Saksalainen Jagd-terrieri: koiran kuva, hinta, rodun kuvaus, merkki, video\nAlhainen näppäin näyttää ja ainutlaatuiset kyvyt ovat jagdterrier, saksalainen metsästyskoira, jolla on mielenkiintoinen, mutta ei liian pitkä tarina, joka on ansainnut todellisen urheuttavan metsästäjän maineen. Rotu melko harvinainen aiheuttaa siis kiinnostusta ja tiettyjä kysymyksiä. Mitä sinun on tiedettävä näistä koirista, ennen kuin päätät olla lemmikki?\nПроисхождение ягдтерьеров 1. Kiertäjän alkuperä\nОписание породы немецкий ягдтерьер 2. Kuvaus saksalaisesta Jagdterie-rodusta\nОкрасы и шерстный покров ягдтерьеров 3. Värjäys ja karvapeite\nДрессура и натаскивание псов 5. Koirien koulutus ja valmennus\nУход за ягдтерьером 6. Leluterrieri\nКак и чем кормить ягдтерьера 7. Kuinka ja mitä ruokkia jagdterieraa.\nФото немецкого ягдтерьера 8. Kuva saksalaisesta Jagdterierestä\nВидео о немецком ягдтерьере 9. Video saksalaisesta Jagdterierestä\nСколько стоит щенок ягдтерьера 10. Kuinka paljon pentu jagdteriera on?\nTietoja tästä rodusta voidaan sanoa, että se on suhteellisen nuori, koska nämä koirat ilmestyivät vähemmän kuin sata vuotta sitten. Jagdterrierin esi-isät ovat englantilaiset ja saksalaiset kettuterrierit . Rodun historia alkoi 20-luvun 20-luvulla, kun pieni harrastajayhtiö ryhtyi entisaikaan suosittujen kettuterrieri-koirien työominaisuuksien palauttamiseen. Työn päätavoite oli ihanteellisten metsästäjien luominen.\nHarjoituksen alussa sekoitus kosketti erilaisia kettuterrierejä, mustalla saksalaisia ja englantia kevyellä villalla. Seurauksena ilmestyi mustan ja ruskeanruskeita koiria, joihin he pian lisäsivät toisen rodun verta - mustan ja punaisen vanhan englannin terrieriä, jolla oli kovaa villaa.\nValinta tehtiin tohtori Herbert Lacknerin johdolla. Työvoimavaltaisen jalostustyön ja onnistuneen materiaalivalinnan (rodun perustajina olivat vanhan englannin kovakarvaiset ja welsiterrierit) tuloksena vuonna 1925 ilmestyi mustanruskean terrieri. Hänellä oli kehittynyt metsästäjän vaisto ja kaikki tarvittavat ominaisuudet: tämä on vahva tahto, rohkea, energinen, mutta myös tasapainoinen luonne ja omistautuneisuus.\nRotu sai nimen saksalainen jagdterrier. Vuosi sen ilmestymisen jälkeen avattiin ensimmäinen rotukerho. 80-luvun alussa kansainväliset elokuvafestivaalit tunnustivat jagdterrierit, samaan aikaan ilmestyi tämän rodun standardi, jonka mukaan sukupolven edustajat kuuluvat suuriin ja keskisuuriin terriereihin. Se myös selventää, että koirille tehdään pakolliset työominaisuuksien testaukset.\nRodun kuvaus saksalainen Jagdteriere\nRodun jalostamisessa ensisijaisena tavoitteena oli saada ihanteelliset työominaisuudet, ja tämä ei voinut vaikuttaa eläinten ulkoisiin tietoihin. Tämän rodun koirilla sukupuolinen dimorfismi on melko hyvin korostettu - uroksilla on vahva lihaksikas rakenne, voima ja rohkeus. Naaraat ovat jonkin verran pienempiä ja niissä on arkaluonteisempi rakenne. Naisten koirat, joilla on kobiinin ulkomuoto, hylätään.\nYagdtereryllä on vahvat luut, kehittyneet lihakset, kuiva, tiheä ja joustava iho, joka sopii tiukasti vartaloon. Haittapuolia ovat kehon liiallinen vaaleus tai karheus; vikojen joukossa ovat luiden kevyet viat, heikosti kehittynyt lihaskehys, löysä iho, ehtynyt tai löysä ihonväri. Rodun kasvu on 33 - 40 cm, urosten paino 9 - 10 kg, naaraiden - 7,5 - 8,5 kg.\nStandardi hyväksyi tällaisen ulkoisen tiedon jagdteryerov:\nKiilamainen pää, jossa on hiukan merkityt poskipäät ja litteät posket, hiukan tasoitettuna keuhkojen välissä. Kuono on vahvuudeltaan ja vahvuudeltaan erilainen, ja kapenee tasaisesti korvaan. Kirsu on useimmissa tapauksissa musta, vain kastanjavärisillä koirilla se on ruskea tai maksavärinen. Huulilla on musta reunus, tiukka. Leuat, joilla on hyvin kehittyneet lihakset, vahvat, suurilla hampailla ja leikkauspurenta.\nAurikot ovat pieniä, kolmiomaisia, korkealla, ripustetaan rustokudokseen. Korvat seisovassa asennossa, pienet tai raskaat, ovat paheja.\nSilmät ovat pieniä, soikean muotoisia, tummanruskealla iirisellä ja kuivat, tiheät silmäluomet, syvällä. Läpinäkyvässä katseessa liikahtaa tietty valppaus.\nKaula on keskikokoinen, selkeä kaula , erottuva kuivuudestaan ja kehittyneistä lihaksistaan, se kulkee sujuvasti hyvin merkittyyn säkäyn.\nTerät, joissa on vino muotoilu, sopivat tiukasti vartaloon. Selkä on suora, ilman pullistumia, erinomaiset lihakset. Lanneosa ja lantio ovat lyhyet, leveät, lihaksikkaat.\nHäntä on leikattu 1/3: sta koko pituudesta, on korkealla, on hieman paksu, linjassa selän kanssa tai hieman korkeammalla.\nRintakehän pidetään kohtalaisen leveänä, soikea poikkileikkaus ja kunnollinen syvyys. Kylkiluut ovat kuperat, joustavat. Vatsa on kireä ja kauniisti sileä linja rinnasta nivusalueella.\nEturaajat ovat samansuuntaisia, luilla on vahvat ja kuivat lihakset. Takaraajoille on ominaista laajempi porrastelu, vahva, vahva, selvästi polvenivelillä. Käpälät ovat pieniä, soikean muotoisia, tyynyt ovat lihaisia, kaarevilla, tiukasti puristetuilla sormilla.\nSaksalaiset koirat liikkuvat helposti, vapaasti, suoraa polkua pitkin.\nLeluterrierien värit ja turkki\nTämän rodun edustajia on kahta tyyppiä:\nSileäkarvaiset terrierit - niillä on yksikerroksiset, tiheät ja lyhyet hiukset, jotka peittävät tasaisesti koko eläimen vartalon, luonnollinen kiilto.\nLankakarvainen jagdterieri - pitkänomaisella, kovalla, tiheällä turkilla. Suojakerrosta on muodostettu koristavat hiukset pieninä hinauksina ja partaina.\nStandardin mukaan saksalaiset jagdterrierit ovat mustanruskeita.\nRiippumatta turkin väristä, kaikilla koirilla on symmetrisesti sijoitetut, selvästi määritellyt polttimet, jotka sijaitsevat otsakaareiden yläpuolella, kuonon sivuilta, rinnassa, jaloissa ja peräaukossa. Standardi sallii vaalean tai tumman naamion, pienet täplät rintalasassa ja sormissa.\nToinen suosittu saksalainen rotu on tanskalainen .\nLuu - jagdterrierin metsästäjät vihaavat petoa kohti, he ovat rohkeita ja pelottomia. Koirat osoittivat olevansa hyvin uroissa asuvien siipikarjojen metsästyksessä, mutta myös etsimällä petoa veripolulla. He löytävät myös pelto- ja vesirutit hyvin, ne jakautuvat täydellisesti.\nKoirat eivät ole liian ystävällisiä ihmisille, joten niitä pidetään melko monimutkaisina lemmikkieläiminä, jotka vaativat varhaista koulutusta ja seurustelua. Siksi rodua ei suositella kokemattomille koirankasvattajille. Ilman koulutusta ja koulutustoimenpiteitä koirasta tulee hallitsematon.