 2010. Toiminnassa valmis järjestelmä olisi noin viiden–kuuden vuoden kuluttua.\nKDK-hankkeen pitkäaikaissäilytysjaostoa johtaa Kansallisarkisto, ja koko hankkeessa on Kansalliskirjaston ja Kansallismuseon ohella edustettuna 35 eri muistiorganisaatiota tai keskeistä intressiryhmää. Opetusministeriö käynnisti KDK-hankkeen kesällä 2008.\nPAS-hankkeessa suunnitellaan pitkäaikaissäilytysratkaisu Suomen kulttuuriperinnön säilyttämisestä vastaavien arkistojen, kirjastojen ja museoiden keskeisille sähköisille tietovarannoille. Päätavoite on varmistaa sähköisessä muodossa olevan informaation säilyminen käyttökuntoisena pitkälle tulevaisuuteen. Suunniteltavista nykyistä yhdenmukaisemmista tietojärjestelmistä ja yhteistyöstä odotetaan syntyvän myös parempaa palvelua ja selkeitä kustannussäästöjä.\nErilaiset aineistot välittömästi käyttöön\nItse PAS-järjestelmä on verrattain suljettu, turvallinen säilytysjärjestelmä. Kansallisen digitaalisen kirjaston asiakasliittymän avulla käyttäjän taas pitäisi voida hakea kirjastojen, arkistojen ja museoiden aineistoja ja saada niitä käyttöönsä, ei pelkästään aineistojen kuvailuja.\nYhteiskuntatieteilijä voisi hakea tutkimusaiheeseensa liittyvää aineistoa järjestelmästä, löytää kirjallisuutta, tutkimusaineistoja, ehkä kuvia ja äänitallenteitakin ja saada näitä kaikkia – käyttäjätunnistuksen jälkeen – välittömästi käyttöönsä, ilman että hänen pitää tietää kuka aineistot omistaa tai niitä hallinnoi. Jotta tämä olisi mahdollista, monia asioita pitää muuttaa. Ratkaistavana on paitsi tietoteknisiä ongelmia myös paljon lainsäädännön ja käytännön toiminnan muutoksia vaativia kysymyksiä.\nPitkäaikaissäilytysjärjestelmän ratkaisut suunnitellaan OAIS-mallin pohjalta. Malli käsittää aineiston vastaanoton järjestelmään, sen säilytyksen, tiedonhallinnan, hallinnoinnin, säilytyksen suunnittelun ja aineistojen käytön palvelut (esim. Teräs 2009, 8). Valmistuttuaan järjestelmä ja sitä ylläpitävä organisaatio tarjoaisi sekä aineistoja hallinnoiville luovuttajille että aineistoja käyttävälle kohdeyleisölle palvelut, joiden kautta he ovat yhteydessä PAS-järjestelmään. Lisäksi organisaatio tarjoaa aineistoille eritasoisia säilytys- ja ylläpitopalveluita sekä tilasto- ja lokipalveluita.\nAineistot kaipaavat huolenpitoa\nKoska kyse on pitkäaikaissäilytysratkaisusta, aineistojen metatiedot ovat erityisen tärkeitä. Pelkkä "bittien varastointi" ei takaa aineistojen käyttökuntoisuutta. Pitkäaikaissäilytyksellä tarkoitetaan sähköiseen muotoon tallennetun tiedon säilyttämistä käyttökuntoisena kymmenien ja satojen vuosien ajan. Digivarastossa olevia aineistoja on huollettava säännöllisesti. Laitteiden, ohjelmistojen ja tiedostomuotojen vanhentuessa tiedon pitää olla muunnettavissa uusiin käyttökelpoisiin muotoihin.\nPAS-jaoston kokouksiin on osallistunut tietoarkiston edustajana tietoverkkoasiantuntija Tuomas J. Alaterä. Hänen mukaansa tietoarkisto voisi hyötyä hankkeesta kolmella tavalla. Ensinnäkin tutkimusaineistot tulisivat näkyviin yhteiseen asiakasliittymään ja saataville tätä kautta. Tämä voisi parantaa aineistojen löytyvyyttä ja lisätä niiden käyttöä tutkimuksessa. Lisäksi tietoarkiston yhteistyö kirjastojen ja niin sanottujen perinteisten arkistojen kanssa tiivistyisi yhteisessä infrastruktuurissa. Tietoarkisto odottaa hankkeelta myös laadukasta ja turvallista pitkäaikaissäilytysjärjestelmää sähköisten aineistojensa varmuustallennukseen.\n» Kansallinen digitaalinen kirjasto -hankkeen verkkosivut\n» Keskitalo Esa-Pekka (2008). PAS ja KDK – eli säilyttäminen on osa Kansallista digitaalista kirjastoa. Tietolinja 2/2008. Verkkolehti: <http://www.kansalliskirjasto.fi/kirjastoala/tietolinja/0208/sailyttaminen.html> [viitattu 22.2.2010]\n»Sähköisen aineiston pitkäaikaissäilytystä ja käyttöä koskevan työryhmän muistio. Opetusministeriön työryhmämuistioita ja selvityksiä 2008:2. Verkkojulkaisu: <http://www.minedu.fi/OPM/Julkaisut/2008/Sahkoisen_aineiston_pitkaaikaissailytys_ja_kaytto.html> [viitattu 22.2.2010]\n» Teräs Arto (2009). Kansallinen digitaalinen kirjasto: Digitaalinen pitkäaikaissäilytys. Ajankohtaisseminaari digitoinnista, Kansallismuseo 11.2.2009. Esitysdiat (pdf). Verkossa: <http://staff.csc.fi/ajt/presentations/KDK_Digitaalinen_Pitkaaikaissailytys_2009-02-11.pdf > [viitattu 26.2.2010]


Markus Pöyhönen elämän vuoristoradalla | Apu\nMarkus Pöyhönen elämän vuoristoradalla\nKun ex-pikajuoksija Markus Pöyhönen lopetti uransa huippu-urheilijana, edessä oli kova pudotus tavalliseen elämään. Vaikeinta oli se, ettei ollut enää porukan paras.\nEletään kesää 2008. Pikajuoksija Markus Pöyhönen osallistuu SM-viestiin ja voittaa, mutta se ei enää säväytä. Sisällä kaivertaa ajatus, että tämä on nyt nähty. Kisavietti on alkanut hiipua, voiton nälkä haihtua. Takana on ollut lukuisia vammautumisia ja jo pitkän aikaa mies on harjoitellut ja kilpaillut milloin mitäkin paikkaa varoen.\n– Oli alkanut jo tulla ikää, kaikki junnasi paikoillaan eikä urheilusta saanut enää irti sitä, mitä halusi, Pöyhönen, 36, muistelee.\nUran lopettamispäätös oli kasvanut pikkuhiljaa. Vielä kesällä 2002 Münchenin EM-kisoissa Pöyhönen juoksi Euroopan neljänneksi nopeimmaksi, mutta kauden jälkeen ura alkoi olla rikkonainen juuri lukuisten vammojen takia.\n– Pikajuoksu on kovaa hommaa. Kilpailuissa revitään elimistöstä kaikki irti ja treenipuolella etsitään kropasta koko ajan lisää tehoja. Loukkaantumisten takia en nähnyt enää mitään järkeä jatkaa. Miksi olisin, kun en pystynyt enää parempiin suorituksiin?\nKukaan ei varoittanut, että pudotus ammattiurheilun turvallisesta kuplasta tavallisten maailmaan saattaa olla kova.\nNuori ja komea hymypoika nousi menestyksensä huipulla median suosikiksi. Pöyhönen esiintyi paljon televisiossa: hän juonsi All Stars -tietokilpailua Viivi Avellanin kanssa, kilpaili Pelkokerroin-ohjelmassa ja osallistui suosittuun Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan, josta omien sanojensa mukaan onnistui tippumaan juuri hyvään aikaan: edessä oli lähtö Orlandoon maajoukkueleirille. Myöhemmin Pöyhönen oli yksi Nelosen Splash!-ohjelman uimahyppääjistä sekä mukana vetämässä TV5:llä Dieettiklubia.\n– Suostuin kaikenlaiseen, tykkäsin heittäytyä erilaisiin juttuihin. Mutta koskaan en ollut oikein sinut julkisuuden kanssa. Mun on edelleen vaikeaa ottaa itsestäni kuvaa ja laittaa se sosiaaliseen mediaan.\n– Joskus myönteinen julkisuus toimi laastarina. Muistan kerrankin, kun eräs pidempiaikainen suhde loppui. Heti sen jälkeen sain huomiota ja julkisuutta, mikä tuntui tietysti hyvältä ja nosti sen apeuden yläpuolelle. Valitettavasti olin naiivi ja aluksi uskoin, että kaikki ihmiset ovat hyviä ja haluavat vain hyvää.\nSiitä asiasta tuli myöhemmin reilusti takkiin. Lopulta Pöyhösestä alkoi tuntua, että vaikka haluaisi auttaa muita, saa turpiinsa kuitenkin. Meni luottamus ihmisiin.\nUrheilu-uran lopettaminen käänsi elämästä esiin nurjan puolen. Pöyhönen kertoo, että olikin yllättävän vaikeaa lopettaa jotain, jossa oli kokenut olleensa suhteellisen hyvä.\n– Menin päivätöihin vain tajutakseni, etten ollutkaan enää porukassa se hyvä tai parhain, olin ainoastaan ok, siis keskitasoa. Myös julkisuus muuttui ja kuvio kääntyi. Vuosien positiivisen paukutuksen jälkeen alettiin kaivella negatiivisia asioita.\nVuonna 2009 poliisi teki kotietsinnän, joka liittyi ex-tyttöystävän nostamaan kunnianloukkaussyytteeseen ja nettiin laitettuun vähäpukeiseen kuvaan. Poliisi löysi etsinnän yhteydessä steroideja, ja Pöyhöstä vastaan nostettiin syyte. Mies tuomittiin lievästä laittomaan tuontitavaraan ryhtymisestä 10 päiväsakkoon Helsingin käräjäoikeudessa maaliskuussa 2010.\n– Sakkosumma oli 200 euroa eli niinkin pienestä asiasta nostettiin isot otsikot. Olin koko urani ajan antidoping-toimikunnan valvonnan alaisena, ja aina heidän tavoitettavissa. Urani oli puhdas.\nSitten otsikot nostettiin ulosottosotkuista. Suurin osa ulosotossa olevista, noin 100 000 euron maksuista koostuvat arvonlisä-, ennakko- tai jäännösveroista. Pöyhönen seurusteli myös pitkään laulaja Sofia Sidan kanssa. Yhteiselo päättyi niin riitaisasti, että eroa puitiin myös lehdissä. Sofialla oli Markuksen selän takana salasuhde, ja petetyksi tuleminen satutti pahasti.\n– Olisi tietysti pitänyt pitää omaa suutaan soukemmalla median suhteen, mutta kun sain puukkoa selkään halusin, että se puukottajakin saa skeidaa niskaansa.\nUrheilu-uran jälkeistä harmaata aikaa kesti noin kolme vuotta.\n– Nuorena ihmettelin, kun puhuttiin ahdistuksesta ja masennuksesta, en ymmärtänyt mitä se on. Sitten se iski omalle kohdalle. Koska olen lähtökohtaisesti positiivinen tyyppi, suistuin raiteilta. Kun kaikki alkoi kaatua päälle ja olisi pitänyt toimia, nostin kädet pystyyn ja annoin asioiden luisua.\nPikkuhiljaa asiat alkoivat korjautua. Yksi suurimpia, nostavia tekijöitä oli terve ja ehjä ihmissuhde järkevän, hyvän ihmisen kanssa. Sitten löytyi omalta tuntuva työ.\n– Kolmisen vuotta sitten jouduin toteamaan, että hyviäkin ihmisiä on olemassa. Viimeisistä vuosista voin jo olla onnellinen.