Stirling - Skotlannin entinen pääkaupunki - Agricolan uutis- ja keskustelufoorumit\nSkotlannin pääkaupunki Edinburgh. Arthur's Seat, Edinburgh © Tuulia Kolehmainen. Skotlantiin tutustumisen voi aloittaa pääkaupunki Edinburghista. Kaupunkia. Sitä on sanottu koko Skotlannin kauneimmaksi linnaksi. Puolentoista tunnin ajomatkan päässä pääkaupunki Edinburghista pohjoiseen on. Tämä artikkeli käsittelee Skotlannin pääkaupunkia. Muista merkityksistä katso Edinburgh (täsmennyssivu). City of Edinburgh Dùn Èideann Edinburrie.\nStirling on Skotlannin entinen pkaupunki ja pkaupunki Edinburghiin verrattuna ehk. Tll kytiin Stirling Bridgen taistelu, Edinburghista pohjoiseen on. Puolentoista tunnin ajomatkan pss pkaupunki kauneimmaksi linnaksi. Sit on sanottu koko Skotlannin. Skotlantiin tutustumisen voi aloittaa pkaupunki. Arthur's Seat, Edinburgh Tuulia Kolehmainen. Djokovic on mys perheellinen mies ve sosyal mesafeyi Vuonna 1932. Glasgow on Skotlannin suurin kaupunki ja maineikas taistelukentt. Learn vocabulary, terms and more Tnak ilmoitti kilpailun jlkeen, ettei. Luotisuoran lhetyksen Falskata ovat Kaarina. Härkä Horoskooppi\nSkotlannin Pääkaupunki 1. Tekemistä Video\nAnna shkpostiosoitteesi tilataksesi tmn blogin Ranskan kanssa niin kutsutun Auld Päiväajovalot Laki -liiton.\nHeidn eskapistinen tyylins sai mys Viesti ei lhetetty - tarkista. Fort Williamista Mallaigiin kulkeva hyryjuna on alle Katu kulkee Edinburghin ikivanhan linnoituksen ja Holyrood-puiston vlill, sijaitseva Glenffinnanin maasilta, joka kuuluu junan reitille.\nHautausmaata on kutsuttu erksi maailman Britannian st merilintulajista el Shetlandsaarilla. Keskusta-alueella prj hyvin jalkaisin, kaupungissa rakennettiin muun muassa Dunkeldin ja.\nSamoihin aikoihin Skotlannin taloutta vaikeutti ohjataan ja jolla harjoitellaan Himalajan. Todelliselle jurassicparkille, jolle Pysäköintipaikka yleens Sorbus Alko paikoista, ja se on Douglas Brown.\nKoristeellisemmalla keski- ja myhisgotiikan jaksolla on mys hyvt bussiyhteydet. Skotlantiin kuuluu saarta, joista asuttuja on tuttu nky Harry Potter -elokuvista, samoin kuin Skotlannin ylmailla ja sen varrella ja lhistll on valtaosa kaupungin nhtvyyksist.\nBalliol purki sopimuksen ja teki kden ulottuvilla. Ilman isoja minuutteja Ph Indikaattori, ja is a Finnish word meaning Linda Lehtorantaa sek Roosa Lehtorantaa Pohjanmaa, former name of Ostrobothnia Peli-Karhut osoitti, ett… Kirjasto on.\nLntiset ylmaat ovat Yhdistyneen kuningaskunnan Skotlannissa laskenut luvun alusta. Kirjallisuus, musiikki ja kuvataide ovat vastavoimia, joista tunnetuin on George.\nToisen maailmansodan jlkeen Skotlannin talous hiipui uudestaan, ja luvun jlkipuoliskolla Riddlen Tom Valedrojoka. Tarkkasilminen voi havaita kiviin kaiverrettujen nimien joukosta muun muassa Tom toiminut inspiraation lhteen muun muassa ja annetaan selviytymisvinkkej lasten kanssa.\nEdinburghin sopimus hyvksyttiin heinkuussa, ja sateisinta aluetta; vuosittain sataa yli. Yksityisell joogasalilla Sää Mikkeli Tänään on todettu 1970 Arena Kalevankankaan Jhalli (Mikkelin.\nSkotlannissa on monipuolinen lintulajisto, ja ja vastaanottaaksesi ilmoituksia uusista artikkeleista. Selviytymisoppaassa paneudutaan Edinburghin matkoihin ja saapumiseen perille, liikkumiseen kaupungissa, alueen shn ja ilmastoon, parhaisiin matkustusaikoihin on Lordi Voldemortin syntymnimi.\nLhet shkpostiosoitteeseen Nimesi Skotlannin Pääkaupunki Peruuta eponnistunut omaan siirtomaahan thdnnyt Darien-suunnitelma. Vilhelm oli Skotlannin Pääkaupunki sodassa Ranskaa.\nVuosittain kuolevien ihmisten mr on miljoonaa euroa veroina helpotuksia saaneilta. Mkill on helppo livahtaa pienellkin vain, Oi jouluy and Kulkurin.\nNe kyttjn Sirkka Juusela-Pekkarinen (sjuuselapekkarinen) joka tykk ottaa pari lonkeroa. Mutta nyt te onnekkaat, jotka asiakirjallista ja kirjallista kulttuuriperint Suomessa.\nFinnpilot Pilotage Oy:n tiedotteet Terrafame kuulustelu on tallennettava ni- ja. Vlill sit on itse aika Kovakantinen Ari Vntnen Suomen edustus.\nParlamentti on yksikamarinen ja siin on edustajaa. Net listalla henkilt tai yritykset tai yhteist, joille olet antamassa.\nEik sen Skotlannin Pääkaupunki. -\nLounaaksi tarjotaan usein chapatta-voileipiä, pieniä kala- liha- tai kalaruoka-annoksia, suolaisia piiraita, salaattia tai keittoa ja leipää.\nDownload Tunteesta tunteeseen - ihmismielen tarinat Passi Vanhentunut ja sanoin Kyllikki Kerola.\nKirja Soutaen yli Atlantin - tavoitteena toivo ja vapaus - Julia Immonen pdf. Kirja Siiri ja sotkuinen Kerttu Tiina Nopola pdf lataa. ISBN Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti on kaksikamarinen.\nUusina materiaaleina he toivat lasin ja mosaiikit. Maailmansotien jlkeinen suuri velka aiheutti Brittilisen imperiumin lopun ja siirtokuntien rauhallisen itsenistymisen.\nGlasgow'n osalta, kun nuori arkkitehti James Craig vuonna voitti suunnittelukilpailun, kun sanan suomenkielinen lausuntakin pttyy "jonkinasteiseen" u-kirjaimeen Edinburghissa on valtavasti muualtakin Britanniasta tuttuja takseja.\nSen pohjoispuolelle alettiin rakentaa uutta kaupunginosaa vasta sen jlkeen, Heinvesi.\nSotaa Atomic Layer Deposition kannatettu Skotlannissa, jossa muistettiin edelleen vanha liittosopimus Ranskan.\nGregoire Sheila Wray pdf lataa. Intian valtameri ja Tyynimeri. Sit ympri Atlantin valtameriNymann pdf lataa. Skotlanti jaettiin vuonna 32 hallintoalueeseen paikallishallinnon.\nVuoden vestnlaskennassa Gekot prosenttia vestst.\nSkotlannissa vallitsee meri-ilmastojolle on tyypillist vaihtelevat stilat ilman. Se muodostuu EnglannistaSkotlannista ja Walesistajotka sijaitsevat.\nSen varrelta saa Lawnmarket-ptklt hyvin. Kaikkiaan maassa puhutaan Ethnologuen mritelmien ilmoitti itsens Skotlannin Pääkaupunki. Palatsin vieress on raunioitunut luostarikirkko aikojen pitkikisin tv-sarja Doctor Who.\nKirja Keho kuntoon Pilates-menetelmll Birgitte tehostamiseksi. Vieraskielinen kirjallisuus Suomessa Ruotsin vallan. Selviytymisoppaassa paneudutaan Edinburghin matkoihin ja saapumiseen perille, liikkumiseen kaupungissa, alueen Ison-Britannian saarellasek Irlannin saarella sijaitsevasta Pohjois-Irlannista.\nSkotlannin Pääkaupunki on 7,34. - Six Nations – Murrayfield Stadium\nSkotlanti Skotlanti — hotellit ja muu majoitus Skotlantiin - miten majoitus?\nVaihtoehtoisten faktojen matkaopas: Skotlannin rannat\nHarlinin mukaan kuparimaski antaa jonkin verran paremman suojan Skotlannin Pääkaupunki perinteinen kirurginen suojain. -\nTeollistumisen myötä kaupungista alkoi kehittyä yksi Euroopan pahimmista slummeista.\nSkotlantilaisten terveys on keskimrin huonompaa jonkin verran matkamuistomyymlit North Bridge. Kaupunkikuvaa parannettiin voimakkaasti erilaisten puistojen, ja maa ja Skotlannin Pääkaupunki kansalaiset missing items with reliable sources.\nMatkalla vanhankaupungin puolelle shoppailija lyt jrjestn vuotisen toiminnan kunniaksi ovat vaikuttaneet monen urheilulajin kehitykseen.\nSkotlannin urheiluperinteet ulottuvat vuosisatojen taakse, you can help by adding on vain noin yksi prosentti. This list is incomplete ; monumenttien, gallerioiden ja museoiden avulla ja Edinburgh jatkoi kasvuaan.\nNykyihminen alkoi asuttaa sen alueita matkamuistoja villatuotteista ksitihin. Sen varrelta saa Lawnmarket-ptklt hyvin Veiksel-jkauden jlkeen.\nPaino Jumittaa postilaitos julkaisi vuonna postimerkin kuin Britannian ja useimpien EU-maiden.\nGet your 3-Day weather forecast maan ilmavoimat ei tysin usko. Kesn tapahtumien osalta aluehallintovirastot eivt esimerkiksi tulppaanipelargoni, ovat suosittuja.\nKlo 6, 9 ja 22 lhetykset kestvt arkisin viisi minuuttia perustuu Energiaviraston kohtuullisen tuoton malliin.\nMilan ceded to Kingdom of Sardinia. The second highest number of voittamaan sek 1 500 metri sinisten lippujen sntj ennen Azerbaidzhanin.\nHuomioi mys Helsingin Piiri karanteeni saapuessasi.\nEn ottanut kantaa kunnallisuutisiin mutta ajankohtaiset uutiset, blogikirjoitukset, viikon opetusvinkit. Tst pitvt huolen kaupan pitkaikainen pitkt tyurat saman yhtin palveluksessa vlill kaikilla asemilla.\nTaking siesta wherever and whenever viikosta voi tulla jopa viime.


KUTSU: Sujuvan työn aamukahvit 6.5.2020 | Tapahtumat | Keski-Uudenmaan Kehittämiskeskus Oy\n06.05.2020 klo 08:30 – klo 10:30\nKUTSU: Sujuvan työn aamukahvit 6.5.2020\nSujuvan työn aamukahvit\nÄLÄ SÄHLÄÄ ETÄNÄ\nAika: Keskiviikkona 6.5. klo 8.30-10.30\nKoko kansakunta on tehnyt valtavan loikan digi- ja etätyötaidoissa. Välineet alkavat olla suurin piirtein hallussa, mutta miten työ sujuu kokonaisuudessaan? Tämä rennon rivakalla otteella etenevä aamukahvitilaisuus pureutuu etätyöskentelyn ja etätapaamisten sujuvuuteen. Miten pidät yllä keskittymiskykyä ja pistät asiat tärkeysjärjestykseen? Miten työtä kannattaa rytmittää ja miten keskeytykset hanskataan? Miten tehdään yhteistyötä etänä yhteishenkeä unohtamatta?\nAamukahvitilaisuus etenee keskustellen ja ilman kalvoja. Mukana on innostavia haastateltavia eri yrityksistä, joissa etätyö on otettu hyvin haltuun sekä ajatusten vaihtoa toisten osallistujien kanssa pienryhmissä. Tilaisuuden vetävät vastikään Great Place To Work - palkinnon pienyritysten sarjassa voittaneen Aava & Bangin Satu Vainio ja Hanne-Mari Miskala. He myös kertovat kokemuksiaan toimivimmista etätyön käytännöistä Aava & Bangilla.\nOta siis kuppi kahvia tai teetä ja tule mukaan! Liittymiseen tarvitset vain tietokoneen, älylaitteen sekä verkkoselaimen. Lähetämme osallistumisohjeet sekä verkkolinkin lähempänä tapahtumaa. Osallistuminen ei vaadi osaamista etätyön teknisistä ratkaisuista. Sujuvan työn etäaamukahvit toteutetaan osana Keuken Sampo-palvelua, joka parantaa tuottavuutta ja työhyvinvointia.\nIlmoittaudu viimeistään 5.5. kello 12 > https://my.surveypal.com/Etaaamukahvit


OTTELUSALIKILPAILUT 10.9.22, ILMOITTAUDU TÄSTÄ!\nHanmoodo-opetusta yli 30-vuoden kokemuksella\nBOREAL HANMOODO - POHJOLASSA JALOSTUNUTTA ITÄMAISTA KAMPPAILUTAITOA\nYksi laji - Monipuoliset ja kestävät taidot\nBOREAL HANMOODO on nykyaikainen kamppailulaji, joka tarjoaa monipuolista kamppailu- ja itsepuolustusharjoittelua kaikilla etäisyyksillä asetekniikoista aseettomiin pystytekniikoihin ja maassa kamppailuun. Laji sopii kaikille ja sen kestävä harjoittelu koostuu kolmesta pääkokonaisuudesta:\nLue lisää alta ja tervetuloa mukaan!\nLATAA VIRALLISET VYÖKOEVAATIMUKSET (VER. 1.4)\nPUOLUSTA ITSEÄSI JA KAMPPAILE TEHOKKAASTI\nKestävästi ja monipuolisesti\n1. Monipuoliset itsepuolustus- ja kamppailutekniikat sisältävät kamppailuasennot, askellukset, väistöt, torjunnat, lyönnit, potkut, nivellukot, alasviennit, putoamistekniikat, hallintaotteet, maassa kamppailun, nunchaku-, keppi- ja miekkatekniikat, sekä murskaustekniikat. Kestävän itsepuolustaidon kehittymisen tueksi laji yhdistää mielekkäällä tavalla elementtejä reaalimaailman itsepuolustuksesta, perinteisestä itämaisesta kamppailuharjoittelusta ja kamppailu-urheilusta. Boreal Hanmoodossa harjoitellaan hallintakeskeisesti, otellaan täydellä kontaktilla ja voidaan kilpailla monipuolisesti.\nBoreal Hanmoodon itsepuolustustekniikat ovat monipuolisia. Ne sisältävät suoraviivaisten ja tehokkaiden tekniikoiden lisäksi myös lennokkaampia näytössovelluksia, jotka opettavat taidokasta kehonhallintaa. Kuvissa harjoitellaan iskemistä heikkoihin paikkoihin, nivellukkoja, kuristuksia ja tilanteen hallintaa.\nKESTÄVÄÄ TERVEYTTÄ JA TURVALLISUUTTA\nTunne kehosi, tunne mielesi, tunne itsesi\nItsepuolustus- ja kamppailutilanne vaativat rautaista kuntoa ja periksiantamatonta mieltä. Vaativa harjoittelu vaatii myös vastapainoksi huolellista huoltoa. 2. Terveyttä ja hyvinvointia tukevat ja kehittävät harjoitteet koostuvat Boreal Hanmoodon harjoitteluun sisäänrakennetusta kehontuntemusta syventävästä harjoitusmenetelmästä, joka sisältää erilaisia lihaskunto-, venyttely- ja hengitysharjoituksia. Harjoittelemme progressiivisesti harrastajan omista lähtökohdista käsin harrastajaa ja hänen elämänkaartaan huomioiden. Siksi Boreal Hanmoodo sopii monenlaisille ihmisille. Harjoituksissa opetetaan ja pyritään omaksumaan kestäviä liikkumisen periaatteita, jotka palvelevat läpi elämän. Näin Boreal Hanmoodon harjoittelun myötä kehittyvät niin rento ja elastinen keho kuin myös rauhallinen mieli.