\nYagdterrier tarvitsee jatkuvaa fyysistä rasitusta ja säännöllistä työskentelyä työominaisuuksiltaan, joten on parempi aloittaa ne ihmisillä, jotka ovat liian aktiivisia ja liikkuvia. Tämä lemmikki on aina mielellään mukana omistajassa pitkillä vaelluksilla, pyöräillä, kaikissa matkoissa.\nTämän rodun koirat ovat täysin tottuneet uusiin olosuhteisiin, joten ne ovat hyviä perheille, jotka vaihtavat usein asuinpaikkaansa. Hyvin koulutettu koira on ystävällinen kaikille perheenjäsenille, hän rakastaa omistajiaan todella ja on rajaton heille.\nJagdterrierit ovat hyviä lapsille ja rakastavat aktiivisia yhteispelejä. He ovat erinomaisia puolustajia eivätkä pelkää vastustajia, jotka ylittävät heidät vahvuudeltaan ja kooltaan. Koirat eivät luonnollisestikaan ole sopivia jakamiseen muiden eläinten kanssa. Rodun puutteisiin kuuluu arkuus ja pahoinpitely henkilöä kohtaan, pahoinpitelyyn - kohtuuton aggressio, epävakaa psyyke.\nKoirien koulutus ja valmennus\nTämän rodun erityisluonteen vuoksi pukeutumisprosesseja ei voida pitää erillään koirien valmennuksesta. Syntymättömien urien metsästäjät vaativat edelleen asianmukaista koulutusta. On myös syytä huomata, että heidän koulutus on melko erityinen prosessi, koska liskoterrierejä ei voida kutsua yksinkertaisiksi.\nHe ovat haitallisia ja itsepäisiä, mikä jopa kehittyneellä älyllä vaikeuttaa huomattavasti oppimisprosessia. Vahvojen metsästysvaistojen takia koirilla on kyky ilman komentoa saada päättää itse tilanteen etenemisestä olosuhteiden perusteella. Toisaalta tämä on arvokas laatu, toisaalta mahdolliset vaikeudet.\nKun koulutus vaatii vakavaa lähestymistapaa ottaen huomioon lemmikin ikä, henkiset ja henkilökohtaiset ominaisuudet. On suositeltavaa aloittaa lemmikki ensimmäisistä päivistä, koska hän oli uudessa talossa. Jos kaikki tehdään oikein, koira oppii nopeasti standardikomennot, oppii käyttäytymään oikein, myös talossa.\nMutta tavanomaisen koulutuksen lisäksi on koulutettava jagdterrier, jonka asiantuntijat suosittelevat suorittamaan keinotekoisissa urissa. Tämä mahdollistaa lemmikin hallinnan ja auttaa häntä tarvittaessa. Puoli vuotta vanha koira voidaan esitellä pesukarhuun, sitten kettuun ja puolitoista vuotta mäyrään. Tässä asiassa kiire voi satuttaa, ja tilanteen korjaaminen on melko vaikeaa. Tämä pätee erityisesti narttuihin, uroksilla esileikkaus on paljon helpompaa.\nTämän rodun koirien veritiedoilla tehdyt testitulokset osoittavat, että heillä on samat ominaisuudet kuin huskyilla, mutta niiden pisteytys, hajua ja etsintää arvioitaessa, on jonkin verran korkeampi kuin huskyjen, walesin ja muiden rotujen.\nTämän rodun edustajien turkki on vaatimaton hoidossa. Jotta koira näyttää hyvältä, se on puhdistettava säännöllisesti erityisellä harjalla. Brutaalit karvaiset terrierit on leikattava 2–3 kertaa vuodessa, jotta heidät voidaan päästä eroon kuolleista hiuksista. Lemmikkieläimet eivät vaadi usein pesua, toimenpide suoritetaan tarvittaessa. Huolehdi lemmikin korvista ja hampaista puhdistamalla ne. Kyynnet leikataan kasvaessaan - talvella toimenpide suoritetaan useammin.\nKoira tuntee psykologisen mukavuuden, jos hänellä on mahdollisuus liikkua paljon. Tällainen lemmikki ei sovellu ihmisille, jotka haluavat viettää vapaa-aikaansa televisiossa. Koska tämän koiran rotu on luonteeltaan aggressiivista, heidän on vietävä se ja tehtävä se paremmin koulutuksen ja metsästyksen avulla. Ihannetapauksessa koirat tarvitsevat 3-4 tuntia kävelyä päivässä.\nRokotus on erittäin tärkeä nuorille terriereille, koska he ovat kosketuksissa paitsi muiden lemmikkien, myös villieläinten kanssa. Antihelmintisia lääkkeitä tulisi myös antaa säännöllisesti ja hoitaa ulkoisia loisia vastaan.\nKatso myös: kuinka opettaa koiranpentu wc: hen .\nKuinka ja mitä ruokkia jagdteriera\nKuten muidenkin rotujen kohdalla, myös lugger-terjerien omistajilla on mahdollisuus ruokkia lemmikkieläimiä valmisrehuilla tai luonnontuotteilla. Luontaisesti ruokittaessa koiran on valmistettava ruoka päivittäin, varsinkin jos puhumme useammasta lemmikistä. Sallittujen tuotteiden joukossa ovat seuraavat:\nLiha: rodun edustajat rinnastavat naudanlihan täydellisesti, mutta keitetty vasikanliha ei sovellu ruokavalioon, voi aiheuttaa ruoansulatushäiriöitä ja ripulia.\nMuut eläimenosat - loistava ruoka saksalaisille terriereille. Voit ottaa siipikarjan ja naudanlihan sydämen, keuhkot, munuaiset, vatsat.\nMeijerituotteet ja hapanmaito - vähärasvainen raejuusto, kefir, jogurtti, ryazhenka pitäisi olla läsnä riistan liskojen ruokavaliossa. Maitoa voidaan antaa, mutta vain rasvatonta.\nTourat - keitetyt tattari, kaurahiutaleet, riisi, hirssi.\nVihannekset - vaihtoehtoja on monia, voit keittää lemmikkisi perunoita, antaa raakaa porkkanaa, punajuuria, kesäkurpitsaa, kaalia. Ruokaan on hyödyllistä lisätä tuoreita vihanneksia, happea, hapokas, juurikkaiden toppeja, esipuristettuja nuoria nokkonen.\nAikuisia koiria ruokitaan kerran tai kahdesti päivässä, nartuja paikoillaan ja imettäviä - kolme kertaa. Jos omistaja päättää ruokkia lemmikkieläimiä kuivilla annoksilla, tämän tulisi olla korkealaatuinen tuote, joka tarjoaa koiralle kaiken tarvittavan. Rehu on parempi valita premium- ja super premium- luokista. Talvella suositellaan lisäämään ruokien määrää koirille, joita pidetään ulkona. Veden sijasta on parempi levittää puhdas lumi juomakulhoon.\nKuva saksalaisesta Jagdterierestä\nVideo saksalaisesta Jagdterierestä\nKuinka paljon pentu jagdteriera on\nHuolimatta siitä, että rotu alueella ei ole kovin yleinen, suurissa kaupungeissa on kuitenkin kenneleitä, jotka kasvattavat näitä koiria. Asiantuntijat eivät suosittele koiranpentujen ostamista satunnaisilta myyjiltä, koska verestä lemmikin saamisen riskien lisäksi on mahdollisuus ostaa koiranpentu, jolla on käyttäytymishäiriöitä ja geneettisiä häiriöitä.\nLisäksi ammattikasvattajat huolehtivat välttämättä osastonsa työominaisuuksista. Sukupolvelta lasten kustannukset asiakirjoilla vaihtelevat 15 000 - 30 000 ruplasta. Alemmasta hinnasta tulisi ilmoittaa.\nSaksan metsästyslisko on lemmikki, joka ei ole aivan sopiva sohvakumppaniksi. Tämä koira on tarkoitettu metsästykseen, kilpailuihin ja muihin aktiivisiin tapahtumiin osallistumiseen. Lisäksi hän tarvitsee pakollista koulutusta, vahvan käden mestaria. Muuten koira on hallitsematon ja aiheuttaa paljon ongelmia. Jos sellaiset vaikeudet eivät pelkää, voit mennä turvallisesti uuden perheenjäsenen luo.\nAustralialainen silkkiterrieri ...