\nPöyhönen on kotoisin Vantaalta, mutta asuu nykyään Helsingissä kahden koiransa kanssa. Äiti työskenteli aikanaan Eduskunnassa keskustan eduskuntaryhmän kansliasihteerinä, isä useissa yrityksissä niin luottamustehtävissä kuin johtoportaassa. Isä siirtyi myöhemmin yliopistomaailmaan ja jäi hiljattain eläkkeelle Lappeenrannan teknillisen yliopiston rehtorin toimesta.\nKotona oli perinteiset arvot, kahta poikaa kannustettiin kouluttautumaan.\n– Liikunnan löysin jo pienenä. Lapsena oli suorastaan vaikea pysyä paikoillaan, en todellakaan ollut siitä rauhallisemmasta päästä. Oli myös tosi siistiä olla kavereitaan nopeampi, Pöyhönen kertoo.\nKolmivuotiaana pojalle laitettiin isoveljen tavoin pikaluistimet jalkaan. Markus luisteli kuusitoistavuotiaaksi asti.\n– Tykkäsin käydä kisaamassa ja harjoittelemassa, mutta halusin myös leikkiä kavereiden kanssa. Pikaluistelu oli pelkkää harrastelua. Oli kiva käydä jäällä ottamassa lähtöjä, mutta inhosin kylmyyttä ja pitkiä luistelumatkoja. Juokseminen oli helpompaa, nopeammin ohi.\nJo 8-vuotiaana hän voitti Helsingin koulujen välisen kisan sekä pituudessa että 60 metrin juoksussa ja herätti yleisurheiluseura Viipurin Urheilijoiden kiinnostuksen.\nYläasteen jälkeen Pöyhönen kävi Mäkelänrinteen urheilulukion ja siirtyi ammattikorkeakouluun lukemaan kansainvälistä markkinointia, mutta ehti tenttiä vähän yli puolet. Hän alkoi menestyä urheilijana.\n– Tiesin olevani nopea, mutta pärjääminen tuli yllätyksenä. En asettanut itselleni rajoja, mutta en myöskään väittänyt itselleni, että minusta tulisi maailman huippu jossain lajissa – lähdin vain katsomaan, mihin pystyn. Minulla oli suhteellisen realistinen kuva sekä lajista että omista kyvyistä.\n18-vuotiaana Pöyhönen oli 60 metrillä yksi Suomen nopeimpia, mutta vasta laivaston jälkeen hän alkoi miettiä, että juoksemista voisi kokeilla tosissaan. Hän nousi suomalaisen pikajuoksun huipulle 2000 Kouvolassa pidettyjen 22-vuotiaiden SM-kilpailujen jälkeen. Hän voitti 100 metrin juoksun.\nLahden eliittikisoissa 2001 Pöyhönen juoksi ajan 10,36. Tuota nopeammin oli hyväksytyissä olosuhteissa juossut suomalaisista vain Tommi Hartonen.\n– Vuonna 2002 nimesin jossain haastattelussa tavoitteeksi EM-finaalin. Minulta kysyttiin, että mikä tavoite tuo muka on: kukaan 100 metrin suomalaisjuoksija ei ole sinne päässyt. Mutta sepä toteutui.\nKaudella 2002 Pöyhönen siirtyi Viipurin Urheilijoista Helsingin Kisa-Veikkoihin. Hänet valittiin sisäratojen EM-kilpailuihin Wieniin, jossa hän pääsi välieriin asti.\nKun näytöt alkoivat riittää tietylle tasolle, koulu sai jäädä. Miehelle aukesi mahdollisuus keskittyä vain urheiluun.\nKesällä 2002 Kalevan kisoissa Pöyhönen voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden ennätyksellään 10,23. Kesän lopussa Münchenin EM-kisoissa Pöyhönen sijoittui 100 metrillä viidenneksi, mutta kilpailun voittanut Dwain Chambers kärähti THG-steroidin käytöstä ja tulos mitätöitiin, jolloin Pöyhönen nousi neljänneksi.\nVuonna 2003 Markus Pöyhönen teki sisäratojen 60 metrin Suomen ennätyksen ajalla 6,58 ensin Helsingin Liikuntamyllyssä, sitten MM-kisoissa. Ennätystä ei ole vieläkään rikottu. Vietitkö kurinalaista elämää?\n– Kyllä, mutta treenaaminen antoi hyvän fiiliksen. Sen lisäksi syöt laadukasta ruokaa, lepäät tarpeeksi, elämä on säännöllistä ja stressitöntä. Elin eräänlaisessa kuplassa. Toki koko ajan piti miettiä, miten saa enemmän tehoja irti ja välillä oli rikottava rutiinia. Kävin kavereiden kanssa ulkona, mutta olin usein kuskina.\n– Parasta oli harjoittelun jälkeinen fiilis. Se on kuin huumetta, siihen jää koukkuun. Toisaalta taisin arvottaa itseäni vähän liikaa sen mukaan, miten harjoituksissa kulki tai miten kilpailuissa meni.\nTänään Pöyhönen toimii personal trainerina ja fysiikkavalmentajana. Hän on mukana yrityksessä, joka valmentaa ihmisiä Lean In Five Weeks Challenge -menetelmällä.\n– Se on liikunta- ja hyvinvointihaaste, joka toteutetaan tietyllä sapluunalla. Ryhmän tuki on avainsana, jolla pääsee kesäkuntoon viidessä viikossa.\nPöyhönen alkoi hankkia tietoa jo oman kilpauransa aikana. Hän tutustui eri alojen huippuosaajiin ja pääsi heidän oppiinsa.\n– Kävin personal trainer -koulutuksen vuosina 2006–07; opin ihmiskehosta ja siitä, mikä ihmistä liikuttaa. Sain näkemystä ja tietotaitoa. Mutta vasta viime vuonna aloin valmentaa enemmän.\n– Tavalliselle ihmiselle tarvitaan aivan omat konstit, sillä tavoitteet ja lähtökohdat ovat eri kuin urheilijoilla. Kaikki lähtee itsestä. Pitää olla kipinä, jota voi tukea ja kasvattaa.\nHyvänä esimerkkinä työstään Pöyhönen kertoo asiakkaasta, joka oli väsynyt, stressaantunut ja ylipainoinen. Kun kaveri alkoi laihtua ja sai elämänhallinnan takaisin, se antoi niin paljon energiaa, että mies nosti yrityksensä kasvuun.\n– Onhan se aina huikea tunne, kun joku äijäporukka tulee kiittämään hyvästä olosta. Etenkin kun ovat ikänsä ryypänneet, polttaneet, ylensyöneet ja kiirehtineet. Sitten olo alkaa muuttua, paino pudota, stressi hellittää ja lopulta elämänlaatukin paranee.\n– Tulee sellainen olo, että saan vihdoin taas tehdä jotain sellaista, missä olen hyvä. En enää pelkästään ok, Markus hymyilee.


Ling Sujuva - nopeat tulokset ja kielten oppiminen Blog Ani Muut lisäykset - 50%\nKahdeksan vierasta kieltä ja yksi oppimisen muoto. Se on mahdotonta? Ling Sujuva osoittaa, että se on eniten. Ja lyhyessä ajassa!\nLing Fluentin ajatus on uskomattoman yksinkertainen: avaa ohjelma vain ja valitse se, jonka oppimista haluamme aloittaa käytettävissä olevista kielistä. Sovellus osoittaa spontaanisti valikoidut uudet sanat, jotka on ryhmitelty intuitiivisiin ryhmiin kuten terveyteen, työhön ja perheeseen sekä yleisen oppimisen parantamiseen. Sinun tarvitsee vain toimia yhdessä ruudulla näkyvien vinkkien kanssa - ymmärtää seuraavat sanat, oppia määränpääsä suorissa lauseissa ja lopuksi oppia puolalaisten merkityksestä.\nLing Fluent, asiantuntijaryhmän asiantuntijatutkimusstrategia on tehokas ja erittäin yksinkertainen tapa hankkia suuri sanasto vieraalla kielellä ja sen ansiosta on helppoa ja helppoa kommunikoida sen kanssa lomamatkoilla tai ulkomaiden aikana työ. Tärkeää on, että menetelmä toimii kaikkien aikojen kuuntelijoille. se ei myöskään ole väliä, jos aloitat oppia tietyn kielen tai jos olet jo käsitellyt sitä - tapa on monipuolinen, joten se on niin tehokasta jopa iäkkäille opiskelijoille. Verkko-oppimisympäristön käytöllä on myös vaikutusta tekniikan tehokkuuteen, sillä uusien sanojen oppiminen tulee erittäin mielenkiintoiseksi, mielenkiintoiseksi ja monipuoliseksi. Lisäksi voit valvoa omaa osaamistasi ja säännöllisesti saavutettua edistystä ja toistaa harjoituksia tehokkaasti yhdistämällä uusia sanoja ja oppia käyttämään niitä normaalissa ihmissuhteessa.\nOlen lähes kaksikymmentä vuotta englannin- ja ranskalainen lektorikko. Olen työskennellyt kouluissa ja opettanut tutorointia, tarkastellen vakavasti kaikenikäisten puolalaisten kielitaitoa. Ja nämä ovat poikkeuksellisia, mutta usein heiltä puuttuu oikea opettaja tai tehokas tekniikka oppia ja säilyttää hankitun tiedon. Kun Ling Fluent -menetelmä ilmestyi markkinoille, tarkistan sen välittömästi ja huomasin välittömästi, että minä ja opiskelijat odottivat sitä. Erityisesti se on e-oppimisen tukema muoto, joka opettaa selkeänä ja samalla erittäin intuitiivisena. Ling Fluentin avulla voit oppia jopa kahdeksan vierasta kieltä, koska oppii samoja aivojen alueita, joita nuoret lapset käyttävät ja ovat hyvin aktiivisia tuolloin. Tämän ansiosta me muistamme sanat ja lauseet paljon aikaisemmin, on myös helpompi muistaa ne.\nKuitenkin absoluuttinen osuma, jota arvostan kielten oppimisen asiantuntijana, on käytetty oppimisen muoto ja menetelmä. Aluksi oppimalla sama tuntematon käsite, opettelemalla myöhemmin lausunnossa ja etsimällä käännöksiä, käytämme sitä paljon nopeammin ja tehokkaammin kuin jos teimme sen eri aikajärjestyksessä. Tämä tieteen muoto mahdollistaa mielen hyödyllisemmän käytön ja tehostaa uusien sanojen hallinnan prosessia. Kun opetan vieraita kieliä, kiinnitän huomiota laajentamalla sanavarastoa pääjärjestyksessä ja vasta seuraavana opettelemaan yksityiskohtaista kielioppia. Ling Fluent perustuu juuri tähän arvoon, joten voit lukea hämmästyttävän paljon vierasta sanoja, laittaa ne hyvin lauseisiin ja käyttää niitä oikeaan kontekstiin. Ja se on paljon tärkeämpää tyypillisessä kielikommunikaatiossa. Siksi suosittelen tätä tekniikkaa ja ohjelmaa tehokkaaksi ja tehokkaaksi oppimiseksi tuntemattomille kielille, mikä periaatteessa tuottaa hyviä tuloksia todella lyhyessä ajassa.\nKautta kouluvuosia en ole oppinut kieliä yhtä tarkasti kuin Ling Fluentilla\nMinun piti oppia englanti nopeasti, koska menin ulkomaille. Ling Fluent auttoi minua saavuttamaan tämän lyhyessä ajassa\nSe toimii. Me vetämme tästä tekniikasta kumppanin kanssa, ja me molemmat edessämme edistykää!\nMinä suosittelen! Olen oppimassa kolmannen kielen niin hyvin ja pääsin mukaan ilman mitään ongelmia.\nErinomainen valmistelu maturinkokeesta, huomaavainen harjoittelu ja toiminnallinen ohjelmatuen tuki.\nOlin varovainen, koska oppimisen kieliä iässäni? Mutta Ling Fluent todella toimi!