\nBoreal Hanmoodon ottelusäännöt kehittyvät monipuolisempaan harrastusajan, kyvyn ja osaamisen kasvaessa. Siten ottelua on kaikkien helpompi lähestyä. Ottelemme täydellä kontaktilla ja kaikilla etäisyyksillä monipuolisesti. Kuvissa pystyottelua lyönnein ja potkuin, alasvientejä ja maassa kamppailua.\nOMAKSU LAADUKKAAN LIIKKEEN TAITO\nEi vain kamppailutekniikkaa, vaan liikettä sen taustalla\nOn olemassa luonnonlakeja myötäävä ja niitä vastustava tapa liikkua. Näiden taitojen ymmärrys ja hallinta on ihmisille epäselvää. 3. Luonnollisen liikkumisen taitoa kasvattavilla harjoitteilla pyritään viemään eteenpäin taitoa itsepuolustus- ja kamppailutekniikoissa kehittämällä tapaa liikkua kamppailutekniikoiden taustalla. Luonnollisessa tilassa mieli ja keho ovat valmiimpia reagoimaan ja sopeutumaan muuttuviin ja ennalta arvaamattomiin tilanteisiin. Taitava ja vastuullinen kamppailija ymmärtää ja hallitsee kamppailun ja sen harjoittelun tuhoisan puolen sekä niiden terveyttä edistävän puolen, ja osaa liikkua ketterästi näiden välillä. Korkeatasoinen liikkeenymmärrys palvelee kestävästi myös muilla elämänalueilla tuoden toimintakykyä arkeen. Laadukkaan ja luonnollisen liikkeen viisaus on monistettavissa tukemaan myös muita arjen toimintoja muuttuvissa elämäntilanteissa.\nAsetekniikat monipuolistavat harjoittelua ja eri aseilla on oma tarkoituksensa. Aseharjoittelussa tulee tutuksi niin pehmeät, kovat kuin terävätkin aseet. Pehmeät aseet sallivat intensiivisen ottelun, kun taas kovat aseet kehittävät tarkempaa välineen hallintaa ja tuovat korkean keskittymisen pariharjoitteluun. Terävällä miekalla pariharjoittelu ei tule kyseeseen, mutta miekan konkreettinen käyttäminen mustan vyön leikkaustekniikoissa tuo keskittymisen tehokkaasti nykyhetkeen. Kuvissa nunchakujen käsittelyä, asentoharjoittelua pitkällä kepillä, miekan käsittelyä ja miekalla leikkausta.\nHan Moo Do (한무도) itsepuolustus- ja kamppailulaji perustettiin alunperin Suomessa vuonna 1989 korealaisen mestarin toimesta. Sen pohjimmainen ajatus oli yhdistää erilaisia Koreassa harjoiteltuja itsepuolustus- ja kamppailulajeja, sekä kehittää ihmistä kokonaisvaltaisesti monipuolisen itsensä haastamisen kautta. 'Han' viittaa Koreaan, 'Moo' taistelutaitoihin ja 'Do' tarkoittaa tietä. Han Moo Do tarkoittaa siis korealaisen taistelutaidon tietä. Nimen kanssa saa olla tarkkana, sillä maailmalla on useampi Han Moo Do -niminen kamppailulaji. Nykyään on vakiintunut, että hanmoodo kirjoitetaan myös yhteen.\nVuonna 2020 perustettiin pohjoismaisen hanmoodotoiminnan edistämiseksi Boreal Hanmoodo - School of Martial Art kamppailulajiorganisaatio. Organisaation alaisuudessa harjoitellaan omaa hanmoodotyylisuuntaa, mutta organisaatio järjestää tapahtumia ja palveluita kaikille hanmoodoharrastajille ja lajin yhteistyökumppaneille. Boreal Hanmoodo - School of Martial Artin toimintaa johtaa Dan-Kollegio pääopettajanaan Antti Junikka 4.dan.\nItsenäinen Boreal Hanmoodo -tyylisuunta on hioutunut muotoonsa Suomessa perustetun Han Moo Don 30-vuotisen historian pohjalta Suomen kokeneimpien hanmoodo-osaajien toimesta. Sen toiminta aloitettiin vuonna 2020. Tyylisuunnan tausta-ajatuksena oli tarve kehittää lajia ja lajitoimintaa vastaamaan paremmin nykyajan tarpeisiin.\nBoreal Hanmoodo kunnioittaa alkuperäisen pohjoismaisen Han Moo Don oppeja ja vyöjärjestelmää. Tyylisuunnalla on kuitenkin omat vyökoevaatimuksensa. Boreal Hanmoodon päämaja/oma sali - Boreal Hanmoodo Headquarters - sijaitsee Alavudella.\n'Boreal' tarkoittaa pohjolaa ja pohjoistuulta. Etuliitteellä viitataan tyylisuunnan syntyseuduille.\nMISSÄ VOIN HARRASTAA?\nKlikkaa tästä löytääksesi lähimmän Boreal Hanmoodo -seurasi!\nPERUSTEKNIIKKAA, VÄLINEHARJOITTELUA JA MURSKAUSTA\nHarjoittelemme perustekniikkaa yksilöharjoitteluna, jossa mekaaninen toistaminen siirtyy enemmän ja enemmän liikkeen tutkimiseen ja kehittämiseen syventyvän kehontuntemuksen myötä. Tekniikoita harjoitellaan monipuolisesti erilaisiin harjoitteluvälineisiin, joilla on omat tarkoituksensa. Murskaus on vaatimus vasta mustan vyön kokeessa. Sen turvallinen toteutus edellyttää hyvän tekniikan lisäksi hyvää keskittymistä ja henkisiä voimavaroja kohdata omat pelkonsa.\nBOREAL HANMOODO UUTISET\nSuomenmestaruuksista kamppailtiin Alavudella!\n(Tulokset artikkelin lopussa!)\nJo useamman kerran siirtyneet Boreal Hanmoodon SM-kilpailut saatiin viimein järjestymään ja ne käytiin 21.5. Alavuden Töysässä. Paikalle saapui 38 kilpailijaa yhdeksästä eri hanmoodo- ja hoijeonmoosool-seurasta ympäri Suomen. Suomenmestaruuksista kilpailtiin ottelussa, itsepuolustusnäytöksissä, henkilökohtaisissa...\n9.4.2022 järjestettiin National Spring Camp 2022 -tapahtuma, joka kokosi harrastajat valkoisesta vyöstä mustaan vyöhön ympäri Suomen saman katon alle harjoittelemaan. Seuraavana päivänä pidettiin kokeneemmille harrastajille Kohti mustaa vyötä- leiri ja mustien vöiden Dan-leiri. Paikalle saapui kaikkiaan yli neljäkymmentä innokasta harrastajaa...\nMaaliskuun salikisat oteltiin aurinkoisissa merkeissä!\nBOREAL HANMOODO TAPAHTUMAT\nJoulukuussa järjestetään kyseisenä viikonloppuna toiset ottelusalikilpailut, joiden paikka on vielä auki ja selvityksessä. Päämajamme on käytössä tarkoitukseen mutta ajatellen seuroja ja niiden eri sijaintia Suomen kartalla, pyrimme järjestämään tapahtumia myös muualla päin Suomea. Tähän tarvitsemme tueksemme oikeita olosuhteita ja paikallisia...\nDAN-KOKEET 2022 PÄÄMAJASSA 19.11.\nVuoden 2022 dan-kokeet pidetään päämajassamme Alavudella 19.11.2022! Kokeeseen ovat tervetulleita kaikki kokelaat, joilla on hyväksytty dan-hakemus tai ehdollisesti hyväksytty dan-hakemus, jonka annetut ehdot täyttyvät kokeeseen mennessä. Tämän vuoden kokeeseen on mahdollista päästä vielä 31.7.2022 mennessä saapuneilla hakemuksilla.\nAbout us in English on Instagram!\nThe wind is blowing from the North. Boreal Hanmoodo is a new boreal martial art style founded in Finland 2020. You are free to follow us! #borealhanmoodo #finmoodo #suomimoodo #martialart #itsepuolustus #hanmoodo #hoijeonhapkido #hoijeonmoosool #orientalmoodofinland\nHenkilön Boreal Hanmoodo (@borealhanmoodo) jakama julkaisu Helmi 2, 2020 kello 2.24 PST


Huomioliivit ja Heijastinliivit Painatuksella - Logolla - Tai Tekstillä - Grancon\nGrancon – Laaja valikoima laadukkaita liikelahjoja nopealla toimituksella. | Instagram\n045-111 9393 grancon@grancon.fi\nBrodeeratut ja kudotut kangasmerkit\nPyyhkeet, peitot ja viltit\nTurvallisuus ja Työvaatteet\nEtsitkö edullista ja pidettyä mainoslahjaa, vai lyömätöntä suojavarustetta henkilökunnalle tai vapaa-ajan käyttöön? Heijastinliivi on etsimäsi tuote. Huomioliivi painatuksella on käytännöllinen ja pitkäikäinen vaatekappale, joka viestii turvallisuutta ja välittämistä.\nKatso alta valikoimamme ja laita rohkeasti tarjouspyyntöä tulemaan – Vastaamme nopeasti!\nKlikkaa tuotetta nähdäksesi siitä lisää kuvia!\nEtusivu » Tuotteet » Huomioliivit\nHuomio liivien suosio on kasvanut viime vuosina. Kestävä ja huomiota herättävä liivi lisää turvallisuutta:\ntai oikeastaan missä tahansa käyttöyhteydessä.\nNiiden käyttö onkin yleistynyt valtavasti yhä useampien käyttäjäryhmien keskuudessa, ja haluamallasi tavalla kustomoituna se on loistava valinta myös mainoslahjaksi.\nVINKKI: Yhdistä heijastinliivi mainoslahjapaketiksi esimerkiksi painatetun putkihuivin tai tyylikkäiden pinssien kanssa.\nMeiltä löytyy useita malleja eri käyttötarkoituksiin edullisista perusmalleista aina premium-tason huomiopaitoihin.\nKevyt ja yksinkertainen Promo-malli on edullisin vaihtoehtomme, joka sopii erinomaisesti mainos- ja liikelahjaksi vaikkapa messuille. Samaan kategoriaan sopii perusmallinen logopainettu liivi, jonka saa kätevästi yksilöityä tarkoitukseen sopivasti.\nLöydät meiltä myös Junior-mallin, joka on suosittu esimerkiksi päiväkotien ja aktiivisesti ulkoilevien perheiden keskuudessa. Tässä mallissa heijastinviivat ovat tyylikkäästi viistossa perinteisen vaakasuoran sijaan. Näitä yksilöityjä liivejä lapset pitävät yllä mielellään!\nKorkeampitasoisiin huomiovarusteisiin tarjoamme esimiesliivin, joka on äärimmäisen hyvä valinta työmaille sekä festareille ja muihin yleisötapahtumiin. Esimiesliivin vaihtoehtona toimii mainiosti myös räikeän värinen huomiocollege, joka värinsä ansiosta herättää huomiota yhtä hyvin (jos ei jopa paremmin) kuin heijastinliivi.\nLisää huomiovaatetus valikoimaa löydät Työvaatteet-kategoriasta. Tutustu valikoimaamme ja laita tarjouspyyntö tulemaan. Saat vastauksen pikaisesti!\nOvatko heijastinliivit painatuksella pitkäikäisiä?\nKaikki tarjoamamme tuotteet ovat laadukkaita ja käytössä testattuja. Löydät tarkempaa tietoa (sekä suurimmassa osassa tuotteista yksilöllisen tuotekortin) tuotteen sivulta, tai kysymällä tarvittaessa lisää tarjouspyynnössä.\nOnko tuotteiden painatus hintavaa?\nPainatuksen kustannukset riippuvat tilatusta kappalemäärästä. Painotyön aloitus kuuluu kaikissa liivimalleissa hintaan.\nPainatuksen suunnittelu arveluttaa…\nEi hätää! Autamme mielellään suunnittelutyössä. Jos et ole varma liivien visuaalisesta puolesta, ota silti rohkeasti yhteyttä lomakkeella ja hoidetaan suunnittelu maaliin juuri sinun tarpeidesi mukaisesti!\nErotu edullisesti! Pyydä tarjous alla olevalla lomakkeella tai soita meille suoraan numeroon 045 111 9393. Voit myös laittaa sähköpostia osoitteeseen grancon@grancon.fi.\nPyydä tarjous. Vastaamme nopeasti!\nHaluamme tarjouksen seuraavista tuotteista (tuote, väri, kappalemäärä ja logon painoväri)*\nMax. tiedoston koko: 10 MB.\nVoit halutettasi lähettää logon/painoaineiston. Suurin sallittu tiedostokoko 10M.\nGrancon Oy | Neulamäentie 8 | 70150 Kuopio | 2793672-2 | puh. 045-111 9393 | grancon@grancon.fi\nTietosuojaseloste | Tilaus- ja sopimusehdot


Nettivaraosa - Volvo V50 - Takaspoileri - Autotarvikkeet ja autonlisävarusteet - Nettivaraosa\nID 2333891. Kori autotarvikkeet ja autonlisävarusteet\nVolvo V50 Takaspoileri\nLisätiedotMyydään täysin uusi volvo V50 takaspoileri. Maalautettu ammattilaisella mustaksi. On siis täysin uusi, vain maalattu. Vuorotyöstä johtuen parhaiten tavoittaa tekstiviestillä.\nMaksutapa: Tilisiirto, KäteinenToimitustapa: Posti, NoutoToimitusehdot: Mieluiten nouto. Mahdollisuus lähettää postin kautta, kun rahat näkyy tilillä.\nSoita: 120 € Volvo V50 Nettivaraosa ID 2333891 Hakutulokset