Sakemannit Niilo Jalo ja Aapo - Blogit.fi\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 05.12.2019Päivitysten välillä rankkaa taukoa. Täällä ollaan ja voidaan hyvin. Jalolla tosin pientä vaivaa juomisen, pissailun ja yleisen ? takia. Reipastunut kuitenkin ja lääkäriin asti emme ole vielä menneet. Närästystä hoidamme...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 16.09.2019Kuulumisia ajattelin päivittää. Optimistinen olo kaiken suhteen ja varsinkin jäljen suhteen joka meni viimeksi hyvin. Itse olin oppilaana ja jäljen ajoi toinen mikä olikin todella hyvä ratkaisu. Sain keskittyä...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 04.09.2019Voittajaluokka 1. Paikalla makaaminen 2 minuuttia ohjaaja piilossa/häiriö2. Seuraaminen 3. Seisominen ja/tai istuminen ja/tai maahanmeno seuraamisen yhteydessä4. Luoksetulo ja pysäytys...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 01.09.2019Pieniä isoja päätöksiä mielessäni tehnyt avoimen luokan ykköstuloksen jälkeen. Me siirrymme jos pystymme suoraan voittaja luokkaan. Eilen aloitimme jo tunnari harjoitukset ja siinä tuleekin...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 27.08.2019Olen blogatessani usein miettinyt mitä olen kirjoittanut ja miten. Olen kuitenkin edelleen sitä mieltä että niin kauan kun et loukkaa ketään henkilökohtaisesti, yhteisöä, järjestöä, yksittäistä ihmistä, ryhmää tms asia...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 24.08.2019Sen pienen hetken vaan oli maailmassa kaikki kohdallaanMe pystytään edelleen, me osataan edelleen. Huikeista huikein tunne onnistua isosti ja ylittää itsensä. Korkkasimme avoimen luokan toko kisat hieman jännittyneinä...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 22.08.2019Olen miettinyt paljonkin koiran luottamusta omistajaansa ja kuinka se ansaitaan ja kuinka se menetetään. Aapon kanssa touhuillessa olen huomannut luottamuksen vahvistuneen. Me olemme nyt sellaiset parhaat ystävykset....\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 19.08.2019Mukava viikonloppu takana sakemannien erkkarissa peräti molempina päivinä Muuramessa. Pitkään aikaan en ole ollut edes turistina paikalla ja omia koiria ei ollut nytkään mukana. Lauantaina...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 13.08.2019Muistot ovat ihmisen taakse jätettyä elämää. Muistot ovat helminauha joista elämä koostuu. Muistot voivat satuttaa tai tuoda mieleen jotain joka liikahduttaa ja läikäyttää hyvin syvältä.Omia muistoja somesta seuranneena...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 07.08.2019" VALOJA SYLIINI TUOTIIN "Kuuntelin kotimatkalla musiikkia ja hymyilin. Pitkästä aikaa ilo läikähti sisällä ja kivan reenipäivän tuoma olo tuntui mukavalle.Metsäiltiin ...oli hakua, jälkeä ja esineruutua. Aapo ajoi...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 02.08.2019\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 30.07.2019Elämä kuljettaa outoja polkuja ja punoo mielen rauhasta kaaokseen. Kaikki vaikuttaa kaikkeen ja on elämää koulutuksen ulkopuolellakin.Ystävyys, ystävät, tuttavat ja kaverit. Lokeroita on paljon ne ja kiemurtelevat...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 21.07.2019Jatkaisin vielä hieman pintaa syvemmälle koiran kanssa tekemisen vaikeutta ja ihanuutta. Usein monia vuosia reenanneena huomaan että olipa tavoitteet katossa tai lattiassa tekeminen hankaloituu.Tiedättekö sen tunteen...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 19.07.2019Uskaltaisin väittää että tämähän alkaa sujua. Ainakin mieli on toiveikkaampi reenien suhteen ja ilo alkaa löytyä. Olemme keskittyneet jälkeen, janaan, tottikseen sekä tokoon. Olen saanut valtavasti hyviä neuvoja jäljen...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 30.06.2019Helmikuusta kesäkuun loppuun on matkaa ja valoisia päiviä. Välissä kevät tuoksuineen ja toiveineen. Niilon olisin niin pitänyt vielä edes yhden kesän. Kesän lapsen nauttimassa auringosta turkillaan ja uimassa rohkeasti...\nDemants xambo niilo 8.9.2008 -1.2.2019\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 01.02.2019Sinä olit niin rakas. Sinä olit kaikkea mitä toivoin. Ehkä synnyit hieman pienenä ja avuttomana. Taistelit jo pienenä hengestäsi mutta sisukkuutesi...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 17.01.2019Lupaamani postaus videon kera Tuuloksen koirakerhon järjestämästä toko kokeesta. Kokeessa näkyy vielä hieman epävarmuutta Aapon kohdalla vaikkakin edistymistä on jo tapahtunut.Epävarmuus kulminoitui aiemmin juurikin...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 16.01.2019Syksy vaihtui talveen ja joulun läpi kuljettuamme matkaamme valoon. Joulu oli minullekkin ensimmäistä kertaa joulu tuoksuineen ja tunnelmineen. Hämyinen vanha kirkko teki kuin tekikin...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 30.08.2018Koiran kuulo vanhetessa ja mistä sen huomaa. Ja missä vaiheessa kuulo on jo oleellisesti heikentynyt ja vaikuttaako se koiran arkeen.Meillä olen huomannut vasta äskettäin Niilon reagoivan varsin laimeasti ukkosen...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 16.08.2018Kuuma kesä alkaa olla takanapäin ja se heitti eteeni kaikenlaista uutta. Opetti nauttimaan elämästä ja antoi mahdollisuuksia enemmän kun uskalsin toivoa. Se opetti nousemaan kuopasta ja...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 16.06.2018Kyllä tämä tästä liikkeelle lähtee ja varsinkin kun laitetaan Aapo koirankouluttajani kanssaasialle. Kaikesta näkee kuinka taitava Aapo on ja oikeassa ohjauksessa koirasta saa niin paljon enemmän irti. Koira syttyy...