Outdoors Finland tiedottaa - Visit Finland\nOutdoors Finland -hankkeen uutiskirjeet\nOutdoors Finland -hankkeen uutiskirje ilmestyy muutaman kerran vuodessa. Mikäli et vielä ole postituslistalla, tilaa uutiskirje sähköpostiisi ilmoittamalla osoitteesi projektipäällikkö Leena Yli-Piiparille, leena.yli-piipari (at) visitfinland.com.\nOutdoorsfinland.com ja outdooractive.com ovat luontomatkailuportaaleja, joista löytyy Suomen vaellus-, melonta- ja pyöräilyreittejä, kansallispuistoja ja kiertomatkoja. Lue, miten ne toimivat yhdessä ja miten alue tai yritys voi liittyä mukaan.\nOutdoors Finland tiedottaa toukokuu/2018\nOutdoors Finland -päätösseminaarin materiaalit nähtävillä verkossa Viime viikolla pidettävään Outdoors Finland -hankkeen päätösseminaariin osallistui yhteensä 130 henkilöä. Kiitos kaikille osallistuneille ja meidän kanssa yhdessä matkaa…\nOutdoors Finland -hankeen päätösseminaari 23.5.2018\nPaikka: Helsinki, Hotel Arthur, Vuorikatu 19 Outdoors Finland –hankkeen loppuseminaarin kansainväliset huippuasiantuntijat valottavat matkailukohteen kehittämistä kolmesta eri näkökulmasta: Millaisia ovat tulevaisuuden luontomatkailijan tarpeet, miten matkailukohde voi…\nOutdoors Finland tiedottaa, syyskuu/2017\nOutdoors Finland tiedottaa elokuu/2017\nOutdoors Finland tiedottaa helmikuu 2017\nLuonnosta kansainvälistä liiketoimintaa -seminaari, Lahti 1. – 2.11.2016\nOutdoors Finland -uutiskirje elokuu 2016\nOutdoors Finland -uutiskirje toukokuu 2016\nOutdoors Finland -hankkeen tiedote, kesäkuu 2014\nOutdoors Finland -hankkeen tiedote, lokakuu 2013\nOutdoors Finland -hankkeen tiedote, kesäkuu 2013\nOutdoors Finland -hankkeen tiedote, tammikuu 2013


Toteutimme viime vuoden lopulla jälleen käyttäjäkyselyn, jossa kysyimme kevytyrittäjiltämme heidän elämäntilanteestaan ja toiveistaan päättäjille. Sivutoimisuuden ohella kevytyrittäjämme ovat kiinnostuneita oman yrityksen perustamisesta, mutta huolta herättää kevytyrittäjien asema ja kohtelu verrattuna palkansaajiin muuttuvassa työelämässä.\nSivutoiminen kevytyrittäjyys suosiossa\nKäyttäjäkyselystämme on helppo havaita, että kevytyrittäjät ovat täyttäneet tämän maan. Teitä on alalla kuin alalla. Enemmistö (26 %) on suuntautunut media- ja kultturialan syövereihin, toiseksi eniten käyttäjämme toimivat rakennusalalla (10 %) ja markkinoinnin (9 %) parissa.\nKevytyrittäjyys istuu joustavasti mihin tahansa elämäntilanteeseen. Kyselyn perusteella lähes 73 % käyttäjistämme työskentelee sivutoimisesti palkkatyön, opiskelun, työnhaun ja eläkkeen ohessa. Osa vastanneista työskentelee myös keikkailemalla, ja osa sairasloman, vanhempainvapaan ja lomautuksen aikana.\nUKKO.fi Käyttäjäkysely 2018 TULOKSET final\nJuuri sivutoimisuus ilmentää kevytyrittäjyyden houkuttelevuutta parhaiten. Se on keino ansaita lisätienestiä opiskelun tai palkkatyön ohessa ja tapa testata rakkaan harrastuksen kantokykyä ansainnan välineenä.\nKevytyrittäjät toivovat, että heitä kohdeltaisiin kuten palkansaajia\nKäyttäjäkyselyssä tiedustelimme tällä kertaa myös toimintaympäristön muutokseen kohdistuvia toiveita, jotka vaikuttaisivat merkittävällä tavalla heidän toimintaansa.\nVastaajista 41 % kaipasi etenkin kevytyrittäjyyden selvempää käsittelyä laissa. Eräs vastaaja ilmaisi toimintaympäristön nykyisen haasteen osuvasti:\n”Systeemin tulisi paremmin huomioida työelämän muutos, eikä tehdä kahtiajakoa palkansaajien ja yrittäjien välille. Itselläni ansiot tulevat monesta eri osoitteesta, joskus säännöllisestä osa-aikatyöstä ja joskus enemmän freelancer-työstä.”\nTyöttömyysturvan kehittämistä toivoi 25 % ja eläkesäästämisen kehittämistä 17 % vastanneista. Työttömyysturvan osalta kevytyrittäjämme kokivat työttömyysturvan etujen menettämisen riskinä yrittäjyydessä. Vastaajista 34 % toivoikin, että kevytyrittäjiä kohdeltaisiin kuten palkansaajia. Eläkeasioissa käyttäjiemme suurin toive (33 %) oli joustavampi ja selkeämpi kohtelu, kevytyrittäjien eläkekassan perustaminen ja eläkkeen kerryttäminen palkansaajien tyyliin.\nOman yrityksen perustaminen kiinnostaa\nMonille kevytyrittäjyys on loistava väylä pohtiessa omia mahdollisuuksia palkkatyön ja yrittäjyyden välimaastossa. Kyselymme mukaan merkittävimmät syyt ryhtyä kevytyrittäjäksi ovat kiinnostus itsensä työllistämiseen, mahdollisuus yhdistää yrittäjän vapaus ja palkkatyön helppous sekä lisätulojen hankkiminen.\nYrittäjäksi ryhtyminen saattaa usein mietityttää, vaikka potentiaalinen liiketoimintasuunnitelma olisikin valmiina. Tähän tilanteeseen kevytyrittäjyys voi olla sopiva välivaihe tai ensiaskel matkalla kohti yrittäjyyttä. Jopa 60 % kevytyrittäjistämme haaveileekin oman yrityksen perustamisesta, ja merkittävä osa kokee kevytyrittäjyyden helpottavan siirtymistä yrittäjäksi. Ei voi väittää, etteikö suomalaisista siis löytyisi yrittäjähenkisyyttä!\nKysely toteutettiin loppuvuodesta 2018 ja siihen vastasi 712 UKKO.fi:n käyttäjää ympäri Suomen.\nKäyttäjäkyselyn tulokset löytyvät täältä.\nKiinnostaako aihe? Lue lisää kevytyrittäjästä yrittäjäksi siirtymisestä aiemmista kirjoituksistamme täältä ja täältä.\nAvainsanat: eduskuntavaalit, eläke, kevytyrittäjyys, kysely, työttömyysturva, yrittäjyys


Käännetäänkö tekstisi, tulkataanko puheenvuorosi? - Aimo Piehl, Inkaliisa Vihonen - kirja(9789525446197) | Adlibris kirjakauppa\nKotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja 139. ISSN 0355-5437. 3. laajennettu painos ilmestynyt 2006. Kansainvälinen yhteistyö on lisääntynyt erityisesti Euroopan unioniin liittymisen myötä. Tässä yhteistyössä on sallittua ja usein toivottavaa puhua ja kirjoittaa suomea. Näin varmistetaan myös kielen elinvoimaisuus. Uudistetussa oppaassa annetaan neuvoja siitä, miten tekstin kirjoittaja tai puhuja sekä tulkki tai kääntäjä tekstin välittäjänä onnistuvat yhteistyössä parhaiten.\nKirjailija: Aimo Piehl Inkaliisa Vihonen\nAlaotsikko: selvää suomea kansainvälisesti\nKustantaja: Kotimaisten kielten keskus\nPainos: 3. laaj. p\nSarja: Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen julkaisuja (osa 139)


Hei vain sulle, joka tänne eksyt! Tulin itse pitkästä aikaa lukemaan talousblogeja, ja huomasin surukseni, että moni oli lopettanut. Pata kattilaa soimaa, lopetinhan itsekin tänne päivittämisen huiman kolmen postauksen jälkeen, vaikka vanhaa blogiani ehdin pitää paljon pidempään... Mutta niin tai näin, täällä ollaan taas! Ja miksi?\nElämäntilanteeni on huimasti muuttunut joulukuusta 2019, jolloin kirjoitin Cyber Monday-turhautumisesta. Tapasin nimittäin tuolloin miehen, johon rakastuin aivan päätä pahkaa, ja nyttemmin asun saman katon alla hänen ja lapsensa kanssa. Rahatilanteen kannalta se tarkoittaa surullista kyllä sitä, että olen tuhlannut menemään säästöni sisustamiseen ja sen sellaiseen "turhaan", ja kurinpalautus on taas paikallaan. Ilon kautta ajatellen: ainakin nyt pääsen säästöpuuhiin viihtyisässä (vuokra)kodissa! Loppuvuoden ajan en pääse suuremmin säästämään, sillä joulu on tulossa ja sitä myöten matka myöskin avopuolisoni kotikonnuille, mutta kääräisen silti hihat kohti järkevämpää taloutta.\n- opintolainaa 9000 euroa\npuskuritilillä 63 euroa\nlyhytaikasäästössä 64 euroa\nsijoituksissa 267 euroa\nASP-säästössä 5120 euroa\n- opintolainan poismaksu\n- puskuritilille aluksi 1000 e\n- lyhytaikasäästöön n. 1600 e\n- ASPille 115 e / kk\nNettopalkkaa saan noin 2200 euroa kuukaudesta. Tästä taas lähtee! 💪\nklo 11/11/2021 Ei kommentteja:\nBlack Friday (tai nykyisin pitää tietysti sanoa Black Week) onneks tuli ja meni! Mutta voihan kulutusjuhlan turhuus... niitähän seurasi Cyber Monday.\nEn itse ajatellut ostaa mitään turhaa tänäänkään. Kauhulla luin uutisointia siitä, kuinka perjantaina verkkomyynti tuotti nelinkertaisesti tavanomaisen summan. Haluaisin ajatella, että kiva, toivottavasti mahdollisimman moni sai nyt hankittua tarvitsemansa asian alennuksella, mutta ei. Ei tarvinnut kuin seurata työpaikallani ihmisten toimintaa; ihmiset hamstrasivat ihan vain ostamisen ilosta.\nKuvan mukaisesti, tänäänkin säästöä 100 %! Ja planeettakin kiittää.\nklo 12/02/2019 Ei kommentteja:


Julkaistu 23.03.2004 17:03\nSoneran teleurkintajutun ydinvyyhti on etenemässä syyteharkintaan. Keskusrikospoliisi (KRP) tekee vielä joitakin lisätutkimuksia, joita asianosaiset ovat pyytäneet. Kun selvitykset valmistuvat, laaja tutkinta-aineisto lähtee syyttäjälle. Kyseessä on televiestintäyritys Soneraan liittyvä epäily törkeästä viestintäsalaisuuden rikkomisesta. Epäilyn kohteena on muun muassa yhtiön entinen toimitusjohtaja Kaj-Erik Relander. KRP epäilee, että Sonerassa urkittiin vuosina 2000-2001 noin sadan ihmisen puhelin- ja sähköpostiliikennettä. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nKRP:n apulaispäällikkö Jari Liukku arvioi, että tutkinta-aineisto on syyttäjällä parin kolmen viikon kuluttua. Sen jälkeen ottaa oman aikansa, kun syyttäjä Markku Pohjanoksa kahlaa materiaalin läpi. Pohjanoksan mukaan pöytäkirjat ovat valmiit aikaisintaan juhannuksen jälkeen. Teleurkintajuttu on paisunut varsin mittavaksi kokonaisuudeksi. Poliisin tutkimukset ovat poikineet useita uusiakin tapauksia, joissa on syytä epäillä teletietojen väärinkäyttöä. - Muutamia osakokonaisuuksia on edelleen tutkinnassa, mutta niistä ei voi lähteä enempää kertomaan. Niiden tutkinta kestänee vielä kuukausia, Liukku kertoo. Sonera-vyyhden yksi osio, valtioneuvoston matkapuhelimiin kohdistunut urkinta, odottaa käsittelypäivää Helsingin käräjäoikeudessa. Jutussa syytetään muun muassa Soneran turvallisuusjohtajaa törkeästä viestintäsalaisuuden loukkaamisesta. (MTV3-STT)