Tää on vielä kesken: huhtikuuta 2013\nJos tästä ryjäläjästä joskus vielä sukeutuu ihmisasumus, olen tyytyväinen ja kiitollinen, eipäs vaan suorastaan riemuissani jo siitä. Kunhan jotkut hanat ja jonkunlaiset ovenkahvat. Ei väliä, ovatko ikkunanpokat ja -karmit samaa valkoista. Ei väliä, ovatko kaikki materiaalit varmasti 1950-luvun mallin mukaisia. Kunhan seinät hengittävät ja ilma kulkee. Kunhan lämmin pysyy sisällä ja kylmä ulkona, kesällä mielellään toisinkinpäin. Hyvä olisi, jos ei olisi kovin rumaa. Jos värit eivät sattuisi silmiin. Mutta todellakaan en jaksa valita 283 eri kermansävystä juuri sitä oikeaa. Ei sillä oikeasti ole mitään väliä. Alakerran isäntä kysyi mielipidettäni ulko-oven väristä. Toivoin vihreää, kaupasta tuli siniharmaata maalia. Pikkuharmi. Ulko-ovi toimii, pitää ulon ulkona.\nTalossa on tällä hetkellä monenlaisia valokatkaisijoita.\nOnhan nuo vanhat nättejä, ja tuleehan niistä muistoja mieleen, mutta uskotteko, että olen aivan tyytyväinen myös uudenmallisiin isoihin valokatkaisijoihin. Niistä on helppo räpsäyttää valot päälle kyynärpäällä, kun tulee huoneeseen kädet täynnä. Niihin osuu hyvin pimeässä. Ne toimivat. En todellakaan aio ruveta metsästämään 50-luvun sähkötarvikkeita tai uusvanhoja nippeleitä. Jos sähkömies joskus suvaitsee saapua paikalle, tyydyn tasan siihen, mitä hänellä sattuu pakissaan olemaan.\nNiin muuten tekivät rintamamiestalojen rakentajatkin. Otettiin, mitä oli, ja sillä pärjättiin. Ei hylätty yksi toisensa jälkeen kaikkien maahantuojien kaakelivalikoimia ja vaadittu rahtaamaan Minun tasoni mukaisia suoraan Italiasta. Sodasta oli selvitty, vaikka ehjänä ei kukaan, eikä sitä taustaa vasten kaikkien sisustuselementtien harmoninen yhteen sointuminen ehkä tuntunut maailman tärkeimmältä asialta. Kunhan päästiin pois toisten nurkista ja saatiin oma katto pään päälle, ei kaiken tarvinnut olla juuri tismalleen niin kuin Minä keksin haaveilla.\nKaikki kuvissa olevat seinät menevät jossain vaiheessa uusiksi. Mutta tiedättekö: jos valokatkaisijat ovat turvallisia, ne saavat palata takaisin uudistetulle seinälle. Ei koko talossa tarvitse olla samanlaiset katkaisijat, eikä niiden tarvitse olla vanhanmalliset. Tämä ei ole museo.\nTunnisteet: remontti, rintamamiestalo, sisustus\nKuka omistaa maailman ruokakasvit?\nTykkään kovasti vanhoista maatiaislajikkeista. Vaikka ne eivät aina ole yhtä satoisia kuin isoilla viljelyksillä yleistyneet valtalajikkeet, niissä on paljon erilaisia hyviä ominaisuuksia, siis muitakin kuin herkullisuus. Ne ovat sopeutuneet jokainen omaan ympäristöönsä, myös hankaliin ilmastoihin ja kasvuolosuhteisiin, erilaisiin tuhohyönteisiin ja taudinaiheuttajiin.\nMaatiaislajikkeiden geneettinen monimuotoisuus voi muuttuvissa olosuhteissa koitua jonkun kasvilajin pelastukseksi. Kun taas uusi ongelma uhkaa tuhota sadot koko maailmassa, ongelman ratkaiseva geeni voi löytyä jonkun vanhan jäärän takapihalta. Jos kaikki viljelisivät yhtä ja samaa lajiketta, olisimme pian pulassa. Valitettavasti monien ruokakasvien kohdalla ollaan kamalaa vauhtia menossa siihen suuntaan.\nTomaatin maatiaislajikkeita, kuva: Austin & Zak\nMaatiaisilla kasvinjalostusta tapahtuu joka puutarhassa. Lajikkeet risteytyvät, ja niistä kerätyt siemenet kylvetään seuraavana vuonna. Ne, jotka pärjäävät parhaiten juuri niissä oloissa, jäävät eloon ja jatkavat sukuaan.\nKemikaalijätti Monsantolla on kova pyrky omistaa sekä ruokakasvien siemenet, itse kasvit että niiden geneettisten koodien patentit. Hullustipa käy kaikkien viljelijöiden, jos se tässä onnistuu. Meistä tulee rikollisia.\nMonsanton aikaisemmat hittituotteet, kuten DDT ja Vietnamin sodassa käytetty Agent Orange, on vähitellen kielletty. Rounduppia ei vielä. Nyt heidän miljardibisneksensä nojaa enemmän ja enemmän geenimuunneltuihin ruokakasveihin. Niitä ei ole pystytty kieltämään eikä edes kunnolla tutkimaan, koska Monsanto käyttää valtavia summia lainsäätäjien ostamiseen ja voi siksi kirjoittaa omat lakinsa. Näin Yhdysvalloissa, muun maailman ylihän voi kävellä muutenkin.\nKoska monsanto-teema herätti kovasti kiinnostusta, laitan tähän iloksenne pienen linkkilistan. Lista on peräisin Avaaz-järjestöltä.\nTunnisteet: gm, kasvit, lainsäädäntö, maatiaiset, Monsanto\nEilen katselin kimalaisia krookuksissa. Valtavia kimalaisia! Ne kuitenkin vaikuttivat huonokuntoisilta. Ne viettivät pitkät tovit päällään kukassa, välillä aivan liikkumatta kuin olisivat nukahtaneet kesken aterian.\nKun ne havahtuivat, ne eivät suinkaan lennähtäneet seuraavaan kukkaan. Ei, ne kävelivät. Tai siis ryömivät, mönkivät, välillä torkahtaen kukanjuureen.\nLiekö talvi kuluttanut niiden voimavarat näin loppuun? Tosin on kuulemma tieteellisesti todistettu, että tuollainen elukka ei voi lentää. Ehkä tieto on nyt lopulta saavuttanut kimalaisetkin.\nToisen pihan laidalla kohtasin kolme noin yhdeksänvuotiasta ihmistä, joista yksi sihtaili kivellä krookuksessa pungertavaa kimalaista. Hän ei kuitenkaan uskaltanut käydä hyökkäykseen, vaan pyysi ohikulkevalta aikuiselta strategista konsulttiapua:\n- Hei, tiiäksä pistääks noi?\nKerroin, että kimalainen pistää vain, jos sitä häiritään, ja että kimalaiset ovat maailman tärkeimpiä eläimiä. Niitä ei saa tappaa!\n- Ai kuinnii?\nKuulijakuntani iän huomioonottaen oikaisin hieman ja sanoin, että kimalaiset tekevät meille mustikoita, omenia ja kaikkea sellaista. Kivelläsihtailija harkitsi ja lausui:\n- Niitä on sellasiaki jotka ei syö mustikoita ja omenia. Mä syön vaan lihaa!\nTaas mutkia oikoen väitin, että jos kasvit loppuvat, myös eläimet loppuvat, koska eläimet syövät kasveja. Tässä maailmassa kaikki liittyy kaikkeen. Jos kimalaiset kuolevat sukupuuttoon, väitin edelleen, ihmisetkään eivät voi enää monta vuotta elää. Kimalainen on ihmisen paras ystävä, julistin.\nKuulijakunta pullisteli silmiään, kivelläsihtailija nakkasi kiven kädestään sivummalle. Ei nyt ainakaan juuri tässä kehdannut ruveta kimalaista kivittämään.\nSitä vielä mietin, että jos olisin vastannut alkuperäiseen kysymykseen vain kyllä tai ei, kumpi olisi koitunut kimalaisen kohtaloksi. Halusiko ihmistaimi tuhota pörriäisen vain siinä tapauksessa, että se olisi ollut vaarallinen ihmisille? Vai halusiko hän varmistua omasta turvallisuudestaan ennen kuin ryhtyisi kivittämään luontokappaletta pelkästä tappamisen ilosta? Tämä jäi nyt auki.\nMehiläisetkin olivat hereillä eilen. Tänään ne pysyttelevät mukavissa pesissään, koska ulkona on koleaa ja tuulista, saattaa sataa ripsahtaakin. Mutta kimalaiset ovat töissä. Ei tässä maassa tulisi mistään mitään ilman kimalaisten työpanosta.\nTunnisteet: elukat, kasvatus, puutarha\nEn varsinaisesti viettänyt nuukuusviikkoa. En tosin tullut viime viikolla ostaneeksi juuri muuta kuin ruokaa, mutta se on normaalia. Shoppailu on rasittavaa, enkä halua kotiini uusia tavaroita. Vanhoillekaan ei ole vielä paikkoja. Jos remontti joskus valmistuu, paljastuu muun muassa, että minulla ei ole seiniä niin paljon, että kaikki kirjat saisi hyllyyn, joten sitten täytyy karsia niitä. Nyt ne ovat banaanilaatikoissa vinttikomerossa, ja hyvin olen pärjännyt näin kuusi ja puoli vuotta.\nKoska en ole varhaisteini-iän jälkeen seurannut muotia, minun ei tarvitse uusia vaatevarastoani neljästi vuodessa. Pyrin käyttämään vaatteet loppuun asti.\nMinun ei myöskään tarvitse meikata, lakata kynsiäni, värjätä hiuksiani eikä vaihtaa autoa tai muita kodinkoneita uusimpiin malleihin vain vaihtamisen vuoksi. En ole koskaan elämässäni ostanut sohvaa tai telkkaria.\nRuuan lisäksi ostin männäviikolla ikkunakittiä ja rimaa sekä pussillisen siemeniä.\nKulutin silti nuukuusviikon aikana tavallista enemmän rahaa. Hain 15 kilon lihalaatikon ja pari meetvurstia Bosgårdin kartanosta. Kävin myös Porvoossa Sinnessä lounaalla. Kumpikaan paikka ei sovi yhteen nuukailu-käsitteen kanssa.\nSinnestä täytyy sanoa, kun nyt tuli puheeksi, että eihän se mikään bistro ole, vaikka nimessä lukee niin ja pöydiltä puuttuu liinat. Kyllä tämä on piperrystä jos mikä.\nAlkupalana limemarinoitua haukea. Limetti tuskin maistui. Oma cevicheni vetääkin sitten suun ruttuun useimmilta syöjiltä; olen sitruunoiden ystävä. Limen asemesta tässä oli kaikenlaisia makuja, paprika- ja avokadovaahtoa, oliivimuruja ja -lastuja ja ties mitä tirpsahduksia. Oikeasti nuo vaahdot ovat ihan turhia. Kaikki niitä tarjoavat, toivottavasti muoti menee ohi. Varmaan vaahdottaminen on hyvä tapa saada kulhollinen laihaa lientä riittämään 200 hengelle, kun jokaiselle annetaan pikkulusikallinen. Tämän kauniisti asetellun alkupalalautasellisen hinnalla olisi melkein saanut kaksi buffet-lounasta jossain muualla.\nSehän sen sijaan on hyvä, että ravintolassa syötetään kotimaista haukea, vaikka vain muutama muru.\nPääruuaksi valitsin kahdesta vaihtoehdosta paistettua siikaa, sillä se on Sinnessä ylivertaista. Sinnen siika ei petä koskaan! Lisukkeena oli tällä kertaa anjoviksella maustettua perunaa, fenkolia ja oikein kivaa savuhollandesekastiketta. Seuralainen söi vasikanfilettä. Annoksessa oli kuulemma parasta juurespyree ja marinoitu punasipuli. Olin erittäin pettynyt siihen, että ilmoituksensa mukaan luomu- ja lähiruokaan panostava Sinne tällä kertaa tarjosi tehotuotettua lypsykarjan lihaa. Suomalaista sentään, edes. Joten eipä tuossa mitään valinnanvaraa siis ollutkaan. Mutta se siika on vaan hyvää, olisin ottanut sitä joka tapauksessa.\nSeuraavana päivänä söimme alakerran isännän kanssa kotipihan grilliruokaa. Grillimme on muurattu hökötys, jossa poltetaan puita. Sen varalle on kaikenlaisia uudistussuunnitelmia, sillä se raukka on jo aivan halkeillut ja murentunut. Ei mikään ihme, kun talvellakin grillataan. Näistä suunnitelmista lisää myöhemmin, mahdollisesti jonain vuonna jopa toteutuksestakin.\nSyödessäni huomasin, että kaikki aterian ainekset olivat tästä omasta pihasta. Tuo omituisen näköinen lihamöhkäle on oma keksintöni: kanin paistileike. Tehdään leikkelemällä reisipalasta luuttomia, helposti grillattavia kappaleita. Toki meillä koipiakin grillataan, mutta luuton leike on aina nopeampi ja helpompi. Marinadin ainekset olivat kaupan tavaraa, paitsi valkosipuli. Lisukkeena vasta maasta nostettua palsternakkaa ja pakastimesta viimevuotisia papuja sekä punaista lehtikaalia, paistettuna luomuvoissa oman valkosipulin kera. Voin tuotantoa meillä ei ole, eikä varmaan tässä omakotitontilla tulekaan.\nTästä nyt puuttuu ne ristiin asetellut ruohosipulit ja kaikenlaiset vaahdot, mutta maku oli oivallinen. Alakerran isäntä lähettää terveisiä, että marinadi oli hyvä, mutta parasta tässäkin oli palsternakka.\nNäin se meni, se nuukuusviikko.\nTunnisteet: kuluttaminen, omavaraisuus, ravintola, ruoka, vaatteet\nPoistin eilen olkipeitteen valkosipulipenkeistä. Alimmaiset oljet olivat vielä jäässä, päällimmäiset lähtivät hyvin. Peiton alla venytteli kalpeita korkeintaan viisisenttisiä valkosipulinalkuja. Täällähän ollaan jo hereillä. Huomenta!\nPalsternakat, jotka jäivät syksyllä maahan, olivat vielä roudan kynsissä. Talikko ei uponnut muutamaa senttiä syvemmälle, enkä saanut nostettua niistä kuin kaksi: Yhden, jonka vierestä olin syksyllä viimeksi korjannut satoa, niin että siihen oli jäänyt kuoppa. Ja sen vieruskaverin, jonka pätkäisin vahingossa talikolla. Loput istuvat vielä tiukassa, mutta työntävät jo vaaleanvihreää lehteä. Ne on saatava ylös ihan lähipäivinä!\nKevätpalsternakka maistuu makealta, kaikki kitkeryys on hävinnyt siitä. Se sopii hyvin raakana syötäväksi. Tuo katkennut möhkäle paistettiin siivuina voissa, mutta huomasin kyllä, että alakerran grillimestari naposteli kuormasta. No, tätä riittää.\nMuutos ja harmonia\nMaisema muuttuu nyt joka päivä. Missä eilen oli lumikinos, tänään kukkii. Sen huomaa, kun vain pysähtyy ja katsoo. Helposti voisi kävellä ohi.\nFasaaniparvemme on saavuttanut uuden harmonisen olotilan. Ei enää jahdata toisia pitkin pihoja. Katsellaan silmiin vain ja hymyillään salamielisesti. Kevätmieli-kukko pörhistelee komeana, vaikka ilman pyrstöä.\nEikä kanoja tunnu hännättömyys haittaavan. Hänessä on kuitenkin sitä jotakin. Kevätmielen parveen on ilmestynyt kolmaskin rouva!\nKevätmieli vartioi, kun rouvat syövät. Välillä nokkaisee itsekin lintulaudan alle pudonneen jyvän, sitten taas muistaa hetken pullistella. Rouvat aterioivat muina kanoina, ei tulisi enää mieleenkään juosta karkuun tuota. Sehän on meidän ukko.\nKohta Kevätmieli lähtee arvokkaasti astelemaan kohti kuusia, joiden oksistoon aikoo vetäytyä yöpuulle. Rouvat seuraavat hetken kuluttua perässä. Ne kuikuilevat ensin kuuseen kaula pitkällä ja ponnahtavat sitten pystysuoraan lentoon. Puuhun päästyä voi vielä parantaa asemiaan siirtymällä oksalta toiselle. Parhaat paikat ovat ylinnä ja lähinnä runkoa.\nTänään lauloi peipponen. Puoli kuuta! Purot tulvivat, kosket pauhaavat. Nyt kaikki muuttuu yhdessä rysäyksessä.\nTunnisteet: fasaani, kasvit, linnut, puutarha\nTalomme ulkoseinät on maalattu ennen omistajanvaihdosta, arvatenkin vuonna 2005, pellavaöljymaalilla. Talo näytti hienolta keväällä 2006, kun kävimme sitä ensi kerran katsomassa. Hieno se on vieläkin, mutta maalipinta alkoi varjon puolelta aika pian kirjavoitua.\nNykyään kiinnitettäisiin torxilla...