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 09.06.2018Tapanani on kirjoittaa turhankin korkealentoista tekstiä. Yritän nyt välttyä kaikelta siltä ja tuoda ajatukseni tuoreeltaan selkeästi esiin.Meillä oli unelma, minulla ja koirallani. Kehittyä itse ohjaajana, kuunnella...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 28.05.2018rUiminen on kivaa ainakin Aapon mielestä. Vielä viime kesänä en uskonut Aapelin oppivan edes uimaan näin kauniisti ja riemulla.Tänäänkään emme tarvinneet leluja emme mitään kun poika kaarsi veteen yhä uudelleen ja...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 23.05.2018Elämän monimutkaisuus eteen heitettynä kaataa väliin kaiken alleen. Ja kuitenkin kauniita päiviä hienojen hetkien muodossa kannetaan eteen. Osaisi olla ja nauttia hetkestä ja kiinnittyä...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 09.04.2018Olen päättänyt kirjoitusten suhteen olla avoin ja rehellinen. Tilittää kun on aihetta pään myllerryksessä ja tuoda julki tuntemuksia.Meillä on vaikeuksia löytää yhteinen sävel reenaamisessa...\nSakemannit Niilo Jalo ja Aapo · 26.03.2018Palaan vanhaan aiheeseen ehkä siksikin koska siihen ei tunnu tulevan tolkkua. Olettaisin leikkimisen olevan maailman helpoin asia ja ehkä myös luonnollisin tapa toimia ihmiselle.Kuitenkaan se leikkiminä ei vaan puserru...\nmaastossa syysloma kännykästä kuulumisia ruoka #keisarisuuri astia lukukoira ratsastus koirat hunaja kouluratsastus yffre koulutus lintu toivepostaukset max ratsastustunti lukukoiratoiminta koiratouhuja


Nopolanews - Liikunta ja urheilu - Luistelukoulu alkaa 11.1\nLuistelukoulu alkaa 11.1Katso LisäkuvatLuistelukoulu alkaa 11.1 Luistelukoulu alkaa 11.1\nLuistelukoulu alkaa 11.1\n5.1.2018 Kyyjäven Kunta / Liikuntatoimi / Jarkko Parkkonen\nLuistelu- ja jääkiekkokoulu alkaa torstaina 11.1 - Ilmoita lapsesi mukaan 10.1.2018 menessä!\nLuistelu- ja jääkiekko koulu kokoontuu TORSTAISIN klo 15:15-16:15 11.1 alkaen. Koulu on tarkoitettu kaikille 4-11 vuotiaille lapsille, tytöille ja pojille. Tavoitteena on, että jokainen lapsi pääsee oman halun, taidon ja innon mukaan opettelemaan luistelun alkeita tai vaikkapa opettelemaan jääkiekon pelillisiä taitoja. Luistelijat ja pelaajat pääsevät toimimaan ja oppimaan oman tasonsa mukaan asioita ryhmissä. Mukana ohjaajana toimivat Karstulan Kivan Lauri Uusisalo.\nIlmoittautumiset 10.1. mennessä!\nIlmoittautumiset ja tiedustelut: (ensisijaisesti s-postilla)\nFrisbeegolf siirtyy kevätaikaan! Sisätreenit alkavat torstaina 01.02...\nKyKy-Betset vs. VilTä (Vilppula) Su 28.1. Klo: 18:00\nPulkkailu ja lumikenkäily Harsula\nHiihtokisa Harsunkankaalla 27.1.2018 klo 14.00\nLuistelukoulu peruttu 25.1\nKyKy-Betset vs. FIN-20 (Kuortane) Su 21.1. Klo: 18:00\nKuntosali aukioloajat ja liikuntahallin vuorot\nHIIT sekä Avanto\nHuipan Fani Klubi (HFK) sai kiinnityksen kiertopalkintoon naisten...\nKerhot alkavat taas\nLentopalloturnauksen otteluohjelma 6.1.2018\nKyyjärven naiset huomio!\nSäbä-100 turnaus keiteleellä\nTammikuun kunnon kohotus\nKanadasta kiekkoilijoita vierailulla\nNaisten lentopalloturnaus 6.1.2018


Pelastusoppien tarjouskilpailu - PDF\nDownload "Pelastusoppien tarjouskilpailu"\n1 ,5e Pelastusoppien tarjouskilpailu Kvanttifysiikka ja irrationalismi Jeesus-tarun alkuperä\n2 Sisältö 2/2005 Pääkirjoitus 2 Janne Vainio Helsingin Sanomat ja Ruotsin malli 4 Erkki Hartikainen Länsimaat matkalla keskiaikaan 8 Islam ja Eurooppa, USA:n fundamentalismi Pyhän Einsteinin ilmoitukset 9 Erkki Hartikainen Kvanttifysiikka ja irrationalismi 12 Janne Vainio Onko evoluutiobiologia seksismiä? 14 Janne Vainio Usko puhdistuksessa 15 Pentti Niskanen Kristinuskon ainutlaatuisuus? 18 Janne Vainio Onko buddhalaisilla jumalaa? 22 Janne Vainio Uskonnon petos 23 Leena Ahllund-Leivo Jeesus-tarun alkuperästä 24 Kai Leivo, Erkki Hartikainen Uutisia, keskustelua yms. 28 Tsunami-kantelu, eroakirkosta.fi:n keräys KANSIKUVA: P.A. Manninen Liittokokoukseen on aikaa pari viikkoa, ja tämä saattaa johtaa merkittäviin muutoksiin paitsi liiton johdossa, myös tämän lehden toimituksessa. Ehdokasasettelu ei syystä tai toisesta ole lähtenyt käyntiin, joten emme nyt julkaise myöskään toistaiseksi ehdolle asettuneiden henkilöiden haastatteluita (tämä tosin oli vastaavan toimittajan päätös, josta itse olin erimielinen). Mikäli vastaehdokkaita ilmaantuu, saatamme vielä poikkeuksellisesti julkaista erikoisnumeron, joka ilmestyy välittömästi tämän numeron jälkeen ja jossa nämä esitellään. Tässä numerossa käsittelemme muutamia teemoja, jotka liittyvät siihen, miten uskontoja voidaan puolustaa näennäisen tieteellisesti. Esille nousevat kulttuurieliitin motiivit puolustaa tieteenvastaisia ajattelutapoja ja vastustaa sekä uskonnon- että sananvapautta. Lisäksi tarkastelemme kriittisesti kysymystä Jeesuksen historiallisuudesta sekä väitteitä kristinuskon ainutlaatuisesta asemasta pelastusoppina. Jokainen lähetysuskonto väittää olevansa ainutlaatuinen ja ainoa lopullinen tie saarnaamaansa pelastukseen. Jopa new age -uskonnot, joiden mukaan kaikki uskonnot vievät samaan päämäärään, väittävät tietävänsä kaikkia muita oppeja paremmin, mikä on se kaikille uskonnoille yhteiseksi väitetty päämäärä, jonka monet perinteiset uskonnot kiistävät jakavansa keskenään. Synkretismi (eri uskontoperinteiden sekoittuminen) ei sulje pois väitettä tietyn pelastusopin ainutlaatuisesta yleismaailmallisesta asemasta. Katolisen kristinuskon valta-alueella perinteisiä luonnonuskontoja pyrittiin sulauttamaan osaksi kirkollisia menoja, ja tämäntapainen synkretismi näkyy edelleenkin latinalaisessa Amerikassa. Buddhalaisuuden levinneisyysalueilla useimmat elämän aikaiset siirtymäriitit hautajaisia lukuun ottamatta on jätetty kansanperinteille, koska buddhalaisen pelastuskäsityksen mukaan ratkaisevaa on lähinnä oikeanlainen valmistautuminen kuolemaan. Indonesiassa on uskontotutkijoille