Ehjäksi jälleen: Polttaa\nMinä: Mitä yhteistä on hiilellä ja lotalla?\nmielensärkijä: Ne molemmat palaa?\nEilen illalla yritin taas kasvattaa itselleni teflonkuorta, jotta aivan kaikki muiden ihmisten sanoma ei heti osuisi ja uppoaisi kuin veitsi voihin. Huomasin iloisena, että se osa kuorestani, joka aiemmin romahti heti, pysyi nyt pystyssä. Joku oli nyt sitä mieltä, että en enää ansainnut niskaani kaikkea paskaa. Huomasin kuitenkin uuden ongelman. Vatsassani oli avohaava kylkiluista häpyluuhun. Sydän ja kaikki sisäelimeni olivat vapaasti haavoitettavina. Päätin, ettei tämä käy enää. Pistin haavan umpeutumaan. Ensin vastustettiin sillä, että haava ei ole vieläkään täysin puhdas. Siellä möyrii vielä pari matoa. Huomautin, että lähtötilanteeseen nähden haava on riittävän puhas: Siinä ei ole enää yhtään mätää. Pari matoa kestetään. Tilannetta ylläpitävä lapsiosa yritti vielä vähän aikaa keksiä perusteluja vastaan, mutta sitten haava alkoi sulkeutua. Sen molemmin puolin ojennettiin käsiä, jotka tarttuivat toisiinsa ja vetivät haavan umpeen. Kun haava oli lähes ummessa, sen sydämen puoleisesta päästä alkoi ryömiä joku ulos. Se oli musta ja tuhkan peitossa. Autoin sen ulos ja otin sen syliini.\nVauvaosa oli aivan karrelle palaneen musta. Se itki. Sitten tuuli puhalsi tuhkat sen pinnasta ja sylissäni kelli iloinen vauva, joka tapitti minua hymyillen. Keinutin lasta, joka taas muuttui mustaksi. Yritin päästä käsiksi traumaan, jota se kantoi. Mieleeni palasi ensin hetki vanhan kotitaloni takaovelta, jonne olin pysähtynyt pohtimaan tuota lasten vitsiä. Ihmettelin, miten se liittyi mihinkään. Ehdotin vauvaosalleni, että pesisin sen puhtaaksi mustasta. Tämä oli huono ehdotus.\nMuistin potkineeni jotain, joka poltti. Halusin siitä pois. Halusin kauas tuosta polttavasta, mutta potkiminen ei auttanut. Sitten tunsin polttavan leviävän selkääni pitkin. Lopulta upposin polttavaan kokonaan. Palasin muistosta nykyhetkeen: Sylissäni oli vauva, joka oli punainen kuin rapu. Se kirkui, kun sen iho vähitellen paloi karrelle. Se vilkaisi minuun mustiksi palaneilla silmillään, ennen kuin hajosi tuhkaksi.\nAloin purkaa muistoa. Minut oli upotettu johonkin. Upottaja oli mielensärkijä. Minua oli ilmeisesti ensin pidetty kuuman veden yllä, jolloin jalkani olivat osuneet siihen. Olin itkenyt, potkinut ja pistänyt vastaan. Tämän jälkeen mielensärkijä oli laskenut minut veteen selkä edellä, aina uppeluksiin asti. Niin kuumaan veteen, että se poltti ihoani kaikkialta.\nSeuraavaksi olinkin äidin sylissä. Ihoani särki, kirveli ja kutitti. Jopa silmäluomiini sattui. Tunnistin äidin hajun ja yritin vapaalla kädelläni tarttua häneen. Se sattui. Tässä vaiheessa tajuntaani iski täydellinen pakokauhu: Jos äiti sattuu, mitä toivoa vauvalla on turvasta? Mitä toivoa on päästä kipua pakoon, jos äitikin sattuu? Yritin rauhoitella vauvaosaa. Näytin sille, että nykyhetkessä ihoani ei satu. Äiti on tässä. Käteni alkoi tehdä samaa liikettä kuin silloin vauvana. En saanut otetta patjasta. Vauvaosa tajusi, ettei äiti ollut läsnä nykyhetkessä ja alkoi panikoida uudelleen. Totesin sille, että äiti ei ole tässä, mutta minä olen. Otin sen syliini ja rauhoittelin sitä.\nTuntui, että joku muukin pisti vastaan. Aloin etsiä pääni sisällä lapsiosaa. Löysin ison kiven alta mustan tuhatjalkaisen, joka pyrki minua karkuun. Osa kertoi pelänneensä hylätyksi tulemista. Se oli ilmeisesti yhdistänyt kivun ja sen, että äidinkin koskettaminen sattui ja päätellyt tästä, että se ei ansaitse kuin kipua ja äitikin hylkää. Muistutin sitä kaikista niistä ihmisistä, jotka ovat elämässäni, vaikka tietävät taustastani. Kun pääsin mummoon asti, osui ja upposi. Jos mummokin tietää, eikä hylännyt, ehkä minua ei hylätä. Tuhatjalkainen muuttui lapseksi, joka pystyi vihdoin itkemään. Vauvaosa sulautui minuun.\nMieleeni nousi tuo hetki, jolloin mielensärkijä oli vastannut kysymykseeni. Järkytyin hänen vastauksestaan. Eiväthän lapset pala! Sitten nousi lohduttava muisto: Jotain viileää (kylmäkalle?) siveltiin ihollani, eikä enää sattunut. Laiminlyöjä oli ilmeisesti vihdoin keksinyt tavan lievittää oloani. Jäin miettimään, miten hän tuon tapauksen jälkeen enää uskalsi jättää minua yksin mielensärkijän kanssa. Miten ihmeessä hän jäi vauvansa kanssa miehen luo, joka keksi polttaa lapsensa ihon kuumalla vedellä, jotta voisi kostaa puolisolleen tai vaikeuttaa äidin ja lapsen suhdetta?\nOikea vastaus tuohon lasten vitsiin muuten on: Ne on molemmat jylsijöitä!


Pekka Haaviston interrail-oppaat pääsivät museoon: Varo huumeita, käytä kumia | Länsiväylä\nPekka Haaviston interrail-oppaat pääsivät museoon: Varo huumeita, käytä kumia\nAJASSA Rautatiemuseon näyttely tarjoaa hauskoja muistoja interrailin vuosikymmeniltä.\nAmanuenssi Ragni Reichardt on koonnut rautatiemuseon vanhaan asemataloon interrailin vuosikymmenistä näyttelyn, johon voivat tutustua entiset reilaajat ja ne, jotka vasta suunnittelevat reilaamista. Nostalgiaa nostattavat alkuaikojen reilaajan rinkat ja telttavarusteet pyykkinaruineen. Vanhat matkashekit ja valokuvat reissuilta luovat upean tunnelman näyttelyyn.\n– Aloimme kerätä aineistoa jo viime kesänä, ja sitä tuli tipoittain vuoden loppuun asti, kertoo amanuenssi Ragni Reichardt Suomen Rautatiemuseon uutuusnäyttelystä.\nUnelmat liikkeelle – eläköön interrail on koottu rautatiemuseon vanhaan asemarakennukseen. Se kuuluu kahdeksan eri Trafiikkimuseon Liikkeelle-näyttelyjen sarjaan.\n– Näyttelyssä on reilaajan näkökulma, ja reilaajien omat muistelot ovat päässeet vahvasti esiin. Muistikuvat ovat ehdottoman positiivisia, niistä pursusi nuoruuden hulluutta ja ainutlaatuisia kokemuksia.\nReilaaminen oli aikoinaan iso juttu, ja Euroopan kierteleminen oli tietyllä tavalla aikuistumisriitti."\nReilaaminen alkoi vuonna 1972, jolloin lanseerattiin alle 21-vuotiaiden matkailukortti. Reilaaminen oli aikoinaan iso juttu, ja Euroopan kierteleminen oli tietyllä tavalla aikuistumisriitti.\nReichardt muistuttaa, ettei 1970- ja 80-luvuilla varailtu netin kautta yöpymispaikkoja tai pyydetty kotoa lisää rahaa.\nNäyttelyssä esillä olevat vanhat matkashekit henkivät nostalgiaa, samoin rinkat ja teltan naruilla kuivuvat vaatteet.\nNuoret eivät 70-luvulla matkustaneet niin paljon kuin nykyisin. Omillaan pärjääminen reissulla oli iso juttu.\nLiikuttavaa on myös lukea 1980-luvun lopun ohjekirjaa reilaajille. Siinä muistutetaan huumeitten vaaroista ja kehotetaan käyttämään kumia.\nEnsimmäiset interrail-oppaat on näyttelyyn saatu lainaksi niiden kirjoittajalta, kansanedustaja Pekka Haavistolta.\nNuoria reilaajia ihmetyttivät myös valuutanvaihdot, jotka nykyiselle euroihin tottuneelle ovat muisto vain.\nReichardtin mukaan reilaaminen helpottui 2000-luvulle tultaessa, kun netin kautta voi varata hostellipaikkoja.\nNyt voi interrailille lähteä lentämällä keskelle Eurooppaa. Ennen piti mennä laivalla Tukholmaan ja vasta sieltä astua junaan.\nKortteja moneen lähtöön\nInterrail-kortteja on nykyisin kahdenlaisia: kaikissa Interrail-maissa kelpaava Global Pass ja maakohtainen One Country Pass. Niitä myydään sekä nuorille että aikuisille.\nVoimassaoloajoissa on paljon eri vaihtoehtoja.\nSenioreille on tarjolla oma Global Pass.\nJunassa matkustaville on on mahdollisuus kuljettaa suurta tietopakettia mukanaan kännykässä.\nInterrail Planner App toimii myös offline-tilassa.\nInterrail-kortin voi hankkia kaikista VR:n lipunmyynneistä.\nOta passi tai virallinen henkilökortti mukaan.\nKyllä se Pekkapoika on aina\nKyllä se Pekkapoika on aina ollut jengiä edellä. Kortsut messiin tehdään sitä sitten gimman tai hyvän kundin kanssa naatiskellen saati sitten molempien kun maailmankansalaisia ollaan.\nsavon ossoojat 27.4.2015 14.53\n"Liikuttavaa on myös lukea\n"Liikuttavaa on myös lukea 1980-luvun lopun ohjekirjaa reilaajille. Siinä muistutetaan huumeitten vaaroista ja kehotetaan käyttämään kumia." Liikuttavaa? Asiallista minun mielestäni. Erittäin hyvä neuvo yhä edelleen. Kumin käytöstä muistuttaminen vielä tärkeämpää , kun nyt on tautivalikoimassa myös AIDS.\nItsekin reilannut 4.5.2015 13.47


"En ole koskaan ollut näin vahva" - T-8.fi\nViime kuukausina Joonas (33) on tehnyt uusia ennätyksiä: sekä voimanostossa että naisrintamalla hänestä on tullut paljon vahvempi.\nHän kiittää siitä testosteroniaan.\n– Uskon, että testosteroni on erittäin tärkeää miehille. Niin kuntosalilla kuin myös itseluottamuksen suhteen, sanoo motivoitunut Joonas.\nMenevä kolmen lapsen isä on sinkku ja lähes yhtä aktiivinen Tinderissä kuin kuntosalilla.\nLihakset ja seksihalu\nJoonas on aina ollut aktiivinen ja treenannut paljon. Mutta iän karttuessa hänellä ei ollut enää aivan samaa energiaa tai samoja tuloksia kuin parikymppisenä. Se alkoi vaatia enemmän lihasmassan ylläpitoa tai lisäämistä.\n– Olen kokeillut vuosien varrella paljon erilaisia vitamiineja, lisäravinteita ja proteiinijauheita, mutta en koskaan ollut täysin tyytyväinen, koska en oikeastaan huomannut suurta vaikutusta, hän sanoo.\nMutta noin viisi kuukautta sitten Joonaksen tuttava kuntosalilta suositteli hänelle T8-lisäravinnetta.\n– Hän kertoi, että T8 oli antanut hänelle enemmän energiaa ja suorituskykyä treenaamiseen. Ja totta kai minua kiinnosti testata sitä, Joonas naurahtaa.\nHän tilasi itselleen 60 päivän kokeilupaketin T8:a suoraan kotiin postilaatikkoon.\nVaikutukset tulivat yllättävän nopeasti, Joonas kertoo.\n-Se oli todella positiivista! Minulla on nyt paljon enemmän energiaa ja se on vaikuttanut voimaharjoitteluuni viime kuukausina. Nostan nyt paljon raskaampia painoja, sanoo Joonas uusien henkilökohtaisten ennätysten myötä, joita ovat 130 kg penkissä ja huikeat 200 kg maastavedossa.\nUuden lihasmassan myötä myös Joonaksen rasvaprosentti on pienentynyt.\nMutta uusi energiabuusti ei ole näkynyt vain kuntosalilla.\nSekä lihasmassa että itsetunto ovat kasvaneet.\nOn kaksi asiaa, jotka tekevät Joonaksesta täysin varman siitä, että T8: n kaltaiset lisäravinteet toimivat yhtä hyvin muillakin miehillä kuin hänellä:\n-Olen lukenut tästä paljon, ja kaikki kirjallisuus sanoo, että sinkki voi ylläpitää testosteronia. Ja magnesiumin vaikutukset ovat tuttuja kaikille, jotka treenaavat tosissaan voimaharjoittelua, hän selittää.\nJa siksi Joonas suosittelee myös T8:a kaikille yli 30-vuotiaille miehille, jotka haluavat huolehtia testosteronista, itseluottamuksesta ja hyvästä kunnosta.\n-Minulla on energiaa aamusta iltaan, tunnen itseni vahvemmaksi ja minulla on enemmän itseluottamusta kuin parikymppisenä!\nHyvä naisten näkökulmastakin\nMakuuhuoneessakin Joonaksella on nyt enemmän energiaa:\n-Joten voin todella suositella T8:a kaikille miehille. Tinder käy kuumana, ja naiset tuntuvat tyytyväisiltä, Joonas naurahtaa ääneen.\nHaluatko sinäkin testata T8:n vaikutukset 60 päivässä? Tilaa oma paketti suoraan kotiin – nyt puoleen hintaan.\n*Päivittäinen T8:n saanti antaa elimistölle sinkkiä, joka auttaa ylläpitämään normaalia testosteronitasoa veressä, sekä magnesiumia ja B6-vitamiinia, jotka auttavat vähentämään väsymystä ja uupumusta. Magnesium edistää normaalia energia-aineenvaihduntaa, normaalia lihastoimintaa ja normaalia psykologista toimintaa. Terminalia chebula voi auttaa ylläpitämään vahvaa libidoa.


Flunssakierre voi laukaista astman – "Räkätaudit eivät ole hyväksi lapselle, vaikka jotkut niin luulevat" - Hyvinvointi - Helsingin Sanomat\nFlunssakierre voi laukaista astman – "Räkätaudit eivät ole hyväksi lapselle, vaikka jotkut niin luulevat"\nTutkijat ovat viimeiset 20 vuotta uskoneet, että lapsen altistuminen bakteereille suojaa allergioilta ja astmalta. Joidenkin mukaan jopa flunssien sairastaminen tekisi lapselle hyvää. Uusi tutkimus kumoaa uskomuksen.\nJulkaistu: 1.10.2015 15:55\nTuoreen suomalaistutkimuksen mukaan paljon flunssia, korvatulehduksia ja muita ylähengitystietulehduksia sairastaneet lapset saavat isompina astman kaksi kertaa todennäköisemmin kuin muut. Todennäköisyys säilyi 1,5-kertaisena vielä aikuisenakin.