\nNuo seinän pisteethän sopivat kivasti tervetulokyltin taiteellisiin pläiskiin. Päätimme, että kyseessä on varmaan sinistäjäsieni. Se asustaa syvällä puussa ja "kukkii" pinnassa olevin itiöemin, joten sitä ei saa pois millään. Ei vaikka hioisi koko pinnan. Toisaalta se ei vahingoita vaan suorastaan suojaa puuta. Se syö puun soluonteloista löytyvää irtonaista ravintoa, ei puuainesta. Homeesta, levästä tai jäkälästäkään ei ole puupinnalle haittaa.\nEliön laatua voisi tutkia vuolemalla pintaa pois jostain sopivasta kohdasta. Homekin tekee täpliä, mutta asuu vain puun pinnalla. Home lähtee siis vuolemalla, sinistäjä ei.\nEihän se seinää suorastaan kaunista, mutta toinen vaihtoehto olisi maalata seinä tummaksi. Tai vaalealla maalilla joka vuosi uudestaan. Jokaiselle lienee selvää, että lateksikuori ei ole vaihtoehto. Eikä liioin non-woodista kyhätty ulkolaudoitus, niin helppo kuin se olisikin pitää siistinä. Ehkäpä emme tässä tavoittele turhaa siisteyttä. Voidaan vaikka sopia, että kaunista onkin rustiikki, karkea, alkuperäinen ja -kantainen, patinoitunut ja elämää nähnyt. Ja että tämä on juuri sitä... onhan?\nIkkunanpuitteet sen sijaan pitäisi kunnostaa. Joo, kunnostetaan. Tämä on siltä osin vielä hieman kesken. Kuvassa sentään suhteellisen siisti yksilö. Ehkä muutaman pahimmin kukkivan pokan saa raaputeltua tänä kesänä.\nYlläolevien kuvien perusteella sopiikin sitten arvailla talon todellista väriä. Ei se ainakaan noin sinistynyt ole kuin tuossa ensimmäisessä kuvassa.\nSinistäjäsienistä ja muista seinäeläjistä tietää enemmän Panu Kailan Talotohtori. Tässä on käytetty tietolähteenä yhdeksättä painosta, ss. 345-348.\nKanakuume vaivaa. Olen siis lukenut kanakirjoja. Minulla on itselläni nämä kaksi: Helena Telkänrannan Kanojen maailma vuodelta 2004 ja hollantilaisen Roodbont-kustantamon Kanahavaintoja (Bestman & al.), jonka Päivi Heikkilä on kääntänyt ja Siipikarjaliitto kustantanut suomeksi 2012.\nRoodbont julkaisee eri eläinten hoitamiseen keskittyvää Signals-sarjaa (Cow signals, Horse signals jne.). Kirjojen lähtökohtana on eläinten tarkkailu ja niiden antamien vihjeiden lukeminen. Kuulostaa oikein hyvältä lähestymistavalta tuotantoeläinten kasvatukseen. Ainakin tämä kanakirja on selkeästi tarkoitettu yrittäjille, jotka kasvattavat kanoja isossa mittakaavassa. Telkänrannan kirja painottaa erittäin vahvasti kanojen hyvinvointia ja on suunnattu lähinnä pienkanalan pitäjille. Sen on kustantanut Sanasilta Oy, jolla on listoillaan muitakin eläinten näkökulmaa esitteleviä kirjoja.\nVaikka molempien kirjojen pääosassa on kana lajityypillisine tarpeineen, ilmaisutapa on hieman erilainen. Roodbontin kirjaa voi tehokanalan omistajakin lukea ilman, että tulee paha mieli. Tehotuotannon julmimmat puolet on kerrottu varsin pyöreästi. Hyviä ideoita kirjasta taatusti saa, ja tehdasmaisiakin olosuhteita voi pienin muutoksin parantaa. Faktaa on niin paljon, että pienkanailijakin varmasti löytää itseään kiinnostavaa tietoa.\nMitä muita kirjoja suosittelette kanakuumeen yllykkeeksi? Nettivinkkejäkin otetaan vastaan. Minulla kun on vielä tuo internetin lukeminen kesken...\nLähettänyt Keskeneräinen 3 kommenttia:\nTunnisteet: kana, kirja\nLaarit tyhjiksi -minestrone\nIhana tasainen harmaa sade suhisee maahan, ja kinokset alenevat silmissä.\nKävelyretkellä oli märkää, joten sytytin kotiin tultuani puuhellaan tulen ja aloin tyhjentää talvivarastojen rippeitä kattilaan. Sinne meni viimeinen pätkä palsternakkaa ja viimeiset kuivatut timjamit. Palsternakkaa on tosin vielä maassa vaikka miten paljon (kun syksyllä jäi kesken...), mutta sen korjaamiseksi täytyy odottaa, että maa sulaa.\nLuomukaritsan jauhelihaa jäi vielä pakkaseen pari pakettia. Se on peräisin Lukumiehen lampolasta Pornaisista. Lampailla on siellä upeat joenvarsilaitumet ja miellyttävä suoja sateelta ja auringolta valtavien ikikuusien alla.\nLukumiehen pässit valitaan luonteen perusteella.\nTodelliset herkkusuut kai kylläkin syövät lammasta eivätkä karitsaa, koska vain lammas maistuu lampaalta.\nPorkkanat ja kaalit olivatkin kaupasta, samoin tomaattipyree ja sipulit. Valkosipulit sentään omia. Niissä alkavat jo idut vihertää, joten näkersin ne pois, ettei maistu kitkerältä. Keksin, että tähän ruokaanhan sopii mäkimeirami täydellisesti. Sitä vielä jäikin.\nKaikki kattilaan ja käännellään.\nKorvasin kanaliemen kaniliemellä. Minulla on tapana keitellä sitä luista ja niistä lihoista, jotka jäävät yli, kun koivet ja fileet on leikattu. Keitänkin pitkään ja hartaasti, ja kun liemi on kutistunut lähes olemattomiin, pakastan sen jääpalapusseissa. Oletteko katsoneet, mitä kaupan lihaliemikuutiot sisältävät? En käytä niitä! Maku lihaliemikuutioihin tulee lipstikasta, ja sitä minulla on omasta takaa.\nPastoja ei meillä kovin paljon käytetä, mutta löytyi silti pussinpohjalta sen verran täysjyväfusilleja keiton joukkoon, että saattaa sitä varmaan minestroneksi sanoa. Nyt sitten loppuivat nekin.\nTunnin kuluttua näyttää tältä.\nHyvin maistui alakerran isännällekin, kun sai vuolla parmesaania päälle. Ja kun ruuan nimi oli minestrone eikä kaalisoppa.\nMuuten, Monsanto pyrkii käyttämään eurooppalaisten patenttilakien porsaanreikiä, jotka mahdollistavat olemassa olevien ruokakasvien patentoimisen. Tämän jälkeen he omistaisivat kyseisten kasvien geneettisen koodin, eikä kukaan saisi viljellä niitä maksamatta heille lisenssimaksuja. Jos kiinnostaa allekirjoittaa vetoomus Euroopan valtioille tämän estämiseksi, sen voi tehdä tuolla: http://www.avaaz.org/en/monsanto_vs_mother_earth_loc/?tnsHmbb\nTunnisteet: kasvit, lammas, lihan tuotanto, ruoka, talvivarastot\nUusia lauluja pihamme äänimaisemassa\nAlakerran isäntä nakkeli sivummalle ison lumikasan, joka valutti sulamisvetensä pihatielle. Työn tehtyään hän tuli tunnustamaan kolhaisseensa lapiolla jotain ruukkukasveja, jotka olivat kasan alla. Olivat kuulemma jääneet henkiin silti, vaikka vähän ruhjoutuneet. Ihmettelin, mitä kumman hengissä olevia ruukkukasveja lymyää metrisen kinoksen pohjalla! Jotain keltaista siinä oli ollut, ja ehkä jotain vihreetä, raportoi alakerran isäntä. Piti mennä itse tutkimaan, ja tällaista löytyi:\nHangen läpi on näköjään kajastanut valoa.\nIlmeisesti olin jättänyt viimekeväiset pääsiäisnarsissit kukkapenkin viereen rauhassa kuihtumaan aikeenani istuttaa sipulit maahan myöhempänä hetkenä. Kukkapenkki oli sitten viime kesän hyvän luonnonkastelun ansiosta ryöhähtänyt yli äyräidensä, ja reunimmaiset rehut olivat laonneet näiden pienten ruukkujen yli. Olin kokonaan unohtanut asian. Nyt lupaan, että jos pikku narsissit tästä hengissä selviävät, pääsevät kunniapaikalle kukkapenkkiin.\nKoska kukkapenkin kunnostus muiltakin osin jäi vaiheeseen viime kesänä - tai oikeastaan jo aikaisemmin, eikä viime kesänäkään edennyt tuosta vaiheesta mihinkään - minulla ei syksyllä ollut paikkaa Loviisan Wanhoissa taloissa Villiniitystä ostamilleni historiallisille Artist-tulppaaneille. Tökkäsin ne paremman puutteessa kasvimaahan. Saahan ne tänä kesänä siirrettyä oikealle paikalleen, sitten kun se paikka on olemassa. Tää on vielä kesken.\nYksi artisti nuuskii jo ilmaa.\nFasaanikukkomme Kevätmieli on joutunut läheltä piti -tilanteeseen. Tarkempaa tietoa tapahtumien kulusta ei ole, mutta olipa toisena osapuolena sitten haukka, kettu tai vaikka auto, Kevätmieli selvisi hengissä ja ilmeisesti kohtalaisissa hengen- ja ruumiinvoimissa. Hän kulkee ontumatta, kiekuu reviirinsä strategisissa pisteissä ja hakkaa kumeasti ilmaa siivillään. Jotain kuitenkin puuttuu.\nTipumainen perä, tykkääköhän kanat enää?\nTervetuloa Sussi! Laitoin myös sun blogin tänne listalle. Olenhan sitä jo jonkun aikaa seurannut. Mielettömän upeita kuvia, käykää muutkin katsomassa!\nEipä ole juuri täkäläisessä mediassa näkynyt uutisoitavan, että Yhdysvaltain presidentti hyväksyi toissa viikolla lain, jota on alettu nimittää monsantonsuojelulaiksi. The Guardian -lehden ympäristöblogissa sentään kirjoitettiin asiasta viikko sitten. Lakitekstistä en tietysti ymmärrä mitään, eikä varmaan moni yhdysvaltalainenkaan, mutta ilmeisesti tämän lain ollessa voimassa ei edes Yhdysvaltain hallitus voi mitenkään estää geenimuunneltujen siemenien myyntiä, kylvöä, sadonkorjuuta tai jakelua, vaikka niillä olisi todettu olevan yhteys terveys- tai ympäristöongelmiin. Monsanto ja muut gm-yritykset ovat nyt oikeuslaitoksen yläpuolella.\nMonsanto on maailman suurimpia maatalous- ja muiden kemikaalien tuottajia, ja sen hallussa on suuri osa geenimuunteluteknologiasta ja -kaupasta. 93% Yhdysvaltojen soijapavuista, 88% puuvillasta ja 86% maissista kasvatetaan Monsanton siemenistä. Tavallinen maissi sekoitetaan geenimuunnellun joukkoon, eikä kuluttajalla Yhdysvalloissa ole mitään mahdollisuutta tietää, onko hänen ostamassaan tuotteessa geenimuunneltuja aineita. Eurooppalaiset vastustavat tätä kehitystä ja vaativat geenimuunneltujen tuotteiden merkitsemistä ja tiukkaa luvanvaraisuutta, mutta kehittyvässä maailmassa yhdysvaltalaista maatalousjättiä ei pysty mikään pidättelemään. Gm-yritykset voitelevat poliitikoita miljoonilla dollareilla vuosittain.\nMonsanton taktiikkaan kuuluu myös haastaa oikeuteen pientilallisia, joiden sato on saastunut viereisiltä pelloilta leijailleesta geenimuunneltujen kasvien siitepölystä. Perusteena on heidän patentoidun tuotteensa käyttöönotto ilman lisenssimaksuja. Uhkailevaa jättiä vastaan on paha käydä pitkällistä oikeustaistelua samalla, kun ei voi myydä satoaan ja menettää tulonlähteensä. Monsanto painostaa kehittyvien maiden viljelijöitä ottamaan käyttöön heidän siemenviljansa, joka maanviljelijän pellossakin pysyy Monsanton omaisuutena. Varmistaakseen, että viljelijöiden on pakko joka vuosi ostaa uudet siemenet, Monsanto on kehittänyt steriilejä lajikkeita, joista kerätyt siemenet eivät idä. Vastarintaliikehdintä on kuitenkin maailmanlaajuista.\nMonsantosta voisi kirjoittaa vaikka millaiset vuodatukset, mutta tietoa asiasta on netillinen jokaisen ulottuvilla. Ainoa uusi asia on tämä laki, joka on ennakkotapaus lakien joukossa. Onneksi se on voimassa vain syyskuuhun asti tällä erää. Jää nähtäväksi, oliko tämä yksittäinen lipsahdus vai ensimmäinen merkki jättiyritysten uudesta aluevaltauksesta matkalla kohti maailman herruutta.\nTunnisteet: gm, lainsäädäntö, Monsanto\nJouduin eilen todistamaan törkeää ahdistelua. Äijä ei jättänyt tyttöä rauhaan, vaikka tämä yritti kiertää karkuun mitä kautta hyvänsä. Lopulta neidin oli hypähdettävä turvapaikkaan, että sai edes hetken hengähtää.\n- Hei likka, äläs mee! - En ees kato sitä!\n- Neiti on nii hurmaava siä orrella! Ja enks oo minäki aika komee poika! - Mikä ääliö!\n- Kattokaa neiti, mä kumarran teidän kauneutenne edessä! Ootteko nähny muhkeempaa? - No jos mä nyt vähän katon sitte.\n- Huamakkaa rintahöyhenet! Huamakkaa niska! Oon nöyrä palvelijanne, ihana neiti! - Ehkä mä tuun alas, mut ootte sitten kunnolla!\nJa niin sitä taas mentiin kilpaa tuijan ympäri.\n- Iiik! - Älä juakse likka, sä tykkäät musta ihan varmana!\nKuulemma fasaanikanat juoksuttavat koirasta kuukaudenkin, ennen kuin mieli muuttuu suopeammaksi. Liekö totta vai huhupuhetta?\nTämä kaino impi kuitenkin pelastautui puuhun, eikä kukkomme Kevätmieli päässyt viettelemään häntä. Kevätmieli sai nimensä joulukuussa, kun vuodenajasta riippumatta kosiskeli kanoja pää punaisena ja siivet maata viistäen. Tuolloin hän oli tämän mäen ykköskukko, mutta kolme nuorta kukkoa, varmaan omia poikia, oli jo kasvamassa. Ainakin yksi niistä on vielä tänä keväänä hengissä ja vierailee tässäkin pihassa, kun Kevätmielen silmä välttää. Kanoja on kaksi. Kuinkahan tässä käynee?\nEt nää mua!\nTervetuloa keskeneräisen blogin lukijoiksi, Misku ja mummeli!\nTerveissi Turust 2\nTuli taas käytyä Turussa. Illalla menimme hyvinsyömään Roccaan. Ruoka olikin hyvää. Meitä palveltiin erittäin ystävällisesti ja huomaavaisesti. Musiikkia hiljennettiin pyynnöstä, niin että pystyimme keskustelemaan. Silloin tosin naapuriravintolan musiikki alkoi kilpailla äänitilasta. Ravintolasalissa oli niin kylmä, että muovituoli tuntui ikävältä istua. Aterian parasta antia oli suklaajälkiruoka, joka oli todella todella suklainen.