tuottanut päänvaivaa slametan-rituaali, joka ulkonaisesti noudattelee luonnonhenkien palvontaa, mutta jota sen islamilaiset harjoittajat pi- 2\n3 tävät kuuliaisuuden osoituksena Allahille. Pelastusopin kannalta kaikki muut opit (kuten myös kilpailevat pelastususkonnot) eivät välttämättä ole tuomittavia, mutta ne ovat sekulaareja. Ne eivät johda siihen, mitä pidetään pelastuksena eivätkä yleensä edes väitä pyrkivänsä siihen. Buddhalainen voi tehdä rituaalisia uhrauksia hindujumalille tai luonnonhengille, vaikka buddhan opin mukaan kaikkien uskontojen jumalat ovatkin tavallisia kuolevaisia. Kristitty voi harjoittaa zenbuddhalaista mietiskelyä, vaikkei pidäkään sitä tienä jumalansa luo. Vastaavasti luterilainen kirkko voi haluta, että lapsille jaetaan koulussa tietoja monista eri uskonnoista, jos niitä tarkastellaan suhteessa kristinuskon erityisasemaan. Uskontojen välisten todellisten, jopa perimmäisiä lupauksia koskevien erojen opillinen kiistäminen on ominaista hindujen santana dharman kaltaiselle hyvin vanhalle valtauskonnolle, joka on pitkään oikeuttanut tiettyä jäykkää yhteiskunnallista hierarkiaa. Vaikka jokin uusi uskonto (esim. buddhalaisuus tai jainalaisuus) kiistäisi kastijärjestelmän hengelliset perusteet, sitä voitiin näennäisesti suvaita täsmälleen niin kauan kuin sen voitiin selittää olevan vain yksi hindujen Brahma-jumalan ilmentymä. Vapaa-ajatteluakin voidaan Suomessa suvaita niin kauan kuin sen voidaan selittää olevan luterilaisen uskonpuhdistuksen ilmentymä, jonka tueksi tarvitaan valtionkirkkoa. Hindulaisen mallin mukainen ateistien ja toisuskoisten sulauttaminen toteutuu johdonmukaisemmin Ruotsissa, jossa on nimellisesti tunnustukseton, mutta asiasisällöiltään kirkon tavoitteiden mukainen kaikille pakollinen uskonnonopetus. Uskontojen tieteellinen puolustaminen on yhtä vanhaa perua kuin tiede. Vasta uudella ajalla tiede ja uskonto eriytyivät niin että oli mahdollista puhua tieteellisestä todellisuuskäsityksestä jonakin, mikä ei ole sama asia kuin jumaluusopilliset ilmoitukset. Ensimmäiset luonnontieteet (lääketiede ja tähtitiede) syntyivät osana astrologian ja henkiparannuksen kokeellista puolta. Ei siis ole uutta, että hiukkasfysiikkaa on ryhdytty pitämään valttikorttina keskusteltaessa luonnontieteellisen selittämisen rajoista, joiden jättämien aukkojen täytteiksi tarjotaan jumaluusopillisia selityksiä. Mielenkiintoista sen sijaan on, että hiukkasfysiikalla on puolustettu paitsi kristinuskoa (K.V. Laurikainen) myös idän uskontoja (David Bohm, Fritjof Capra jne.), joitten maailmankuva on monella tavoin perinpohjin vastakkainen. Kvanttien näennäinen ilmaantuminen tyhjästä voi assosioitua yhtä hyvin raamatulliseen maailman luomiseen tyhjästä (ex nihilo) kuin vaikkapa buddhalaiseen tyhjyysoppiin, jonka mukaan kaikki olemassaolo on perustatonta. Mitä enemmän tiedolla pyritään todistelemaan uskoa, sitä hämärämmäksi jää, mitä uskoa tämä esille tuotu tieto oikein todistaa. Tyhjyyden henkistäminen on silti astetta rationaalisempaa kuin jumalan kuvitteleminen sen taakse. Kuten tästä numerosta voimme lukea, buddhalaisen tyhjyysopinkin ympärille voi myyttisesti rakentua kokonainen pantheoni erilaisia rituaalisen palvonnan kohteita (ja jopa lupaus ihmeellisestä armopelastuksesta), jotka varmasti hymyilyttävät keskivertoateistia. Kuitenkin se ajatus, että jokin henkinen johdatus löytyisi tyhjyyden palvonnasta, voidaan ymmärtää myös olemassaolon tarkoituksettomuuden avoimena hyväksymisenä. Ateismi on imagollisesti heikoilla muun muassa siksi, ettei se yksinään sisällä mitään positiivisia vastauksia elämän tarkoitusta koskeviin kysymyksiin. Ajatus, että tarkoituksettomuuden kokemuksesta itsestään voisi tulla se lohdullinen elämänsisältö, joka johdattaa pois turhista toiveista ja peloista, on nähdäkseni tällä perusteella työstämisen arvoinen. Olemassaolon perimmäinen tarkoituksettomuus on rationalisteille vähintään yhtä vastaansanomaton totuus kuin buddhalaisille, ja myyttisestä ajattelusta riippumaton mieli voi kyetä jopa selkeämmin ymmärtämään sen loputtomuuden, jolla meidän kaikki pienet tarkoituksemme vääjämättä palautuvat siihen. Janne Vainio 3\n4 puheenjohtajalta HS ateisteja vastaan Olen seurannut Helsingin Sanomia kouluajoistani saakka. Välillä en ole tilannut lehteä, koska minun mielestäni se ei edes periaatteessa julkaise uutisia, joissa ei olisi ainakin yksi virhe. Ateisteja Helsingin Sanomat on vastustanut aina. Helsingin Sanomat väitti, että Amerikan Ateistien johtajat ovat varastaneet järjestön rahoja ja muuttaneet ulkomaille. Tosiasiassa Amerikan Ateistien johtajat oli kaapattu, murhattu, paloiteltu ja haudattu tynnyreissä. Helsingin Sanomat ei koskaan oikaissut uutistaan edes sen jälkeen, kun murha oli kokonaisuudessaan selvitetty. Mainittakoon, että Sanoma Osakeyhtiön toimitusjohtajana on nykyään laestadiolainen Mikael Pentikäinen. Ruotsin malli Ruotsin mallin mukaista uskonnon opetusta Helsingin Sanomat on ajanut vuosikymmeniä. Ruotsin mallin mukaisessa uskonnonopetuksessa puolet opetuksesta on kristinuskoa ja loput muita suuria uskontoja. Ruotsin mallin mukaisen uskonnonopetuksen YK:n Ihmisoikeustoimikunta on itse asiassa tuominnut käsitellessään allekirjoittaneen suomalaisesta uskontojen historian ja siveysopin opetuksesta tekemää valitusta. Uskontojen historian ja siveysopin kaatunut opetussuunnitelmahan oli jokseenkin sama kuin Ruotsin nykyinen opetussuunnitelma Helsingin Sanomat jälleen puolustaa pääkirjoitussivun kolumnissa Ruotsin mallin mukaista uskonnon opetusta. Koska Helsingin Sanomat ei ole kelpuuttanut koskaan yhtään näihin kirjoituksiin kirjoittamaani vastinetta lehteen, kirjoitan vastineen suoraan Vapaa Ajattelijaan. Kirjoitus on pitkä, koska se sisältää alkuperäisen