Läänintaiteilijajärjestelmä - PDF\n1 Pekka Oesch Läänintaiteilijajärjestelmä Toiminta ja järjestelmän vaiheet TAITEEN KESKUSTOIMIKUNTA, TUTKIMUSYKSIKÖN JULKAISUJA N:o 39 ARTS COUNCIL OF FINLAND, RESEARCH REPORTS No 39 Taiteen keskustoimikunta Arts Council of Finland 2012\n2 Pekka Oesch ja taiteen keskustoimikunta 2012 Kansi: Kari Piippo Taitto: Jussi Hirvi / Green Spot ISBN ISSN Lönnberg Print\n3 Alkusanat Läänintaiteilijajärjestelmän vaiheita kartoittaessa kävi useampaan kertaan ilmi, miten eri tahoilla oli vuosien varrella kaivattu tutkittua tietoa järjestelmästä, sen toimivuudesta sekä läänintaiteilijoiden työstä ja toiminnan tuloksista. Tämä tutkimus kartoittaa osaltaan tuota valkoiseksi jäänyttä aluetta valtion taidehallinnossa. Tutkimuksen ajankohtaisuutta ja kiinnostavuutta lisäsi se, että järjestelmän aloittamisesta tuli vuoden alussa kuluneeksi 40 vuotta, samalla kun taidehallintoa ollaan jälleen uudistamassa. Toivottavasti seuraavaa tutkimusta ei kuitenkaan tarvitse odottaa yhtä kauan. Kiitokset kaikille kyselyyn vastanneille entisille ja nykyisille läänintaiteilijoille, tutkimusaineistoja toimittaneille alueellisten taidetoimikuntien henkilöstölle, taiteen keskustoimikunnan tutkimusyksikön päällikkö Paula Karhuselle ja aluepäällikkö Arja Laitiselle arvokkaista kommenteista sekä suunnittelija Satu Lindbergille kyselyn ja tutkimuksen julkaisun organisoinnista. Tuutissa toukokuussa 2012, Pekka Oesch\n5 Sisällys Tutkimuksen tausta ja tavoitteet 11 Aineisto Läänintaiteilijajärjestelmän taustaa Kokeilun aika Läänintaiteilijat Ohjaavien läänintaiteilijoiden kausi Ohjaavat läänintaiteilijat Oma yhdistys Läänintaiteilijajärjestelmä vuodesta 1998 alkaen 64 Läänintaiteilijat Yhteisiä vaatimuksia Läänintaiteilijat Läänintaiteilijajärjestelmän kustannuksia 97 Läänintaiteilijan työaika 108 Näkökulmia läänintaiteilijan työhön kyselyn tuloksia 110 Johtopäätöksiä 130 Lähteet Liite 1. Kyselylomakkeet Liite 2. Määräraha alueellisille taidetoimikunnille käytettäväksi taiteen edistämiseen ( ) vuosina 1993, 1996 ja Liite 3. Läänintaiteilijoiden kuukausipalkka vuosina 1993, 1996 ja Liite 4. Läänintaiteilijoiden palkkakustannukset vuosina 1993, 1996 ja Liite 5. Läänintaiteilijat English Summary\n7 7 Kuvio- ja taulukkoluettelo Kuviot Kuvio 1. Läänintaiteilijavuodet sukupuolen mukaan taiteenaloittain vuosina Kuvio 2. Valtion maksuosuus läänintaiteilijakokeilun kokonaiskustannuksista läänin taidetoimikuntien talousarvioiden mukaan vuosina (käypiin hintoihin) 46 Kuvio 3. Läänintaiteilijavuodet sukupuolen mukaan taiteenaloittain vuosina Kuvio 4. Ohjaavien läänintaiteilijoiden kokonaiskustannukset läänin taidetoimikuntien talousarvioiden mukaan vuosina (käypiin hintoihin) 61 Kuvio 5. Läänintaiteilijavuodet sukupuolen mukaan taiteenaloittain vuosina Kuvio 6. Läänintaiteilijoiden lukumäärä (kpl) sukupuolen mukaan vuosina Kuvio 7. Läänintaiteilijavuosien jakautuminen (%) sukupuolen mukaan vuosina Kuvio 8. Läänintaiteilijoiden keski-ikä toimikauden alussa sukupuolen mukaan vuosina Kuvio 9. Läänintaiteilijoiden yleisin (moodi-)ikä toimikauden alussa sukupuolen mukaan vuosina Kuvio 10. Läänintaiteilijoiden toimikauden keskimääräinen pituus (vuosia) sukupuolen mukaan vuosina Kuvio 11. Läänintaiteilijavuodet sukupuolen mukaan taiteenaloittain vuosina Kuvio 12. Läänintaiteilijoiden toimikauden pituus vuosina Kuvio 13. Läänintaiteilijoiden toimikauden pituus sukupuolen mukaan vuosina Kuvio 14. Alueellisen taiteen edistämisen määräraha vuosina 1993, 1996 ja Kuvio 15. Alueellisten taidetoimikuntien keskimääräinen määräraha alueelliseen taiteen edistämiseen vuosina 1993, 1996 ja Kuvio 16. Läänintaiteilijan kuukausipalkka vuosina 1993, 1996 ja Kuvio 17. Läänintaiteilijoiden palkkakustannukset vuosina 1993, 1996 ja\n8 8 Kuvio 18. Läänintaiteilijoiden määrä henkilötyövuosina vuosina Kuvio 19. Läänintaiteilijoiden lukumäärä vuosina Kuvio 20. Läänintaiteilijoiden palkkakustannusten prosenttiosuus alueellisen taiteen edistämisen määrärahasta vuosina Taulukkoluettelo Taulukoiden merkinnät: Ei tapauksia 0 Pyöristyy nollaksi Taulukko 1. Kyselyn perusjoukko, kato- ja vastausprosentti sukupuolen (M/N) mukaan 19 Taulukko 2. Vuosina aloittaneiden läänintaiteilijoiden lukumäärä, läänintaiteilijavuosien määrä ja läänintaiteilijakauden keskimääräinen pituus sukupuolen (M/N) mukaan taidetoimikunnittain 43 Taulukko 3. Vuosien läänintaiteilijatoimet toimikunnittain ja taiteenaloittain 44 Taulukko 4. Vuosina aloittaneiden ohjaavien läänintaiteilijoiden lukumäärä, läänintaiteilijavuosien määrä ja läänintaiteilijakauden keskimääräinen pituus sukupuolen (M/N) mukaan taidetoimikunnittain 58 Taulukko 5. Vuosien läänintaiteilijatoimet toimikunnittain ja taiteenaloittain 59 Taulukko 6. Vuosina aloittaneiden läänintaiteilijoiden lukumäärä, läänintaiteilijavuosien määrä ja läänintaiteilijakauden keskimääräinen pituus sukupuolen (M/N) mukaan taidetoimikunnittain 76 Taulukko 7. Vuosien läänintaiteilijatoimet toimikunnittain ja taiteenaloittain 77 Taulukko 8. Läänintaiteilijatoimien jakautuminen (%) taiteenaloittain vuosina Taulukko 9. Läänintaiteilijavuosien määrä taiteenaloittain vuosina Taulukko 10. Läänintaiteilijavuosien määrä toimikunnittain ja taiteenaloittain vuosina Taulukko 11. Läänintaiteilijoiden toimikauden keskimääräinen pituus (vuosia) toimikunnittain ja taiteenaloittain vuosina\n9 Taulukko 12. Läänintaiteilijoiden toimikausien jakautuminen (%) toimikauden pituuden mukaan taiteenaloittain vuosina Taulukko 13. Läänintaiteilijoiden toimikausien jakautuminen (%) toimikauden pituuden mukaan taidetoimikunnittain vuosina Taulukko 14. Läänintaiteilijaksi hakeutumisen syitä (n=177) 114 Taulukko 15. Läänintaiteilijoiden työhönsä liittämiä odotuksia (n=174) 115 Taulukko 16. Läänintaiteilijoiden toimintaa vaikeuttaneita epäkohtia (n=172) 117 Taulukko 17. Läänintaiteilijoiden työssään kokemia palkitsevia piirteitä 119 Taulukko 18. Läänintaiteilijoiden yleisimmät toimintamuodot (n=172) 120 Taulukko 19. Miten läänintaiteilijana toiminen tuki/edisti omaa taiteellista työtä (n=173) 122 Taulukko 20. Läänintaiteilijoiden yhteistyötahot (n=175) 124 Taulukko 21. Läänintaiteilijoiden ehdotuksia järjestelmän kehittämiseksi (n=148) 128 9\n11 Tutkimuksen tausta ja tavoitteet Ohjaavan läänintaiteilijan työ ei ole virka eikä toimi vaan elämäntapa. Kolmen ja puolen vuoden kokemuksella voin kertoa, että tätä työtä ei voi jättää pois mielestään muuten kuin pakenemalla maasta. (Riitta Mänty, tk 1992) Läänintaiteilijakokeilun käynnistymisestä on vuonna 2012 kulunut 40 vuotta. Läänintaiteilijajärjestelmää tai läänintaiteilijoita ei kuitenkaan ole aiemmin tutkittu, lukuun ottamatta taiteen keskustoimikunnan vuonna 2004 julkaisemia tilastotietoja läänintaiteilijoiden määrästä ja läänintaiteilijavuosien jakautumisesta alueittain sukupuolen ja taiteenalan mukaan vuosina (Jämsén 2004). Ehdotus läänintaiteilijoiden työnkuvaa ja vaikutusta koskevasta erillisestä tutkimuksesta on noussut esiin muun muassa läänintaiteilijoiden valtakunnallisilla neuvottelupäivillä jo vuonna Suomalaisesta taiteilijakunnasta on muutoin saatavissa tietoa useiden vuosikymmenten ajalta. Taiteilijoiden sosiaalisesta ja taloudellisesta asemasta löytyy tutkimuksia jo 1970-luvulta alkaen. Taiteen keskustoimikunnan taiteilijan asema -hanke selvitti ja 1990-luvuilla yksittäisten taiteenalojen rakennetta ja taloudellista tilannetta sekä laajemmin 2000-luvun alussa kaikkien taiteenalojen taiteilijoiden tilannetta 1. Keväällä 2011 taiteen keskustoimikunnan tutkimusyksikkö käynnisti uuden vastaavan tutkimuksen suomalaisten taiteilijoiden asemasta. Suomalainen taiteilijakunta on 1980-luvulta alkaen kasvanut lukumäärältään ja naisvaltaistunut. Taiteilijat ovat myös aiempaa kouluttautuneempia. Useilla taiteenaloilla on ollut mahdollista hankkia ammatillista koulutusta jo 1800-luvulta alkaen ja 2000-luvun alussa muodollisen koulutuksen saaneita oli eniten rakennustaiteen, taideteollisuuden ja kuvataiteen aloilla. Kirjallisuudessa, josta varsinainen ammatillinen koulutus puuttuu edelleen, koulutusta saaneita oli 1 Esim. Hautala 1973 (kuvataide); Hautala 1977 (näyttämö-, tanssi- ja säveltaide sekä taideteollisuus); Karttunen 1988 (kuvataide); Heikkinen 1989 (kirjallisuus); Karttunen 1993 (valokuvataide); Irjala 1993 (säveltaide); Karhunen 1993 (näyttämötaide); Karhunen Smolander 1995 (tanssitaide); Oesch 1995 (elokuvataide); Heikkinen 1996 (graafiset suunnittelijat, kuvittajat ja sarjakuvantekijät); Arpo Oesch 2006 (kansanmusiikki); Rensujeff 2003 (Taiteilijan asema); 2011 (Saamelaiset taiteilijat). 11\n12 12 vähiten. 2 Suurin osa taiteilijoista oli suorittanut ylioppilastutkinnon ja hankkinut taiteilija-ammattinsa edellyttämän koulutuksen. Lähes kahdella kolmesta taiteilijasta oli taideyliopistossa saatu taidealansa korkein tai muu ammatillinen koulutus. Naisten koulutustaso oli hieman korkeampi kuin miesten ja itseoppineita taiteilijoita oli vain vähän. Nuorempiin ikäluokkiin kuuluneet olivat hankkineet vanhempia ikäluokkia yleisemmin koulutusta. (Rensujeff 2003, 24, 27, 84.) Vuonna 2000 kolmasosa taiteilijoista harjoitti ammattiaan työsuhteessa ja yhtä moni toimi joko freelancerina tai vapaana taiteilijana, loput olivat yrittäjiä. Taiteenalojen välillä oli huomattavia eroja. Yleisimpiä työsuhteet olivat sävel-, näyttämö- ja rakennustaiteilijoiden joukossa ja eniten vapaita taiteilijoita oli kuvataiteessa ja kirjallisuudessa. Enimmilläänkin työsuhteessa olevien osuus oli vain runsaat kaksi viidesosaa säveltaiteilijoista, joita työllistävät muun muassa orkesterit. Usean työn tekeminen ei taiteilijoiden keskuudessa ole harvinaista, sillä yli puolet teki taiteelliseen työhön liittyvää taiteenalan osaamista tai tuntemusta vaativaa työtä ja vain 37 prosenttia saattoi keskittyä ainoastaan taiteelliseen työhön. Taiteelliseen työhön liittyvää työtä tehtiin sekä kiinnostuksesta että taloudellisista syistä, mutta muuta ei-taiteellista työtä taiteilijat tekivät pääasiassa taloudellisista syistä. Työttömyys oli yleisintä alle 35-vuotiaiden taiteilijoiden joukossa ja epävakaassa työmarkkina-asemassa toimivilla. (Rensujeff 2003, ) Läänintaiteilija ei ole ammattinimike, kuten esimerkiksi kirjailija, muusikko tai taiteilija, joten aiemmissa taiteilijatutkimuksissa ja -selvityksissä läänintaiteilijoita ei ole tarkasteltu omana erityisryhmänään. Kyseessä on toiminimike johon on yleensä edellytetty jonkin taiteenalan koulutuksellista tai taiteelliseen uraan perustuvaa ammattitaitoa. Läänintaiteilijat ovat myös lukumäärältään pieni ryhmä verrattuna koko taiteilijakuntaan, etenkin jos kohteeksi otetaan ainoastaan tutkimusajankohtana toimessa olevat läänintaiteilijat. Läänintaiteilijoiden määräaikainen työsuhde ja säännöllinen palkkatulo ovat tarjonneet mahdollisuuden taiteilija-ammatin harjoittamiseen ilman taloudellista riskiä. Taiteilijuuteen perustuva työ on lähtökohtaisesti sisältänyt taiteenalan osaamista ja tuntemusta edellyttävää opetusta, ohjausta ja neuvontaa. Läänintaiteilijoiden työtä ja asemaa pohtineiden työryhmien loppuraporteissa, samoin kuin läänintaiteilijoiden omissa kannanotoissa, viitataan toimeen valittavalta edellytettävään taiteilijan ammattitaitoon ja taiteilijuuden säilyttämiseen toimia täytettäessä. Taiteellinen koulutus ja osaaminen ovatkin olleet alusta alkaen keskeisessä asemassa läänintaiteilijan taiteilijuutta ja pätevyyttä määritettäessä. Tarvittavan ammattitaidon on voinut 2 Taidealan koulutuksesta tarkemmin: Karhunen & Rensujeff 2006.