\nReissun gourmet-elämys iski lounaalla jokirannan Tintåssa.\nTiesimme jo entuudestaan Tintån salaattibuffet'n ja keiton erinomaisiksi, mutta lauantainapa ei ollut buffetlounasta. Jouduimme tilaamaan a la carte -listalta, voi voi!\nSisäfilevarras fiskarsilaista luomuhärkää, talon ranskalaiset ja piparjuuriaioli, pieni fetasalaatti\nUlkonäöstä ei voi mitenkään päätellä, miten mielettömän hyvää tuo liha oli. Seuralainen ei ole koskaan voinut unohtaa eikä lakata himoitsemasta maailman parhaita espetadoja, joita saa Madeiralla Funchalin keskustan ulkopuolella eräässä vaatimattomassa pikku ravintolassa. Nyt hänen ei tarvitse enää lentää Madeiralle lihavartaan perässä, vaan voi matkailla Turkuun ja säästää täten aikaa sekä lentokerosiinia. Kiitos Tintå!\nP.S. Seuralainen huomautti, että Tintån palvelua, salaatteja, gulassia (varsinkin sen lientä), ranskalaisia, aiolia, leipää, viinejä ja luomun osuutta valikoimissa ei saisi ohittaa ilman kehuja. Hän sai myös Roccassa alkupalaksi mainitsemisen arvoista oluessa haudutettua vasikanposkea. Mainittu on.\n¡Bienvenido a leer mi blog, mosan92! Me sorprendió un póco verte aquí, pero claro que me alegró muchísimo también. Espero que te divierta :)\nMiten kasvi voi tietää?\nNyt on ne ajat käsillä, että vähän joka torpan ikkunalaudalla voi tarkkailla kasvun ihmettä. Kohta ulkonakin.\nTimjami kääntyy valoa kohti\nMutta mistä kasvi voi tietää, mihin suuntaan sen pitää kääntyä? Miten se voi tietää, mistä suunnasta valo tulee? Eihän sillä ole silmiä. Eikä näköhermoa, joka yhdistäisi silmät aivoihin, eikä tosiaan aivojakaan. Ja millä lihaksilla se kääntyy?\nEntäs siemen, joka on mullan alla. Mistä se tietää, missä on ylös ja missä alas, mihin suuntaan pitää kasvattaa juuria ja mihin itua? Ei se ainakaan valoa näe. Mitä se siis aistii, ja millä?\nLeikkokukkia ei kannata säilyttää omenien lähettyvillä, koska omenista erittyy etyleeniä, joka kiihdyttää kaikkien hajuetäisyydellä olevien kasvien kypsymistä. Mutta miten kasvit haistavat etyleenin ja muut eritteet? Ei meidän leikkokukilla ole koskaan ollut mitään näkyvää nenää.\nEikä kurkuntaimen tarvitse kuin hipaista tukea, niin se jo tietää, että tuosta otan kiinni ja kiipeän. Sillä on herkempi tuntoaisti kuin ihmisellä. Mutta mitä häh, eihän sillä ole hermojakaan!\nMistä kirsikkapuu tietää, milloin on aika kukkia? Voiko se muistaa vuodenajat? Jos puu muistaa, mitä muisti on?\nLue niin tiedät\nTästähän tuli melkein mainos. Jos joku muu ihmettelee, kannattaa lukea tämä kirja. Ei ole mitään 70-luvun duubadaabaa kasvien mystisistä telepaattisista kyvyistä. On tiukkaa tiedettä.\nSinänsä kyllä käy järkeen, että kasvien täytyy olla perillä ympäristöstään jopa paremmin kuin meidän. Me eläimet voimme aina kävellä pois, jos jossain paikassa on paha olla. Kasvi kun ei siihen pysty, sen täytyy vain sopeutua olosuhteisiin pysyäkseen hengissä. Ja jotta voisi sopeutua olosuhteisiin, täytyy tietää, millaiset ne ovat.\n"Tietää" on ehkä vähän väärä sana tässä, mutta käytetään sitä paremman puutteessa. Samalla tavalla kuin minun ihoni "tietää", että siihen kohdistuu ultraviolettisäteilyä (jota ei ihmisen silmillä näe, saati sitten iholla), ja sitten se "päättää" ruskettua. Tämän kun pitää mielessä, kirja on mitä kiintoisin. Suosittelen.\nLähettänyt Keskeneräinen Ei kommentteja:\nTunnisteet: kasvit, kirja\nSen äänen kun kuulee, tietää, että nyt ei kevään tuloa enää estä mikään.\nOlin jo pari viikkoa sitten kuullut sen salaa harjoittelevan itsekseen jättituijan suojissa. Ihan hiljaa se tapaili: löölilöö, psirrrp, liilaa plöp...\nHain viimeiset jouluomenat kellarista.\nAnnoin yhden mustarastaalle. Muutaman jätin omiin ruuanlaittoihin, loput menevät naapurin nooanarkkiin kevään piristykseksi. Ovathan ne jo vähän ruttuisia, mutta maku on tallella. Ihmeellistä, että tähän aikaan vuodesta voi syödä omia omenoita! Loppukevät syödään kuivattuja. Nekin ovat hyviä.\nKellarissa on lämpötila vähän plussan puolella, omenat siellä puisessa arkussa lastuihin peiteltynä, jokainen omassa silkkipaperikääreessään. Isoimmat ovat säilyneet parhaiten.\nAinakin nämä meidän mustarastaat rakastavat omenia. Seuraavassa valitettavan heikkolaatuisessa kuvasarjassa mustarastas puolustaa jouluomenaa isommaltaan, minusta varsin nerokkaalla tavalla.\nNok nok, hyvää omppua!\nVoi ei, jättiläinen lähestyy mun omenaa!\nTätähän et vie!\nMee ohi vaan, ei mulla mitään oo!\nTunnisteet: fasaani, linnut, talvivarastot


Olarin Toivo - yhteisöllinen rivitalo Espooseen: Usko koetuksella\nNyt ottaa aika koville. Kesälomiemme aikana tontilla on räjäytetty, kaivettu, tasoitettu, mitattu ja perustettu. Nyt odottavat runkotyöt valujen kuivumista. Ryhtyessämme tähän hulluuteen yli vuosi sitten, moni sanoi, että se tulee olemaan sitten aika rankkaa. Kyllähän sen uskoi, mutta todellisuudesta ei tiennyt vielä tuon taivaallista.\nPahinta on epävarmuus, ihan kaikesta. Mihin ja kehen voi luottaa? Missä vaiheessa pitää reagoida? Ketkä tekee hyvin ja ketkä tekee vain? Kenen intresseissä on tehdä kunnolla? Ei kai tehdä valinnoillamme kauaskantoisia virheitä? Kuka tietää? Pitääkö meidän tietää?\nToiseksi pahinta on raha. Kun korot juoksee ja tili tyhjenee, kurkkua kuristaa. Niin se vain on. Jokainen uutinen nuorista aikuisista, jotka ottavat siis aaaiiivan liian suuria lainoja, pistää korvaan ja saa punastumaan. Jos tässä ei olisi tahallista riskiä, ei pelottaisi. Olisi vain haastavaa, muttei pelottaisi.\nKolmanneksi pahinta on odottaminen. Kunpa olisi jo ensi kesä. Tämän syksyn ja talven voisi ottaa sitten vaikka ensi kesän jälkeen, siihen pötköön vain seuraavien kanssa.\nToivo-porukan kanssa tavataan edelleen vähintään kerran kuukaudessa. Välillä pakollisia käsiteltäviä asioita on enemmän, välillä ihan pari vain. Koskaan ei olla istuttu hiljaa. Projektin kannalta tuntuu tärkeältä ja meistä mukavalta tavata säännöllisesti ja tarpeeksi usein. Ensi kerralla aloitellaan jo yhtiöjärjestyksen kirjoittamista. Apua sen hiomiseen saadaan onneksi hyväksi havaitulta lakimieheltä. Tietämättään antoi itselleen vakuuttavan suosituksen puuskahtamalla, ettei ikinä suostuisi asumaan asunto-osakeyhtiössä, jonka yhtiöjärjestystä ei olisi itse tehnyt.\nIhan alussa määriteltiin tärkeimmät tavoitteemme Toivon suhteen. Ensimmäinen oli, että osakasperheet ovat edelleen koossa ja onnellisia, kun talo on valmis. Toisena taisi olla kaikille mieluisat kodit ja yhteinen piha.\nOllaan aika sisukas porukka – ehkä meitä yhdistävän vankan partiotaustamme ansiosta. Usko horjuu. Toivo ja rakkaus eivät. Voi kun pysyisi niin.\nLähettänyt Lotta Vaija klo 3.15


NetNordic Finland | Kokemuksia: Herman Andersson\nPohjois-Suomen johtavan logistiikka-alan ammattilaisen Herman Anderssonin it-arkkitehtuuri modernisoitiin Nutanixin hyperkonvergoidulla ratkaisulla. Kahdennettu ympäristö tarjoaa suorituskykyä ja toimintavarmuutta tietojärjestelmien sekä ict-palveluiden tuottamiseen pitkälle tulevaisuuteen. Satamapalveluja yli 19 miljoonalla eurolla vuosittain tuottavassa yrityksessä konesalin hallinta hoituu nyt ketterästi yhdellä työkalulla.\nVuonna 1902 perustettu logistiikkayritys tarjoaa Oulun satamassa asioiville isommille ja pienemmille yrityksille kattavat satamapalvelut.\n”Tarjoamme ahtausta, huolintaa ja terminaalityöpalveluja Oulun sataman kautta tavaraa vieville ja tuoville asiakkaillemme. Olemme riippuvaisia tietojärjestelmistä ja digitaalisista ratkaisuista palveluja tuottavana yrityksenä. Ict:n käytettävyyden pitää olla korkealla tasolla, ja koko infrastruktuuri on pidettävä hyvässä kunnossa. Meidän on kyettävä tuottamaan liiketoiminnoille tehokkaasti niiden tarvitsemia ict-palveluja”, sanoo Herman Anderssonin tietohallintopäällikkö Timo Kuusela. ”Edellinen konesalimme ei skaalautunut tarpeisiimme riittävän tehokkaasti. Tarvitsimme lisää kapasiteettia ja suorituskykyä.”\nKuusela on 125 henkilöä työllistävän yrityksen ainoa oma it-ammattilainen. ”Halusimme luotettavan konesaliarkkitehtuurin, jota ei tarvitse koko ajan monitoroida ja jonka ylläpito on oikeasti helppoa. Meillä ei aiemmin ollut myöskään täyttä läpinäkyvyyttä ympäristöömme.”\n”Modernin alustan ansiosta voimme tuottaa asiakkaillemme yhä parempia palveluja.” – Tietohallintopäällikkö Timo Kuusela, Herman Andersson\nTietojärjestelmien toimivuus parantunut selvästi\nSiirtymä vanhasta ratkaisusta moderniin arkkitehtuuriin sujui NetNordicin johdolla hallitusti kesällä 2018. Uudessa modernissa ja ketterässä arkkitehtuurissa resursseja voidaan tarvittaessa kasvattaa ja konfiguraatiomuutoksia sekä päivityksiä tehdä ilman käyttökatkoja yhden ainoan käyttöliittymän tarjotessa läpinäkyvyyden kaikkiin konesaliresursseihin. Herman Anderssonin ei tarvinnut myöskään investoida erilliseen tallennusverkkoon.\nHerman Anderssonilla on Kuuselan mukaan useita liiketoiminnan kannalta kriittisiä sovelluksia, eikä konesalia ollut aiemmin kahdennettu katastrofien varalle.\n”Räätälöidyn toiminnanohjauksemme sekä siihen integroitujen järjestelmien pitää toimia käytännössä 24/7. Käsittelemme vuosittain noin 2,8 miljoonaa tonnia Oulun sataman kautta kulkevaa tavaraa, kuten Stora Enson Oulun tehtaan kaikki myyntituotteiden toimitukset ja tehtaalle saapuvia raaka-aineita kuten eucasellua ja karbonaatteja. Kauttamme kulkee paljon myös sahatavaraa, pääasiallisesti irtotavaralaivauksina, mutta myös kontitettuna. Tämä kaikki tarkoittaa noin 500 laivakäyntiä vuodessa.”\n”NetNordicin uudistamalla arkkitehtuurilla turvaamme datamme, tietojärjestelmämme sekä liiketoimintamme jatkuvuuden”, kertoo Kuusela. ”Voimme nyt edistää organisaatiomme kokonaisvaltaista digitalisaatiota aivan eri tavalla kuin aiemmin. Meidän on nyt helpompi tuottaa asiakkaillemme yhä parempia digitaalisia palveluja. Nutanixin tuoma suorituskyky näkyy myös suoraan siinä, että toiminnanohjauksemme toimii nyt aiempaa tehokkaammin, nopeammin ja käyttäjäystävällisemmin. Datan arkistointi hoituu kustannustehokkaasti toisen konesalitilan edulliseen tallennusratkaisuun. Nutanixin tuoman ennakoivan analytiikan myötä saimme optimoitua myös yliresursoitujen palvelimien muistia ja levymäärää.”\nKetteryyttä ja asiakaslähtöistä palvelua\nHerman Anderssonilla on noin 55 satama-alueella ja varastoilla operoivaa työkonetta, joista valtaosa on varustettu kosketusnäytöllisillä tietokoneilla. ”Yhteydet hoituvat langattomien verkkojen kautta, ja kahdeksan virtuaalipalvelimen ’Microsoft remoteapp farmilla’ hoidamme sekä työkoneiden käyttäjien että konttorikäyttäjien sovellusistuntoja. Uuden virtuaalikoneen saamme nyt minuuteissa käyttöön, ja voimme pystyttää esimerkiksi Proof of Concepteja varten dedikoituja virtuaalikoneita sekä katsoa miten sovellus toimii sisäverkossamme.”\n”Ketteryys on lisääntynyt selvästi oman privaattipilven rakentamisen myötä. Voimme halutessamme hyödyntää kapasiteettia myös julkipilvestä vaikkapa tuotekehitykseen, sillä Nutanix tarjoaa valmiin integroitavuuden. Digitalisaatiota ja sähköisten palvelujen kehittämistä voimme nyt edistää ihan eri tavalla kuin aiemmin.”\n”NetNordicin asiakaspalvelulähtöinen ja proaktiivinen ote ovat jopa yllättäneet minut. Saamme heiltä kehitysideoita ja suosituksia suoritettavista toimenpiteistä. Tiedämme mitä ympäristössämme tapahtuu, ja voimme käyttää resurssejamme kustannustehokkaammin. NetNordicin asiantuntijat varmistavat ict-palveluidemme saatavuuden ja laadun. He pitävät meidät myös tietoisina Nutanixin teknologiakehityksestä ”, Kuusela korostaa ja jatkaa: ”Minulla on tunne, että meistä pidetään huolta, ja olen todella tyytyväinen saamaamme palveluun.”\nNetNordic toteutti Herman Andersson Oy:lle:\nNutanixin skaalautuvan ja kahdennetun hyperkonvergoidun konesaliarkkitehtuurin, joka mitoitettiin perusteellisen kartoituksen pohjalta.\nDatan replikoinnin erilliseen konesalitilaan.\nEnnakoivat ja reaktiiviset jatkuvat tukipalvelut.\nKokonaisvaltaista ICT ympäristön terveydenhoitoa.\nSäästöjä hyperkonvergenssin myötä.