kirjoituksen kokonaisuudessaan, mutta kun ateistit ovat liitossa jo selvästi häviöllä, asiasta mahdollisesti saatavilla moitteilla ei liene suurta väliä. Matti Kamppisen alkuperäinen kirjoitus on esitetty seuraavassa vinolla kirjoituksella (kursiivilla). VIERASKYNA: Uskonnonopetus väärällä polulla Tulevaisuuden Suomessa ja Euroopassa tarvitaan entistä enemmän kulttuurisen ja uskonnollisen variaation asiantuntijoita, oli ammattina sitten terveydenhoitaja, media-assistentti, tietotekniikkainsinööri tai opettaja. Toisaalta tulevaisuuden Suomi on entistä moniuskontoisempi, vaikka jäsenyys evankelis-luterilaisessa kirkossa on vielä pitkään enemmistön valinta. Pakkouskonto loukkaa ateisteja Tässä Kamppinen esittää tutun uskonnonopetuksen puolustuksen: Kun on paljon uskovaisia, kaikkien muidenkin pitää opetella koulussa uskontoja. Maailman johtavista tiede-, kulttuuri- ja teknologiamahdeista Yhdysvallat ja Ranska selviytyvät mainiosti ilman minkäänlaista yleisten koulujen uskonnon tai edes uskontojen historian opetusta. Sen sijaan ne maat, joissa uskontoa tai uskontoja opetetaan kouluissa suuria määriä, ovat maailman takapajuisimpia. Kamppinen on siis aivan kokemuksenkin perusteella väärässä. Toiseksi Kamppinen sivuuttaa kokonaan sen ihmisoikeusnäkökohdan, että hyvin monet ateistit pitävät Ruotsin mallin mukaista uskontojen pakko-opetusta kouluissa ateistien ihmisoikeuksia jyrkästi loukkaavana. Myös muslimit vastustavat Ruotsin mallin mukaista uskonnon opetusta. 4\n5 Kolmanneksi voidaan sanoa, että ateisteille on ollut Suomessa suurta haittaa uskonnonopetuksesta. Esimerkiksi Vapaa-ajattelijain liiton sisällä uskonnonopetuksesta saadut valheelliset väitteet haittaavat koko ajan järjestön toimintaa ateistien puolesta. Itse asiassa huomattava osa liiton jäsenistä vastustaa ateistien täysiä ihmisoikeuksia siitä syystä, että he ovat uskonnonopetuksella aivopestyjä. Nykyään kouluissamme on evankelisluterilaisen kristinuskon tunnustuksellisen opetuksen ohessa tarjolla muiden uskontokuntien maailmankatsomusten mukaista opetusta. Moniuskontoisen opetuksen lisäämistä on pidetty järkevänä vastauksena tulevien aikojen monikulttuurisuuden haasteisiin. Luterilaisuutta tuetaan muilla uskonnoilla Ruotsin uskonnonopetuksessa vanhaa myyttiä erilaisten uskontojen tuntemuksen tarpeellisuudesta on sovellettu erinomaisen kierosti. Islam eroaa kristinuskosta itse asiassa melko vähän. Islamilaisen jumaluusopin avulla Ruotsin uskonnonopetuksessa tuetaan ns. yksijumalaista uskontoa. Itse asiassa islamin jumalatodistukset ovat samoja kuin kristinuskon. Juutalaisvainojen takia kansainvälistä myötätuntoa saaneen suuruudeltaan vähäpätöisen juutalaisjoukon uskontoa esitellään Ruotsin uskonnon opetuksessa laajasti. Myös tällä tavoin tuetaan epäsuorasti kristinuskoa. Uskontojen kielteisistä piirteistä ja uskontojen hirmuteoista Ruotsin uskonnonopetuksessa ei puhuta mitään. Jeesuksen olemassaoloa ei kyseenalaisteta. Uuden testamentin ja Koraanin sekavaa syntyhistoriaa ei kerrota. Valheet eivät tee opetuksesta tunnustuksellista. Tämä on kuitenkin väärä tulevaisuuspolku. Tunnustuksellisia elementtejä uskonnonopetuksessa pitäisi päinvastoin vähentää ja tuoda tilalle vertailevan ja systemaattisen uskontotieteen työkaluja. Tässä Kamppinen valehtelee jyrkemmin kuin evankelisluterilainen kirkko. Ei luterilainen uskonnonopetus ole tunnustuksellista vaan tahallisen virheellistä. Toki nykyiset osaavat uskonnonopettajamme tähän suuntaan tarjontaa vievätkin, mutta koko ajatus tunnustuksellisen opetuksen mahdollisuudesta ja tarpeesta olisi syytä kyseenalaistaa. (HS:n toimitus:) Tunnustuksellinen uskonnonopetus sulkee osan teemoista keskustelun ulkopuolelle, kirjoittaa Matti Kamppinen. Tunnustuksellisuus tuo mukanaan ajattelun ja toiminnan kaavoja, joilla ei menestytä tulevina aikoina. Se perustelee toimintatapoja tradition, ei rationaalisen argumentaation avulla, ja sulkee osan teemoista keskustelun ulkopuolelle. Uskonnon opetuksesta ei puutu järjen käyttöä Kamppinen on jostain omaksunut vapaaajattelijainkin keskuudessa yleisen harhan, että uskonnon puolustaminen olisi jotenkin ei-järjellistä (epärationaalista). Katolinen kirkko on jo vuosituhansia puolustanut kristinuskoa vetoamalla sekä luonnontieteisiin että logiikkaan. Viime vuosisadalla myös useimmat protestanttiset kirkot ryhtyivät menettelemään samalla tavalla. Keskustelun ulkopuolelle myös Ruotsin uskonnonopetus sulkee kaiken ateismia tukevan järjen käytön. Se toisenlainen järjen käyttö, jolla poliitikot ja muut johtajat ovat kahden viime vuosituhannen aikana menestyneet ja menestyvät edelleen, on pitkälti kristinuskon luomus. Tunnustuksellisuus rohkaisee erottamaan meidät muista ja pitää ryhmän jäsenyyden kriteerinä jäseneksi tunnustautumista. Järkevää, yleisinhimillisesti ymmärrettävää vuoropuhelua ei edesauta se, että tunnustuksellisia aineksia lisätään sitä mukaa kuin kouluihimme tulee lisää eri uskontokuntiin kuuluvia. Kun muslimit lisääntyvät, islamin opetus tietysti lisääntyy. Kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevan yleissopimuksen 18. artiklan mukaan muslimivanhemmilla on oikeus määrätä lastensa uskonnollisen ja moraalisen kasvatuksen laadusta. Tämä oikeus on sivumennen sanoen myös ateisteilla, mutta viimeksi mainittu asia ei 5\n6 ole mennyt perille edes Vapaa-ajattelijain liitossa, ei sitten millään. Edellä olevassa lainauksessa Kamppinen halventaa muslimeja ja unohtaa ateistit. Pinttymiäkö? Tunnustuksellisen opetuksen taustalla on kolme ajatuspinttymää. Ensimmäinen on käsitys, että uskontoja ei voida tarkastella sekulaarin humanismin hengessä, tieteellisen tutkimuksen avulla, vaan että tällainen tarkastelu vähentää uskonnon arvoa. Tässä Kamppinen puhuu avoimesti uskontojen