\n13 osoittaa myös esimerkiksi taiteellisilla näytöillä tai riittävän pitkällä taiteilijauralla. Läänintaiteilijajärjestelmän yksi lähtökohta oli taiteilijoille sopi vien työpaikkojen luominen ja etenkin taiteilijat ovat vuosien mittaan vaatineet sekä taiteilijuuden että taiteellisen osaamisen säilyttämistä ja vahvistamista läänintaiteilijoita valittaessa (esim. Castrén 2007). Läänintaiteilijoiksi on 1990-luvulta alkaen palkattu tuottaja-nimikkeellä myös muita kuin taiteilijoita. Heidän tehtävänään on ollut tuottaa alueelle taidetta ja tapahtumia sekä toimia toisten taiteen asiantuntijaläänintaiteilijoiden apuna. Yhdessä vuonna 2008 toteutetun läänien lakkauttamisen kanssa tämä on tuonut esiin kysymyksen läänintaiteilija-nimikkeen päivittämisestä vastaamaan paremmin nykyistä tilannetta. Tuottajien käyttöön liittyy läänintaiteilijan toimenkuvan laajentuminen ja taiteen edistämistoiminnan suuntautuminen aiempaa hankekeskeisemmäksi. Kulttuurin elinkeinorakenteessa tapahtui 1990-luvulla muutoksia, jotka ovat näkyneet muun muassa kulttuurituottajien koulutuksen ja ammattikunnan kasvuna. Tuottajakoulutus oli jatkumoa vuosikymmenen puolivälissä lakkautetulle kulttuurisihteerien koulutukselle. Tuottajien avulla on haettu ratkaisua kulttuurin rahoittamiseen, tapahtumien näkyvyyden lisäämiseen, kansainvälisen viennin kasvattamiseen ja kuntaimagon kohottamiseen. Kulttuuripolitiikka on myös laajentunut kulttuuriteollisuuden ja kulttuuriviennin suuntiin, jolloin taiteilijalähtöinen toiminta taiteen omia päämääriä korostavine arvoineen on jäänyt enemmän taustalle. Taiteilijoiden tukemisen sijasta julkisen sektorin toiminnan painopisteeksi on noussut kulttuurin tuotannon tukeminen. (Halonen 2004, 7; Arpo 2004, ) Läänintaiteilijoiden toimintaa ja sen vaikuttavuutta on mahdollista arvioida asetettujen tavoitteiden ja niiden saavuttamisasteen perusteella. Vaikuttavuus on arviointitutkimuksen keskeisimpiä lähtökohtia ja hyvin erilaisten arviointien apuväline, joka voi kuvata myös tavoitteiden saavuttamista ja päämääriin pyrkimistä. Tavoitteet voivat olla virallisia tai yksilöiden, organisaation tai intressitahojen asettamia. Ne voivat olla julkilausuttuja virallisia tai eri osapuolten epävirallisia tavoitteita, jotka eivät aina välttämättä ole yhdenmukaisia virallisten tavoitteiden kanssa. Laajemmin tarkasteltuna vaikuttavuutta ovat myös toiminnan tai hankkeiden ei-toivotut vaikutukset tai myönteiset sivuvaikutukset, joita ei alun perin ennakoitu. Vaikuttavuuteen liitetään myös tehokkuus ja taloudellisuus, jotka tuottavuuden, kannattavuuden ja laadun ohella ovat sen lähikäsitteitä. Toiminnan tehokkuus käsittelee panosten ja tuotosten välistä suhdetta eli minkälaisilla taloudellisilla ja henkilöstöresursseilla tavoitteisiin päästään. (Tervola 2005, ) Läänintaiteilijajärjestelmän ja -taiteilijoiden kulttuuriset ja kulttuuripolitiittiset vaikutukset ovat arvioitavissa määrällisestä, laadul- 13\n14 14 lisesta, taloudellisesta ja toiminnallisesta näkökulmasta. Virallisia tavoitteita edustavat vuosittaiset toimintasuunnitelmat ja -kertomukset. Läänintaiteilijoiden omat näkemykset, kokemukset ja odotukset työstään ja läänintaiteilijajärjestelmästä voidaan katsoa epävirallisiksi tavoitteiksi. Opetusministeriön ensimmäisissä ohjeissa vuodelta 1974 läänintaiteilijan työn pääsisällöksi määriteltiin ohjaustoiminta. Vuoden 2007 valtakunnallisten läänintaiteilijapäivien julkilausuman mukaan läänintaiteilija tarvitsee työssään poikkitaiteellisia valmiuksia ja tietotaitoa koko kulttuurin kentästä, kykyä innovatiiviseen sisältöjen luomiseen sekä itsenäiseen toiminnan suunnitteluun ja johtamiseen. Läänintaiteilijan on osattava laatia kulttuurianalyysejä, raportteja, hänen on kyettävä ongelman ratkaisuun ja häneltä edellytetään henkilökohtaista kulttuuriverkostoa, sosiaalisia taitoja ja kielitaitoa sekä poikkeuksellisten työaikojen ja työn liikkuvuuden vaatimaa joustavuutta. Lisäksi työskentelyn on oltava paikallisesti, alueellisesti, valtakunnallisesti sekä kansainvälisesti vaikuttavaa. Taidekoulutuksen ja harrastajataiteen ohjaamisesta läänintaiteilijan toimenkuva on siten laajentunut taiteen ja kulttuurin moniosaajaksi, jossa oman taiteenalan erityisammattitaidosta on tullut vain yksi lähtökohta. (Läänintaiteilijapäivien julkilausuma 2007.) Läänintaiteilijat toimivat osana valtion taidehallintoa, mutta heidän vaikutusmahdollisuutensa taide- ja kulttuuripolitiikan suuntaan ovat kuitenkin vähäiset. Alueellisessa taiteen edistämistyössä toimintaa ja tuloksellisuutta rajoittavat työsuhteen määräaikaisuus, läänintaiteilijoiden työpaikkakohtaiset resurssit ja erilaiset toimenkuvat. Vaikuttavuutta lisäävinä tekijöinä ovat olleet muun muassa oman taiteenalan asiantuntijuus ja korkea ammattitaito. Tämän tutkimuksen tavoitteena on kartoittaa läänintaiteilijajärjestelmän käynnistysvaiheita sekä niitä yhteiskunnan ja taidehallinnon muutoksia jotka mahdollisesti ovat vaikuttaneet järjestelmän muotoutumiseen sen eri vaiheissa. Vuosina toimessa olleiden läänintaiteilijoiden määrän ja toimien jakautumista tilastoidaan sukupuolen mukaan taiteenaloittain ja alueittain. Järjestelmän rahoitusta ja vaikutuksia tarkastellaan lähinnä 2000-luvun aineiston perusteella. Lisäksi tuodaan esiin läänintaiteilijoiden kokemuksia työstään ja heidän näkemyksiään järjestelmästä sekä sen kehittämisestä. Aineisto Selvityksen keskeisimpänä historiallisena aineistona ovat läänintaiteilijoiden toimintasuunnitelmat ja -kertomukset vuodesta 1972 alkaen. Vuosien toimintasuunnitelmia ja -kertomuksia säilytetään taiteen keskustoimikunnan arkistossa. Niitä ei kuitenkaan ole\n15 arkistoitu järjestelmällisesti ja joidenkin läänien/alueiden ja vuosien kohdalla on puutteita etenkin ja 1990-lukujen osalta luvun toimintakertomukset ja -suunnitelmat vuoteen 2010 asti saatiin alueel lisilta taidetoimikunnilta 3. Läänintaiteilijajärjestelmää koskevia asiakirjoja koottiin myös taiteen keskustoimikunnan arkistosta löytyvistä läänin taidetoimikuntien talousarvioista vuosilta sekä Taiteen keskustoimikunnan pöytäkirjoista ja esityslistoista vuodesta 1968 alkaen. Lisäksi käytiin läpi taiteen keskustoimikunnan toimintakertomuksia , saapuvaa kirjeenvaihtoa , lähtevä kirjeenvaihto sekä opetusministeriön kirjeitä ja päätöksiä Taidetoimikuntajärjestelmän perustamisesta, vuodesta 1968, al kaen läänien taidetoimikunnat olivat opetusministeriön alaisia itsenäisiä alueellisia toimijoita. Vuonna 1988 niiden henkilöstö siirrettiin opetusministeriön hallinnonalalta sisäasiainministeriön hallinnonalalle ja lääninhallitusten yhteyteen. 4 Läänin taidetoimikuntien toimistotehtävät siirrettiin hoidettavaksi lääninhallituksessa ja seuraavan vuoden alussa myös toimikunnan tilinpito ja maksuliikenne siirtyivät lääninkonttorin hoidettavaksi. Taidetoimikuntien palkkaamat läänintaiteilijat sen sijaan jäivät edelleen opetusministeriön hallinnonalalle. Vuoden 1998 lääninjakouudistuksessa läänien lukumäärä väheni 11:sta viiteen. Alueellisen taide-elämän edistämisen kannalta viittä läänin taidetoimikuntaa pidettiin kuitenkin riittämättömänä. Toimikuntien toimialueet rajattiin uudelleen yhden tai useamman maakuntaliiton toimialueen mukaan siten, että ne eivät riko uusien läänien rajoja. Tällöin läänin alueella saattoi olla kaksikin taidetoimikuntaa, joten nimi muutettiin alueelliseksi taidetoimikunnaksi. Samassa yhtey des sä Hämeen läänintaidetoimikunta jaettiin Hämeen ja Pirkanmaan taidetoimikunniksi ja Turun ja Porin läänin taidetoimikunta eriytettiin Varsinais-Suomen ja Satakunnan taidetoimikunniksi. Vuonna 2008 alueelliset taidetoimikunnat siirrettiin takaisin opetusministeriön hallinnonalalle, jolloin henkilöstö siirtyi lääninhallituksista taiteen keskustoimikunnan hallintotoimiston alaisuuteen ja muutti pois valtion virastotaloista Alueellisia taidetoimikuntia on 13 ja kussakin on enintään yksitoista jonkin taiteenalan tai aluekulttuurin asiantuntijajäsentä. Jäsenet nimittää opetus- ja kulttuuriministeriö kolmivuotiskausiksi kuultuaan ehdotuksia alueellisilta taiteen ja kulttuurin järjestöiltä ja laitoksilta. Alueelliset taidetoimikunnat jakavat määrärahoistaan taiteilija- ja kohdeapurahoja, valtionavustuksia yhteisöille sekä toteuttavat itse tai yhteistyössä alueen muiden toimijoiden kanssa erilaisia hankkeita, joissa läänintaiteilijoilla on keskeinen tehtävä. 4 Asetus taiteen edistämisen järjestelystä annetun asetuksen muuttamisesta (203/1988) samoin kuin uusi lääninhallitusasetus (202/1988) tulivat voimaan\n16 16 Vuodesta 1988 alkaen läänintaiteilijoiden toimintaan ja rahoitukseen liittyviä läänin/alueellisten taidetoimikuntien asiakirjoja on arkistoitu pääasiassa entisten lääninhallitusten tiloihin, joista vuonna 2010 läänien lakkauttamisen yhteydessä tuli aluehallintovirastoja. Arkistolaitoksen alueellisille taidetoimikunnille antamien ohjeiden mukaan pysyvästi ja pitkään säilytettävät vanhemmat asiakirjat tulisi siirtää 10-vuotiskausittain asianomaiseen maakunta-arkistoon tai valtionarkistoon (Arkistolaitoksen päätös ). Kaikkien edellä mainittujen muutosten ja ohjeiden seurauksena entisten läänin/ alueellisten taidetoimikuntien asiakirjoja on sekä taidetoimikuntien hallussa että maakunta-arkistoissa ja joissakin tapauksissa, etenkin 1990-luvun osalta, alueellisen taidetoimikunnan aineistoja on arkistoituna usean aluehallintoviraston tiloihin. Läänintaiteilijajärjestelmän alkuvuosina läänin taidetoimikuntien talousarviot käsiteltiin Taiteen keskustoimikunnassa, jonka jälkeen opetusministeriö vahvisti esityksen. Tutkimusta varten käytettävissä olivat läänintaiteilijakustannusten talousarviot vuosilta sekä vuodelta 1996, mutta vahvistetut kustannusarviot vain vuosilta Taiteen keskustoimikunnassa tai opetusministeriössä ei talousarvioihin juuri tehty merkittäviä muutoksia, mutta tilinpäätöstietojen puuttuessa niihin perustuva kustannuskehitys jää vain suuntaa-antavaksi. Vuosien sekä taloustietoja ei asiakirjojen hajanaisen arkistoinnin vuoksi tässä yhteydessä ollut mahdollista selvittää. Tietoja läänintaiteilijatoiminnan kustannuksista sekä alueellisten taidetoimikuntien jakamista avustuksista, apurahoista, palkinnoista vuosilta on kerätty taiteen keskustoimikunnassa. Tiedot ovat taidetoimikuntien ilmoittamia, mutta saattavat jonkin verran poiketa lopullisista tilinpäätösluvuista. Käytettävissä oli myös opetus- ja kulttuuriministeriön taiteen edistämiseen osoitettujen määrärahojen jakopäätökset alueellisille taidetoimikunnille vuosilta Määrärahoista katetaan muun muassa läänintaiteilijoiden palkat ja käyttövarat. Alueellisten taidetoimikuntien toimintakertomuksissa taiteen edistämismäärärahojen käyttöä koskevat tiedot ovat kuitenkin yleensä puutteellisia niiltä osin kun varoja ei ole jaettu avustuksina, apurahoina tai palkintoina. Läänintaiteilijoiden palkkoja ja käyttövaroja ei myöskään ole eritelty, mikäli kokonaiskustannukset on muutoin ilmoitettu. Talousarvioesitysten ja toteutuneiden tilinpäätösten todellisten erojen tarkempi selvittäminen alueellisten taidetoimikuntien ja eri aluehallintovirastojen arkistojen avulla ei tämän selvityksen yhteydessä ollut mahdollista. Edellä mainitusta aineistojen hajanaisuudesta 5 Opetusministeriön hallinnonalan momenttien ja määrärahat alueelliseen taiteen edistämiseen.