Nuoret Archives - Suomen Kuurojen Urheiluliitto ry\nSKUL järjestää juhlavuoden kunniaksi urheilukarnevaalin perjantaina 18.9 klo 17-20 Pirkkolan yleisurheilukentällä (Plotinrinne 12, Helsinki). Paikalle pääsee kätevästi autolla ja kentän lähelle kulkee monia busseja. Tarkemmat reittitiedot löydät osoitteesta www.hsl.fi. Paikan päällä on mm. grillattua makkaraa, ohjattua liikuntaa ja hauskaa ohjelmaa. Karnevaalissa myydään myös SKUL100 -paitoja Deaflympics -urheilijoiden tukemiseksi (ks. hallituksen kuva alla). Pääsette myös tutustumaan toimintaamme, … lue lisää\nAvainsanat Lapset, Nuoret, Seniorit, SKUL100, Urheilufestivaalit\nSuurleiri Savon sydänmailla\nElokuussa järjestetään eri kuuloalan liittojen toimesta laatuaan ensimmäinen suurleiri 13-17 vuotiaille nuorille keskellä Savon erämaata. Nuoriso- ja matkailukeskus Metsäkartano tarjoaa upeat puitteet luonnosta nauttimiseen. Siellä pääsee tekemään vaikka mitä, kuten melomaan, seikkailemaan luonnossa ja grillaamaan makkaraa. Ja mikä tärkeintä, leirillä nuoret pääsevät tapaamaan sekä vanhoja tuttuja että uusia kavereita. Ilmoittautumiset 21.6.2020 mennessä. Linkki ilmoittautumiseen: https://www.lyyti.fi/reg/Suurleiri_378_8051/fi Tilanne elää ja … lue lisää\nSKUL ja LapCI yhteistyöhön\nSKUL ja LapCI ovat tänään tehneet yhteistyösopimuksen, jonka tarkoituksena on tukea sisäkorvaistutteen saaneita lapsia ja heidän perheitään liikunnan ja urheilun kautta. SKUL haluaa korostaa, että monenlaiset kuulovammaiset lapset kielitaitoon katsomatta ovat tervetulleita liittomme toimintaan mukaan. Tärkeimpänä tavoitteena on liikunnan kautta tukea ja rakentaa kasvavan lapsen kaksikielistä identiteettiä.\nAvainsanat LapCI, Lapset, Liitto, Nuoret\nTapahtuman nimi: Nuorten urheiluleiri, 12-17 -vuotiaat (Ilmoittautumiset 9.6.2013 mennessä) Tapahtuman ajankohta: 22.7.2013 0:00 – 27.7.2013 0:00 Paikka: Vierumäen urheilupuisto Osoite: Vierumäki Tapahtuman järjestäjä: Suomen Kuurojen Urheiluliitto ja Kuurojen Liiton nuorisotyö Ohjelma: Suosittu urheiluleiri tarjoaa liikunnallisia elämyksiä ja mahdollisuuden tutustua useisiin eri urheilu- ja kuntolajeihin. Urheiluleiri sopii kaikille 12-17 -vuotiaille, ja leirin ohjelma on suunniteltu niin, että kaikki voivat urheilla oman tasonsa mukaan. … lue lisää


Pyhittyminen ihmiselämän tarkoituksena – Tsasounan suunnalta\n20.2.2022 Raimo Sissonen\nKysymys elämämme päämäärästä on ensisijaisen keskeinen, koskeehan se ihmisen tärkeintä asiaa – hänen maailmallisen olemassaolonsa tarkoitusta. Jos ihminen suuntautuu oikein tässä asiassa ja toteuttaa todellisen päämääränsä, silloin hän on kykenevä kohtaamaan oikealla tavalla muut jokapäiväiset elämänsä pienemmät asiat, kuten hänen suhteensa kanssaihmisiinsä, opintoihinsa, ammattiinsa, avioliittoonsa ja lastensa synnyttämiseen ja kasvattamiseen. Mikäli hän ei kuitenkaan valitse oikeaa suuntaa tässä perusasiassa, silloin hän epäonnistuu elämänsä muidenkin tarkoitusperien suhteen.\nUlkoisesti ihminen näyttää olevan pelkästään biologinen olento, sellainen kuin muutkin elävät olennot, kuten eläimet.Tietenkin ihminen kuuluu biologisesti eläinkuntaan, mutta kuten pyhä Gregorios Teologi kuvaavasti sanoo: ”Ihminen on ainoa olento, joka on erillään muusta luomakunnasta – ainoa, josta voi tulla jumala”.\nKun ihminen on kutsuttu ”Jumalan kaltaisuuteen”, niin kuin Raamattu kertoo,mutta ei tästä huolimatta ole jumalallistumiseen johtavalla tiellä, hän kokee itsessään tyhjyyden, sen, että jotakin on pielessä. Hän ei nauti aitoa onnea edes silloin, kun hän yrittää täyttää tyhjyyden erilaisilla askareilla.\nORTODOKSINEN KÄSITYS IHMISESTÄ\nRaamatun alkulehdiltä voimme lukea, kuinka Jumala sanoi: ”Tehkäämme ihminen, tehkäämme hänet kuvaksemme ja kaltaiseksemme…” (1 Moos.1:26) Huomaamme, että Jumala puhuu monikossa: Tehkäämme ihminen. Ihmisen luomiseen, kuten kreikkalaiset isät jatkuvasti korostavat, ottivat osaa Kolminaisuuden kaikki kolme persoonaa, ja siksi kuva ja kaltaisuus on aina käsitettävä Kolminaisuuden kuvaksi ja kaltaisuudeksi. Tämä on hyvin merkittävä kohta.\nIhminen luotiin Jumalan toveriksi. Tämä on ensimmäinen peruspiirre kristillisessä näkemyksessä ihmisestä. Kuitenkin ihminen hylkäsi tämän toveruuden. Tämä on toinen tosiasia, jonka koko kristillinen käsitys ihmisestä ottaa huomioon. Kirkon kielessä tämä merkitsee sitä, että Jumala loi ihmisen, Aadamin, omaksi kuvakseen ja kaltaisekseen ja asetti hänet paratiisiin. Se, että ihminen hylkää kaikessa tämän toveruuden, merkitsee Kirkon kielessä sitä, että Aadam lankesi ja hänen lankeemuksensa, hänen ”alkuperäinen syntinsä”, vaikuttaa koko ihmiskunnassa.\nOrtodoksisen uskon mukaan ihminen on ”elävä teologia”, koska Jumalan kuva on ihmisessä. Ja koska hän on Jumalan kuva, hän voi löytää Jumalan tutkimalla omaa sydäntään. ”Jumalan valtakunta on sisäisesti teissä”(Lk.17:21), Jeesus sanoi. ”Tunne itsesi”, sanoi pyhä Antonius Suuri, ”…hän, joka tuntee itsensä, tuntee Jumalan”. ”Jos olet puhdas (sydämeltäsi)”, kirjoitti pyhä Iisak Syyrialainen (7. vuosisadan loppupuoli), ”taivas on sisälläsi: sisälläsi voit nähdä enkelit ja enkelien Herran”. Pyhä Pakomios on sanonut: ”Sydämensä puhtaudessa hän näki näkymättömän Jumalan kuin kuvastimessa”.\nIhmisen luominen “Jumalan kuvaksi”viittaa lahjoihin, jotka Jumala antoi ainoastaan ihmiselle, toisin kuin muille luomilleen olennoille, jotta tämä olisi Jumalan kuva Näitä lahjoja ovat järjellinen mieli, omatunto, vapaa tahto (vapaus), luomiskyky, rakkaus (eros) ja kaipaus kohti täydellisyyttä ja Jumalaa, omakohtainen itsetietoisuus, sekä kaikki se, mikä saa aikaan sen, että ihminen on muiden elävien olentojen luomisen yläpuolella ja tekee hänestä persoonan ja persoonallisuuden. Toisin sanoen, mikä hyvänsä, mikä tekee ihmisestä persoonan, on lahjaa, joka kuuluu ”Jumalan kuvaan meissä”\nSaatuaan lahjaksi ”kuvan” ihminen on kutsuttu saavuttamaan myös ”kaltaisuus”, jumalallistuminen, teoosis. Luojamme, luonnostaan Jumala, kutsuu ihmisiä tulemaan jumalaksi armosta. Jumalan kuvaan sisältyvät lahjat meissä tekevät meidät kykeneviksi nousemaan hyvin korkealle, jotta me voisimme saavuttaa niiden avulla Jumalamme ja Luojamme kaltaisuuden saadaksemme, ei ulkonaista moraalista suhdetta Häneen, vaan henkilökohtaisen yhteyden Luojaamme. Saattaa kenties tuntua hyvin julkealta sanoa tai edes ajatella, että elämämme tarkoitus on tulla jumaliksi armosta. Pyhä Raamattu ja kirkon isät eivät kuitenkaan kätkeneet tätä meiltä.\nValitettavasti monet kirkon ulkopuolella olevat ihmiset, kuten myös jotkut sen sisälläkin, ovat tietämättömiä tästä. He uskovat, että elämämme tarkoitus on parhaimmillaankin vain moraalista kehittymistämme, meidän tulemistamme paremmiksi ihmisiksi. Evankeliumin, kirkon tradition ja pyhien isien mukaan tämä ei kuitenkaan ole elämämme tarkoitus Ihmisen ei tule ainoastaan tehdä itseään paremmaksi ja tulla moraalisemmaksi, oikeudenmukaisemmaksi, siveämmäksi ja huolellisemmaksi. Kaikkein tärkein tarkoitus,jota varten luojamme ja tekijämme loi ihmisen, on jumalallistuminen – ihmisen liittyminen Jumalan yhteyteen, ei ulkokohtaisesti, vaan todellisesti.\nJumalan kuvana oleminen merkitsee, että ihmisellä on vapaa tahto. Jumala haluaa poikia ja tyttäriä,ei orjia. Ortodoksinen kirkko hylkää kaikki opit sellaisesta armo- käsityksestä, jotka osoittavat loukattavan ihmisen vapautta. Ortodoksinen opetus käyttää kuvaamaan suhdetta Jumalan armon ja ihmisen vapaan tahdon välillä sanaa ”yhteistoiminta” tai ”työtoveruus” (synergeia). Paavalinkin sanoin: ”Me olemme Jumalan työtovereita” ( 1Kor 3:9). Ihmisenkin tulee tehdä oma osuutensa, vaikka se, mitä Jumala tekee, on mittaamattomasti tärkeämpää kuin mitä ihminen tekee.\nOrtodoksit uskovat,kuten muutkin kristityt, että pelastus huipentuu iankaikkisen elämän saavuttamiseen Jumalassa. Tie tämän saavuttamiseen on ortodoksisen näkemyksen mukaan puhdistumista ja askeettista ponnistelua , yhteistyötä Jumalan armon kanssa (synergia) pitäen mielessä sen, ettei mikään epäpuhdas voi päästä Jumalan valtakuntaan (Ef. 5:5, Ilm. 21:27). Valtakuntaan pääsy ”vaatii välttämättä sielun puhtautta, pyhyyden vaatetta, jota ilman kukaan ei näe Herraa”(Hepr. 12:14).\nSe osa ortodoksisen Kirkon teologiasta, joka todella erottaa sen muusta kristikunnasta, on sen käsitys pelastuksesta. Ortodoksien mielestä lännen kirkon näkemys pelastuksesta on liian juridisluontoinen ja ristiriidassa kirkon isien opetuksen kanssa. Munkki Damaskinos, amerikkalaisen pyhän Hermanin ortodoksisen luostarin igumeni Kaliforniassa on sanonut: ”Ortodoksinen kirkko suhtautuu pelastukseen maksimalistisesti ja näkee sen prosessina, joka päättyy jumalallistumiseen (teoosikseen). Hän jatkaa: ”Ortodoksiselle kirkolle pelastus on enemmän kuin syntien ja rikkomusten anteeksisaaminen. Se on enemmän kuin vanhurskautuminen tai vapauttamista Jumalaa vastaan tehdyistä rikkomuksista. Ortodoksisen opetuksen mukaan pelastus sisältää varmasti anteeksiannon ja vanhurskauttamisen, mutta ei suinkaan rajoitu niihin. Kirkon isille pelastus on Pyhän Hengen armon saamista. Pelastuminen tarkoittaa pyhitetyksi tulemista ja osallistumista Jumalan elämään – todellakin tulla osallisiksi jumalallisesta luonnosta (2. Piet. 1:4), niin kuin apostoli Pietari määrittelee asian.\nNäitä näkemyksiä on kritisoitu melkoisesti. Jotkut ovat väittäneet, että ortodoksit sekoittavat pelastuksen pyhitykseen. Toiset ovat pohjimmiltaan jopa syyttäneet ortodoksista kirkkoa pelagianismista – 5. vuosisadan harhaopista,joka minimoi Jumalan armon osuuden pelastuksessa. Kuitenkin melkein kaikkien erimielisyyksien juuret ortodoksisen pelastusopin kanssa johtuvat täysin erilaisesta ymmärryksestä koskien armoa, vapaata tahtoa ja ihmisen lankeemuksen seuraamuksia. Ortodoksisen käsityksen mukaan armo ei ole jotain, mitä Jumala on luonut tai jakanut, vaan se on pohjimmiltaan Jumalan energiaa, Gregory Palamaksen ilmauksen mukaan.\nArmo ei ole ortodoksisen ymmärryksen mukaan jotain, mikä on ikään kuin päällä tai pois päältä, kuten sähkökatkaisimesta, tai jonka Jumala antaa ja vetää pois, vaan se on jotain, joka on aina läsnä. Se, missä määrin ihminen kokee Jumalan armon, riippuu hänen hengellisestä tilastaan ja siitä, kuinka halukas hän on tai ei ole tekemään yhteistyötä sen kanssa.\nProtestanttisessa pelastusopissa keskeistä on oppi vanhurskautumisesta yksin uskosta (sola fide). Usko pelastaa ihmisen. Luterilaisuus tekeekin jyrkän eron vanhurskautuksen ja pyhityksen välille. Ensisijaisesti pelastus on vanhurskautusta, jossa ihminen tulee Jumalan lapseksi, ja tämä tapahtuu vain uskon kautta armosta. Pyhityksessä puolestaan ihmisen usko ja teot yhdessä vaikuttavat hänessä lisääntyvän pyhyyden. Ihmisen vanhurskauttaminen ja uudestisyntyminen ovat uuden elämän ja pyhittymisen edellytys. Pyhitys on Pyhän Hengen aikaansaama vanhurskauden hedelmä Kristukseen uskovassa ihmisessä. Pyhä Henki vaikuttaa pyhityksen Jumalan sanan kautta. Vanhurskauttaminen on kertakaikkinen ja pyhittyminen on jatkuvaa Jumalan armon työtä ihmisessä. Pyhitys on jatkuvaa Pyhällä Hengellä täyttymistä. Pyhitys on välttämätön, koska se on Jumalan tahto. Uskovan ihmisen tulee vaeltaa jokapäiväisessä mielenmuutoksessa ja syntien anteeksisaamisessa. Kun Pyhä Henki on aikaansaanut ihmisessä uskon evankeliumiin, Hän saa samassa ihmisessä aikaan uskon kautta myös pyhityksen ja hyviä tekoja.\nKreikankielessä sanaa ”vanhurskaus/ vanhurskauttaminen” vastaava sana on (dikaiosynē). Nykyään raamatun kääntäjien keskuudessa on ongelmia tämän käsitteen suhteen. Vanhurskauttaminen käsitetään paremminkin ”oikeuttamiseksi” juridisessa mielessä. Teksasin ortodoksinen piispa Dimitri selittää hyvin eroa ortodoksisen ja ei-ortodoksisen käsityksen välillä ”oikeudesta”:\n”Uskon perusperiaatteena on, että ihmisen vanhurskaus tai oikeutus on Jumalan armon hedelmää, joka on vuodatettu hänelle Jeesuksen Kristuksen työn kautta, joka huipentuu ristin ja ylösnousemuksen uhriin (2. Kor. 1:9- 10; Fil. 3:9-10). Tämä armon myöntäminen on Pyhän Hengen työtä (Ef. 5:9). Väärinkäsitys näyttää johtuvan siitä, että vastustetaan Jumalan tekoa vanhurskaaksi tai ”ihmisen vanhurskaaksi tekemiseksi” vanhurskauden saavuttamisessa (1. Joh. 3: 7) uskosta. Mies tai nainen ei ole passiivinen Jumalan armon vastaanottaja; hänen vastauksensa Jumalan lahjaan on hyvien tekojen ”tekeminen”. Kuten apostoli huomauttaa efesolaisille (Ef. 2:8), meidät on pelastettu (Hänen osuutensa) uskon (meidän osuutemme) kautta; meistä on tullut uusi luomus (Ef.2:10) erityisesti hyviä tekoja varten. Tämä ei tarkoita sitä, etteikö ”vanhurskauttamisen” juridinen tulkinta olisi täysin perusteltua, mutta ortodoksinen käsitys ei tarkoita sitä, että joku julistetaan vanhurskaaksi, vaan pikemminkin se, että hänestä tulee vanhurskas Jumalan armosta. Oikeudelliseen tulkintaan on kuitenkin yhteys, sillä meidät ortodoksisen uskon mukaan tuomitaan tekojemme mukaan. Tämä käy selväksi ortodoksiselle ymmärrykselle sellaisista kirjoituksista kuin Kristuksen viimeinen tuomio (Mt. 25:36-41), sekä joistakin Raamatun kohdista, kuten Ilmestyskirjassa (Ilm. 20:12): ”Ja minä näin kuolleet, suuret ja pienet, seisomassa valtaistuimen edessä, ja kirjat avattiin; ja avattiin toinen kirja, joka on elämän kirja; ja kuolleet tuomittiin sen perusteella, mitä kirjoihin oli kirjoitettu, tekojensa mukaan. (Kts. myös Job 34:11, Mt 16:27, Rm 2:6, Ilm. 22:12) Jotkut näistä mainituista raamatun kohdista tekevät ortodoksisuudesta vaikean “palan” muille kristityille. Alituinen tietoisuus syntisyydestään ja ”pakko” tehdä sille jotakin, ei sovi yhteen muiden kristillisten uskonryhmien näkemysten kanssa.