Sokerijuurikkaan ennätyssato nousee yhteistyöllä | Farmit\nUlvilassa Markku Koskelan tilalla sokerijuurikkaan nosto on käynnissä. Nostotehoa on haettu yhdestä itsekulkevasta koneesta poiketen kolmesta kevyemmästä koneesta kuuden hengen tiimin voimin. Myös Markun pojalla, Lauri Koskelalla, on juurikasta viljelyssä ja yhteensä kahdelta tilalta juurikasta nostetaan tänä vuonna noin 65 hehtaarin alalta. Suunnilleen saman verran nostoja tehdään myös urakointina.\nTänä syksynä Koskelat aloittivat sokerijuurikkaan noston 7.10. omilta pelloiltaan. Käytössä on yksi Thyregod ja kaksi Edenhall 623 -nostokonetta, joilla pyritään pellon tiivistymisen välttämisen lisäksi hakemaan myös taloudellista kannattavuutta.\n”Karu totuus on se, että maanviljely ei tänä päivänä ole hyvin kannattavaa. Tuntuu epävarmalta sijoittaa vaikka 300 000 euroa nostokoneeseen epävarmassa tilanteessa. Meillä koneiden pääomakustannus ei ole suuri, joten voidaan lopettaa, jos siltä alkaa tuntua. Ylläpitokustannukset ovat suunnilleen yhtä suuret koneesta riippumatta”, Markku kertoo.\nUseampi nostokone vaatii myös enemmän työvoimaa ja sujuvaa yhteistyötä. ”Suuri porukka on myös ehdottomasti voimavara, koska kaikilta löytyy hieman erilaista osaamista”, Lauri summaa. ”Yhteensä meidän porukasta löytyy kokemusta sokerijuurikkaasta ainakin kahdensadan vuoden edestä”, Markku nauraa. Myös muut yhteistyökumppanit ovat työssä erittäin tärkeitä esimerkiksi koneiden varaosien nopean saannin kannalta. Erityiskiitosta miehiltä saa lisäksi kotijoukot, sillä vaihtelevan pituisista työpäivistä riippumatta nälkää ei ole tarvinnut pellolla nähdä.\nKevyiden koneiden hyötyjä\nLaurin mukaan kevyiden koneiden hyödyt näkyvät selvästi peltomaassa. ”Pintamaata saa aina korjattua, mutta painavilla koneilla aiheutuu helpommin vahinkoja pohjamaahan, mitä on hankalinta korjata”. Koskeloiden käyttämät Edenhall-nostokoneet painavat noin 2,5 tonnia, jolloin traktorin kanssa painoa kertyy yhteensä noin seitsemän tonnia. Nostokoneiden kanssa pellolla kulkee kolme traktoria peräkärryineen ajamassa juurikasta aumaan. Tällaisella kokoonpanolla juurikasta nousee noin kymmenen hehtaarin ala päivässä.\nKevyemmät koneet mahdollistavat juurikkaan noston myös märemmissä olosuhteissa. Tänä syksynä nosto ei ole pellon pehmeyden vuoksi ollut hankalaa, mutta vaikeampia olosuhteita varten nostokoneisiin on rakennettu paripyöräjärjestelmä, joka mahdollistaa ajamisen hyvinkin märällä pellolla.\nKulunut kasvukausi on suosinut sokerijuurikasta niin säiden kuin matalan tautipaineenkin puolesta ja sadoista on tulossa erittäin hyvät. ”Juurikassadosta tulee varmaan kaikkien aikojen paras. Yhdeltä tilalta Säkylästä nostettiin aivan mahdottoman kokoisia juurikkaita ja se oli kyllä suurin sato, mitä ollaan koskaan nostettu”, Markku kertoo. ”Sellainen kutina, että jos muualla on yhtään samanlaista niin tästä tullee sokeritehtaan suurin sato”, hän lisää.\nOnnistuneen kasvukauden lisäksi Koskelat tuumivat hyvän sadon olevan myös kehittyneen jalostuksen, koulutuksen, neuvonnan ja tutkimuksen ansiota. ”Tietoa on enemmän ja helpommin saatavilla, jolloin muuttuviin tilanteisiin on helpompaa sopeutua. Myös panosten ja hyödyn suhdetta lasketaan nykyään tarkkaan. Ei kukaan tahdo esimerkiksi ruiskuttaa turhaan”, Lauri tiivistää.\nUudesta Conviso Smart -menetelmästä huolimatta huippusadot nousivat tänä vuonna tavanomaisesta juurikkaasta. ”Conviso -sadot jäivät ehkä pienemmiksi, mutta lajike varmasti tasaa ääriolosuhteiden vaikutuksia juurikkaaseen. Kehitystyö on varmasti myös vielä kesken ja uskon satojen nousevan tulevaisuudessa. Toisaalta Conviso -lajikkeen naatti on vaikea listiä, mikä hankaloittaa nostoa. Itse ainakin pohdin tarkkaan, kumpaa kylvän ensi vuonna”, Lauri tuumii.\nTulevaisuuden juurikasalasta Koskelat eivät osaa sanoa, mutta toiveissa on ainakin kasvattaa urakointien määrää mahdollisuuksien mukaan.


Vapaa-aika – Pelit – Pöytäpelit – maceakauppa.fi\nEtusivu / Vapaa-aika / Pelit / Pöytäpelit\nPelipöytä biljardi, pingis ja ilmakiekko\nIso 209 x 102 cm Freimi pelipöytä sisältää kolme eri pelialustaa; biljardi, ilmakiekko ja pingis. Sisältää kaikki tarvittavat pelivälineet.\nHauska shottikiikku juomapeli illanistujaisiin ja juhliin, 2-8 pelaajalle. Sisältää snapsilasit ja pelilaudan sekä telineen.\nPingispöytä ulkokäyttöön 240×120 cm\n240 cm pitkä Slazenger Spyder Air pöytätennis lapsille, mukana kaikki tarvittavat pelivarusteet.\nPalikkapeli Ecology Atom\nKoko perheen palikkapeli jättimäisessä koossa. Tarkoituksena pelissä on rakentaa jono yhdistelemällä samanlaisia palikoiden päitä keskenään.\nMinigolf setti 7 osaa\nMinikokoinen ja pöytämallinen minigolfrata hauskoihin pelihetkiin.\nLiu’uta kiekko laukaisimelle ja ammu! Tähtää tarkasti, pelilaudassa on kiekonmentävä aukko ja vastustajasi yrittää samaa kuin sinä. Voittaja on se, joka ensimmäisenä tyhjentää oman puolensa kiekoista.\nLabyrintti peli puinen\nKlassikkopeli, jossa tarkoituksena on kuljettaa teräksinen kuula labyrintin läpi pudottamatta sitä matkalla oleviin reikiin.\nSuomalainen keksintö, Fortuna peli on yksi pelien klassikoista. Mukana pelialusta, keppi ja 10 kuulaa. Ikäsuositus yli 4-vuotiaille.\nPelipöytä 4in1 Neon\nKaksipuolinen pelipöytä sisältää neljä jännittävää ja monipuolista peliä.\nNopeatempoinen ilmakiekkopeli takaa hauskat ja jännittävät pelihetket.\nNäppärän kokoinen minibiljardipeli on helppo ottaa tarvittaessa mukaan vaikka peli-iltaan.\nPöytäjalkapallopeli Neon Soccer\nTyylikäs jalkapallopeli on varustettu upeilla neonvärisillä pelaajilla.\nKoronapeli 90×90 cm\nKlassinen koronapeli säilyttää mielenkiintonsa sukupolvelta toiselle.\nPöytäbiljardi 51×31 cm Dunlop\nPieni biljardipöytä hauskoihin pelihetkiin 51 x 31 cm.\nShottiruletti juomapeli 2 lasilla\nLifetime games juomaruletti\nShottiruletti juomapeli 1 lasilla\nHauska illanistujaispeli juhliin.\nPelisaleista tuttu koripallopeli niin isoille kuin ja pienemmille pelaajille.\nPelipöytä 5 in 1 Scatch\nSuosituimmat pöytäpelit ilmakiekosta socceriin samassa paketissa.\nKlassinen dominopeli koko perheelle. Sisältää 28 puista palikkaa sekä säilytysrasian.\nHuojuva Torni 60 osaa\nKoko perheen klassinen Huojuva torni -pöytäpeli. Sisältää 60 puista palikkaa.\nIsot puunopat 5 kpl\nIsot pistenopat pelaamiseen tai liikuntaleikkeihin. yhden nopan koko 5,5 x 5,5 cm.\nPöytäkeilapeli 13 osaa Dunlop\nMinikokoinen keilapeli riemukkaisiin hetkiin.\nPöytäjalkapallo 24 x 29 cm\nSuosittu pöytäjalkapallopeli pienempänä versiona. Koko 29 x 24 cm.


Lappilaisille teatterintekijöille apurahoja | Yle Uutiset | yle.fi\nLappilaisille teatterintekijöille apurahoja\nTaiteen edistämiskeskus jakoi neljälle rovaniemeläiselle produktiolle tukea.\n22.3.2016 klo 12.44\nLappilaiset teatterintekijät ovat saaneet apurahoja Taiteen edistämiskeskukselta. Rovaniemeläiset Mari Karikoski ja Janne Rosenvall saivat 2000 euroa näytelmäkirjallisuuden edistämiseen. Rovaniemeläinen Johanna Salo sai 3000 euroa työryhmälle nukketeatteriesityksen toteuttamiseen. Rovaniemeläiselle Tuula Väisäselle myönnettiin 2000 euroa näytelmäkirjallisuuden edistämiseen.\nNäyttämötaiteelle myönnettiin tukea yhteensä 3,3 miljoonaa euroa. Taiteen edistämiskeskus jakoi ammattiteattereiden toimintaan 2,9 miljoonaa euroa. Yksittäisiin produktioihin ja hankkeisiin sekä näytelmäkirjallisuuteen myönnettiin yhteensä 391 000 euroa. Määrärahat pysyivät edellisvuosien tasossa.\nTaiteen edistämiskeskus jakoi rahoituslain ulkopuolisille ammattiteatteriryhmille toiminta-avustuksia yhteensä 2 914 000 euroa. Avustuksen sai 42 teatteria. Hakijoita oli 70.\nNäyttämötaiteen erityisavustuksia jaettiin kahdeksalle hakijalle yhteensä 64 000 euroa. Tukea myönnettiin pääosin teatteriesitysten valmistamiseen. Hakemuksia tuli 59.\nValtion esittävien taiteiden toimikunta jakoi näyttämötaiteen kohdeapurahoja yhteensä 327 000 euroa. Aiemmin erillisenä myönnettyä näytelmäkirjallisuuden kantaesitystukea jaettiin nyt ensimmäistä kertaa kohdeapurahana. Näyttämötaiteen kohdeapurahoista myönnettiin 54 hakijalle tukea näytelmäkirjallisuuden edistämiseen yhteensä 193 000 euroa. Kaiken kaikkiaan kohdeapurahan sai 93 taiteilijaa tai työryhmää. Hakijoita oli 258. Neljä apurahan saajaa eivät antaneet lupaa julkaista nimeään internetissä.\nEsittävien taiteiden toimikunta on yksi Taiteen edistämiskeskuksen (Taike) asiantuntijaelimistä. Se päättää vertaisarviointiin perustuvista taiteilijoille, taiteilijaryhmille ja yhteisöille myönnettävistä apurahoista ja palkinnoista. Toimikunnan yhteydessä oleva näyttämötaiteen jaosto vertaisarvioi hakemuksia.\nTaiteen edistämiskeskusSäätiöt ja apurahatteatteritaidenäytelmäkirjailijatTaiteen ja kulttuurin tuotanto ja hallintokulttuurihallintoRovaniemitaideLapin läänihakemukset


Hitti vai huti? - Sivu 504 - Potku.net\nViesti Timpa » maalis 31, 2019, 00.30\nPeriaatteessa koko Irwinin tuotanto on hittejä, koska hän on osa suomalaista identiteettiä. Mutta öö enpä nyt ihmettele miksi äsköinen piisi ei koskaan soi radiossa. Aika yhdentekevä. Ei se kyllä hitti ole.\nKohta alkaa euroviisuaika, joten:\nViestit tässä aiheessa: 294\nViesti tohtorismies » huhti 1, 2019, 21.35\nEi tämä oikein hitti materiaalia ole.\nViesti fudo » huhti 1, 2019, 23.26\nEi viittä sekuntia pitempään kestä tuota kuunnella.\nViestit tässä aiheessa: 1532\nViesti Jorge » huhti 2, 2019, 16.31\nOn Grohlilla koviakin juttuja, mutta tuo oli melko puuduttava biisi, joten huti tällä kertaa.\nViestit tässä aiheessa: 945\nViesti luupää » huhti 4, 2019, 20.52\nViestit tässä aiheessa: 323\nViesti JariMarjamaa » huhti 5, 2019, 13.34\nViesti Jorge » huhti 5, 2019, 17.18\nMutta häntä katselisi lavalla mieluummin ilman tuota korvia ja aivoja tuhoavaa autotune- mölyä. Biisi oli surkeaa kökköä ja valtava huti.\nSytyttämisteemoilla kuitenkin jatketaan.\nViestit tässä aiheessa: 515\nViesti AlexMachine » huhti 5, 2019, 19.35\nKovaahan tuo iskee.\nViesti tapsaattori » huhti 5, 2019, 20.47\nKivat säkeistöt ja riffit. Hitti-huti valinnoista toki hitti.\nTää on mun suosikkini Adelelta\nViesti luupää » huhti 6, 2019, 12.32\nOn tolla pari kappaletta joita jaksaa kuunnella loppuun. Tuo ei ollut yksi niistä.\nVeli Jarin usko horjuu. Katso ympärillesi avoimin mielin Veli, todisteita Suuren Mangneetin olemassaolosta ja Hänen sukupuolesta (Mies) on kaikkialla: vagina, Halle Berry (yhä), mauser m98 lukko, takakäden suora ja pyhä pääpusku, tartar- ja huolellisesti raakakypsennetyt medium pihvit, V8, montecristo sikarit ja lagavulin whiskey jne jne jne...\nViesti JariMarjamaa » huhti 6, 2019, 13.05\nViesti Jorge » huhti 6, 2019, 13.39\nJartsa hei; tää on niinqn musiikkiketju ja jos tarkoitus on arvostella videon gimmoja, niin voisi pistää jonkin taltioinnin strippiklubilta, jossa soi You Can Leave Your Hat On, niin olisi ruokaa niin silmille kuin korvillekin.\nJulio Iglesias on jo limaisen imelä, ja ja pojasta on polvi pahentunut - aivan surkeaa voihkintaa on tuo musiikki.\nSydänteemoilla kuitenkin jatketaan; Dirt- leffan myötä ajankohtaisella musiikilla\nViesti AlexMachine » huhti 6, 2019, 19.43\nSiinä ja siinä. Ei parasta mutta vielä hitiksi.\nHeavya ja Italo discoa sekoitettu. Voisin vaikka vannoa että Den Harrow kuuluu Italo vaikutteissa.\nViesti Jorge » huhti 6, 2019, 20.04\nBattle Beast? Oikeasti? Tämähän on sellaista puuroa ja Scheißea, jolla Jartsa floodaa tätä ketjua. Armoton huti, geneerisen , tylsän biisin johdosta.\nYössä mennään tässäkin:\nViesti AlexMachine » huhti 6, 2019, 20.09\nToimii eli hitti.\nTömä soi korvamatona vähän väliä vaikka biisiä ei olisi kuullut pitkään aikaan.