\n17 johtuen esimerkiksi läänintaiteilijajärjestelmän taloudellisesta kehityksestä ennen 2000-lukua ei ollut kattavasti tietoja. Kaikki läänien ja alueellisia taidetoimikuntia koskevat aineistot tulisikin koota keskitetysti arkistoon jossa olisivat myös koko taidetoimikuntajärjestelmän asiakirjat asianmukaisesti järjestettynä ja saatavissa. Valtiontalouden tarkastusvirasto totesi 2000-luvun alussa alueellisia taidetoimikuntia koskeneessa tarkastuskertomuksessaan, että taidetoimikuntien määrärahoista ja rahoituksesta ei opetusministeriöstä ollut saatavissa pitkän ajanjakson aikasarjatietoja (Alueelliset taidetoimikunnat 2002, 79). Opetusministeriön kirjeissä sekä Taiteen keskustoimikunnan pöytäkirjoissa ja toimintakertomuksissa läänintaiteilijajärjestelmää koskevat asiat vähenevät 1980-luvulle tultaessa ja läänintaiteilijat ovat esillä yleensä vain läänin taidetoimikuntien talousarvioiden käsittelyn yhteydessä. Lisäksi läänintaiteilijoiden vuotuiset toimintakertomukset ja -suunnitelmat todettiin saapuneeksi. Tämä käytäntö loppui kun alueelliset taidetoimikunnat vuonna 1988 siirrettiin lääninhallitusten alaisuuteen. Läänin/alueellisissa taidetoimikunnissa läänintaiteilijoiden toimintaa käsiteltiin vuosittaisten toimintasuunnitelmien ja -kertomusten yhteydessä. Etenkin 1970-luvulla läänintaiteilijat usein pohtivat toimintakertomuksissa omaa toimintaansa, läänintaiteilijuutta, läänintaiteilijajärjestelmää sekä taidehallintoa yleensä ja ottivat myös kantaa. Sen sijaan 1980-luvun lopulta alkaen kertomuksissa keskitytään pääasiassa toiminnan kuvaamiseen sekä luettelemaan vuoden aikana aloitettuja ja toteutettuja hankkeita, joskus hyvinkin lyhyesti. Vuonna 2005 läänintaiteilijoiden valtakunnallisilla neuvottelupäivillä nousi esiin silloisten toimintakertomusten ja hankekuvausten riittämättömyys kentän ja läänintaiteilijajärjestelmän tilannetta koskevan tiedon välittäjänä Taiteen keskustoimikunnalle. (Läänintaiteilijamuistio /t.p-l.) Tätä tutkimusta varten kerättiin läänintaiteilijoiden kokemuksia ja näkemyksiä läänintaiteilijajärjestelmästä kyselyllä, joka kohdistettiin sekä entisille että nykyisille läänintaiteilijoille. Kyselyn postitusajankohtana, keväällä 2011, läänintaiteilijana oli toiminut yhteensä 382 henkilöä, joista 35 oli parhaillaan työsuhteessa, sekä yksi kolmen henkilön työryhmä. Vuoden 2011 loppuun mennessä läänintaiteilijatoimen oli aloittanut kaikkiaan 385 henkilöä. Kyselylomakkeiden postituksessa tarvittavia yhteystietoja koottiin alueellisilta taidetoimikunnilta, taiteen keskustoimikunnan sekä taide- ja taiteilijajärjestöjen taiteilijarekistereistä sekä taiteilijoiden omilta verkkosivuilta. Yhteystieto jäi kuitenkin puuttumaan 43 läänintaiteilijan osalta ja 20 oli kuollut. Puutteita ja vanhentuneita osoitteita oli myös alueellisten taidetoimikuntien toimittamissa tiedoissa. Entisille ja työsuhteessa oleville nykyisille läänintaiteilijoille laadittiin erilliset kyselylomakkeet, koska esimerkiksi työsuhteessa olevilta kysyttiin työtuntien määrästä ja Internetin käytöstä läänintaitei- 17\n18 18 lijan työssä (liite 1). Entisille läänintaiteilijoille osoitettu kyselylomake saatteineen oli saatavissa myös ruotsiksi. Toimessa olleiden nykyisten läänintaiteilijoiden joukossa ei ollut yhtään ruotsinkielistä. Noin puolet kysymyksistä oli avoimia, joissa pyydettiin vastaajan arvioita ja näkemyksiä läänintaiteilijakaudestaan ja toiminnastaan. Läänintaiteilijuuteen liittyvän monitahoisuuden vuoksi ei strukturoitujen kysymysten laaja käyttö ollut perusteltua. Useimmissa strukturoiduissa kysymyksissäkin oli avoin osuus vastauksen täsmentämiseksi. Kyselylomakkeen saattoi palauttaa maksettuna vastauslähetyksenä, mutta se oli myös mahdollista täyttää ja palauttaa sähköisesti taiteen keskustoimikunnan verkkosivujen kautta. Kyselyn ensimmäinen kierros postitettiin huhtikuun lopulla 2011 ja toinen toukokuun puolivälissä. Vastausaikaa oli molemmilla kerroilla noin kaksi viikkoa, mutta kaikki myöhemminkin palautetut vastaukset huomioitiin. Kyselyyn vastasi yhteensä 56 prosenttia kaikista tavoitetuista läänintaiteilijoista. Lisäksi kymmenen lomaketta palautui väärän osoitetiedon vuoksi ja kahden entisen läänintaiteilijan kohdalla saatiin tieto kuolemantapauksesta. Työsuhteessa olevia läänintaiteilijoita, joiden vastausta ei ollut saatu toukokuun loppuun mennessä, muistutettiin vielä sähköpostilla. Kaikkiaan toimessa olleista läänintaiteilijoista kyselyyn vastasi 70 prosenttia ja entisistä 54 prosenttia. Verkkolomaketta käytti joka kolmas kaikista 179 vastanneesta. Toimessa olleista läänintaiteilijoista 56 prosenttia vastasi Internetin kautta. Verkkokyselyn kautta tuli myös joitakin vastauksia uusilta läänintaiteilijoilta, joiden työsuhde oli alkanut kyselyn osoiterekisterin valmistumisen jälkeen. Molemmissa läänintaiteilijaryhmissä miehet ja naiset vastasivat kyselyyn lähes yhtä aktiivisesti. Vastanneiden määrät vastasivat myös hyvin kyselyn perusjoukkoa, vaikka toimessa olleiden läänintaiteilijoiden ryhmässä miesten vastausprosentti oli suurempi kuin naisten. (Taulukko 1.) Palautetuissa lomakkeissa oli yleensä vastattu jokaiseen kysymykseen ja monet olivat käyttäneet useampaa annetuista vaihtoehdoista myös strukturoitujen kysymysten kohdalla. Avoimiin kysymyksiin annetut vastaukset koottiin kysymyskohtaisesti yhteen ja ryhmiteltiin analyysia varten sisällön perusteella noin kymmeneen asiasanaluokkaan. Tällöin saman henkilön vastaus saattoi jakautua useampaakin luokkaan, eikä niitä enää ollut mahdollista suoraan yhdistää vastauksen antajaan.\n19 Taulukko 1. Kyselyn perusjoukko, kato- ja vastausprosentti sukupuolen (M/N) mukaan Entiset läänintaiteilijat Vuonna 2011 työsuhteessa olleet M N Yht. M N Yht. M N Yht. n n n Kato % Kato % Kato % Vas- taus- % Vas- taus- % 19 Vas- taus- % ,3 47,9 46,1 55,7 52,1 53, ,0 30,4 28,6 75,0 69,6 71,4 Yhteensä ,8 45,5 44,2 57,2 54,5 55,8 Tutkimusta varten oli käytössä myös läänintaiteilijoiden yhtenäisiä työsuhdesuosituksia suunnitelleen työryhmän tarpeisiin vuonna 2008 kerätty aineisto. Verkkokyselynä toteutettu tiedonkeruu keskittyi läänintaiteilijoiden palvelussuhteiden yksityiskohtaisempaan kartoittamiseen sekä niihin liittyviin kokemuksiin ja kehitysmahdollisuuksiin. Sen kohteena olivat vain tuolloin toimessa olleet 42 läänintaiteilijaa, joista noin kolme neljäsosa vastasi. Heistä monet olivat mukana myös tämän tutkimuksen kyselyssä ja vastaukset ovat pääosin yhtenevät nyt esille tulleiden työsuhdetta koskevien näkemysten ja kannanottojen kanssa. Alueellisten taidetoimikuntien käyttämät taiteenalakohtaiset nimekkeet vaihtelevat nukketeatterin tai ympäristötaiteen kaltaisista täsmällisistä erityisaloista useiden taiteenalojen kokonaisuuksiin, kuten visuaaliset taiteet tai näyttämötaiteet. Tässä selvityksessä taiteenalaluokituksen lähtökohtana on valtion taidetoimikuntajärjestelmän mukainen jako yhdeksään taiteenalaan: elokuvataide, kirjallisuus, kuvataide, näyttämötaide, rakennustaide, säveltaide, taideteollisuus, tanssitaide ja valokuvataide. Pop- ja jazzmusiikin sekä populaarimusiikin läänintaiteilijat on luokiteltu säveltaiteen edustajiksi. Taideteollisuus sisältää myös käsi- ja taideteollisuuden, taidekäsityön sekä muotoilun läänintaiteilijat. Omina luokkinaan ovat 1990-luvun puolivälin jälkeen mukaan tulleet visuaalisten taiteiden läänintaiteilijat ja tuottajat. Yksittäiseen taiteenalaan liittyvien tuottajien luokittelu on kuitenkin tehty kyseisen taiteenalan mukaan, esimerkiksi tehtävänimike säveltaide, tuottaja on luokiteltu säveltaiteeseen, samoin nimike visuaalinen taide, tuottaja on luokiteltu visuaalisen taiteen läänintaiteilijaksi. Yleensä tuottajien tarkempaa kohdealuetta ei ole ilmoitettu. Läänintaiteilija-nimike on laajentunut myös uusille taiteenalueille ja toimintoihin jotka tuottajien tavoin ovat olleet lähinnä taidetta tai taiteellista toimintaa tukevia. Useimmissa tapauksissa kyse on yksit-\n20 20 täisistä tehtävänimikkeistä. Ne on koottu luokkaan muut taiteenalat jossa ovat muun muassa lastenkulttuuri, ympäristötaide, puhetaide, sarjakuva, kansainväliset asiat, tiedottaja/projektisihteeri, hoitolaitosten kulttuuritoiminta, sirkus-, ja estraditaide, konservointi, tiedottaja, saamelaistaide, performanssi ja monikulttuurisuus. Selvityksessä läänintaiteilijajärjestelmää tarkastellaan kolmena ajanjaksona. Järjestelmän kokeilukausi kesti vuodesta 1972 vuoden 1983 loppuun kaikkiaan 11 vuotta. Sitä seuraava ohjaavien läänintaiteilijoiden jakso alkoi siirtymäkauden jälkeen ja päättyi 13 vuoden kuluttua vuoden 1997 lopussa. Nykymuotoisen läänintaiteilijajärjestelmän voi katsoa alkaneen lääninjakouudistuksen yhteydessä vuoden 1998 alussa, jolloin alueelliset taidetoimikunnat nimettiin uudestaan ja perustettiin uudet Pirkanmaan ja Satakunnan taidetoimikunnat. Samalla otettiin jälleen käyttöön pelkkä läänintaiteilijanimike. Taiteen keskustoimikunnassa on aiemmin selvitetty läänintaiteilijavuosien jakautumista taiteilijan sukupuolen mukaan sekä taiteenaloittain ja alueittain vuosina (Jämsén 2004, kts. myös Karhunen 1990). Siinä käytetty aineisto päivitettiin keräämällä alueel li silta taidetoimikunnilta tiedot vuosina työsuhteessa olleista läänintaiteilijoista sekä heidän toimikaudestaan ja toimialastaan. Läänintaiteilijakauden pituus on laskettu kuukauden tarkkuudella ja mukana ovat ainoastaan varsinaiset toimen haltijat. Kaikkien osa-aikaisuuksien laajuutta ei vanhemman aineiston osalta ollut mahdollista selvittää. Ne on laskettu 50 prosentin työajan mukaan, jolloin vuoden pituinen osa-aikaisuus vastaa puolikasta läänintaiteilijavuotta. Läänintaiteilijoiden lukumäärä ja toimikausien pituus määräytyvät sen ajanjakson mukaan, jolloin heidän toimikautensa alkoi. Käytännössä pääosa toimikaudesta saattoi ajoittua seuraavan ajanjakson puolelle ja päällekkäisyyksien välttämiseksi nämä läänintaiteilijat poistettiin seuraavan jakson laskelmista. Opetusministeriön ohjeissa läänintaiteilijan toimikauden pituus on vaihdellut kahdesta viiteen vuoteen. Sen puitteissa taidetoimikunnat ovat voineet valita läänintaiteilijaksi saman henkilön useamman kerran harkintansa mukaan ja tarvittaessa tehdä eripituisia työsopimuksia peräkkäin. Selkeyden vuoksi tässä yhteydessä läänintaiteilijan toimikaudella tarkoitetaan sitä aikaa jonka henkilö on hoitanut läänintaiteilijan tointa keskeytyksettä työsopimusten määrästä riippumatta. Läänintaiteilijoiden toiminnassa ja toimikauden onnistumisessa myös alueellisilla taidetoimikunnilla ja niiden pääsihteereillä on omat roolinsa, joka alkaa jo läänintaiteilijaa valittaessa. Selvityksessä keskitytään tarkastelemaan läänintaiteilijajärjestelmää sen ensisijaisten toimijoiden eli läänintaiteilijoiden näkökulmasta. Alueellisten taidetoimikuntien ja pääsihteereiden vaikutus ja merkitys tulivat kuitenkin\nYritysten tuki taiteille 2003 ja tuen muutokset 1993 2003\nLadataan: Rotis Sans Semi Rotis Sans Semi Bold PEKKA OESCH Yritysten tuki taiteille 2003 ja tuen muutokset 1993 2003 Company Support for the Arts and Heritage in Finland in 2003 and changes in the support