arvostamisen puolesta. Me ateistit emme erityisemmin arvosta uskontoja. Pikemminkin me arvostamme ateismia. Tukeeko neurobiologia uskontoja? Tämä ei pidä paikkaansa. Esimerkiksi uskonnollisten kokemusten neurobiologinen tutkimus ei suinkaan ole vähentänyt ihmisyyttä ja ihmismieltä koskevaa kunnioitustamme, vaan päinvastoin, olemme saaneet muutettua osan ihmetyksestä perustelluksi arvostukseksi. Tässä Kamppinen puolustaa uskoa virheellisillä neurobiologisten tutkimusten tulkinnoilla. Toinen ajatuspinttymä on se, että vain tunnustuksellisen opetuksen kautta voidaan välittää oikea kuva uskonnosta, johon kuuluu jonkinlainen mukanaolo, uskonnon harjoittaminen. Harjoittaminen tuo toki ymmärrystä uskonnosta, mutta tämä rajattu ja usein kriittisen keskustelun ulkopuolelle sijoittuva ymmärrys on käyttöarvoltaan vähäisempää kuin humanistinen ja yhteiskuntatieteellinen ymmärrys uskonnosta. Veisaamisen vähentäminen on vain kieroilua. Tässä Kamppinen pitää hartauksia ja veisaamista vähemmän tärkeinä ja muuta uskon puolustamista paljon tärkeämpänä. Tämän erottelun taustalla on Ruotsin mallin mukainen kieroilu: Poistamalla veisaaminen ja hartaudet aikaa uskonnon järkiperäiseen puolustamiseen jää enemmän ja opetusta voidaan väittää tunnustuksettomaksi. Kolmas ajatuspinttymä liittyy kristinuskon erityiseen asemaan suomalaisessa kulttuurissa. Tunnustuksellisuudesta luopuminen johtaisi tämän ajatuskaavan mukaan kouluissa välittyvän Uskonnonvap Ruotsin tilanteesta on vaikea saada täyttä selvyyttä siitä syystä, että Ruotsissa ei toimi yhtään kunnollista ateistijärjestöä. Tanskassa sellainen on perustettu, ja Norjassa toimii jonkinlainen. Seuraavaan on koottu joitakin asioita Ruotsista. Luettelo ei ole täydellinen. Kirkon ja valtion ero ei ole Ruotsissa pitemmällä kuin Suomessa. Asia on pikemminkin päinvastoin, koska Ruotsin kuningasperheen pitää kuulua luterilaiseen valtiokirkkoon. Ruotsin kouluissa on kaikille pakollinen täysin suomalaista luterilaista uskonnonopetusta vastaava uskontotiedon opetus (puolet kristinuskoa, puolet muita uskontoja, joista etusijalla ovat juutalaisuus ja islam, ateismista vain maininta muutamalla sivulla yhteensä useista tuhansista sivuista, kaikki teksti on uskontomyönteistä). Mainittakoon, että YK:n ihmisoikeustoimikunnalle 1970-luvun lopulla tekemäni valitus johti täysin vastaavan tyyppisen (Suomessa uskontokuntiin kuulumattomille tarkoitetun) uskontojen historian ja siveysopin opetuksen muuttamiseen puolueettomaksi. Sen jälkeen oppiaineen opetuksessa käytettiin mm. allekirjoittaneen johtaman työryhmän monisteita, joilla oli silloisen kouluhallituksen lupa (nykyään Suomessa ei ole oppikirjasensuuria). Kun joku ruotsalainen älyäisi valittaa opetuksesta, tilanteeseen saataisiin muutos. Ruotsin luterilaista hautausmaamonopolia vahvistaa se, että kaikki joutuvat verotuksen yhteydessä maksamaan Ruotsin kirkolle menevää hautausmaaveroa, vaikka heidän tuhkansa levitettäisiin taivaan tuuliin. Tavallinen ihminen maksaa tätä veroa eläessään keskimäärin kruunua. Kirkon jäsenten lapset liitetään kirkkoon vauvoina kastamalla ja lasten mielipidettä kysymättä. Huoltaja suorittaa eroamis- ja liittymistoimenpiteet alle 18-vuotiaiden osalta vuotiaan osalta tarvitaan myös lapsen suostumus. Kirkosta voi erota myös kirjallisesti, mutta eroanomus on allekirjoitettava henkilökohtaisesti ja lähetettävä kirkkoherranvirastoon, ei esimerkiksi väestörekisteriin. Jotta Ruotsissa välttyisi seuraavan vuoden kirkollisveroista, kirkosta on erottava ennen marraskuun 2. päivää edellisenä vuonna. Ruotsissa on siis kaksi katumuskuukautta. Sähköpostieroaminen ei 6\n7 aus Ruotsissa Ruotsin lain mukaan tule kysymykseen, koska eroilmoitus vaatii henkilökohtaisen allekirjoituksen. Ruotsin valtion rahallista tukea evankelisluterilaiselle kirkolle on lähes mahdoton laskea, mutta se on tunnetusti asukasta kohti maailman suurin. Myös muut uskontokunnat saavat valtion tukea (noin 40 miljoonaa kruunua), mutta eivät ateistit (eihän Ruotsissa ole edes ateistien järjestöä!). Ruotsin perustuslaki takaa vain uskontokuntiin kuulumisoikeuden, ei oikeutta olla harjoittamatta uskontoa. Tosin Ruotsi tunnustaa Suomea julkisemmin kansainväliset ihmisoikeussopimukset, joihin voidaan vedota, jos löytyy joku ruotsalainen, joka älyää niihin vedota. Myös Ruotsissa on erillinen laki Ruotsin kirkosta. Se on tosin lyhyempi kuin Suomen kirkkolaki. Ainoa kohta, jossa Ruotsin laki jollakin tavalla mainitsee uskonnottomat, on Laki uskonnollisista yhdyskunnista. Tässä laissa sanotaan, ettei kenenkään tarvitse kuulua johonkin uskontoluntaan. Tosin tämäkin on ristiriidassa sen kanssa, että kuningasperheen pitää kuulua Ruotsin kirkkoon. Kirkollisveron kanto verotuksen yhteydessä on Ruotsissa kirkolle ilmainen, Suomessa maksullinen (noin 400 miljoonaa kruunua vuodessa). Ruotsin kirkko saa valtiolta kirkkojen säilyttämisestä korvausta, joka kohoaa vähitellen puoleen miljardiin kruunuun. Ruotsin papit ja uskontotiedon opettajat koulutetaan yliopistoissa. Suuret teologiset tiedekunnat ovat Uppsalassa ja Lundissa, mutta muualla pappien koulutus on naamioitu uskontieteen laitosten suojiin. Sotilas- ja monen muunkin lajin pappeja ylläpidetään valtion varoilla. Myös Ruotsissa kirkolla on verovapauksia (inkomstskatt för prästlönetillgångar). Myös vainajan tuhkan käsittelyssä on rajoituksia, sitä ei esimerkiksi saa pitää kotona. Vihkimisoikeus on sekä kirkolla että viranomaisilla mutta ei uskonnottomien järjestöillä. Ruotsin tilannetta kuvaa hyvin sekin, ettei Internetin ruotsalaisilta sivuilta löydy, toisin kuin Suomesta, juuri mitään hakusanoilla ateism, ateist ja ateisten. Erkki Hartikainen suomalaisen kulttuurin kristillisten ainesten hapertumiseen. Asia lienee päinvastoin. Tie