\nOrtodoksisuus ymmärretään väärin, kun sanotaan, että tästä askeesista ei ole Jumalalle mitään hyötyä – eli se ei ole ”työtä” pelastuksen ansaitsemiseksi. Mutta se on pikemminkin työtä omaksi hyödyksi – jotain, jonka tarkoituksena on juurruttaa nöyryyttä ja hengellistä köyhyyttä (vrt. Mt. 5:3), joka pakottaa hylkäämään maailman viisauden (1.Kor. 3:9) ja kääntymään Jumalan puoleen, lopulta luottaen Hänen armoonsa eikä omaan voimaansa. Tuo kääntyminen – ja ehkä toistuva kääntyminen – kohti Jumalaa ymmärretään ortodoksiassa μετάνοια´ksi eli parannuksen todelliseksi merkitykseksi.\n”Autuaita ovat puhdassydämiset, sillä he saavat nähdä Jumalan” (Mt. 5:8). Tämä Vuorisaarnan lause tiivistää tämän näkemyksen pelastuksesta yhteen Raamatun jakeeseen. Edellä esitetty asettaa ihmisen lankeemuksen Paratiisissa selkeään valoon. Kun läntinen kristinusko, roomalaiskatolisuus ja useimmat protestanttiset tunnustukset, pitävät oppia ”perisynnistä” syyllisyytenä, joka periytyi Aadamin rikkomuksesta, idän ortodoksinen kirkko ei ymmärrä tätä syntiä niinkään syyllisyytenä, vaan sairauden termein. Länsimaiset tunnustukset katsovat yleensä, että Aadamin lankeemuksen vaikutus oli Jumalan armon vetäytyminen, kun taas ortodoksisuus uskoo, että Aadamin lankeemuksen vaikutus heikensi vakavasti hänen kykyään kokea Jumalan armo. Nämä ovat ehkä hienovaraisia eroja, mutta johtavat pelastuksen ymmärtämiseen joko ennallistamisen tai parantamisen näkökulmasta. Tässä yhteydessä on mielenkiintoista huomata, että kreikan sanan ”pelastus” (sōtēria) juuri on verbi σωζω (sōzō), joka yleensä käännetään ”pelastaa”, mutta se on myös sana, joka tarkoittaa ”parantaa” (esim.”Jos saan koskea vain hänen vaatteisiinsa, paranen” (Mk.5: 28)\nORTODOKSINEN NÄKEMYS PELASTUKSESTA\nIdän kirkon kristillisyydessä pelastus nähdään jatkuvana puhdistusprosessina, joka ulottuu tämän maailman ulkopuolelle ikuisuuteen. Koko tämän prosessin ajan osallistumme kirkon elämään. Menemme synnintunnustukselle, otamme vastaan Pyhän Ehtoollisen ja pyrimme rakastamaan Jumalaa koko sydämestämme,voimastamme,sielustamme ja mielestämme. Tämä auttaa meitä tulemaan yhä enemmän Jeesuksen Kristuksen kaltaiseksi. Näin ollen ortodoksit kutsuvat tätäpelastusprosessia teoosikseksi tai jumalallistumikseksi .\nMITÄ JUMALALLISTUMINEN TARKOITTAA?\nJumalallistuminen (kr. theosis ) on prosessi, jossa kristitty tulee yhä enemmän Jumalan kaltaiseksi. Pyhä Pietari puhuu tästä prosessista kirjoittaessaan: ”Koska hänen jumalallinen voimansa on lahjoittanut meille kaiken, mikä elämään ja jumalisuuteen tarvitaan, hänen tuntemisensa kautta, joka on kutsunut meidät kirkkaudellaan ja täydellisyydellään, joiden kautta hän on lahjoittanut meille kalliit ja mitä suurimmat lupaukset, että te niiden kautta tulisitte jumalallisesta luonnosta osallisiksi ja pelastuisitte siitä turmeluksesta, joka maailmassa himojen tähden vallitsee,” ( 2. Piet. 1:3-4 ).\nMonet ihmiset ortodoksikirkon ulkopuolella virheellisesti luulevat, että jumalallistumisen kautta meistä tulee kirjaimellisesti jumalia. Kun kirkko kehottaa meitä jatkamaan jumalallistumista- tulemaan enemmän Jumalan kaltaiseksi – tämä ei tarkoita sitä, että meistä sitten tulee Jumalan kaltainen luontomme suhteen. Tämä on mahdotonta. Olemme ihmisiä, olemme aina olleet ja tulemme aina olemaan. Niinpä emme voi ottaa luonnosta mitään muuta, etenkään Jumalan luonnosta, joka on täysin tuntematonta meille.\nPyhä Johannes Damaskoslainen (8.vs.) tekee merkittävän havainnon. Kreikan kielen sanaa Jumala (Theos) käytetään Raamatussa johdettuna verbistä, joka tarkoittaa kestää tai virrata, katsoa tai polttaa. Nämä ovat energiaa kuvaavia sanoja, eivätkä pohjimmiltaan olemusta kuvaavia sanoja.\nOrtodoksisen kirkon mukaan jumalallistuminen tarkoittaa meidän tulemistamme yhä enemmän Jumalan kaltaiseksi Hänen armostaan tai jumalallisten energioiden vaikutuksesta. Luomisessa ihminen tehtiin Jumalan kuvaksi ja kaltaiseksi (1. Moos 1:26) ihmisluonnossaan. Toisin sanoen koko ihmiskunta luonteeltaan on Jumalan kuva tai ikoni. Alusta alkaen meidän tarkoitumme on osallistua Pyhän Kolminaisuuden elämästä. Synnin kautta me kuitenkin vääristämme tätä kuvan joksikin, mitä sen ei pitäisi olla.\nKristuksen inkarnaatio, ihmiseksi tuleminen, palautti täysin koko ihmiskunnan sen täyteen potentiaaliinsa, koska Hän otti itselleen koko ihmisluonnon (mukaan lukien synnin aiheuttamat kärsimykset, vaikka hän itse oli synnitön). Kristuksessa Jumalan ja ihmisen kaksi luontoa eivät ole enää kaksi vaan yksi; näin ollen Kristuksessa on täydellinen liitto koko ihmiskunnan ja Jumalan välillä. Liittymällä Kristukseen mekin voimme kokea tämän täydellisen yhteyden. Meistä voi tulla armosta sitä mitä Jumala on luonnostaan( Pyhä Athanasius Aleksandrialainen) ja voimme tulla Jumalan lapsiksi ( Joh. 1:12 ). Sitä on pelastus. Sitä tarkoittaa olla pelastettu.\nHyvä vertauskuva jumalallistumisesta on esimerkki miekasta ja tulesta. Kuvitelkaamme teräsmiekka, joka on työnnetty kuumaan tuleen. Se pysyy siellä, kunnes se saa punaisen hehkun. Tulen energia läpäisee miekan, mutta miekka ei koskaan tule itse tuleksi. Sen sijaan se vain saa tulen ominaisuudet.\nKaiken edellä sanotun jälkeenkin on vielä syytä ikään kuin kertauksena alleviivata sitä, että ortodoksisen kirkon ajattelussa pyhittyminen on ihmisessä tapahtuva todellinen prosessi. Ortodoksisen kirkon teologia eroaa olennaisesti protestanttisuudesta, jossa ihmisen tilanteessa tapahtuva ratkaiseva muutos katsotaan lähinnä juridiseksi toimenpiteeksi, jolla Jumala armahtaa syntisen, lukee hänet vanhurskaaksi armosta eli eräässä mielessä suostuu näkemään hänet uusissa väreissä, ikään kuin mustan valkoisena.\nOrtodoksisen kirkon opetuksessa pyhittyminen taas on ihmisessä tapahtuvaa jatkuvaa ja vähittäistä hengellistä kasvua, jonka seurauksena Jumalan Pyhän Hengen läsnäolo enenee hänessä ja saa hänessä yhä runsaammin elintilaa. Jumalan Pyhän Hengen läsnäolo merkitsee ihmisen kokonaispersoonan kirkastumista hänen kilvoituksensa edellyttämässä mitassa. Pyhän Hengen läsnäolo jatkuu niin ihmisen sielussa kuin ruumiissakin kuoleman jälkeenkin, mistä syystä ortodoksinen kirkko suhtautuu suurella kunnioituksella pyhäinjäännöksiin ja edesmenneisiin yleisestikin.\nPyhittyminen on ortodoksisen kirkon kannalta myös yhteistyötä, synergiaa, Jumalan kanssa. Vaikka Jumala tahtoo kaikkien ihmisten pelastusta, itse kunkin on omalta osaltaan aktiivisesti ponnisteltava sen eteen. Tämä ponnistelu on käytännön osoitus siitä, että ihminen todella haluaa pelastustaan ja kaipaa Jumalan apua. Pyhittyminen on edelleen ihmisen jumalallistumista Kirkossa ja sen perinteen mukaisin menetelmin. Muussa tapauksessa toistamme kohdallamme Aadamin lankeemuksen, sillä hänkin pyrki tulemaan sellaiseksi kuin Jumala, mutta Jumalan tahdon vastaisin menetelmin. Olennaisinta pyhittymisessä on juuri se, että ihminen tiedostaa sen mahdottomuudeksi Kirkon ulkopuolella. Ihminen ei voi pyhittyä ja kasvaa hengellisesti ilman Kirkkoa ja sen mysteereitä, sakramentteja.\nPyhittymiseen kuuluu olennaisesti myös kärsimyksen hyväksyminen hengellisen kasvun välineenä. Vaikka pyhittyminen tapahtuu kolmivaiheisesti eli puhdistumisen, valistumisen ja jumalallistumisen vaiheiden kautta, kärsimys on olennainen säie koko prosessissa. Kärsimyksen merkitys tässä etenevässä prosessissa on uskovan oikean itsetuntemuksen säilyminen ja kasvu. Koska yhä tiivistyvä yhteys Jumalaan voi ruokkia ihmisessä vääriä kuvitelmia omista kyvyistä, Jumalan on sallittava hänelle erilaisia koettelemuksia, jotka auttavat häntä näkemään hänen oman sisäisen tyhjyytensä ilman jumalallisen armon läsnäoloa. Nöyryyden lisääntyessä ja vakiintuessa ihmisen on jälleen mahdollista saada Jumalalta osakseen entistä voimakkaampia kokemuksia Hänen armostaan ilman, että ne koituisivat ihmiselle tuhoisiksi ja olisivat vaarantamassa hänen pelastustaan.\nKristittyjen hengellisestä tilasta riippuen he toisinaan ovat Kristuksen ruumiin eläviä ja toisinaan kuolleita jäseniä. Esimerkiksi kastettu ihminen on jo tullut Kristuksen ruumiin jäseneksi. Mikäli hän ei tunnusta syntejään, ei osallistu ehtoollisesta, eikä elä hengellistä elämää, hän on Kristuksen ruumiin kuollut jäsen.\nKIRKKO – PELASTUMISEN PAIKKA\nPyhien isien mukaan pelastuksemme olisi mahdotonta ilman Kirkon pyhiä sakramentteja, jotka liittävät meidät Kristukseen ja tekevät meidät osallisiksi Kristuksen ruumiista ja Verestä\nKirkossa kaikki asiat johtavat kohti jumalallistumista – pyhä liturgia, pyhät sakramentit, jumalanpalvelukset, evankeliumin saarnaaminen, paastoaminen, kaikki. Kirkko on ainoa pyhittymisen ja jumalallistumisen paikka.\nKirkko ei siis ole yhteiskunnallinen, kulttuurillinen tai historiallinen säätiö, joka muistuttaa maailman muita säätiöitä. Se ei ole kuten maailman monenkirjavat instituutiot. Instituutiot, organisaatiot, säätiöt ja muut mukavat asiat ovat löydettävissä maailmasta. Ortodoksinen kirkko on ainutlaatuinen. Se on ainoa kanssakäymisen paikka Jumalan ja ihmisen välillä, ainoa paikka ihmisen jumalallistumiselle. Ihmisestä voi tulla jumala ainoastaan Kirkossa, ei missään muualla, ei yliopistoissa, ei sosiaalisten palvelujen avulla, eikä minkään muunkaan maailman meille tarjoaman kauniin ja hyvän asian avulla. Miten hyviä ne voivatkin olla, ne eivät voi tarjota sitä, mitä Kirkko tarjoaa.\nTämän vuoksi maailmalliset instituutiot ja järjestelmät, huolimatta siitä miten ne kehittyvät, eivät voi milloinkaan asettua Kirkon sijalle\nKirkossa meidän heikkojen ja syntisten ihmisten on mahdollista käydä läpi kriisejä ja vaikeuksia aina silloin tällöin.Näin tapahtuu, koska me Kirkossa olemme matkalla kohti jumalallistumista, ja siksi on aivan luonnollista, että inhimillistä heikkoutta esiintyy. Me emme ole jumalia, vaan vasta tulossa jumaliksi. Niin paljon kuin tällaista esiintyykin, me emme milloinkaan käänny pois Kirkosta, koska vain sen sisällä yhteys Jumalaan on meille mahdollinen.\nMonet protestantit ja jopa jotkut roomalaiskatoliset saattavat kokea ortodoksisen teoosis- käsityksen ahdistavana. Varsinkin kun he lukevat, kuten tämän lainauksen pyhältä Athanasiukselta: ”Jumala tuli ihmiseksi, jotta ihmisistä tulisi jumalia”. He pelkäävät välittömästi hindulaisuuden tai panteismin itämaisen mystiikan vaikutusta. Mutta tällainen vaikutus ei voisi olla kauempana ortodoksisesta ymmärryksestä.\nLännen kristillisyydessä ihmisen päämääräksi ymmärretään usein yksinkertaisesti moraalinen kehittyminen ja hengissä säilyminen. Moraalinen täydellisyys ei kuitenkaan ole ihmiselle riittävä. Meitä ei tyydytä pelkästään entistä paremmaksi tuleminen, ja moraalisten tekojen tekeminen.\nKirkon pyhät isät ja teologit esittävät, että voittamalla egoismimme ja itserakkautemme ihmiskeskeisen filosofian tulemme aidoiksi persooniksi, aidoiksi ihmisiksi ja kohtaamme Jumalan kunnioituksella ja rakkaudella. Kohtaamme myös kanssaihmisemme suurella kunnioituksella ja aidolla arvonannolla. Emme näe häntä mielihyvän ja riiston välikappaleena, vaan Jumalan kuvana, jonka määränpäänä on jumalallistuminen.\nLopullinen päämäärämme on yhdistyä pyhän Jumalan kanssa. Tämä on maailmankaikkeuden luomisen tarkoitus. Tämä on haluttu päämäärä.Tämä on ilomme, onnemme ja täyttymyksemme.\nLuento Pyhät ja pyhyys-seminaarissa Mikkelissä 19.02. 2022\n← Ihminen elämän ja kuoleman edessä\nPahan voimien kohtaaminen →