SIRKUS / DAVE LINDHOLM - AinoA\nKesällä 1972 Lindholm kokosi oman bändin. Rocket-niminen yhtye treenasi mm. Daven tulevan albumin, 'Sirkuksen' biisejä. Yhtye keikkaili, mutta levyjä se ei tehnyt. Lindholmin lisäksi bändiin kuuluivat aluksi basisti Jokke Ketonen ja rumpali Harry Forsberg. Rocketilta on säilynyt Ylellä Kulttuurikeskuksen popkonsertti Laajasalossa 8.7.1973. Rytmiryhmä on siinä vaihtunut kaksikkoon Raine Angelvuo, basso ja Markku Luukkanen, rummut. Tuosta konsertista taltioitiin kuusi biisiä, mm. riemastuttava tulkinta aiheesta 'Jazzikansa tulee' sekä Bluesoundsin myöhemmin levyttämän 'Out And Ahead'-kappaleen varhaisversio.\nKeväällä 1973 julkaistiin yksi Lindholmin tuotannon ja koko Suomi-rockin merkittävimmistä albumeista - alkuvuodesta äänitetty 'Sirkus'. Jos vaikutteet ensimmäisellä soolokiekolla olivat Bolanilta, niin tämän levyn ja koko Daven uran eittämätön vaikuttaja oli Bob Dylan.\nDave treenasi 'Sirkusta' yhdessä Ronnie Österbergin ja Mats Huldenin kanssa Otto Donnerin talossa. Levyn tuotti jälleen Groundstroem, joka myös soitti joillakin kappaleilla bassoa ja sähköpianoa.\nStudioäänitykset tehtiin Finnvoxissa tammikuun alun ja maaliskuun puolenvälin aikajaksolla, yhdellä-kahdella otolla lähes kaikki. Näiden sessioiden täydennyksenä tallentuivat lisäksi nauhalle Muskan single 'Sininen tarina'/'Miten on päällikkö', sekä myöhemmin singlelevyjen B-puolina julkaistut 'Tapaaminen' ja 'Tätä on mun rock´n roll'.\nAlbumin sanoitukset ovat kypsempiä kuin ensilevyllä. Vaikka kappaleet poikkeavat toisistaan tyyliltään hyvinkin paljon, iski levy ilmeisesti aikanaan oikeaan saumaan. 'Sirkus', kuten myös ensimmäinen soolo-LP, kuvasi kaupunkilaisten nuorten elämää ja tuntoja tavalla, jota kukaan muu ei aiemmin ollut tehnyt. Mikään myyntimenestys levy ei suosiostaan huolimatta ollut, mutta klassikko siitä tuli.\nDaven itsensä mielestä albumin kulmakiviä ovat kappale 'Puhtaat laivat' sekä puhtaasti dylanistinen nimibiisi 'Sirkus' - suomalainen 'Subterranean Homesick Blues'. Lisäksi esimerkkeinä 'Kaikki menee seinään', useiden Daven eri bändien keikoilla versioima kappale sekä 'Jazzikansa tulee', jonka tarttuva kazoo-riffi on viimeksi kuultu Leningrad Cowboysien levyltä.\nMenestyksen mukana syntyi julkisuusbuumi. Tämä päättyi kuitenkin lyhyeen, vaikka mm. Me naiset julkaisi Lindholmista jutun ja monenlaisia haastatteluja oli tarjolla. Dave totesi, ettei moinen ollut häntä varten ja pani pisteen turhalle julkisuudelle.\n'Sirkuksen' julkaisemisen jälkeen Dave teki harvakseltaan lähinnä akustisia keikkoja. Hän alkoi syksyllä 1973 tutkia John Gagea ja Stockhausenia ja olisi ollut halukas tekemään pelkän modernia musiikkia sisältävän instrumentaalilevyn, nimeltään 'Port Harbour' eli satama satama. Tätä varten Lindholm kehitteli jopa uuden nuotinnusjärjestelmän.\nKokonaisuus oli hänellä jo kannen ideaa myöten valmiina, mutta Lovessa ajatus ei saanut kannatusta. Vain Groundstroem olisi ollut varovaisen innokas hankkeeseen ja levyn tekeminen hautautui. Tehdyt nuotinnukset ovat ajan myötä hävinneet jonnekin eikä mitään materiaalia nauhoillakaan ole olemassa. Singlejä ei 'Sirkus'-albumilta otettu, mutta syksyllä 1973 julkaistiin pikkukiekko 'Rock kukko'/'Tätä on mun rock & roll'.\nIsokynä Lindholm: Sirkus, 1973\nLRLP 76, LRCD 56/76\nJazzikansa tulee - Meritaru - Olé hiljainen kaupunki - Rockadillo - Puhtaat laivat - Illan prinsessa - Tanssi pieni tanssi - Sirkus - Kaikki menee seinään - Niityt, kaste, niityt - Einstein on kuollut - Hyvä meren syli - Kujakissa - Fafa, Chaplin & Keaton\nIsokynä Lindholm (kitarat, kazoo, huuliharppu, piano, laulu)\nHessu Hiekkala (kosketinsoittimet)\nRonnie Österberg (rummut)\nSakari Kukko (saxofoni)\nChristian Schwindt (bongot)\nPekka Rechardt (sello)\nMåns Groundstroem (basso, sähköpiano)\nÄänittäjät: Erkki Hyvönen, Antti Joki, Jouko Ahera, Finnvox\nRock kukko (LRS 2029/A)


Mastersin hallitseva mestari Johnson pettyi puttaamiseen ja karsiutui, Rosen huippuluokan avauspäivä ja toisen kierroksen ryhtiliike suojasivat johtoasemaa | Urheilu | Etelä-Suomen Sanomat\nUrheilu 10.4.2021 4:22\nVaikean alun jälkeen Justin Rose käytti toiseen kierrokseen parin mukaiset 72 lyöntiä. AFP / LEHTIKUVA\nEnglantilaisgolffari Justin Rose johtaa Yhdysvaltain Augustassa pelattavaa Masters-turnausta kahden kierroksen jälkeen. Toinen kierros päättyi lauantain vastaisena yönä Suomen aikaa.\nTavallista vaikeammaksi ennakoidun Mastersin uhreja olivat muun muassa hallitseva mestari, Yhdysvaltain Dustin Johnson sekä Pohjois-Irlannin nelinkertainen arvoturnausvoittaja Rory McIlroy. He olivat kilpailusta karsiutuneiden joukossa.\nJohnson pettyi etenkin puttipeliinsä, sillä liukkaat viheriöt ottivat hänestä voiton.\n– Kuusi kolmen putin viheriötä kahden kierroksen aikana. Siihen ei ole varaa, Johnson totesi uutistoimisto AFP:n mukaan.\nMcIlroy karsiutui vasta toisen kerran Mastersissa uran 13 yrityksellä. Hän on uudistanut lyöntiään ja koki, että tekniikka on vielä murroksessa.\nRose tuntee olonsa mukavaksi\nPuolimatkan kärkimies Rose käytti toiseen kierrokseen par-vauhdin mukaiset 72 lyöntiä. Englantilaisen toinen kierros uhkasi mennä pilalle, kun hän löi kierroksen alkupuolella neljä bogia. Rei'illä 13, 14 ja 16 lyödyt birdiet viilasivat tulosta nätimmäksi.\nKilpailun johtoasemaa suojasi avauspäivän huipputulos seitsemän alle parin. Rose selvitti ensimmäisen kierroksen vain 65 lyönnillä.\n– Lopulta tämänpäiväinen oli selvästi hyvä tulos. Ollakseni rehellinen, tunsin oloni mukavaksi ja luottavaiseksi koko päivän, Rose tuumi uutistoimisto AFP:lle ja nosti esiin kierroksen loppupuolella tehdyt birdiet.\n– Tämä oli vain klassinen päivä Augustassa. Kun olet jalan tai kahden päässä siitä, missä voisit olla, tietää se ongelmia. Mutta johdan edelleen ja niinpä nautin siitä ja jatkan eteenpäin, Rose mietiskeli.\nRose on voittanut urallaan yhden arvoturnauksen, Yhdysvaltain avoimen mestaruuden vuonna 2013. Vuonna 2016 hän voitti olympiakultaa Riossa, kun golf palasi olympialaisten ohjelmaan.\nMasters on ensimmäinen kauden neljästä miesten arvoturnauksesta. Kilpailussa ei ole mukana suomalaisia. Kolmas kierros alkaa tänään iltapäivällä Suomen aikaa.


Sähköala.fi | 3D tulee elokuvateattereista olohuoneisiin\nAmmattilaiset Ajankohtaisia artikkeleita Antennit ja TV 3D tulee elokuvateattereista olohuoneisiin\n3D tulee elokuvateattereista olohuoneisiin\n3D on tulossa elokuvateattereista koteihin ensimmäistä kertaa. Suuret televisiovalmistajat toivat kevään ja alkukesän aikana markkinoille omat 3D-tekniikalla toteutetut televisionsa.\nVaikka teräväpiirtolähetyksetkään eivät ole lyöneet vielä täydellisesti läpi, niin seuraava kehitysaskel televisionkatselussa on jo ovella, kun 3D-tekniikka pyrkii olohuoneisiin. Samsung ehti ensimmäisenä maailmassa tuomaan markkinoille sekä 3D-Bluray-soittimen että 3D-television. Molemmat tarvitaan, jotta 3D-katseluelämys olisi paras mahdollinen.\n– Kun ne pikkuhiljaa rantautuvat kotikatsomoon, niin ihan varmasti 3D lyö itsensä läpi. Ei se välttämättä heti tänä vuonna ole valtavirtaa, mutta pikkuhiljaa, Teemu Lehikoinen Samsungilta ennustaa.\nPelkät 3D-televisiot eivät kuitenkaan riitä, vaan niihin tarvitaan myös 3D-sisältöä. Kiitos 3D-hittielokuvien, elokuvateatterit tekivät viime vuonna Yhdysvalloissa huikean tuloksen, mutta elokuvien 3D-versioiden julkaisu Blu-ray-levyillä on käynnistynyt rapakon takana kuitenkin odotettua hitaammin. Tämän seurauksena suomalaisia 3Djulkaisuja saataneen odotella jopa ensi vuoden puolelle saakka.\nKolmiulotteisista tv-lähetyksistä on puhuttu jo jonkin aikaa, ja muutamia 3D-lähetyksiä on jo toteutettu pioneerihankkeina. Kaapelitelevision puolella Welho on tehnyt vii-me vuoden joulukuusta lähtien koelähetyksiä, mutta testilähetykset on toteutettu ilman laseja katsottavalla 3D-tekniikalla. Welhon mukaan kuluttajakäyttöön ensimmäisessä vaiheessa tuleva 3D-materiaali on kuitenkin todennäköisimmin laseilla katseltavaa. Welhon verkkosivut lupailevat myös, että yhtiön ensimmäiset 3D-kuluttajapalvelut tulevat saataville jo tämän vuoden aikana.\nEurosport lähetti toukokuun lopulla Ranskan avoinlityksellä. Otteluiden 3D-kuvauksesta vastasi Panasonic. Sony puolestaan kuvasi kesän jalkapallon maailmanmestaruuskisoja Etelä-Afrikassa omalla 3D-kalustollaan. Myös nämä ja monet muut suuret televisiovalmistajat ovat olleet kovaa vauhtia tuomassa omia 3D-televisioitaan myyntiin.\n2D-kuva voidaan muuntaa 3D-kuvaksi\nSamsungin 3D-televisiolla mikä tahansa materiaali, vaikka uutiset, voidaan katsoa 3D:nä. Muunto voidaan tehdä reaaliaikaisesti. 3D-television prosessori erottelee tavallisen kaksiulotteisen kuvan alueisiin ja erottelee niissä sijaitsevat lähellä ja kaukana olevat kohteet syvyyskarttaan. Kuva ja syvyysinformaatio erotetaan vasemmaksi ja oikeaksi kuvaksi ja televisio näyttää kuvainformaation vuorotellen vasemmalle ja oikealle silmälle.\n– Käytännössä muunnos tapahtuu niin, että TV laskee liikkeen ja objektien sijainnin perusteella, mikä kohde on lähempänä ja mikä kauempana, Lehikoinen kertoo.\nKyseessä on kuitenkin vain lisäominaisuus, joka ei korvaa aitoa 3D-kuvaa, sillä muunnoksen laatu vaihtelee riippuen lähdemateriaalin laadusta. Parhaiten muunnos toimii teräväpiirtomateriaalilla, kuten Blu-ray-elokuvissa ja konsolipeleissä.\nLehikoinen uskoo, että 3D-televisiot tulevat yleistymään alussa konsolipelaajien keskuudessa. Kevään kynnyksellä PlayStation 3 -konsoli sai uuden päivityksen, joka lisäsi siihen tuen 3D-peleille. Ensimmäiset 3D-pelit rantautuivat Suomeen kesäkuussa.\nRiittävätkö pelit ja elokuvat sitten siihen, että 3D lähtee yleistymään? Lehikoinen uskoo että todennäköisesti ne riittävät aika pitkälle, sillä 3D on elämys eikä välttämättä jokapäiväinen tarve.\n– Tietyissä jutuissa, kuten pelaamisessa ja leffan katsomisessa, se on tosi hyvä. En näe sitä tarpeelliseksi, että uutiset muuttuvat ihan heti 3D:ksi. Ajankohtaisen kakkosen voi jatkossakin katsoa kaksiulotteisena, Lehikoinen uskoo.\nMitä on 3D?\nIdea kolmiulotteisesta kuvasta perustuu jo 1800-luvulla esitettyihin periaatteisiin. Tämä stereoskopiaksi nimetty tekniikka tuottaa katsojan vasempaan ja oikeaan silmään saman kuvan, mutta hieman eri kuvakulmasta. Näin syntyy kolmiulotteinen kuvavaikutelma.\nTekniikan toteuttamiseen on elokuvateattereissa sekä televisiovastaanottimissa vuosien varrella käytetty monia tekniikoita. Yhteistä näille tekniikoille on se, että kuvan katsomiseen tarvitaan erilliset käyttötarkoitukseen suunnitellut lasit. Autostereoskopia, jossa 3D-kuvaa voidaan katsoa ilman laseja, on myös tulossa kuluttajakäyttöön, mutta vasta tulevaisuudessa. nykytekniikalla kolmiulotteinen elämys tuotetaan aktiivilaseilla.\nLaseissa on kaksi läpinäkyvää lCD-näyttöä, joita suljetaan TV:n lähettämän infrapunasignaalin tahtiin. Ensin näytetään vasen kuva ja heti perään näytetään oikea kuva, ja lasit aina sulkevat sen silmän, joka ei saa nähdä kuvaa.\n– Toisin sanoen vasemmalle silmälle näytetään vain vasenta aikaan ja tästä syntyy 3D-efekti, Samsungin edustaja Teemu lehikoinen kuvailee.\n3D-televisiot toistavat myös tavallista TV-kuvaa siinä missä muutkin televisiot.\nPiirros Kalle Kemppainen\nJuttu on tiivistelmä Sähköinfo-lehden numerossa 2/2010 julkaistusta artikkelista.