Kotimatkalla: helmikuuta 2018\n(Kuvassa minun rippikirkkoni).\n"Kotikaupunkini kirkossa kolmannentoista penkin viereisessä pylväässä oli kultakehyksissä taulu, jonka teksti alkoi suurilla kirjaimilla:\n- Me keisari Aleksanteri II.\nKuinka usein tavasinkaan tätä juhlallista manifestia, keisarillista julistusta, kun istuin isäni vieressä tutussa penkissämme. Millä kunnioituksella suhtauduinkaan mahtavan vallantunnon sanelemiin sanoihin. Keisari oli mielestäni melkein kuin Jumala.\nTänä päivänä on tämä mahtava hallitsija vain kourallinen multaa. Ja hänen sanojensa mahti on täydellisesti hävinnyt.\nMutta Hänen manifestinsa, joka on todellinen maailman Herra,on vielä kahden vuosituhannenkin jälkeen voimassa. Se on valoisa ja valloittava. Sitäkin olen yrittänyt suurella kunnioituksella tavata ja teen sen nytkin, sillä se kuuluu:\n- Katso, uudeksi minä teen kaikki.\nPääpaino on tässäkin manifestissa sanalla MINÄ. Herra Jeesus on se MINÄ, joka vakuuttaa tekevänsä kaiken uudeksi minun elämässäni. Ja myös sinun. Jopa koko Herran Siionin, joka on uneliaisuuden ja heikkouden tilassa, kuten mekin.\nHerra Jeesus tekee kaiken uudeksioman suunnitelmansa mukaan ja omaa aikatauluansa noudattaen. Hän toteuttaa Sanansa ja luo uutta meissä ja muissakin.\n- Ja valtaistuimella istuva sanoi: "Katso, uudeksi minä teen kaikki." Ja Hän sanoi: "Kirjoita, sillä nämä sanat ovat vakaat ja todet."\nLähettänyt Sesse klo 10.31 2 kommenttia:\nVielä muutaman päivän pysymme Ensio Lehtosen mukana helmikuun aiheessa, joka on toivo.\n"Orpo tyttö sai kuolemansa hetkellä nähdä ihmeellisen näyn. Juuri kun hän oli menossa pois, kirkastuivat hänen kasvonsa, ja hän huudahti: - oi, äiti, äiti!\nOrvon lapsen äiti oli kuollut niin varhain, ettei hänellä ollut vähintäkään muistoa äidistään. Hänellä ei ollut myöskään valokuvaa, josta hän olisi voinut saada aavistuksen äidin ulkomuodosta. Ja kuitenkin hän tunsi selvästi äitinsä kuolinhetkellään.\nKuinka tämä saattoi olla mahdollista?\nUskon, että pienellä orvolla oli sisäiset silmät, joilla hän heti tunsi äitinsä, kun hän saapui autuaasti nukkuneiden paratiisiin.\nUskon myös, että me kaikki, jotka rakastamme Jeesusta, vaikka emme ole Häntä nähneet, heti tunnemme Hänet, kun astumme taivaan päärlyportista sisälle.\nJeesuksen haavat ovat pettämätön merkki. Jos emme muusta, niin teurastetun Karitsan haavoista me tunnemme rakkaan Jeesuksen, kun me saamme nähdä Hänet sellaisena kuin Hän on.\nNyt katselemme Häntä toivossa, mutta kerran saamme katsoa Karitsaa kasvoista kasvoihin. Mikä autuus se onkaan, kun saamme nähdä rakkaan Vapahtajamme ja tuntea Hänet."\n- Katso Hän tulee pilvissä, ja kaikki silmät saavat nähdä hänet, niidenkin, jotka hänet lävistivät ja kaikki maan sukukunnat vaikeroitsevat hänen tullessaan. Totisesti, amen. Ilm.1:7\nLähettänyt Sesse klo 11.00 4 kommenttia:\nTänään huomasin kirjahyllyssä tämän: Uusi testamentti nykysuomeksi, vuodelta 1972. Isotekstinen kirja.\nAvasin sen summittaisesti ja se aukesi tästä:\n"Jeesus sanoi oppilailleen: "Tästä syystä sanon teille: älkää kantako turhaa huolta siitä mitä söisitte tai mitä pukisitte päällenne. Onhan elämä enemmän kuin ruoka ja ruumis enemmän kuin vaatteet. Katsokaa korppeja! Ne eivät kylvä eivätkä niitä, ei niillä ole varastoja eikä aittoja. Kuitenkin Jumala pitää niistä huolen. Ettekö te sentään ole paljon tärkeämpiä kun linnut? Voitteko te huolillanne pidentää ikäänne minkään vertaa? Jos ette voi edes sitä saada aikaan, miksi kannatte huolta muusta?\nKatsokaa miten kukat kasvavat. Ne eivät tee työtä, eivät kehrää. Minä sanon, ettei edes kuningas Salomon loisteliain juhla-asu vetänyt vertoja tuollaiselle kukalle. Näin Jumala pukee ruohon, joka tänään kasvaa ja huomenna kuihtuu ja viskataan uuniin. Kai hän silloin teidätkin vaatettaa! Vähämpä teillä on uskoa. Lakatkaa huolehtimasta ruoasta ja juomasta, älkää olko levottomia.\nPakanat näkevät paljon vaivaa tällaisesta, mutta teidän isänne kyllä tietää, että te sitä tarvitsette. Pyrkikää siihen, että Jumalan valta toteutuu, niin hän antaa teille tämänkin."\nOlen omassa elämässä kokenut paljon tuota Jumalan huolenpitoa juuri ruuan ja vaatteiden suhteen. Kunpa osaisi huolet muistakin asioista jättää samalla tavalla uskoen, että Isä nekin tietää...monta kertaa on kuitenkin senkin kokenut, että asiat on hoituneet tavalla tai toisella, vaikka kuinka olisi niitä murehtinut etukäteen.\n"Kun hän hoitaa perhosen,\neikö hoitaisi myös meitä,\nniinkuin äiti lastaan."\nRuno jostain lastenlehdestä mieleen jäänyt.\nEnsio Lehtoselta taas päivän sanaa:\n"Isäni laiva tuli aina parin kolmen viikon kuluttua kotiin. Niinä päivinä, kun hänen piti saapua, olin intoa ja odotusta täynnä. Kuinka monesti kiipesinkään ullakon ikkunaan. Siellä luin usein läksynikin. Odotin isän laivaa Urposten niemen takaa.\nMutta kerran keväällä en odottanut. Toivoin, ettei isän laiva olisi koskaan tullut. En ollut ullakolla vaan lymyilin puuliiterin pimeydessä. Pelkäsin. Miksi? Minulla oli nelonen ruotsissa. Siksi en rohjennut odottaa isän tuloa. Häpesin näyttää hänelle huonoa todistustani.\nNäin on ollut usein hengellisessä elämässänikin. On ollut aikoja, jolloin olen odottanut Jeesusta. Olen rakastanut Hänen tulemustaan. Olen tahtonut olla puhdas niinkuin Hän on puhdas.\nMutta usein olen myös unohtanut Jeesuksen tulemuksen. Olen puuhaillut kaikessa muussa, mutta Jeesuksen tulemus on unohtunut. Eivät sitä toiset huomaa. En itsekkään aina ole siitä selvillä.\nJeesuksen tulemusta emme voi rakastaa emmekä muillekkaan siitä puhua, jos sydämellämme on joku "nelonen", joku synti, jota emme halua tunnustaa, helmasynti jota rakastamme ja puolustamme.\nMutta rakkaus Jeesukseen korjaa kaiken. Kun me pysymme Hänessä ja Hänen rakkaudessaan , niin rakkauden ja armon voimat vaikuttavat meissä parannusta ja uudistusta. Me haluamme pyyhkiä pois kaikki "neloset" elämästämme Jeesuksen veressä, ja niin saamme taas riemulla odottaa Vapahtajamme pikaista tuloa omiansa noutamaan."\n"Tästedes on minulle talletettuna vanhurskauden seppele, jonka Herra, vanhurskas tuomari, on antava minulle sinä päivänä, eikä ainoastaan minulle, vaan myös kaikille, jotka hänen ilmestymistään rakastavat. - 2.Tim. 4:8\n" Sillä itse Herra on tuleva alas taivaasta käskyhuudon, ylienkelin äänen ja Jumalan pasunan kuuluessa, ja Kristuksessa kuolleet nousevat ylös ensin, sitten meidät, jotka ovat jääneet tänne, temmataan yhdessä heidän kanssaan pilvissä Herraa vastaan yläilmoihin, ja niin me saamme aina olla Herran kanssa, niin lohduttakaa siis toisianne näillä sanoilla." 1.Tess.4: 16-18 33/38 käännös.\nLähettänyt Sesse klo 9.56 Ei kommentteja:\n..."luulet että tällaisessa kriisissä pitää tehdä niin paljon.Voit tehdä vain yhden. Yhdistä elämäsi Jumalan voimaan luottautumalla Hänen varaansa, joka on tehnyt kaiken puolestasi ja joka tekee yhä työtä sinussa. Silloin pidän huolen siitä, että elämäsi ja asiasi juontuvat oikeaan uomaan oikeassa järjestyksessä yhtä järkähtämättömästi kuin aurinko nousee aamuisin.\nJumalan korvaa ei tavoita niinkään kiihkeä anominen, vaan vaikeuden ja huolen hiljaa uskominen Jumalan käsiin. Luota siis äläkä pelkää, niinkuin ei pelkää pieni lapsikaan, joka luovuttaa sekaantuneen lankavyyhdin äidin käsiin ja rientää leikkimään. Tämä ehdoton luottamus miellyttää äitiä paljon enemmän kuin jos lapsi painuisi polvilleen manaamaan hänen apuaan. Viime mainittuhan tuottaisi äidille mielipahaa senvuoksi, että siinä olisi vihjaus hänen haluttomuudestaan auttaa silloin, kun apua tarvitaan."\nLähettänyt Sesse klo 19.13 Ei kommentteja:\n"Hän yksin on minun kallioni,\nminun apuni ja turvani:\nen minä horju.\nJumalassa on minun apuni\nMinun väkevyyteni kallio,\nminun turvani on Jumala.\nTänä aamuna kun silmäni aukaisin, niin heti samantien hyökkäsivät huolet ja "masennuksenpoikanen" mieleen. Tuli ajatus: Voi ei taas tätä, eikö hetkeä saa olla rauhassa mieltä vaivaavilta kysymyksiltä ja ongelmilta....\nOnneksi saman tien alkoi soida päässäni laulu:\n"Nimi Jeesus on kalliolinna,\nAina kun taistelu riehuu\nHänen luonaan rauhan mä saan."\nKiitos Herralle, Hän taas muistutti, että Hän on se rauhan lähde, yli maisten murheiden. Kun tulin alakertaan sanoin miehelle: "Nimi Jeesus on kalliolinna!"\nmihin hän, että Amen! Ja sitten: "Rukoillaan", ja niin rukoiltiin :)\nMyöhemmin alkoi vielä soida päässäni laulu:\n"Lapsi oma Herran,\nKyllähän sielunvihollinen mielellään saisi meidät alas painettua heti aamusta, mutta kiitos että Jeesus on voittaja!\nEpävarmuus on vallannut monen mielen. Toivo on kadonnut. On kuin murhehuntu lepäisi ihmisten yllä. Riehakkaan ilonkin keskeltä kuultaa suru ja tuska. Moni on minultakin vakavasti kysynyt: - Mitähän tästä tulee?\nSitä kysellään myös noidilta ja ennustajilta enemmän ehkä kuin koskaan ennen, vaikka eletään sivistyneessä maailmassa.\nSitä kysytään Herran papeiltakin. Tulevaisuuden pelko ja yleinen epävarmuus on tehnyt ihmiset myös uskonnollisiksi. On herätystä, on Herran etsintää.\nMitä sitten on tulossa? Vastaukseni on vilpittömälle kysyjälle tämä: - Sinun kuninkaasi tulee!\nMuuta ei meidän tarvitse tietää. Tämä riittää. Tämä tietoisuus täyttää sydämemme ilolla ja odotuksella. Tämä sanoma muuttuu kirkkauden evankeliumiksi, jatkuvaksi, parhaillaan ja yhä uudelleen tapahtuvaksi tosiasiaksi. Jeesus tulee! Nyt tai huomenna. Ja eräänä hyvin läheisenä aikana. jonka hetken tietää vain Isä yksin. Silloin Hän tulee lopullisesti ja viimeisen kerran.\nSinunkin kuninkaasi tulee! Ja minun.\n"Sllä vähän, aivan vähän aikaa vielä, niin tulee Hän, joka tuleva on, eikä viivyttele." Hebr.10:37\nLähettänyt Sesse klo 9.46 2 kommenttia:\n"Jolla on korva se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo. Sille, joka voittaa, minä annan salattua mannaa ja annan hänelle valkoisen kiven ja siihen kiveen kiveen kirjoitetun uuden nimen, jota ei tiedä kukaan muu kuin sen saaja." Ilm.2:17\nViime kerralla Kylätalon Ilosanoman illassa oli meidän (osa-aikainen) pastorimme puhumassa, ja hän puhui Ilmestyskirjasta. Seuraavana iltana srk:ssa hä puhui myös osaksi samasta asiasta. Hän puhui mm. tuosta Ilmestyskirjan valkoisesta kivestä.\nValkoinen kivi merkitsee:\nMuinaisaikaan kun käytiin oikeutta tuomari laittoi johonkin kouruun syyttömyyden merkiksi valkoisen kiven, ja syylliselle mustan kiven. Kun Jeesus antaa omilleen valkoisen kiven, niin se on syyttömyyden vakuus.\n(Pastorimme on muuten siviiliammatiltaan tuomari :)\nMyös joskus muinoin on ystävillä ollut tapana halkaista valkoinen kivi, ja toiseen puoleen kirjoitettiin toisen nimi ja toiseen toisen. Sitten kivet vaihdettiin ja kumpikin sai mukaansa ystävänsä nimen kivessä.\nKiven antaminen merkitsee myös valtuutusta. Jeesus valtuuttaa uskovan, antaen hänelle uuden voittajan nimen, jonka hän vain itse tietää.\nSiinä Jeesus valtuuttaa meidät siihen asemaan jönka Hän haluaa meille antaa.\nIhmeelisiä asioita ja ihmeellisiä tulevaisuuden näkymiä, kun vain pysymme uskossa Häneen!\nLähettänyt Sesse klo 19.20 Ei kommentteja:\nSekasortoisen ainoa toivo\n"Päätön kana on kauhistuttava näky. En unohda koskaan lapsuuteni päätöntä kanaa. Äidin kehotuksesta otin kanalasta vanhan kanan, vein sen puuliiteriin ja löin pään kirveellä poikki. Mutta kanapa lähti lentoon. Pyrähteli suinpäin sinne tänne. Törmäili verta vuotaen,kunnes väsyi loppuun.\nPäätön kana on myös nykyinen maailma.\n- Olemme syöksymässä suin päin jonnekin, mutta minne? kysyvät johtajat.\n- Olemme nyt lähestymässä historian järkyttävimpiä hetkiä.\n- Viikko viikolta jännitys kasvaa uskomattomassa määrässä,lausuu toinen.\nIhmiskunta on kuin päätön kana, sen kohtalonhetki on jo lyönyt. Vielä muutamia turhia törmäilyjä, ja sitten seuraa nääntymyksen hiljaisuus.\nIhmiskunta menetti päänsä jo Adamin lankeemuksessa. Sen jälkeen on koko Adamin suku ollut ilman yhdistävää päätä ja joutunut toivottomaan epäjärjestykseen ja sekasortoon. Kaikki ovat kaikkia vastaan. Syövät toisiansa ja hävittävät.\nSellainen on elämän meno. Sen me näemme ja koemme kipeästi myös omassa elämässämme.\nPää on Jeesus, jonka ihmiskunta on hyljännyt synnin tähden erottautuessaan elävästä Jumalasta.\nMutta Jeesus on tullut uudelleen pääksi. Hän on seurakunnan pää, kaikkien niiden Jumalan ihmisten, jotka Häneen uskovat.\nMeidän ei Jeesus-pään yhteydessä tarvitse toimia kuin ilmaa huitoen, kuin päättömät kanat, vaan me saamme alistua Hänen johtoonsa.\nHän on Pää ja Hän määrää, ja me tottelemme. Silloin on elämämme jälleen sopusointuinen."\nJa ajatelkaas, Ensio Lehtonen kirjoitti tämän jo 1961 julkaistussa kirjassa. Miten paljon enemmän tämä on nyt ajankohtainen. Maa syöksyy kohti tuhoaan. Mutta riiputaan kiinni Jeesuksessa ja Jumalan sanassa, niin olemme turvassa. Hän on luvannut niin. Olemmeko me se sukupolvi, joka näkee Jeesuksen saapuvan kirkkaudessaan hakemaan niitä, jotka ovat valmiina?\nLähettänyt Sesse klo 9.31 2 kommenttia:\nMenkää siis ja tehkää...\nTänään oli tullut sähköpostia Patmoksen Pasi Turuselta. Lainaan siitä pätkiä tähän.\n"Ajattele Aabrahamia, Jumala sanoi hänelle : "Lähde maastasi ja suvustasi ja isäsi kodista siihen maahan, jonka minä sinulle osoitan." 1. Moos.12:1\nMoosekselle Hän sanoi: " Niin mene nyt, minä lähetän sinut faaraon tykö, ja vie minun kansani, israelilaiset, pois Egyptistä." 2. Moos. 3:10\nJa Jeesus sanoi: Menkää siis ja tehkää kaikki kansat minun opetuslapsikseni.." Matt.28:19\nMonesti me estelemme, niinkuin Mooseskin esteli: "Mikä minä olen menemään faaraon tykö ja viemään israelilaisia pois Egyptistä." 2 Moos. 3:11\nEpävarmoille Kaikkivaltias lupaa matkavarustukseksi itsensä.\nÄlä jätä tekemättä sitä mitä voit, vaikka se omissa silmissäsi vaikuttaisi vähäpätöiseltä. Se mitä annat tai teet saa merkityksensä siitä, että teet sen vastauksena Suuren Lähettäjän kutsuun, joka sanassaan sanoo sinulle: Mene, minä olen sinun kanssasi! Tänäänkin."\nLähettänyt Sesse klo 10.55 4 kommenttia:\n"Jotakin ratkaisevaa on tulossa. Sen todistavat ajanmerkit ja Herran Henki sydämissämme. Odottava morsian näkee idän taivaalla Ylkänsä tulemuksen taivaallisen kajastuksen, mutta sen ohella kämmenenkokoisen siunauksien pilven.\nKumpi näistä saapuu ensin kohdallemme, sen Isä taivaassa yksin tietää. Kenties Jeesus saapuu ensin noutamaan ne, jotka ovat valmiit, ja vasta sen jälkeen tulee suuri ja hirveä heräämisen päivä vaivanajan vaivoissa ja ahdistuksissa.\nMutta Jumalalle kiitos, että herätyksen pilvi voi ehtiä myös ennen Jeesuksen tulemusta. Se herättää uneliaan ja penseän Siionin palavin lampuin odottamaan ylkäänsä, ja suruttoman maailman etsimään kiireesti synneillensä sovitusta Karitsan veressä.\nSitä me odotamme ja moni kammiorukoilija kanssamme.\nJos meidän rukouksiimme on yhdistynyt Kristuksen rakkauden pakottava tuska ja sielujen pelastuksen polttava ikävä,niin totisesti ne saattavat siunauksien pilvet nousemaan kiireesti taivaallemme.\nKenties Herra vielä armahtaa?\nEmmehän halua väsyä Herraa odottamaan ja armoa rukoilemaan itsellemme ja muille". Ensio Lehtonen\n- Heräjä valvomaan ja vahvista jäljelle jääneitä, niitä jotka ovat olleet kuolemaisillaan. Ilm. 3: 2\nJälleen kerran Ensio Lehtosta:\n" Eräänä kesänä opin maalaiskylässä ymmärtämään, miksi Alitalon isäntä kaivertaa jokaiseen työkaluunsa ja tavaraansa oman puumerkkinsä. Se on hänen leimansa. Olkoon harava vaikka naapurin pellolla, jos siinä on Alitalon isännän leima, hän korjaa sen kotivajaansa. Hänellä on siihen oikeus. Sen todistaa hänen oma leimansa haravan lavassa.\nSamalla tavoin Henki leimaa meidät uudestisyntymisessä taivaalliseksi tavaraksi. Silloin me tulemme käytännössäkin Jeesuksen omaisuudeksi. Me kuulumme Hänelle Hänen verensä tähden ja me tahdomme jäädä Hänen hallintaansa ainiaaksi.\nHenki painaa meihin Karitsan nimen ja Hänen isänsä nimen. Karitsan nimi on meissä asuva Kristuksen Henki, joka todistaa meidän henkemme kanssa , että olemme Jumalan lapsia. Isän nimi on taas meissä oleva lapseuden henki, joka huutaa "Abba, isä!"\nMe olemme vielä naapurin pellolla . Me olemme vieraita ja muukalaisia tässä maailmassa. Mutta meillä on sydämessämme siunattu varmuus, että Herra tuntee omansa niinkuin Alitalon isäntä haravansa, koska meissä on Pyhän Hengen leima, Kristuksen Henki ja lapseuden Henki. Tämä meissä asuva Henki osaa myös puhua. Henki todistaa sydämissämme, että olemme Jumalan lapsia, Kristuksen omaisuutta. Hän oikein huutaa siellä Isän puoleen.\nSydämemme on silloin palava ja riemullinen. Mikä onkaan ihanampaa kuin olla Jeesuksen oma ja Isän lapsi, taivallisella leimalla merkitty aikaa ja iäisyyttä varten.\n- Jumalan vahva perustus pysyy lujana, ja siinä on tämä sinetti: "Herra tuntee omansa". -2.tim. 2:19\nLähettänyt Sesse klo 8.37 Ei kommentteja:\nHyvää huomenta taas Ensio Lehtosen ja Sessen myötä :)\n"Uusi tie on taas edessämme. Uusi päivä. Ehkäpä sinulle pitkä. Mutta meille kaikille tuntematon. Aurinkoinen tai pilvinen. Tai ehkäpä epävakainen.\nKirkkorukouksessa me rukoilemme suotuisia ilmoja. Aurinkoa tarpeeksi. Myös sadetta ja myrskyä. Yhdessä ne myötävaikuttavat parhaaksemme. Molemmpia tarvitsemme. Muutoin ei synny hedelmää iankaikkiseen elämään.\nToivon sinulle myös psalminlaulajan tavoin tasaista tietä. Hän pyysi sitä Herran ihmeellisen nimen tähden. Ei meillä itsemme tähden ole oikeutta tasaiseen tiehen. Jos Herra valmistaisi tien meille, niinkuin meidän syntimme ansaitsivat, niin se olisi kivistä ja orjantappuraista ylämäkeä.\nMutta sen piikkisen ja raskaan tien on Herra Jeesus itse kulkenut. Hän on sen raivannut omalla kärsimisellään ja kuolemisellaan puhtaiksi pistävistä piikeistä ja terävistä kivistä. Hän ei tee meille tänäkään päivänä meille meidän syntiemme mukaan eikä kosta meille meidän pahain tekojemme mukaan. Taivaan tie on tasainen Jeesuksen ansion tähden, niille jotka Jeesuksessa ovat.\nOlkoon meidän tiemme tasainen, ettemme uupuisi kivikkoisen ylämäen orjantappuroihin. Rukoilkaamme sitä". Ensio Lehtonen v.1961.\n- Sinun hyvä Henkesi johdattakoon minua tasaista maata. - ps.143:10\nLuin tuon psalmin, se on otsikoitu: Hädässä olevan avuksihuuto. Katumuspsalmi.\nPsalmin loppupuolelta olin joskus alleviivannut lauseita ja kirjoittanut väliin omia "tuntojani".\n" Opeta minut tekemään sitä , mikä sinulle kelpaa, sillä sinä olet minun Jumalani. Sinun hyvä Henkesi johdattakoon minua tasaista maata. Herra, virvoita minua nimesi tähden, vanhurskaudessasi auta minun sieluni ahdistuksesta. Tuhoa minun viholliseni (pelko, katkeruus ym.) armosi tähden, ja hukuta kaikki (pahat ajatukset), jotka minun sieluani ahdistavat, sillä minä olen Sinun palvelijasi." Suluissa olevat siis minun joskus kirjoittamia omia lisäyksiäni, tunteitani sillä hetkellä. Nuo olivat psalmi 143, jakeet 10-12.\nSiunausrikasta päivää sinulle ystäväni!\nLähettänyt Sesse klo 11.02 Ei kommentteja:\nPettyneitten toiveiden siunaus\nSana huomiselle (7.2.) päivälle Ensio Lehtosen kirjasta:\n"Eräässä Saksan taidegalleriassa on taulu, joka on sijoitettu pitkän käytävän päähän. Kaukaa katsoen se näyttää sekavalta pilvirykelmältä, joka ei mainittavasti viehätä katsojaa. Mutta lähestyessään "Pilvimaisemaa" huomaakin hämmästyksekseen, että sekava pilvimuodostelma onkin koottu pienenpienistä ihanista enkeleistä. Mitä lähemmäksi "Pilvimaisemaa" katsoja tulee, sitä ihastuttavampia ovat kerubien ja serafien suloiset piirteet.\nEhkäpä sinun elämääsi peittää parhaillaan sekava pilvimaisema. Mielesi on alakuloinen kuin harmaa päivä. Kauniit toiveesi ovat rauenneet, jalot ihanteesi särkyneet ja elämäsi on täynnä huolia ja pettymyksiä.\nMitään ei kuitenkaan ole tapahtunut ilman taivaallisen Isän sallimusta. Eivät sinun pilvesi ole tuomion ja rangaistuksen pilviä. Isän siunaus on niihin kätketty.\nYritä nöyrästi taipua taivaallisen Isäsi rakastavan käden alle ja katsele sieltä käsin elämäsi "Pilvimaisemaa". Totisesti sinäkin alat erottaa enkelten kasvoja vaikeuksiesi pilvissä. Ja lopulta olet huomaava, että elämäsi harmaus oli sittenkin enkeleitä täynnä.\nSilloin sinä ihastut "Pilvimaisemaasi" ja osaat kiittää taivaallista Isääsi kaikesta.\n- Minä päätän, että tämän nykyisen ajan kärsimykset eivät ole verrattavat siihen kirkkauteen, joka on ilmestyvä meihin. - Room.8:18\nLähettänyt Sesse klo 19.19 2 kommenttia:\n"Autoa ajaessamme varsinkin pimeään aikaan näyttää usein siltä, että tie loppuu synkkään metsään tai suorastaan järveen. Mutta juuri oikeaan aikaan se kääntyykin ja taas on avara tie edessämme.\nSamalla tavalla me olemme elämässämme kuin seinän edessä. Varsinkin oman itsemme suhteen.\nKävi niin kuin kävi ja sitä sinä nyt suret. Sinusta ei tullutkaan voimakasta voittajaa. Ei tullut hyvää ja rakastettavaa. Etkä tullut viisaaksi ja hyödylliseksi. Vaikka olit sellainen joskus omasta mielestäsi, niin toiset eivät antaneet sinulle mitään arvoa. Kaikessa petyit. Alakuloisena jäit syrjään.\nJa nyt istut kuin seinän edessä ja huokailet."\nAhtaalla oli Paavalikin, kun hän kokemuksistansa kertoo:\n"Me olimme kaikin tavoin ahtaalla, mutta emme umpikujassa, neuvottomat, mutta emme toivottomat, vainotut mutta emme hyljätyt, maahankukistetut mutta emme tuomitut."\n"On siinä kerrakseen jo ahdistusta, mutta mies ei niistä valittele. Päinvastoin hän ylistelee ahdistuksista, sillä hän tietää, että se johtaa aina avaralle tielle. Ahdistus on Paavalin kokemuksen mukaan kuin suppilo, josta avautuu uusi elämä ja uusi siunaus.\nIlman ahdistusta meidn elämämme hajaantuu sinne tänne. Mutta kun ahdistukset kohtaavat meitä, johdattavat ne meidät määrättyyn pisteeseen, suppilon reikään, jossa me saamme uudelleen johdata auttajan ja armahtajan.\nSiunattu ahdistuksen suppilo!\nYlistä sinäkin Herraa, jos olet joutunut monenlaisiin ahdistuksiin."\n- Minä olen mielistynyt heikkouteen, pahoinpitelyihin, hätään, vainoihin, ahdistuksiin, Kristuksen tähden, sillä kun minä olen heikko, silloin minä olen väkevä. - 2 Kor. 12:10\nLähettänyt Sesse klo 12.20 2 kommenttia:\n"Pieni Markku putosi syvään kaivoon, jossa ei onneksi ollut paljon vettä. Poika kauhistui niin, ettei saanut sanaa suustaan eikä osannut huutaa apua.\nMarkkua alettiin etsiä, ja isä kurksti kaivoonkiin. Kun pikkuinen poika näki isänsä ylhäällä, hän huusi suuressa hädässä:\n- Isä, minä olen kuollut!\nSe oli kuitenkin suloinen sanoma isän korville. Markku eli, vaikka luuli olevansa kuollut. Isällä oli kyllä keinoja, millä hän saattoi nostaa poikansa ylös syvyydestä.\nTällaisia lapsia mekin olemme. Joskus huomaamme olevamme synnin ja elämän kohtaloiden tähden syvyydessä, josta ei ole mitään pelastumisen mahdollisuutta. Meistä tuntuu, että olemme kuin kuolleet.\nMutta huutakaamme vain suuri hätämme Jeesukselle. Niin kauan kuin me tunnemme ja tunnustamme hätämme ja pimeytemme, meillä on vielä toivoa.\nJeesus ei mitään muuta odotakaan. Kyllä Hänellä on keinoja joilla Hän voi meidätkin nostaa ylös syvyydestä autuuden kalliolle.\nHän odottaa vain meidän avun huutoamme, että Hän voisi meitä auttaa". Ensio Lehtonen.\n- Syvyydestä minä huudan sinua, Herra. Minä odotan Herraa, minun sieluni odottaa, ja minä panen toivoni hänen sanaansa.\n- Ps. 130:1,5\nItsekin tunnen olevani nyt syvyydessä, Herra nosta minut kalliolle, joka on minulle liian korkea....niinkuin jossain Raamatussa sanotaan. Vieläkin on epänormaalin kipeä olo, päätä särkee jatkuvasti ja niin väsynyt ja masentunut olo... puhumattakaan maksamattomista laskuista jotka odottavat seuraavaa rahapäivää... Herra, Sinä näet! Sinä yksin voit auttaa!\nHerra, Sinä olet toivo pimeydessä!\nLähettänyt Sesse klo 12.00 2 kommenttia:\nTuossa Ensio Lehtosen päivänsana-kirjassa Ristin sana (vuodelta 1961) on joka kuukaudelle aina uusi teema. Tammikuun teema oli usko, alkaneen helmikuun teema on toivo.\n2.helmikuuta hän kirjoittaa näin:\n"Kodissamme on villiviiniköynnös, joka pitää meille joka kevät toivoa uhkuvan saarnan. Se puhuu siitä, kuinka elämä ilmestyy jatkuvasti ja joka vuosi uudelleen.\nTalven pakkasten jälkeen näyttää suuri villiviini kuolleelta. Kirsikat jo kukkivat etelärinteellä ja omenapuun silmut mehevöityvät, mutta villiviinissä ei ole silmuakaan. Oksatkin tuntuvat olevan harmaita ja hauraita.\nMutta yhtäkki elämä ilmestyy. Jos ei muualta, niin se nousee juuresta. Jonkun viikon kuluttua kotimme eteläinen seinä on vihreän villiviinin peitossa.\nMikä rohkaiseva sanoma tämä onkaan minulle, joka olen joskus toivoton itseni ja Herran Siionin tähden!\nEhkäpä et sinäkään ole saanut nähdä sitä elämän runsautta ja hedelmien ihanuutta, jota odotit. On kuin talven hyytävä kylmyys palelluttaisi kaiken.\nMutta silloin villiviini alkaa saarnata:\n- Elämä on juuressa eikä oksissa. Oksat saattavat paleltua. Vuosikin saattaa mennä hukkaan, eikä hedelmää näy. Mutta toivoa ei saa menettää. Elämä on juuressa ja perustuksessa, joka on Jeesus Kristus. Sitä ei mikään voi tuhota. Sieltä kohoavat elämän voimat eikä mikään voi niitä estää. Jos ei elämä pääse tunkeutumaan vanhoihin oksiin, niin se puhkaisee kannon läpi uuden vesan, johon elämä ilmestyy.\nJumala pitää alkamastaan työstä huolen meidän elämässämme. Elämä ilmestyy sittenkin ja aina oikeaan aikaan."\n- Elämä ilmestyi, ja me olemme nähneet sen ja todistamme siitä ja julistamme teille sen iankaikkisen elämän, joka oli Isän tykönä ja ilmestyi meille.\n1, Joh. 1:2