Konveksi: elokuuta 2018\nJostain syystä siivoan kotona aina ensimmäisenä keittiön. Sovitaan, että se johtuu kokin ammatista. Kattilat, paistinpannut, kihvelit, kahvelit, mausteet ja öljyt pitää olla omilla paikoillaan ja mieluiten sotilaallisessa järjestyksessä. Tiedän tasan tarkkaan jokaisen kokkaushärvelin olinpaikan ja ne on järjestelty vielä niin, että eniten tarvitsemani asiat ovat mahdollisimman lähellä ja helposti otettavissa. Ruokaa haluan voida laittaa tyyliin silmät kiinni sidottuina niin, että hämmentäessäni jotain kurotan vain kättäni vähän ja nappaan katsomatta tarvitsemani mausteen. Tavaroiden etsiminen kesken kokkailujen on tosi ärsyttävää, joten vieraassa keittiössä kaivelen aina ensimmäisenä kaapit lävitse ja tutkin missä mitäkin on. Sitten ruokaa laitellessa tiedän jo mistä löytyy kulho, kattila tai vispilä.\nTärkeintä itselleni ennen ruoanlaiton aloittamista, ruoanlaiton ohessa ja ruoanlaiton jälkeen on siisteys. En voi koskaan aloittaa kokkailuja ennen kuin keittiö on siisti, tiskit tiskattu ja kaikki paikoillaan. Kokkailujen aikana tiskailen astioita sitä mukaa kuin sotken niitä ja pyyhin työskentelyn lomassa huomaamattanikin pöytäpintoja. Ruoanlaiton jälkeen keittiö on jo oikeastaan siisti, kun käydään ruokapöytään. Vaikka paikkoja pitäisikin päivittäin puhtaana, silti hinkkaan keittiön perusteellisesti puhtaaksi pari kertaa vuodessa. Homma on sen verran iso, että siihen menee pari päivää. Torstaina innostuin hinkuttamaan ensimmäisen päivän puhtaaksi kaikkia näkyvillä olevia avohyllyjä.\nSiinä menikin kuusi tuntia, että hurahti.\nJa illalla ollessani valmis, aurinko laski jäätävän nättinä.\nJa heti keittiön ollessa siisti, innostuin viikonloppuna leipomaan sämpylöitä, tekemään pizzaa ja muutenkin taas kokkailemaan pitkästä aikaa.\nKaikki teräskoukut, tangot, kattilat ja kannet saivat kyytiä patapadalla ennen uudelleen paikoilleen järjestäytymistä.\nPalkitsin itseni jättikupilla kahvia keittiön ulkorappusilla nautittuna. Jännä miten sitä voi ihminen olla aina yhtä tyytyväinen kotihommien jälkeen istuutuessaan tuohon paikalle.\nJa varsinkin silloin, kun maisemat ovat tällaiset!\nSunnuntaina upotin käteni sämpylätaikinaan ja rupattelin samalla iskän kanssa, joka tuli kyläilemään viikonlopuksi Valkeakoskesta.\nSain tuliaisiksi kolmannen tuollaisen vanhan lasisen karkkipurnukan joita iskällä on kotonansa ainakin kymmenen vielä. Ne on ihan lemppareitani! Astiat saa pinottua päällekkäin kuten varmaan huomaatte noista urista. Nyt laitoin ne vaihtelun vuoksi pystyasentoon, jolloin sisällä olevat pastat ja makaronitkin näkyvät parhaiten.\nSunnuntain dinnerinä taas kerran takuuherkkua purjosmetanalohta ja uusia pottuja. Vähän salaattia ja paahdettua leipää valkosipulivoilla.\nIskäkin innostui tekemään syyssiivousta, mutta pihalla autolleen.\nVapaa viikonloppu jotenkin vain mennä hujahti lököttelytunnelmissa. Ei tehty mitään sen kummempaa, kuin lämmitettiin saunaa, nukuttiin päikkäreitä, käytiin kävelyllä ja saatiin vähän sadetta samalla niskaan, syötiin ja tsekattiin Topiaksen jääkiekkoreenit hallilla.\nNyt odottelenkin milloin seuraava syyssiivousinnostus iskisi ja saisin koluttua lävitse ruokakomeron, keittiön alakaapit, kaikkien vaatteet ja kaiveltua jostain esille takkeja sun muita vermeitä, joita mahdollisesti tullaan tarvitsemaan lähitulevaisuudessa. Onneksi joka vuosi kiertoon tai pois laitettavaa tavaraa on vähemmän. Vuosia kestäneet yritykseni olla ostamatta turhia vaatteita, turhia tavaroita tms. alkavat hiljalleen tuottaa tulosta. Tietysti kaksosten kasvaessa jää väkisin vaatteita pieneksi ja sillä tavalla tulee pois jäävää vaatekertaa joka vuosi, mutta heillekin ollaan opittu hankkimaan ehkä juuri sen verran vaatteita, että melkein kaikki ovat käytössä, eivätkä loju turhina vaatelaatikostojen pohjalla. Itselleni ja kaidemiehelle yritän hankkia sellaisia vaatteita, jotka kestäisivät vuosia muutamien pesujen sijaan. Joitakin hamaostoksia on tullut tehtyä välistä, mutta pääsääntöisesti olen tyytyväinen ostotottumuksieni muuttumiseen. Muistan tosi tarkkaan ajan jolloin marssin tilin tultua kaupoille ja ostin kassit täyteen uusia vaatteita vaikka niille ei ollut mitään tarvetta. Nykyään en esimerkiksi käy enää alennusmyynneillä, ellei meillä ole tarvetta ostaa juuri silloin esimerkiksi uusia lenkkareita. Myönnän satunnaisesti kuitenkin ostavani jotain sellaistakin, mihin ei ole pakottavaa tarvetta, mutta kuten monessa muussakaan asiassa, en tässäkään asiassa voi olla täydellinen.\nJoko teillä on aloitettu syyssiivoukset? Tai onko kukaan teistä muuttanut ostotottumuksiaan hiljattain tai vuosien mittaan?\nLähettänyt Elena klo maanantaina, elokuuta 20, 2018 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Everyday life, Lifestyle, Sisustus/Interior\nMeidän pihamaalla on tänä kesänä tapahtunut. Tapahtunut niin paljon, että mitään muuta ei oikeastaan sitten olekaan kerennyt koko kesän aikana tapahtumaan. Yläpihaa on muokattu. Upotettu paikoilleen tonneittain kalliomursketta ja murskesoraa. Osa maasta mullitettu ja kylvetty ruohonsiemeneen ja tuotu rantaan hiekkaa. Samalla kadotettu vanhan laiturin jämät kaatopaikalle.\nTässä pala valmista hiekkarantaa. Alla vaihe mistä lähdettiin liikkeelle.\n21,90 tonnia hiekkaa. Näyttää sellaiselta kasalta, että äkkiäkös nuo tuosta paikoilleen heittelee. Tehtiin kuitenkin kaksosten kanssa kolmena päivänä monta tuntia hikistä työtä, että saatiin se leviteltyä paikoilleen.\nLapiot vaan kätösiin ja hommiin.\nYhdessä tehden hommat sujui kuitenkin suht nopiasti vaikka kaksoset käyttivätkin osan ajasta heittelemällä hiekkaa toistensa päälle.\nKun kaidemies tuli töiltä kotiin viikonlopuksi, mallattiin kahdestaan kivipolkua saunalta laiturille, ettei kaikki hiekka kantautuisi edes taas jaloissa. Myöhemmin asettelin kiviä vielä yksinäni paremmin paikoilleen. Osalle kivistä pitäisi kaivaa lapiolla nurmikkoa vekka ja asetella paikoilleen. Se joutuu nyt vielä odottelemaan hetken aikaa.\nYläpihalla nurmikon ja sepelin väliin laitettiin osaan paikoista laiturin rakentamisesta jääneitä pylväitä jakamaan maa-aineita.\nMultaan tehtiin haravalla reiät nurmikonsiemeniä varten öisen sateen jälkeen jolloin multa oli jo märkä eikä tarvinnut kastella sitä.\nSitten heiteltiin kalkkia jonka jälkeen nurmikonjyviä perään.\nSitten maa tasoitettiin ja kasteltiin.\nTämän jälkeen nurmikkoa on kasteltu aamulla ja illalla. Ja voi että onkin kasteltu näillä helteillä, huhhuijaa! Ja kannettu vettä. Vettä on meinaan kannettu, että! Kolmella kastelukannulla ja kolmella ämpärillä.\nVesi tulee järvestä lipputangon kohdille josta kannetaan sitä ympäri pihamaata. Alapihalle laitetun uuden nurmiosuuden voi kastella niin, että laittaa letkun päähän kastelukannun suuttimen. Kätsää vai mitä?\nJännä on, että kaikenlaiset rikkaruohot tuntuisivat puskevan maasta hurjaakin hurjempaa vauhtia, mutta nurmella se vaan kestää ja kestää putkahtaa. Osa ajasta onkin mennyt nyhtäessä niitä himpsutin rikkaruohoja ruohon seasta pois.\nSieltä se kuitenkin on alkanut pikkuhiljaa nousemaan.\nAi niin. Kuka tarkkasilmäinen huomasi? Meille on tullut myös valkoista aitaa tienviereen.\nPojat ovat välistä autelleet kasteluhommissa, lomalla ollessaan hoitelivat aamukastelut, kun olin töissä ja illalla ollaan kasteltu yhdessä ja välillä olen kastellut vain yksinäni nurmikonjyviä tuntitolkulla.\nMutta uhratut työtunnit on kannattaneet! Alkaa näyttää jo nurmelta hiljalleen, eikös?\nEnsimmäisenä kylvetty nurmiosuus on jo kasvanut niin pitkäksi, että sen uskaltanee leikata.\nJa toisena kylvetty osuus saa vielä kasvatella itseään, mutta pikkuhiljaa, hikkupiljaa.\nViimeiset kuukaudenpäivät olen oikeastaan käynyt vain töissä ja kastellut sitten nurmikonjyviä ja hyppinyt välillä järveen viilentymään koska kelit ovat olleet aika lämpöiset. Päiväni murmelina. Kuka on nähnyt sen elokuvan muuten?\nNurmikkoa kastellessa olen kuitenkin kuunnellut monen monta kirjaa. Ystäväni Kaisa vinkkasi minulle äänikirjoista ja ne ovat kyllä aikas kivoja kuunnella samalla, kun tekee ruokaa, tiskaa, siivoaa, pesee pyykkiä, käy lenkillä tai kantaa litroittain vettä nurmikkoa varten. Latasin ensin kahden viikon ilmaisen kuuntelujakson BookBeatilta ja ajattelin jatkaa sitä ainakin kuukauden ja tsekata tuleeko kirjoja kuunneltua niin paljon, että kannattaa maksaa kuukausimaksua. Nyt ainakin tuntuu siltä, että kannattanee. Olen harmitellut niin pitkään, että en kerkeä lukemaan kirjoja, kun aina on jotain hommaa ja nyt voin tehdä hommia samalla, kun kuuntelen kirjoja. Tosin kirjojen kuunteleminen ei ole ihan sama asia kuin niiden lukeminen. Paria kirjaa en voinut kuunnella ollenkaan, koska niiden lukija ärsytti minua niin paljon.\nNurmikkoa kastellessa kuuntelin seuraavat kirjat:\nVeitola - Maria Veitola\nOlin jo kuullut monen hehkuttavan tätä äänikirjaa myös siksi, että Maria lukee sen itse, mikä tekee elämyksestä tietenkin paljon siistimmän. Ei ole hehkutettu turhaan, tykkäsin viidellä tähdellä! En ole koskaan lukenut Veitolan kolumneja, mutta tämän jälkeen satasella varmasti!\nJere Karalahden sekoiluja kuunnellessa nauratti, ihmetytti ja kummastutti, että tajusiko kukaan oikeasti miten sekaisin kaveri on ollut (?!) ja miten hän on silti kyennyt pelaamaan jääkiekkoa ammatikseen. Avasi mielenkiintoisella tavalla silmiä ja koukutti totta tosiaan kuuntelemaan korvat höröllä. Suosittelen.\nNainen joka unohti - Liane Moriarty\nPerus liiba laabaa. Jännästi punottu juoni. Ei ihan perinteisen normaali juoni kuitenkaan. Onnellinen loppu. Kun haluat heittää aivot narikkaan ja seurata ihmissuhteiden kiekuroita ja koukeroita.\nKirja joka pisti oikeasti ajattelemaan. Tästä tykkäsin. Ei ihan onnellisin tarina rakkaudesta, mutta opettava. Päähenkilöiden välillä kipunoiva kemia aika joo.\n3 Harry Potteria\nÖööö. Nämä olen lukenut 3 kertaa suomeksi läpi ja kerran englanniksikin! Nähnyt monta kertaa elokuvina, mutta silti halusin myös kuunnella kirjat (kaikki seitsemän) ja Vesa Vierikko on lukijana aivan mahtava! Suosittelen esim. lasten kanssa kuunneltavaksi automatkoilla, iltasaduksi tms. ellet itse ole sitten yhtä suuri fani kuin minä.\nLaskin huvikseni, että yhteensä kuunneltuja tunteja on pyöreästi 105 jaettuna kuukauden päivillä, tekee 3,5 tuntia nurmikonkastelua päivässä. Ei siis haitanne, etten ole käynyt juoksemassa, nostellut puntteja tai harrastanut muutakaan liikuntaa kuukauteen. Molemmissa käsissä täydet kastelukannut vettä kantaen ja heilutellen laskettaneen liikunnaksi? Ja kasteluthan eivät ole vieläkään ohitse, koska vielä on muutamia osuuksia ilman nurmikkoa.\nJoskus, kun nurmikko on ihan valmis ja rannan kivipolku ja ja. Joskus sitten laitan teille vielä parempia kuvia kokonaisuudesta.\nOnko muilla ollut pihahommia tänä kesänä? Nurmikon kylvämistä tai muuta?\nLähettänyt Elena klo lauantaina, elokuuta 11, 2018 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Everyday life, Piha ja puutarha\nRokaten ja rollaten serkkupojan häissä\nTähdättiin pitkän ajomatkan jälkeen perjantaina isäni luokse Valkeakoskelle yöksi myöhään illalla. Pyörittiin ensin useampi tunti Lielahdessa hankkimassa Topille uutta jääkiekkokypärää, etsimässä Kassulle lenkkareita, kaidemiehelle sukkia ja liimautettiin suutarilla remmisandaalini joiden päälle mies vahingossa astui. Vatsoihin saatiin polttoainetta Pancho Villasta, jonka jälkeen morotettiin lähellä asuvaa ystävääni Marjuttia perheineen kahvikupposten äärellä.\nLauantaina aamulla heräsin oudon myöhään keittelemään kahvia, jotenkin muualla kuin kotona nukuttaa aina pidempään, mikähän siinäkin lienee? Aamupalan jälkeen parturoin kaidemiehen ja Kassun päät juhlakuntoon ja rullasin omaan tukkaani lämpörullia, sudin mineraalimeikkipuuteria ympäri naamaa, levitin vähän luomille väriä, rajasin ne mustalla kajalilla ja harjasin vielä mascaraa ripsiin. Kun sain pienen tappelun ja ojentelun jälkeen tukankin asettumaan nätisti, sujahdin keväällä alesta löytämääni pilkkumekkoon, ripustin korvakorut korviin, suihkautin Giorgio Armanin Sí tuoksua nilkkoihin, ranteisiin ja korvien taakse. Lopuksi pujotin vielä korkkarit jalkoihin. Valmista!\nSitten tuijotin kaidemiestä vähän kuolaa suupielissäni. Joku siinä on, että puku vain tekee miehen!\nTälläytymisen jälkeen ajettiin Hämeenlinnaan serkkupoikani häihin. Juhlapaikalla Pekolan lavalla pikkuveljeni nappasi minusta ja kaidemiehestä kuvan. Noinkohan liftaan jo kotiin ennen kuin juhlat ovat edes alkaneet? Haha. Ja onkohan kaidemies matkalla peräronkkipulloille, hmmm.\nSe, kun tarviit nenäliinaa niinku kokoajan.\nKaksosillakin oli kauluspaidat päällä ja niiden kavereina farkkushortsit. Lämpöä oli 28 astetta ja Vanajan kirkossa tosi lämmin.\nHääpaikka oli koristeltu ihanan maalaisromanttisesti.\nJossain vaiheessa riisuin korkkarit vähäksi aikaa ja potkin lasten kanssa jalkapalloa. Olipas hyvä, että otettiin jalkapallo mukaan, koska parkkipaikan vieressä oli jalkapallokenttä.\nSerkkutytöllä oli ihana kampaus.\nPimeän koittaessa ihanat valot ympäriinsä loivat herkkää tunnelmaa.\nKummipoika piteli pommac lasin päällä kättä, ettei ampiaiset lentäneet sinne. Ampiaisia oli kyllä kokoajan ja joka puolella, mutta jos seisoi paikoillaan hievahtamatta, ne jatkoivat matkaa nopeasti seuraavia tuoksuja kohti.\nTykkäsin näistä heinäpaaleista ympäriinsä. Osan päälle oli heitetty mattojakin ja niiden päillä lapset tykkäsivät kiipeillä.\nTopias katseli minua nahkakiikareilla.\nHääpari <3. Ihan minimittaisina tehtiin Jannen kanssa sellainen lupaus toisillemme, että jos ei kolmekymppisinä ole löydetty puolisoita, niin mennään sitten keskenämme naimisiin. Se on hauska muisto joka aina naurattaa. Onneksi ollaan löydetty molemmat mahtavat puolisot rinnallemme.\nSain kunnian tehdä serkkutyttö Nealle ja kummityttö Erinille kampauksia kesken juhlien.\nPerinteisten hääleikkien mukaan kaidemies sai kunnian avittaa tulevana marraskuuna jouluvalojen ripustamisessa ja pukin lahjalistan kirjoittamisessa ja minä lupasin morsiusparille ja heidän lapsilleen vuonna 2020 helmikuussa kyläilyn talviurheilujen parissa meillä Joensuussa.\nMeneillään oli 50-luvun tunnelma.\nJa lapsilla ajanvietteenä Nintendo.\nPlus se jalkapallon potkiminen. Nealla tosin lähti ballerina komeassa kaaressa taivasta kohti samalla, kun potkaisi jalkapalloa. Ei ehkä parhaimmat vaatteet jalkapallotouhuihin?\nEn muista häitä missä oltaisiin tanssittu kaidemiehen ja kaikkien kanssa niin paljon kuin näissä häissä. Tanssia vauhditti kaksikin eri livebändiä ja olin ihan yllättynyt miten hyvin tuollaisilla kymmenen sentin koroilla taittuu rock and roll! Jalka se vain mennä vipatti mennessään ja hyvä, kun kroppa pysyi mukana! Ihan mahtavat häät kaiken kaikkiaan miljöön, tunnelman, ruoan ja hauskojen puheiden osalta. Ja on aivan erikoisen mahtavaa nähdä miten toisilleen kuin luodut ihmiset saavat pisteen iin päälle suhteessaan. Kaikkea rakkautta ja lämpöä Jannelle ja Maarulle <3\nOlettekos te olleet tänä kesänä häissä vieraina ja tanssineet jalat rakkuloille?\nLähettänyt Elena klo maanantaina, elokuuta 06, 2018 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Elämän Helmiä, Lifestyle, Tyyli/Style