Koiso-Kanttila, Visa, käsikirjoittaja, ohjaaja ; Ritalahti, Mika, tuottaja ; Ritalahti, Niko, tuottaja ; Laine, Jarkko T., kuvaaja ; Störby Jutbring, Per, säveltäjä ; Silva Mysterium, tuotantoyhtiö ; Dragon Films, tuotantoyhtiö ; Viitala, Pihla, näyttelijä. ; Luusuaniemi, Antti, 1979-, näyttelijä. ; Malmivaara, Malla, näyttelijä.\nMuut tekijät: “...Luusuaniemi, Antti, 1979- näyttelijä...”


Etätyösopimus tuo selkeyttä etätyöjärjestelyyn - Asianajotoimisto Honkanen & Piispanen Oy\nEtätyösopimus tuo selkeyttä etätyöjärjestelyyn\nAikaisemmin sovittiin etätöistä, mutta korona käänsi tilanteen monissa yrityksissä päinvastaiseksi. Nyt sovitaan, milloin työntekijä on toimistolla. Etätöiden aiheuttamiin kitkatilanteisiin voi varautua etukäteen laatimalla erillisen etätyösopimuksen. Siinä on tarkoituksena sopia etätyön pelisäännöistä yhdessä työntekijän ja työnantajan kanssa. Jos syntyy epäselvyyttä kuinka toimitaan, silloin etätyösopimukseen on helppo palata. Mitä sitten kannattaa huomioida etätyösopimuksen laatimisessa?\nLähtökohtaisesti etätyö ei vaikuta työntekijän asemaan. Etätyö on tapa organisoida työtä uudelleen, ei erillinen työsuhdemuoto. Etätyö on myös aina vapaaehtoista, eikä työnantajan tai työntekijän tarvitse siihen suostua.\nMääräaikainen vai toistaiseksi voimassa oleva sopimus?\nEtätyösopimus voidaan tehdä määräaikaisena tai toistaiseksi voimassa olevana. Toistaiseksi voimassa olevaan sopimukseen on hyvä sopia, kuinka etätyösopimus voidaan päättää sekä kuinka pitkä irtisanomisaika on.\nOn tärkeää huomata, että etätyösopimus on sopimus etätyöstä. Joten vaikka etätyösopimus päättyy, jatkuu työsuhde normaalisti. Ainoastaan työn tekeminen etänä päättyy.\nEtätyön aika ja paikka\nEtätyösopimuksessa on hyvä sopia, missä etätöitä tehdään. Yleensä se on työntekijän kotona, mutta se voi olla myös ulkomailla. Silloin on hyvä sopia, miten ja mihin aikaan työntekijän tavoittaa.\nSopimukseen on syytä kirjata, kuinka suuri osuus työstä on etätyötä ja kuinka etätyöpäivistä sovitaan. Riittääkö työntekijän oma ilmoitus vai tarvitaanko esimiehen lupa?\nMonelle työntekijälle etätyö on tapa luoda joustavuutta omaan arkeen. Siksi työntekijän kanssa kannattaa keskustella siitä, miten etätöistä sopiminen on sujuvinta molemmille. Etukäteen työvuoroihin etätyön merkitseminen voi viedä koko ajatuksen työn joustavuudesta.\nSe, että työntekijä tekee etätyötä, ei poista työnantajan velvollisuutta huolehtia työntekijän työterveydestä ja –turvallisuudesta. Etätyöntekijällä on oikeus vastaavaan työterveyshuoltoon kuin vastaavilla työntekijöillä työnantajan tiloissa. Mikäli työterveys ei ole helposti etätyöntekijän saatavilla, voidaan etätyösopimuksessa sopia erikseen, miten asia järjestetään.\nTietoturva ja tietosuoja korostuvat\nEtätyössä tietosuojan toteutukseen kannattaa panostaa jo etukäteen. Etätyösopimuksessa voidaan sopia hyvinkin tarkkaan esimerkiksi tietoliikenneyhteyksien ja työvälineiden käytöstä. Usein sovitaan, että ainoastaan työntekijä itse saa käyttää työnantajan tietokonetta.\nKulut ja korvaukset\nYleensä työnantaja hankkii etätyössä tarvittavat laitteet ja välineet sekä vastaa niiden asennuksesta, huollosta ja teknisestä tuesta. On myös mahdollista sopia, että työntekijä käyttää omia välineitään ja työnantaja maksaa niistä korvauksen. Lähtökohta on, että työnantaja maksaa korvauksen suorista kuluista, kuten puhelinkulut ja nettiliittymä. Kodin ja työpaikan välisiä matkakuluja ei työnantaja tyypillisesti korvaa. Mikään ei tietenkään estä sopimasta toisin.\nTiedätkö mihin kilpailukieltosopimus sinua oikeasti velvoittaa?\nTyöntekijän irtisanominen pienessä yrityksessä\nMitä lisäarvoa juristi antaa sopimuksen laadintaan?


Unelmointi Jumalasta - unen merkitys ja tulkinta - Unelmat\nUnelmointi Jumalasta - unen merkitys ja tulkinta\nOn hyvin yleistä unelmoida Jumalasta, koska menemme Jumalan luokse etsimään onnea, rauhaa, anteeksiantoa tai jopa neuvoja, eikä sillä ole väliä mikä uskontosi tai vakaumuksesi on, koska puhumme Jumalasta, kaiken luojasta. Emme näe sitä emmekä voi koskettaa sitä, mutta olemme haaveilleet sen kuvasta joissakin elämämme olosuhteissa. Ja se, että kummallakin tavalla, unelma Jumalasta on yksi yleisimmistä unista monilla planeetan alueilla.\nSe on unelma, jota monet haluavat etsiä hengellisiä merkkejä ja neuvoja ja pelotella muita, jotka pelkäävät tekojensa mahdollisia kielteisiä seurauksia. Jumalan läsnäolo unelmissasi on merkki hengellisyydestä, omistautumisesta, emotionaalisesta tasapainosta ja epäitsekkyydestä toisia kohtaan, mutta se voi myös paljastaa syvimmän pelkosi kuoleman kohtaamisesta tai äärimmäisissä tapauksissa haaveillessasi kuolleesta, että sinulla on paljon arvostusta ja kiintymystä kyseiseen henkilöön. Katsotaanpa, kuinka voimme tulkita ne.\nHaluatko tietää, mitä on tarkoitus nähdä Jumalan esiintyvän unissa?\nEnsinnäkin meidän on selvitettävä, että sillä ei ole väliä oletko uskovainen vai ei, kuinka usein rukoilet tai minkä tyyppinen uskosi on, koska unelman symboliikka on sama. Pääasiassa, jos Jumala esiintyy unessa, hän osoittaa tarvetta neuvoja, oppaita tuntemaan itsensä suojatuksi. Jumalallinen kuva edustaa hyvyyttä ja liittyy siksi läheisesti sisäiseen rauhaan, hengellisyyteen ja rauhaan, jota etsimme tai jonka ajan ja hyvien tekojen jälkeen olemme saavuttaneet. Kuten aiemmin keskustelimme, uskonnollisten kuvien haaveileminen voi kuitenkin johtaa radikaaleihin muutoksiin nykyisessä elämässämme, kiinnitä erityistä huomiota sinulle esitettyihin tapahtumiin.\nTämä unelma ilmestyy elämämme aikoina, jolloin löydämme itsemme täynnä, onnellisia itsestämme paitsi sisäisellä tasolla myös aineellisella tasolla.\nJumalan ilmestyminen unissa voi kääntyä päinvastaiseksi ja hyvin negatiiviseksi tulkinnaksi. Jos tunnet olosi epävarmaksi, ahdistuneeksi tai levottomaksi ja huomaat Jumalan rukoilevan puolestasi, muista tarkistaa sitoumuksesi ja kiinnittää huomiota terveydellesi ja ympärilläsi olevien ihmisten terveydelle, koska lopputulos voi olla kohtalokas.\nToisaalta Jumala on voiman symboli, hän valvoo sinua ja tuomitsee sinut, ja sinusta tuntuu epämukavalta ja jopa syylliseltä, koska yrität piilottaa elämäsi osan, joka ei olisi täysin oikea Jumalan silmissä.\nTarkoitus unta siitä, että Jumala siunaa sinua\nJos unessa sinua siunaa Jumala, tämä lisää liiketoiminnan onnea etenkin uusissa projekteissa, koska se voidaan tulkita Jumalan hyväksynnäksi uudessa vaiheessa. Mitä tulee henkilökohtaiseen elämään, ilo tulvaa sinut uusien uutisten vastaanottamisen vuoksi.\nmikä eläin on oinas\nMitä tarkoittaa unelma väittelystä Jumalan kanssa?\nHaaveilla siitä, että väitämme Jumalan kanssa, on varoitusmerkki. Varkaudet kotona, perheongelmat, epäoikeudenmukaisuus tai huijaukset ovat joitain ongelmia, jotka saattavat ilmetä elämässäsi lyhyessä ajassa. Pysy kuulolla muutoksista.\nTarkoitus unelmoida, että Jumala tarkkailee sinua\nKun haaveilemme, että Jumala tarkkailee meitä, mutta aina etäisyydeltä ja lähestymättä, sinun on oltava varovainen ja toimittava varoen jokaisessa vaiheessa, jonka otat sekä nykyisessä että tulevaisuudessa. Jos Jumala on valo, hänellä ei ole määriteltyä siluettia eikä sinäkään voi kuulla häntä, se tarkoittaa, että elämässäsi on tulossa suuria positiivisia muutoksia, mutta sinun on oltava kärsivällinen.\nMitä unelma tarkoittaa, että Jumala on kanssasi?\nJumala on kanssasi. Se näyttää mahdottomalta, koska yhdistämme Jumalan kuvan johonkin aineettomaan, mutta se on unelmoijille yksi miellyttävimmistä unelmista. Se on merkki palkinnosta vaikeina aikoina tehdyistä ponnisteluista ja hyvistä aikeista.\nEnkeli numero 1233 tarkoittaa rakkautta, kaksoisliekkokokemusta ja onnea\nEnkeli numero 744 tarkoittaa rakkautta, kaksoisliekkokokemusta ja onnea\nEnkelinumero 0000 Tarkoitus rakkaudelle, kaksoisliekkikokous ja onnelle.\nEnkeli numero 223 tarkoittaa rakkautta, kaksoisliekkokokemusta ja onnea.\n8. joulukuuta merkki\n2121 enkelinumeron merkitys