JJK Juniorit – Unkari-maaotteluun?\nLähetetäänpä oma junnujoukkue kesäkuun Suomi-Unkari -maaotteluun. Maajoukkueen kannattajat kustantavat yhden tyttö- ja yhden poikajoukkueen matkoineen miesten A-maajoukkueen EM-karsintaotteluun Helsingin Olympiastadionille. Lue huolellisesti ohje ja ilmoita joukkueesi kilpailulomakkeella:\nLisää tietoa kannattajayhdistyksen toiminnasta saat Palloliiton sivuilta http://www.palloliitto.fi/maajoukkueet/smjk/smjk\n”Toiminnan tavoitteena on koota maajoukkueesta kiinnostuneet henkilöt yhteen sekä tarjota heille tapahtumia, alennuksia ja muita etuja. Yhdistys toimii yhteistyössä Suomen Palloliiton kanssa ja pyrkii näin takaamaan jäsenilleen parhaat mahdolliset puitteet maajoukkueiden seuraamiselle.”\n”Positiiviseen kannattajakulttuuriin kuuluu myös yhteistyö vastustajan kannattajien kanssa. Suomen Maajoukkueen Kannattajat on korostanut tätä puolta toiminnassaan alkumetreistä lähtien; maaotteluiden alla pelataan kannattajien omia maaotteluita. Suomen Maajoukkueen Kannattajat käyvät seuraamassa ja tukemassa myös U21-joukkueen ja naisten maajoukkueen suorituksia.”


Vinkeä Väkkyrä: Hämeenlinnanväylän linko!\nEilen rohkaistuttiin isännän kanssa ja päätettiin, että nyt tämä perhe on saatava hetkeksi neljän seinän sisältä ulos. Pakattiin lauma autoon ja suunnattin kohti keskiaikaisia markkinoita. Kilometri-pari ennen Hämeenlinnaa mies kysyi jo ihan tosisaan, että soitetaanko ambulassi - pieni ihminen vatsani sisällä tuntui olevan nimittäin sitä mieltä että tuohon kylään en mene. Kesken matkaa lapsi päätti ryhtyä änkeämään kaikilla siunatuilla voimillaan kohti ulostuloaukkoaan. Minä puhisin ja nauroin samaan ääneen.\nJostain syystä kuitenkin kaupungin rajojen sisälle päästyämme koko hommalle tuli tasokas stoppi. Neljä tuntia mennä tohverrettiin ja ihmeteltiin, mitä kaikkea nähtävää paikanpäällä oli. Taaviainen oli ihan intokierroksilla hevosista, jota oli paljon - pikkuista miestä ei varsin pätkänkään verran pelottanut kaakit, olisi liki pitänyt päästä ja halia. Turnjaiset taasen oli pikkasen liian pelottavaa, kovien äänien ja pyroteknisten lisäosien vuoksi. Onneksi oli Peltorit kuitenkin mukana, ettei kaikki äänet ihan säikyttäneet pientä.\nÄITIÄITIÄITI - kato siellä on HEPPOJA paljon paljon HEPPOJA!!! KATO NY!\n(kuvassa taaviainen viittoo intopiukkana niitä kaikkia lukuisia heppoja!)\nKotiin lähtiessä nuo moottoritien maagiset haamurajat yllättivät taasen. Keskimäärin tunnin istuminen autossa on siis se kriittinen kipuraja, jonka jälestä a)takapenkiltä alkaa kuulua kitinää ja b)vatsasta halutaan ulos.\nKun aika on saada pötsitapaus ulos, pitäisikö kuiskalla sille autoretkestä Utsjoelle?\nMistä puhutaan? Lapsen sielunelämä, Matkailua, Raskaana, Vinkeän Perhe\nMoon Mamma 22. elokuuta 2011 klo 13.33\nMulla oli ihan sama juttu, autokyyti ei ollut pop missään vaiheessa raskautta. Joko supisteli julmetusti tai asukas osoitti mieltään - joka tapauksessa piti olla hyvä syy lähteä autoilemaan. :) Uhkaile vaan Utsjoen reissulla sitten jos uhkaa mennä yliajalle, katotaan, kumman bluffi pettää ensin. :)\nNiin ja hyveja vointeja tästä aina synnytykseen saakka!\nAnonyymi 22. elokuuta 2011 klo 18.50\nHeppailu on ihana harrastus ja se sopii kaikille, ei muuta kun Taaviainen ratsaille :)


Näkökulma: Naisten viestipaikoista tulee kissatappelu\n25.01.2016 klo 16:49\nKuusi hiihtonaista ja Kaisa Mäkäräinen mielivät Lahden MM-joukkueeseen. Suhmurointi alkoi jo sunnuntaina, kirjoittaa Santtu Silvennoinen.\nAino-Kaisa Saarinen (vas.), Kerttu Niskanen, Riitta-Liisa Roponen ja Krista Pärmäkoski hiihtivät viime talvena MM-Falunissa Suomelle viestissä pronssia. PASI LIESIMAA\nMTV:n hiihtokommentaattori Toni Roponen avasi matopurkin sunnuntaina naisten maailmancupin viestihiihdon aikana, kun hän kritisoi voimakkaasti Anne Kyllösen suoritusta Nove Meston kilpailun avausosuudella.\n– Tämä varmisti sen, ettei Anne hiihdä perinteistä MM-kilpailuissa. Viesteissä pitää miettiä omaa kuntotasoa suhteessa muihin. Anne ei pystynyt tiputtamaan itseään huonompia hiihtäjiä, Roponen ruoski viidenneksi viestin avausosuudella jäänyttä kainuulaista.\nVaikka Lahden MM-kisoihin on yli vuosi aikaa, kilpailu viestipaikoista on jo alkanut. Suomen mahdollisuus hopeaan tai pronssiin on naisten viestissä suurempi kuin yhdessäkään toisessa Lahden MM-kisastartissa. Kaikki haluavat ehdottomasti viestiin mukaan. Se on kisa, josta kukaan ei suostu jäämään sivuun ilman mustelmia. Viestipaikoista käydään kiivas kissatappelu.\nNove Mestossa Suomea edustivat Kyllösen lisäksi Krista Pärmäkoski, Riitta-Liisa Roponen ja Kerttu Niskanen. Kvartetin lisäksi Laura Mononen ja äitiyslomalta palaava Aino-Kaisa Saarinen haluavat mukaan MM-porukkaan.\nJokerikortti on Kaisa Mäkäräinen. On päivän vireestä, kapulasta ja ladusta kiinni, onko Mäkäräinen viidellä kilometrillä Suomen nopein vapaan hiihtäjä. Markkinointimielessä Mäkäräisen pitäisi ehdottomasti olla Lahdessa mukana. Hän toisi paikalle pomminvarmasti tuhansia ylimääräisiä katsojia. Voi tosin olla, ettei julkisuutta hieman vieroksuva pumpumtähti halua Lahden mediamyllyyn. Olkoonkin, että MM-viestimitali on sekä urheilijalle että valmentajalle Jarmo Punkkiselle valtava kiihoke.\nSuomesta ei löydy yhtään asiantuntijaa, joka tällä hetkellä pystyy pomminvarmasti sanomaan, mikä olisi paras viestikvartetti vuoden päästä.\nLähtökohta on, että vain sairaus vie Niskasen viestipaikan. Mutta hän on ainoa varma nimi tiimissä– eikä Niskanenkaan tiedä, mitä osuutta hän hiihtää.\nViestipaikkoihin liittyy politikointia kulisseissa.\nRoposen sunnuntain kommentti suorassa tv-lähetyksessä oli asiantuntijan rooliin istuva, mutta samalla hän voimakkaasti, tahtomattaan tai ei, ajoi vaimonsa Riitta-Liisan etua. Kyllönen on Roposen päävastustaja viestivalinnoissa – he molemmat tuskin ovat MM-ryhmässä.\nPäävalmentaja Reijo Jylhä kritisoi Ylen kisakommentaattorin toppatakissa vuonna 2013 Val di Fiemmessä voimakkaasti, kun Aino-Kaisa Saarinen ei mahtunut Magnar Dalenin MM-viestiporukkaan. Jos Saarinen on riittävässä kunnossa vuoden päästä, jokainen tietää, että kahden tasavahvan hiihtäjän kohdalla Jylhä valitsee tiimiin henkilökohtaisen valmennettavansa.\nToni Roponen on toistaiseksi antanut päävalmentajalle taustatukea, vaikka moni muu suomalaisasiantuntija ainakin haastattelunauhurien ollessa kiinni antaa Jylhälle kyytiä. Miten tuelle kävisi, jos Jylhä jättäisi Riitta-Liisan rannalle MM-viestistä?\nMonosen henkilökohtainen luotsi Teemu Pasanen kuuluu maajoukkueen valmennusryhmään. Pärmäkosken luotsi Matti Haavisto on maajoukkueen huoltopäällikkö.\nKyllösen luotsi Dalen ja Mäkäräisen koutsi Punkkinen eivät ole maajoukkuetoiminnassa, joten kyseiset hiihtäjät ovat Jylhälle helpoimmat viestistä pois heivattavat naiset.\nMM-viesti hiihdetään torstaina 2. maaliskuuta 2017. Neljä päivää aiemmin saadaan jo esimakua viestiväännöistä, kun Saarinen, Kyllönen, Pärmäkoski, Niskanen ja miksei Mononenkin jakavat pariviestin paikat. Siitä startista on myös metallia tyrkyllä.\nToivottavasti Jylhä valitsee parhaat, ei itselleen parhaiten sopivat viestijoukkueet.


Ruutanan seurakuntakodin ympäristöstä neljä eri vaihtoehtoa – suunnittelijat tapaavat asukkaita kohdakkain elokuussa | Kangasalan Sanomat\nSuunnittelualue on hehtaarin kokoinen. Yksi kysymys on, mitä tapahtuu seurakuntakodin rakennukselle. Kuva: Kangasalan kaupunki\nRuutanan Seurakunnantien alueen asemakaavasta on laadittu neljä kaavaluonnosvaihtoehtoa. Alue rajautuu Seurakunnantiehen ja Puistotiehen. Valmisteluvaiheen vaihtoehdot eroavat toisistaan talotyypeiltään ja virkistysalueiden osalta. Lisäksi ratkaistavana on, säilytetäänkö…


Liikennepolitiikkaa - Sivu 25 - nojapyöräfoorumi.fi\nViestiKirjoittaja smilodon » 15 Heinä 2017, 08:35\nPyöräilijöistä ja pientareista, asiaa puhuva pyöräilijähaastateltava\nKeski-Suomen ely-keskuksen tienpidon suunnitteluyksikön päällikkö Jari Mikkonen tiedostaa, että tärinäraita haittaa pyöräilijöitä mutta väittää olevan vahvaa näyttöä siitä, että se estää suistumisonnettomuuksia\nViestiKirjoittaja vaaka » 15 Heinä 2017, 11:13\nLähteet olisi vaadittava hepulta.\nViestiKirjoittaja PW » 17 Heinä 2017, 09:49\nsmilodon kirjoitti: Pyöräilijöistä ja pientareista, asiaa puhuva pyöräilijähaastateltava\nOtsikon väite, ett pyöräilijän pitää ajaa pientareella lienee myös väärin, ainakin niin kuulin mm. Viron reissulla monen sanovan kun keskustelu ajautui "pientareelle" ja liikennekulttuuriin.\nViroonkin olivat jyrsineet tärinäraitaa mutta vain keskiviivalle.\nViestiKirjoittaja jori » 17 Heinä 2017, 10:41\nEi siinä varsinaisesti sanottu, että pitää ajaa pientareella, vaan että laki "opastaa käyttämään piennarta". Se on eri asia, vaikkei sitä halutakaan ymmärtää.\nViestiKirjoittaja PW » 17 Heinä 2017, 10:51\nNo joo - ei ollut pitää vaan ohjaa mutta tulee varmasti käsitys, ett pitää ja samanlainen myytti ku "suojatiellä ei saa ajaa"\nMikähän se oikea lakiteksti on?\nViestiKirjoittaja PW » 17 Heinä 2017, 11:13\nNopealla selauksella löysin vain tämän:\n9 §Ajoneuvon paikka ajoradalla\nErikseen pyöräilijästä ja pientareesta en löytänyt. Onko piennar ajorataa?\nHuomattava osa autoilijoista ajaa keskiviivan vieressä, naputettaisko siitä välillä?\nViestiKirjoittaja jooseha » 17 Heinä 2017, 16:40\nLiian nopeaa katsoit. Aikaisempi pykälä kertoo asian\nPitää siis pystyä perustelemaan miksei aja pientareella, vaikka se luvallista olisikin.\nHuvittavaksi asian tekee se että pyöräkaistallakaan ei saa ajaa, mikäli pientareella ajo käy haitatta Pyöräkaista kun on ajorataa, ei piennarta.\nMikseiköhän tälläisissä jutuissa koskaan meinita tieliikennelain pykälää 30, joka velvoittaa antamaan pyöräilijälle tilaa. Autoa ohittavalle ei samanlaista velvoitetta ole, joten pyöräilijälle pitää antaa enemmän tilaa. Käytännössä annetaan vähemmän\nViestiKirjoittaja jori » 17 Heinä 2017, 16:59\njooseha kirjoitti: Tien eri osien käyttö[/url]\nTuossa ei mainita haitan asteesta mitään.\nHarmittavan likainen piennarkin on haitta. Ja milloinkas se täysin puhdas olisi.\nSiellä on sitä paitsi vaikka mitä tavaraa, jotka voivat puhkoa renkaat ja suistaa pyörä tielle kumolleen.\nAsia on siis juuri niin kuin olemme päätelleet. Pyöräilijähän käyttää -tottakai- piennarta, jos siihen haitatta pystyy. Miksi kukaan ehdoin tahdoin asettaisi itsensä vaaraan, joka toki on "haitta". Eikä kukaan vartavasten tee itselleen haitallista toimintaa, vaan aina on kyse hyötyjen ja haittojen tasapainosta, joita ei voi arvioida kukaan muu kuin tekijä itse. Näin toimivat kaikki aina ja kaikkialla.\nJos siis pyöräilijä ei aja pientareella, on siihen jokin syy jonka takia pientareella ajamisesta on haittaa -vaikkapa vain kaverin kanssa juttelun estyminen. Hyötyjä ja haittoja kaikki tyynni. Niistä sitten valitaan kulloisenkin tilanteen mukaan. Sitä elämä on.\nSana "haitatta" antaa siis täydet oikeudet pyöräilijälle valita ajaako pientareella.\nViestiKirjoittaja vaaka » 17 Heinä 2017, 17:23\nMinulla nousi heti mieleen haitan sanasta tärinäraita. Onko siis lain mukaan oma turvallisuus haitatuksi tärinäraidalla tulleena _pakko_ ajaa tärinäraidan vasemmalla puolella, koska tärinäraidasta pientareen puolelle koituu haittaa monin tavoin ja koska nillitäjät autoilla ja lakipykälien sorvaamossa vaaativat perusteita tässä: Kun tuuli ja läheltä ajavat autot ilmavirrallaan tönivät pyörää tyypistä riippumatta, voit lentää milloin vain pientareelta ulos tai tärinäraidalle, mikä pahimmillaan vie kontrollin ja 20" renkaalla voi pompautaa muiden tien pinnan puutteiden kanssa yhteistyössä etupyörän ilmaan, jolloin laskeutuessa tekee käärmeilyä, joka voi johtaa auton alle. On käynyt minulle jopa täysjousitetulla pyörällä 35-406 Kojak renkaalla keskipaineilla, olisiko ollut 4,5 Baria Uusi Porvoontiellä. Muitakin tärinäraidasta johtuvia vaaratekijöitö on pahempia kuin renkaan puhkeamisvaara, tosin en ole ajanut teräväreunaisimmilla tärinäraidoilla vielä. Milloin missään ajoneuvossa puhjenneen renkaan aiheuttama vaara ei ole haitta? Kun huomioi pyörän renkaiden heiveröisyys autoihin verrattuna, on painoarvo tuolla vaaralla ihan toinen kuin autoillessa. Ehkä nelipyöräinen polkupyörä olisi karvan verran kaksipyöräistä turvallisempi kumin puhjetessa?\nViestiKirjoittaja PW » 17 Heinä 2017, 18:29\nSe on vaan hankalaa kun tuomarit tulkitsee lakia eri tavalla\nViestiKirjoittaja PW » 01 Elo 2017, 07:42\nYlen aamutv:ssä Liikenneturvan Tarvainen ehdotteli jalkakäytävällä pyöräilyn sallimista (jalankulkijan ehdoilla) ministeri Bernerille. Ministeri lupasi tutkia ja selvittää\nPuhetta myös Bernerin ehotuksesta maksaa pyöräilijöille työmatkakorvausta. Tärkeimpänä motiivina lisätä pyöräilyä tuntuu olevan raha, no sehän on tunnetusti hyvä konsultti pyöräilyn lisääminen, vähentää sairauskuluja ja hiilijalanjälkeä ym.\nViestiKirjoittaja jori » 01 Elo 2017, 09:06\nPW kirjoitti: Ylen aamutv:ssä Liikenneturvan Tarvainen ehdotteli jalkakäytävällä pyöräilyn sallimista (jalankulkijan ehdoilla) ministeri Bernerille. Ministeri lupasi tutkia ja selvittää\nKehitys kehittyy -varsinkin kun sitä vähän potkii eteenpäin.\nViestiKirjoittaja PW » 01 Elo 2017, 09:21\nLukeeko ne foorumia, vai ootko käyny lobbaamassa?\nViestiKirjoittaja jori » 01 Elo 2017, 20:44\nNojapyöräfoorumia lukee salaa aika moni. Katsopas vain, miten monta "vierailijaa" tuossa alla päivän mittaan mainitaan. Jotkut silmäilevät myös Pikajalkaa.\nViestiKirjoittaja vaaka » 03 Elo 2017, 03:57\nNyt ei voi kehitystä jouduttaa potkimalla munille, kun on naisministeri, ketä häneen vaikuttavia olikaan sijaiskärsijäksi sen vaikutusvaltaisimman konsultin, setelitukon, lisäksi?


Entinen Skid Row -laulaja joutui auto-onnettomuuteen - siirtää nyt keikkojaan - Musiikki - Voice.fi\nEntinen Skid Row -laulaja joutui auto-onnettomuuteen - siirtää nyt keikkojaan\n12.02.2020 12:15 - Lauri Kujanpää / lauri.kujanpaa@bauermedia.fi\nSolinger lauloi yhtyeessä vuosina 1999-2015.\nSkid Row -yhtyeessä vuosina 1999-2015 laulanut Johnny Solinger, 54, joutui ikävään auto-onnettomuuteen viime vuoden lopulla.\nMies oli saanut tilanteesta sen verran vakavia vammoja, että joutuu siirtämään soolokeikkojaan usealla viikolla.\n"Olin joulukuussa matkustajana autossa, joka ajoi kolarin. Olen sen jälkeen käynyt lääkäreillä sekä fysioterapeuteilla, ja minun välilevyni ovat pullistuneet sen verran ikävästi, että joudun siirtämään keikkojani 6-8 viikolla eteenpäin. Käyn hoidossa kolme kertaa viikossa ja toivon, että paranen täysin."\nMies on asiasta turhautunut, mutta myös helpottunut.\n"Tietenkin olen v*ttuuntunut ja pettynyt, että en voi vetää keikkoja, mutta myös samalla onnellinen, että onnettomuudessa ei käynyt pahemmin eikä vaimoni ollut tuolloin mukana. Muistakaa siis olla varovaisia liikenteessä", Solinger kertoi sosiaalisessa mediassa.\nSolinger laulaa Skid Row'n Revolutions per Minute- sekä Thickskin-albumeilla. Solingerin korvasi yhtyeessä ZP Theart.\nLue myös: Skid Row palaa ensi keväänä Suomeen


Onko ihanaa olla yrittäjä? | Jenora Design valokuvaamo\nTörmäsin viikonloppuna mainioon kirjoitukseen Saaran blogissa #GIRLBOSS VAI #MIEHENELÄTTÄMÄ? . Tekstissä avattiin jotenkin todella hyvin asiaa, jota olen jo kauan päässäni pyöritellyt osaamatta kuitenkaan pukea sitä sanoiksi. Nyt kuitenkin yritän, sillä sain aika hyvän kipinän Saaran tekstistä. Suosittelen lämpimästi lukemaan tekstin ensin, jotta osaat lukea myös omani paremmin 🙂 .\n”Tietysti olen samaa mieltä siitä, että elämä on liian lyhyt siihen, että tekee työtä jota vihaa. Mutta omalla kohdallani pistää vihaksi myös se, miten annetaan sellainen mielikuva että päivätyön jättäminen olisi helppo ja sankarillinen teko ja yrittäjyys ja oman bisneksen pyörittäminen olisi superhelppoa ja rahakasta heti alusta alkaen.\nEi helvetissä ole.”\n– Saara, Visual Diary\nTässä aivan loistava poiminta siitä, mihin itse olen törmännyt vuosien saatossa lukuisia kertoja. Moni kuvittelee yrittäjyyden olevan jotain ja jonkinlaista, on kasannut siihen monenlaisia mielikuvia, ajattelee ehkä jo itsekin melkein olevansa yrittäjä. Vastine tähän tiivistettynä: yrittäjänä oleminen on aika hyvin erilaista todellisuudessa, kuin miltä se ehkä päällepäin näyttää. Jos et ole yrittäjä, et voi oikeasti tietää mitä se on, vaikka kuinka kuvittelisit. Valitettavasti. Huomaan itse törmääväni erittäin usein muutamiin samoihin teemoihin, jotka ajattelin tänään uhallanikin avata 😉 .\nOn varmaan niin ihanaa olla yrittäjä kun saa itse päättää kaikesta\nKyllä. Ehdottomasti yksi suurimmista syistä miksi itse olen alunperin alkanut yrittäjäksi: saan päättää mitä teen, missä ja milloin. Mutta ei se ole pelkästään ihanaa. Se on myös aika kamalaa, koska samalla kun kaikesta saa päättää, sitä myös ottaa vastuun ihan itse jokaisesta teostaan. Jos mokaat töissä, et voi jättää sitä perjantaina töihin kun laitat oven kiinni vaan sinun työpäiväsi loppuu, kun asia on hoidettu ja kunnossa. Asiat menevät aikalailla tunteisiin, koska kaikki mitä teet, on yksin sinun vastuullasi 🙂 .\nSä olet kyllä aika rohkea, kun olet uskaltanut alkaa yrittäjäksi\nKiitos vaan. Joku voisi myös sanoa, että tyhmä. Tai itsekäs. Viimeksi viimeviikolla kuulin olevani rohkea kun olen yrittäjänä tällä alalla ja näin pienellä paikkakunnalla. Toisinsanoen puhuja mainitsi minun tekevän jotain, mitä hän itse ei tekisi, koska ei pitäisi sitä tarpeeksi turvallisena vaihtoehtona. Mutta toivotti silti onnea. Kiitos. Yrittäjänä lopulta rehellisesti sanottuna itse kuitenkin koen olevani, koska en oikein sovellu palkkatyöläiseksi ja haluan tehdä oman pääni mukaan. Vaihtoehtoja ei siis ihan valtavasti ole 😉 .\n#iteteinjasäästin ei ole vain huikean hyvä hashtag, vaan myös totisinta totta ainakin tämän yrittäjän arjessa\nMinäkin olen monesti miettinyt alkaa yrittäjäksi\nVarmasti olet. Itseasiassa kukapa ei olisi? Varmaan aika moni on. Lopulta kuitenkin sen ajatteleminen ja toteuttaminen ovat kaksi eri asiaa. En todellakaan sano tätä pahalla, mutta vuosi yrittäjänä saattaisi muuttaa ajatuksiasi. Itsekin luulin olevani yrittäjä, kun tein töitä yrityksessäni sivutoimisesti. Näin jälkiviisaana voin sanoa, että vähänpä luulin 😀 . Nimittäin jopa sivutoimisella yrittäjällä on vielä jotain sivuportteja, oljenkorsia ja apukeinoja. Yrittäjällä ei ole oikein mitään; omalla työllään on itsensä elätettävä ja kaikki lakisääteiset maksut, vakuutukset, verot maksettava vaikka toiminta olisi kuinka pientäkin. Menot siis ovat aikalailla vakiot, vaikka tulot heittelisivät miten sattuu (kuten yrittäjällä yleensäkin).\nAika hyvin sulla näköjään on töitä!\nAi on, kiva, pyydätkö käymään minunkin luonani näytillä 😉 . Yrittäjän yksi taidoista lienee se, että osaa näyttää kiireiseltä vaikka ei olisikaan. Ehkä sitä jotenkin tulee hehkutettua niitä omia kivoja duunejaan niin, että siitä jotenkin jää herkästi mielikuva että näitä töitä nyt puskee ihan ovista ja ikkunoista vaikka se ei paikkansa pitäisikään. Ja toisaalta, toisinaan töitä on oikein paljon hetkellisesti, mutta heti perään saattaa tulla myös se hiljainen kausi, jolloin mitään ei tapahdu.\nJokaiselle kysyjälle työmäärään yleensä vastaan, että on sitä jonkun verran, mutta aina enemmänkin saisi olla. Tämä ei ole ahneutta, vaan silkka totuus. Aika monesti ihmiset eivät tajua, että myös siihen asiakkaiden hankkimiseen menee aikaa, energiaa ja rahaa: toisinsanoen jokainen asiakas ei välttämättä tuo minulle edes rahaa, kun olen hänen hankkimiseensa käyttänyt niin paljon työtunteja. Tilanne toki jatkuvasti tasaantuu ja kun tunnettuvuus lisääntyy, myös uudet asiakkaat löytävät minut toisinaan jopa ilman, että olen itse heitä kontaktoinut suoraan lainkaan. Mutta kyllä kaikki on pitänyt jostain aloittaa ja markkinointityötä on jatkuvasti pidettävä yllä, jotta asiakkaita ei ole vain tänään vaan myös huomenna ja vuoden päästä 🙂 .\nKävimme tammikuussa lomalla. #Itemaksoin\nOlispa mullakin varaa!\nTähän liittyen tulee paljon letkautuksia. Jo ihan yrittäjyyteen ylipäätään: olispa mullakin varaa alkaa yrittäjäksi! Tai sitten mikä tahansa arkinenkin asia: olispa mullakin varaa . Kyllä jos ihan rehellisiä ollaan, niin vuosiin ei ole ollut näin vähän rahaa tehdä yhtään mitään 😀 . Juuri taannoin tuumailin, että mennyt ensimmäinen vuoteni täysipäiväisenä yrittäjänä on ollut yhtä tiukka rahan suhteen kuin vuoteni opiskelijana kymmenen vuotta sitten (paitsi että jopa opiskelijana olen aina tiennyt koska mistäkin mitäkin rahaa tulee ja minkä verran). Mutta pienillä tuloilla sitä oppii priorisoimaan: mikä on tärkeintä ja mitä on varaa hankkia, mihin pitää säästää ja mitkä asiat on hoidettava ensin.\nTottakai on paljon myös niitä yrittäjiä, jotka ovat saaneet yrityksensä siihen pisteeseen, että tekevät mainiota liikevaihtoa ja saavat jopa nostettua yrityksestään palkkaakin. Mutta ei tämäkään raha ole puusta pudonnut tai itsestään tilillä lisääntynyt. Kaikki yrityksen tekemä raha ei myöskään sellaisenaan putoa yrittäjän taskuun. Viimesyksynä eräs yrittäjäystäväni sanoi, että koskaan ei kannata kertoa kenellekään paljonko tienaa. Aika moni ymmärtää sen väärin. Ja tästä pääsemme sanontaan: suomalainen on ainoa ihminen, joka on valmis maksamaan satasen siitä, että naapuri ei saa viittäkymppiä. Olette ehkä kuulleet? Harmillista, mutta omaksi yllätykseksenikin aina toisinaan totta.\nOn varmaan niin ihanaa olla yrittäjä kun saa tehdä mitä haluaa\nJoo ja on ihanaa olla aikuinen kun saa syödä aina karkkia ja ei tarvitse nukkua päiväunia ja jäätelöäkin saa ottaa oikein ison palan. Niin, ehkä se nurmi kuitenkin on aina vihreämpää aidan toisella puolella 😉 . Yrittäjähän ei oikeasti saa tehdä ihan täysin mitä haluaa: ei ainakaan jos haluaa pitää asiakaskuntansa laajana ja olla rajaamatta ketään pois. Redesanin Sanna hienosti aina muistuttaa, että yrittäjä sinä olet mainos. Ja se on ihan totta. Tässä pitää siis muistaa myös se, että rajatkin pitää olla. Minä yrittäjänä en voi (minun ei siis kannata) esimerkiksi ottaa osaa kovinkaan tiukkoihin keskusteluihin vaikkapa politiikasta ja uskonnosta. Vaikka olisinkin yksityishenkilönä jostain asiasta jotain mieltä, kannattaa aina harkita, haluanko että ihmiset saavat mielikuvan myös yritykseni edustavan tuota kantaa. Ja yleisesti ottaen yrittäjä=yritys. Niin työssä kuin vapaallakin.\nMinä olen kuitenkin ihmisenä aika näkyvä ja kuuluva: räiskyväkin persoona voisi joku sanoa. En koe mitenkään kenellekään hyväksi hillitä tai rajata itseäni ihmisenä: oman persoonani annan näkyä ja kuulua kuin normaalielämässäkin aina. Silti, yrittäjyyden myötä olen oppinut miettimään asioita kerran tai jopa kaksi ennen kuin teen ja ehkä hiomaan niitä isoimpia säröjä ja kulmia pois: mielipiteeni voin jakaa pienemmälle yleisölle, mutta jokaisen ei tarvitse tietää miten suhtaudun kaikkiin asioihin 🙂 .\nMinä hehkutan paljon yrittäjyyttä ja toki kerron niistä hyvistä puolista. Väitän, että aika harva jaksaisi lukea jos valittaisin kaikesta, mikä yrittäjyydessä on negatiivista tai vähemmän mieluisaa? Ja toisaalta monesti myös rivien välistä on ehkä luettavissa, että niitä haasteellisiakin päiviä ja hetkiä on, mutta ehkä niistäkin kannattaa aina kaivaa myös ne hyvät puolet esiin.\nPessimisti-Jenni on yrittäjyyden myötä vuosien saatossa oppinut myös miettimään hetken ja etsimään asioista niitä hyviäkin puolia. Tietysti on niitäkin päiviä kun mitään hyviä puolia ei ole ja kaikki menee pieleen. Löydän itseni istumassa auton ratista ja itkemästä lohduttomasti kun hoksaan että kaikki menee päin seinää. Jonkun ajan kuluttua kuitenkin kerään taas itseni ja totean, että ei kai tästä kuopasta pääse ulos kuin kiipeämällä. Ja alan kiivetä.\n” Haluaisin että tämä lukisi useammin pikkuprintillä ihmisten kuvien ja postausten alareunassa:\n#pappabetalar #mieskustantaa #mummonperinnölläeläen tai mikä se totuus onkaan. Tai edes se, että voin tehdä tällaisia päätöksiä, koska tiukan paikan tullen vanhempani auttavat rahallisesti. Sekin on aikamoinen etuoikeus, joka monelta puuttuu.”\nMinulle on ollut jo vuosia selvää, että apu on lähellä ja olemassa. Vaikka koskaan en omaa tekemistäni tai urani luontia ole laskenut muiden rahojen varaan, olen aina ollut aika varma siitä että jos apua oikeasti tarvitsisin, sitä kyllä saisin. Minut on kotona opetettu olemaan taloudellisesti riippumaton, lainoihin ja pikavippeihin ei ole koulutettu. On opetettu, että rahan eteen on tehtävä töitä ja vain sitä ostetaan, mihin on varaa. Taloudelliset riskit kuuluvat yrittäjyyteen aina, mutta suhteellisen pieninä olen ne pyrkinyt pitämään juurikin edellämainituista syistä: se tuntuu minusta parhaalta. Minä en siis ole miehenelättämä enkä elele kenenkään perinnöllä, mutta #yrittäjäntukijoukot ovat allekirjoittaneella kunnossa. Ja se, jos jokin on korvaamatonta ja rahaakin arvokkaampaa.\nMinä rakastan työtäni. Lopulta myös niinä päivinä kun itken siellä auton ratissa. Koska jos en rakastaisi, miksi itkisin siellä ratissa enkä menisi oikeisiin töihin? Elämä varmasti olisi turvallisempaa ja ehkä helpompaakin vakailla tuloilla ilman liiallista stressiä. Mutta sellainen turvallinen ja helppo ei ole minun juttuni. Monen muun juttu se on, ymmärrän hyvin. Olipa sinun juttusi mikä tahansa, muista ensin miettiä vielä kerran ja päättää vasta sitten. Haaveet, unelmat ja niiden täyttäminen on minusta luvallista ja jopa suotavaa, mutta aina pitää muistaa missä menee se oma mukavuusalue. Minun mukavuusalueeni on täällä, tervetuloa käymään 🙂 .\nHyvin sanottu! Allekirjoitan monta asiaa. 🙂 (y)\nKiitos Marika 🙂 !\nHyvä kirjoitus. Itsekin miettinyt näitä samoja teemoja vuoden mittaan useasti. On tosi hyvä kuulla muiden mietteitä samoista aiheista.\nHyvä että joku näistäkin kirjoittaa. Itse olen ollut vuodesta -82 yrittäjänä. Silloin ei saanut starttirahoja eikä muutakaan. Liiankin usein olen kuullut juuri tämän; ”yrittäjän vapaus”… vapaus maksaa verot, vuokrat, yrittäjäeläkkeet, arvonlisäverot, vakuutukset ja omat lomat ja sairaslomat. Mutta olen sitä mieltä, että kateus on juuri sitä, ettei uskalla ottaa itse sitä suurta riskiä, koska pelkää epäonnistuvansa. Aina ei todellakaan huvita, mutta mitä muutakaan enää voit tehdä…nainen ohittanut lapsentekoiän, mutta ei ole enää toivottavaa työmatskua, kun ei ole enää nuori. Olen ylpeä että olen maksanut kaiken ja kuitenkin pitänyt huolta siitä, että pdän myös lomia omalla rahallani, jotta en kokonaan uuvahda. Keneltäkään ei saa mitään, mutta kaikkea pitää maksaa.. näin se vaan on.\nKiitos valtavasti kommentistasi!\nJa juuri näin se on, monella jäävät huomaamatta ne yrittäjyyden vapauden ohella mukanaantuomat muut asiat. Mutta kuten sanoitkin, itse pitää muistaa olla ylpeä itsestään ja muistaa myös palkita itseään kaikesta siitä, mitä päivien ja vuosien mittaan saa omalla työllään maksettua, hankittua ja tehtyä. Sitä ei voi kukaan ottaa pois tai vähätellä 🙂 !\nVasta päädyin kirjoituksiisi ja tämä vaikutti olevan ainakin hyvin kirjoitettu. Pitääpä perehtyä teksteihisi enemmänkin.\nItsellä tämän kirjoituksen teema ajankohtaisena aiheena elämässä ja hyvä kuulla myös näitä negatiivisiakin kommentteja, jotta osaa tehdä (ehkä) sitä myöten parempia valintoja.\nKiitos kommentista! Mukavaa kun päädyit tänne, toivottavasti löydät muutakin luettavaa 🙂 .\nJa kyllä, ehdottomasti suosittelen ajattelemaan yrittäjyyteen liittyviä asioita joka kantilta. Jos kaikkien pelottelutarinoidenkin jälkeen suunta tuntuu vielä hyvältä, niin ehdottomasti sitä kohti 🙂 !\nTämä tarina on tosi! Tuskin kukaan yrittjä kadehtii toista yrittäjää, koska arki on todellista puurtamista 24/7.\nMutta niin mukavaa että itse ainakin jatkan, yrittämistä- yrittäjänä!\nKiitos Jenni, hyvä kirjoitus!\nNimenomaan, samassa tilanteessa olevat usein ymmärtävät myös toista tekijää parhaiten, vaikka alatkin olisivat erit. Tällä ryhmällä on myös yhteinen lukutaito: tiedetään että vaikka joku päivittää Facebookiin kauniin kuvan työpisteeltä kahvikupin kanssa, ei se välttämättä tarkoita sitä että töitä tehdään iloisesti auringon paisteesta nauttien ja kahvia hörppien vaan ne maksettavat laskut ja seuraavan kuukauden markkinointibudjetit levitetään pöydälle vasta kuvan oton jälkeen ja kahvia ehditään juoda vasta kun se on kylmää ja aurinkokin ehtii laskea, ennenkuin sitä ehtii edes vilkaista 😀\nVoi Jenni! Kiitos tästä kirjoituksesta! Myötäelin, sympatiseerasin, nostin kulmiani ja hymistelin I know-hengessä. Tätä se on, mutta pois ei vaihdettaisi! 🙂\nJa kiitos sinulle Satu, että jätit kommentin :).\nSinä sen sanoit: Tätä se on, mutta pois ei vaihdettaisi! < Todella hyvin kiteytetty, nimenomaan 🙂\nAnne Villa Emmasta sanoo:\nBongasin blogisi toisen yrittäjän jakamana Facebookista. Oikeastaan luin sieltä tuon eka jutun ja sain siitä inspiraation kirjoittaa aiheesta jutun myös omaan blogiin. Eli toimit innoittajana. 🙂\nEn vielä perehtynyt tarkemmin blogiisi, mutta ihana kun kirjoitat juuri siitä oikeasta elämästä. Itsekin olen yrittäjän vaimo. Yrittäjä, joka pähkäili ja pohti voiko ottaa riskin ja jäädä pois hyväpalkkaisesta, mutta ihan paskasta työstä. Joka sunnuntai huhhaili, kun tuntui pahalta lähteä töihin seuraavana aamuna. Alkuun sitä sitten kokeiltiin tehdä yrittäjän hommia päätyön ohella ja koska asiakaskunta oli luotu jo aiemmin valmiiksi, siitäpä sitä sitten sai jatkaa.\nEli riskinotto kannatti ja sain ”entisen mieheni” takaisin. Sama mies se on, mutta ihan eri rento nykyään. 🙂\nMinä pidän huolen firman paperiasioista, yhdessä mieheni kanssa. Ihan kaikkea en osaa, mutta paljon olen oppinut. Itsekin olen pähkäillyt yrittäjyyttä ja kaikenlaista sen suuntaista olen tehnyt, mutta toimin kuitenkin tällä hetkellä ihan ”toimessa.” Tai tällä hetkellä olen hoitovapaalla, mutta kohtapa ne työt jo taas kolkuttelee.\nArvostan yrittäjiä ihan kympillä ja kun vähänkään perehtyy siihen maailmaan ja kuinka paljon yrittäjät tekevät ”talkootyötä” esim. erilaisten tapahtumien hyväksi, toimivat sponsoreina urheilijoille jne. Jostakin se on yrittäjienkin raha revittävä ja hymy oltava huulilla aina.\nLisään blogisi lukulistalleni, oli täällä niin mukavaa luettavaa. 🙂\nKäy meilläkin kylässä jos joskus haluat.\nUpeaa kuulla, että muita samoin ajattelijoita löytyy ja että jollain lailla olen päässyt inspiroimaankin kirjoittamiseen 🙂 . Luinkin tekstisi ja hieno pohdintaa olit käynyt, etenkin lausahdus ”Veikkaan, että esim. Prisman kukkaosastolla ei olisi aikaa (eikä kiinnostusta ) alkaa kuuntelemaan elämäkertaani ja sen kiemuroita.” sai naurahduksen aikaan. Nimenomaan; syy miksi myös minä asioin pienissä putiikeissa, minua palvellaan ja kuunnellaan kuin ystävänä.\nKiitos valtavasti, että jätit kommentin ja ehdottomasti lähden seuraamaan teidänkin arkeanne sinne Villa Emmaan 🙂 !\nEt ole yreittäjä. Et ole yrittäjä jos starttirahat pyörii ekan vuoden, olet elätettävä. Et ole yrittäjä toisenakaan vuotena, koska tilitoimisto ei ole laskenut mikä se verotettava tulo on… Et ole yrittäjä kolmantenakaan vuotena, koska silloin teet töitä, mutta aloitusvuosien helpot ajat tulee maksuun kolmannen vuoden jälkeen. Olet yrittäjä! Olet yrittäjä jos liiketoiminta on pyörinyt 3 ja vieläpä neljännen vuoden ilman velkaa..\nKolmen H:n nyrkkisääntö. Hyvää Halvalla Haipakkaa. Jos noista kolmesta jättää aina yhden pois niin sitten homma toimii.\nKiitos Karjala kommentistasi! Rohkenen olla useasta kohdasta hiukan eri mieltä, mutta onneksi mielipiteitä maailmaan mahtuu.\nJokainen starttirahojen määristä perillä oleva tietänee, että starttirahalla ei todellakaan yritystä pyöritetä, summat ovat lopulta niin pieniä että toki niillä toimintaa pystyy tukemaan, mutta kyllä senkin rahan päälle on yrittäjän jotain tulosta tehtävä että rahat riittävät kuukausittaisiin menoihin. Yksityisyrittäjä kuitenkin maksaa yrityksen tuloilla sekä yrityksensä menot, että oman henkilökohtaisen elämän (pakolliset) kulut. Starttirahan saaja ei siis minusta todellakaan ole elätettävä. Hän on yrittäjä, joka saa apua siihen että pystyy jatkossakin työllistämään itsensä ja kenties vielä jonain päivänä jonkun muunkin. Eikö tämä sinusta ole tukemisen arvoinen asia? Mielestäni elätettäväksi voi kutsua henkilöä, joka saa etuutta X ilman, että tekisi mitään. Otetaan nyt esimerkkinä vaikkapa henkilö, joka nostaa työttömyysetuutta kotonaan ilman aikomusta tai edes yritystä työllistyäkään mihinkään koskaan. Tiesit varmaan, että työttömän perustuki sekä starttirahan perusosa ovat päiväkohtaisesti yhtä ”suuria”: 32,40 e/pv?\nToisen vuoden ”tilitoimisto ei ole laskenut mikä se verotettava tulo on…”-kommenttia en oikein ymmärrä, sillä kirjanpitäjähän laskee verotettavan tulon jokainen vuosi, saipa työskentelyynsä avustusta tai ei. Starttirahahan on myös veroalaista tukea. ”Et ole yrittäjä kolmantenakaan vuotena, koska silloin teet töitä, mutta aloitusvuosien helpot ajat tulee maksuun kolmannen vuoden jälkeen.” Minä väittäisin, että useimmiten yrittäjälle nimenomaan kolme ensimmäistä vuotta ovat vaikeimmat sekä tärkeimmät, sillä ne määräävät ja kertovat, että tuleeko toiminta olemaan kannattavaa ja onko palvelulle kysyntää. Aika harvalla yrittäjällä (olipa starttiraha tai ei) kaksi ensimmäistä vuotta olisivat mitenkään helpot, koska tuolloinhan se suurin aloitustyö tehdään: etsitään ja kasvatetaan asiakaskuntaa, markkinoidaan, hankitaan se työ, joka mahdollisesti jo vaikkapa siellä kolmantena vuonna on hyvällä tuurilla jo vakiintunutta.\nSitten tähän neljänteen vuoteen ja velka-asiaan. Oma tavoitteeni on ollut ja on edelleen yrittäjänä sekä yrityksenä pysyä velattomana mahdollisimman pitkään. Minut on kotona opetettu siihen, että asioita joihin ei ole varaa, ei kuulu ostaa. MUTTA sanoisin, että aika harva isompikaan yritys saati kasvua havitteleva firma olisi pyörinyt tai pyörisi jatkuvasti ilman minkäänlaista ulkopuolista rahoitusta tai kuten sanoit, velkaa. Yrittäjänä on myös tajuttava ja hyväksyttävä se tosiasia, että jos haluaa kerralla isontaa toimintaansa ja laajentua radikaalisti, sen voi joutua tekemään ulkopuolisen rahoituksen avulla (jotta riski olisi kohtuullisen kokoinen yhdelle ihmiselle). Mutta tuo riski voi maksaa itsensä takaisin piankin. Tai sitten ei. Nämä seikat ovat taas niitä kovaan ääneen kuulutettuja yrittäjän riskejä ja VALINTOJA. Minä henkilökohtaisesti nostan hattua jokaiselle yrittäjälle, joka on omalla riskinottokyvyllään laajentanut yritystään. Sille, joka on uskonut itseensä ja yritykseensä niin paljon, että on päättänyt ottaa riskin. Koska jos kukaan meistä ei uskaltaisi, mitä tässä maailmassa koskaan tapahtuisi?


No ne pionit - Talostakoti\nKolmen vuoden odotukseni palkittiin, ja puutarhani ensimmäiset pioninkukat ovat nyt nähtävillä! Vasta yksi pensas kukkii (Karl Rosenfeld), kaksi muuta taitavat odotella vielä ainakin ensi kesään. Kyllä tässäkin on silti jo ihmeteltävää. Joka päivä olen illan hämärtyessä viimeistään käynyt katselemassa pullistuvia nuppuja, ja koettanut rohkaista niitä hellästi jatkamaan kasvuaan. Ja nyt, vaikkeivat nuo ihan auki vielä olekaan, päätin julistaa että olen onnistunut. Melkein liikutuin kyyneliin... :-)Kukista hullaantuneena olen jo harkinnut muutavani talon seinustalla olevan ruusupenkinkin pionipenkiksi, niin kauniita ja perinteisiä nuo ovat. Kuin hyvä lapsuusmuisto mummolan pihalta, jossa aina paistoi aurinko :-)Päivän toinen suuri uutinen oli se, kun P:ltä otettiin vihdoin apupyörät polkupyörästä pois, ja poika lähti heti ajamaan kuin vanha tekijä! Varmasti olisi jo aiemminkin osannut, mutta koska on itse sinnikkäästi kieltänyt appareiden poiston, on odotettu oikeaa hetkeä. Ja nyt poika loisti kilpaa auringon kanssa osaamisen ilosta; "kattokaa, kattokaa!". Äiti taisi nyt tirauttaa ihan oikeat kyyneleenkin, niin iloinen oli poikansa puolesta!Mukavaa sunnuntain jatkoa teille kaikille, ja hyvää lomaa lomalaisille. Teitä taitaa näin juhannuksen jälkeen ollakin aika paljon :-)\n-HEINIE-23. kesäkuuta 2013 klo 19.03Oi, ihanat pionit! Mulla on vielä pionipenkki tekemättä ;) katsotaan saanko tänä kesänä aikaiseksi vielä.VastaaPoistaVastauksetLyde23. kesäkuuta 2013 klo 20.18Minä taas aloitin silloin jo raksa-aikana istuttamaan kasveja, kun en malttanut odottaa, ja pionit olivat aika ensimmäisten joukossa. Tänä kesänä tulee tosiaan kolme vuotta kun ne on istutettu, ja nyt vasta sain ekat kukat!PoistaVastaajassu23. kesäkuuta 2013 klo 20.56Onnea P:lle! Onnea puutarhurille! Rrrrrrrrakastan kukkia. Mutta pionit, ne on jotain. Jotain ihan käsittämättömän kauniita. Aiaiai. On kauniita!VastaaPoistaVastauksetLyde23. kesäkuuta 2013 klo 21.18Kiitos molempien puolesta :-) Pionit on kyllä puutarhan kuningattaria, ei siitä mihinkään pääse! PoistaVastaaKikka23. kesäkuuta 2013 klo 22.59Pionit on kyllä noista istutettavista ihan siellä kärkipäässä mitä kauneuteen tulee. Ruusut on ihan yliarvostettuja, siitä vaan pionipenkin tekoon ;)Tuo apupyörittä ajo... hassua miten se on toisille niiiin vaikeaa ja hankalaa ja pelottavaa, ja toinen tosta vaan lähtee samointein liikkeelle. Meidän huushollista löytyy edustajia kumpaankin sarjaan.VastaaPoistaVastauksetLyde24. kesäkuuta 2013 klo 0.13Totta, ja nuo on kasvuun päästyään paljon helpompihoitoisiakin kuin ruusut, ei tarvi leikellä eikä havuilla peitellä! Pyörähomma meni kyllä kivuttomasti, toisaalta ollaan oikein ihmetelty miksei P suostu siihen että otetaan ne apparit pois, poika kun on mennyt potkulaudalla jo pitkään ihan mitenpäin vaan, on sillä siis tosi ketterä. Se varmaan oli syynä tuohonkin, että loppupäivästä pyörällä tehtiin jo temppuja ja pujoteltiin ja vaikka mitä. Tyyppi vaan siirsi sen potkulauta-tasapainon sinne pyörän päälle, kun vihdoin uskalsi:-)PoistaVastaaLisää kommenttiLataa lisää...


Kolme vuotta sitten varastettu viulu löytyi – arvo 1,4 miljoonaa euroa – Stara\nKolme vuotta sitten varastettu viulu löytyi – arvo 1,4 miljoonaa euroa\nViihdeuutiset 1.8.2013, 23:30 · Meri Pulkkinen\nRuuhkaisilla rautatieasemilla tapahtuu valitettavan paljon näpistyksiä. Tällaisen kohtalon sai kärsiä korealainen viulisti Min-Jin Kym vuonna 2010, kun hänen viulunsa varastettiin Lontoon Eustonin rautatieasemalla. Kyseessä ei kuitenkaan ollut mikä tahansa viulu.\nMuun muassa Lontoon sinfoniaorkesterissa soittaneella viulistilla oli mukanaan 1,2 miljoonan punnan arvoinen Stradivarius-viulu. Kyseistä soitinta on valmistettu ainoastaan 650 kappaletta, ja sen hinta euroissa lähentelee 1,4 miljoonaa. The Sun kertoo, että Kym on nyt saanut erittäin arvokkaan soittimensa takaisin.\nViulun oli napannut John Maughan -niminen mies, joka oli nähnyt tilaisuutensa koittaneen siinä vaiheessa, kun viulisti oli ollut ostamassa asemalla kahvia. Brittimies tuomittiin varkaudesta neljäksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen vuonna 2011, mutta viulua ei vielä silloin löydetty. Kahden apulaisen kanssa viulun anastanut mies oli ensin yrittänyt myydä soitinta linja-auton kuljettajalle sadalla punnalla.\nKuljettaja ei kuitenkaan ollut lämmennyt miehen tarjoukselle. Soitin on nyt löydetty midlandsiläisestä asunnosta. Arvosoittimen mukana oli yhä sen 62.000 punnan arvoinen jousi.


Bio- ja vesitalouden osaamisesta liiketoimintaa - Maa- ja metsätalousministeriö\nBio- ja vesitalouden osaamisesta liiketoimintaa\nHanke on Pyhäjärvi-instituutin, Varsinais-Suomen ELY-keskuksen ja Suomen ympäristökeskuksen yhteishanke. Se on myös osa InteRest -yhteistutkimushanketta, jota toteutetaan Kiinan vesivaraministeriön aluehallinnon Taihu Basin viranomaisen kanssa.\nHanke lisää bio- ja vesitalouden osaamista sekä yritysten ja julkisen sektorin yhteistyötä, mikä kasvattaa liiketoimintaa. Esimerkkialueena toimii Lounais-Suomi ja yhteistyötä tehdään Kiinan kanssa. Lounais-Suomen elintarvike- ja ympäristöyrityksillä on bio- ja vesitalouden osaamista ja kasvusuunnitelmia sekä kiinnostusta edistää vientiä Kiinaan. Uudella teknologialla ja vesien hoidon osaamisella arvioidaan olevan markkinoita sekä kotimaassa että ulkomailla.\nHankkeessa tunnistetaan uusia liiketoiminta- sekä vientimahdollisuuksia sisältäviä lounaissuomalaisia bio- ja vesitalousalan ratkaisuja ja yrityksiä. Lisäksi luodaan toimintamalleja sekä konsepteja, jotka edistävät kansainvälistä yhteistyötä ja vientiä Kiinaan. Ratkaisut liittyvät sinisen biotalouden mahdollisuuksiin, kuten vähäarvoisen kalan hyödyntämiseen, suljetun kierron kalankasvatusjärjestelmiin, jätevesijärjestelmiin sekä kuivakäymälöihin.\nPyhäjärvi-instituutti on bio- ja vesitalouden suomalainen toimija, jonka hankkeissa ja rahoituksella yritykset ja julkinen sektori ovat tehneet menestyksekästä yhteistyötä jo useamman vuosikymmenen ajan. Hankkeessa kuvataan myös Pyhäjärvi-instituutin toimintamalli, joka tarjoaa esimerkiksi kiinalaisille toimijoille ideoita ja tapoja kehittää yritysten ja julkisen sektorin yhteistyötä.\nHanke tukee Kiinan ja Suomen välisen vesialan yhteistyösopimuksen toimeenpanoa.


Elizabethtown (2005) - Arvostelut - Leffatykki\nOkei, hautajaiset ensin ja sitten takaisin kuntopyörälle, päättää Drew.\nOn eri asia mokata töissä, kuin tuhota koko yritys, tai jos ei kokonaan tuhota, niin ainakin aiheuttaa sille sellainen katastrofaalinen tilanne, josta se ei tokene ikinä. Siihen ei varmasti moni edes pysty. Drew (Bloom) kuitenkin pystyi. Hänellä piti olla kädessään kaikki menestyksen avaimet, uusi, mullistava urheilujalkine oli hänen suunnittelunsa tulos, joka myikin mielettömän hyvin. Ainoa huono puoli olikin se, että suurin osa, ellei kaikki, kengät palautettiin.\nTällaisesta fiaskosta ei voi selvitä hengissä, ajattelee Drew. Juuri kun hän on rakentanut kuntopyörästään tappokoneen soi puhelin, sisko kertoo vapisevalla äänellä, että isä on kuollut. Sisko muistuttaa, että Drew on perheen vanhin lapsi ja samalla vastuullisin, joten hänen pitää lähteä järjestämään hautajaiset isän kotikaupunkiin Elizabethtowniin. Okei, hautajaiset ensin ja sitten takaisin kuntopyörälle, päättää Drew.\nMutkia vaan tulee matkaan enemmän kuin niitä on Elizabethtowniin vievällä tiellä. Lentokoneessa hän tutustuu Claireen (Dunst), pirteään ja erilaiseen lentoemoon, joka ei vain jätä häntä rauhaan ja perillä on vastassa sekalainen sakki isän sukulaisia. Helpotusta tilanteeseen ei tuo ainakaan, se etteivät sukulaiset vielä tiedä, Drewn kenkäfiaskosta, vaan pitävät häntä suurena sankarina.\nEn oikein tiennyt mihin kategoriaan Elizabethtownin laittaisi, romanttinen komedia se ei ainakaan ole, ehkä draama on se turvallisin vaihtoehto. Turvallinen oli myös elokuvan juoni. Jotain vähän hauskoja ja ehkä tummasävyisiä elementtejä on yritetty ympätä mukaan, mutta kokonaisuus ei oikein sytyttänyt.\nEn kuulu siihen sakkiin, joka alkaa hihkua vain nähdessään Orlando Bloomin naaman, joten en saanut hänestä irti oikein mitään. En oikein tiedä mitä miehen näyttelijänlahjoista voisi olla mieltä. Hän vain jököttää joka kohtauksessa. Ikipirtsakka Kirsten Dunst oli ihan mukava roolissaan. Hän kyllä toistaa samaa kaavaa melkein jokaisessa elokuvassa, mutta annettakoon se anteeksi, ainakin tällä kertaa. Hänen kuten kaikkien muidenkin rooleissa oli kuitenkin se harmittava piirre, ettei heihin menty sisälle kovin syvälle, ei ainakaan sinne asti että yhtään kiinnostaisi, miten kenellekin käy. Mukana olevien hahmojen oli varmaankin tarkoitus kuvastaa ihan tavallisia ihmisiä, mikä tässä amerikkalaisessa teoksessa tarkoitti sitä, että suurin osa hahmoista oli ylipainoisia ja rumia. Minulle se ei ihan riittänyt.\nSuurin ongelma oli kuitenkin, se että kaikki tapahtumat tuntuivat hyvin tyhjänpäiväisiltä, vaikka elokuvassa käsiteltiin synkkiä aiheita kuten itsemurhaa ja ennenaikaista kuolemaa. Myöskään elokuvan lämpimät sävyt, sukulaisuussuhteet, ystävyys ja rakkaus eivät oikein iskeneet. Monessa kohtauksessa ajatteli, että tämäkin varmaan voisi olla koskettava, mutta eipä ole.\nTuntui siltä, että Cameron Crowe ei ollut saavuttanut sitä, mihin oli pyrkinyt, tai sitten herran rima ei ollut ollut kovinkaan korkealla tällä kertaa.\nCameron Crowen tylsynyt kynä luo romanttisen tarinan kenkää saavasta kenkämiehestä.\nArsi T. Elokolikko 12.07.2008\nIhmiskuvaukset toimivat, ohjaaja Crowe on aina osannut keskittyä juuri olennaiseen.\nElizabethtown arvosana 3,12\nAlec Baldwin, Bruce McGill, Jessica Biel, Judy Greer, Kirsten Dunst, Orlando Bloom, Paul Schneider, Susan Sarandon


Yhdysvalloissa pelastettiin yli sata lapsiprostituoitua jättioperaatiossa - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nYhdysvalloissa pelastettiin yli sata lapsiprostituoitua jättioperaatiossa\nUlkomaat Julkaistu 29.07.2013 20:14 (Päivitetty 29.07.2013 20:20)\nFBI:n mukaan Operation Cross Country -kampanjan aikana on pelastettu jo 2700 lapsiprostituoiduksi joutunutta lasta vuodesta 2003 lähtien. Kuvituskuva. EPA\nYhdysvalloissa viranomaiset ovat pelastaneet 105 prostituoiduksi pakotettua lasta, Yhdysvaltain keskusrikospoliisi FBI kertoo.\nLapset pelastettiin kolmipäiväisen operaation aikana, joka toteutettiin 76 kaupungissa. Operaatioon otti osaa yhteensä 230 eri viranomaistahoa.\nSuurin osa pelastetuista oli 13–17-vuotiaita tyttöjä. Operaation aikana pidätettiin lisäksi 150 parittajaa ja muuta henkilöä. Asiasta uutisoi muun muassa USA Today.\nEniten pelastettuja oli San Franciscossa, jossa viranomaiset pelastivat kaikkiaan 12 lasta. Eniten parittajia (18) pidätettiin Detroitissa. Uhreista nuorimman epäillään joutuneen oman isänsä parittamaksi. Isän epäillään myös videoineen tytärtään seksin aikana.\n– Lapsiprostituutio on edelleen jatkuva uhka lapsille eri puolilla maata, FBI:ta edustava Ron Hosko sanoi lehdistötilaisuudessa.\n– Tämä operaatio toimii muistutuksena siitä, että näitä vastenmielisiä rikoksia voi tapahtua missä tahansa. FBI on sitoutunut pysäyttämään tämän uhriksi joutumisen syklin ja pitämään tästä hyötyvät rikolliset vastuussa.\nFBI:n mukaan Operation Cross Country -kampanjan aikana on pelastettu jo 2700 lasta vuodesta 2003 lähtien.\nOikeusministeriö on arvioinut, että Yhdysvalloissa liki 450 000 lasta karkaa kotoaan joka vuosi. Ministeriön mukaan joka kolmas kadulla elävä nuori houkutellaan prostituution pariin 48 tunnin sisällä siitä, kun nämä ovat lähteneet kotoaan.\nTutkimus: Näissä elintarvikkeissa suurin tukehtumisvaara lapsille Espanjan turmajunan kuljettaja: Ajoin ylinopeutta "epähuomiossa"