teellisen prosessoinnin myötä kristinuskon ainesten monitahoiset roolit suomalaisessa ja eurooppalaisessa kulttuurissa tulisivat paremmin ymmärretyiksi, ja näin suomalaisetkin saisivat entistä enemmän aineksia rakentaa tervettä oman kansallisen kulttuurin arvostusta. siis enemmän aikaa varsinaisen uskon puolustamiseen siis uskonpuolustusta pakollisena kaikille Entä kuuluvatko Suvivirsi ja Enkeli taivaan tulevaisuuden kouluihin? Kyllä kuuluvat. Ne ovat osa vuotuisen ajanlaskun ja koululaitoksen kulttuuria. Niiden esteettiset arvot ja roolit sosiaalisen toiminnan rytmittäjinä tulevat oppilaillekin selvemmiksi, kun aiheita on käsitelty uskonnontunnilla....mutta ateisteja on sentään nöyryytettävä. Tulevaisuuden uskonnonopetus on kaikille yhteistä. Kristinuskoa koskeva humanistinen ja yhteiskuntatieteellinen aines on mittava, ja samoilla ajattelun välineillä oppilaille tarjotaan tieteellistä ymmärrystä islamista, hindulaisuudesta, sekulaarista humanismista ja buddhalaisuudesta. mutta ei ateismista. Suurin kieroilu Elämänkatsomustietoa ei tulevaisuudessa tarvita, eri kulttuurien filosofisten ja uskonnollisten traditioiden ymmärrystä kylläkin. Tässä Kamppinen unohtaa sen, että kaikkein kierointa olisi myydä Ruotsin mallin mukainen uskonnonopetus suomalaisille nimellä elämänkatsomustieto. Tätähän Pekka Elo ja hänen liittolaisensa ajavat myös Vapaa-ajattelijain liitossa. Matti Kamppinen Kirjoittaja on Turun yliopiston dosentti ja uskontotieteen lehtori. Erkki Hartikainen Marsin yliopiston ateismitieteen lehtori 7\n8 Monikulttuurisuus on rasismia Somalialaissyntyinen alankomaalaiskansanedustaja Aayan Hirsi, iranilaispakolainen Azam Kamguian ja bangladeshilaispakolainen, kirjailija Taslima Nasrin esiintyivät Ihmisoikeuskomitean erityisistunnossa (Commission on Human Rights = Ihmisoikeuskomissio, 61. istunto, Geneve, ). He sanoivat, että Euroopan hallitukset ovat epäonnistuneet musliminaisten ihmisoikeuksien suojelemisessa. Azam Kamguianin mukaan monikulttuurisuus on nurinkäännettyä rasismia. Euroopan musliminaisia lyödään, heidät pakotetaan naimisiin, heidän sukupuolielimiään silvotaan, heidät viedään väkisin kotimaihinsa ja heitä pidetään siellä pakolla, sanoi Aayan Hirsi. Joskus heidät tapetaan. Liberaalit demokraattiset hallitukset eivät sekaannu asiaan, koska niiden mielestä on kyse muslimien kulttuurista. Euroopan hallitukset ovat ostaneet menolipun keskiaikaan. Kun muslimit marraskuussa 2005 murhasivat elokuvaohjaaja Theo van Goghin, myös hänen käsikirjoittajansa Aayan Hirsi joutui murhauhkausten kohteeksi. Alun perin Hirsi pakeni Somaliasta pakkoavioliittoa vuonna Nainen kivitettiin Afganistanissa Amina-niminen nainen kivitettiin Afganistanissa huhtikuun 21. päivänä Poliisit veivät hänen vanhempiensa luota sen jälkeen, kun paikallinen tuomioistuin oli tuominnut hänen väitetystä luvattomasta sukupuolisuhteesta. Arvioidaan, että satoja naisia on kivitetty Afganistanissa hyvin julmalla tavalla. Paikallisten lähteiden mukaan aviorikossyyte sepitettiin sen jälkeen, kun Amina oli vaatinut mieheltään avioeroa. Mies, paikallinen Talibanjohtaja, oli juuri palannut Iranista viiden vuoden pakomatkalta. Tuomioistuimen mukaan oli soveliasta, että mies kivittää vaimonsa. Aminan kuoleman sanotaan kestäneen kaksi vuorokautta. Väitetylle toiselle osapuolelle annettiin sata raipaniskua, jonka jälkeen hänet vapautettiin. Paikallisten lähteiden mukaan ainakin yksi toinen nainen on kivitetty Afganistanin nykyhallinnon aikana. Jumalanpilkkaaja lynkattiin Pakistanissa Aasheq Nabia, joka oli kotoisin 30 killometriä Peshawarista, syytettiin Koraani polttamisesta. Mies piiloutui puuhun, mutta papit kokosivat 400 miehen joukkueen ja ampuivat uhrinsa puuhun. Poliisi ei ole ryhtynyt murhan johdosta mihinkään toimenpiteisiin. Demokraatit perkeleestä U SA:n presidentinvaalikampanjan ollessa kuumimmillaan myös kirkonmiehet ottivat kantaa puoluerajan puolin ja toisin. Sallikaa minun sanoa tämä tässä ja nyt: jos äänestätte John Kerryä, teidän pitää joko pyörtää päätös tai erota kirkosta, ilmoitti pohjoiscarolinalaisen baptistiseurakunnan pastori Chan Chandler seurakuntalaisilleen viime lokakuussa saarnastuolistaan. Seurakuntalaisten mukaan pastorin saarnat säilyttivät poliittisen sävyn vaalien jälkeenkin. Tilanne huipentui toukokuun alussa, kun seurakunnan päättävässä kokouksessa yhdeksän seurakuntalaista erotettiin. Erotettujen mukaan mitään muuta syytä ei ollut kuin se, että he olivat demokraattien kannattajia. Erotetut ovat saaneet tuekseen nelisenkymmentä muuta seurakuntalaista, jotka erosivat 100-henkisestä seurakunnasta tuen osoituksena. Pastori oli pitänyt demokraattiseurakuntalaisiaan automaattisesti esimerkiksi homoliittojen ja abortin kannattajina. Baptistikirkon tapaus heijastaa samanlaisia tuntoja aina kongressia myöten. Uskonto- ja moraalikysymykset näyttelevät suurta roolia poliittisissa kiistoissa joita käydään muun muassa tuomarinimityksistä. Yksi kirkon ja valtion suhdetta valvovista painostusryhmistä on tehnyt verottajalle kantelun Pohjois-Carolinan tapauksesta. Kantelussa verottajaa pyydetään kiinnittämään huomiota baptistiseurakunnan verovapauksiin. Jos saarnastuolista saarnataan politiikkaa, kirkko muuttuu poliittiseksi järjestöksi, kantelu huomauttaa. Verottaja tutkii jo ennestään pariakymmentä kirkkoa verovapauksia koskevien sääntöjen rikkomisesta sotkeutumalla poliittiseen toimintaan Pohjois-Carolainen kiista sai jälleen uuden käänteen, kun pastori Chandler ilmoitti eroavansa lauhduttaakseen tilannetta. 8\n9 Havaitsija ja todellisuus Erkki Hartikainen Pyhän Einsteinin ilmoitukset Tavalliselle ihmiselle on itsestään selvää, että kun poistun huoneesta ja suljen oven takanani, huone jatkaa olemassaoloaan. On tietysti mahdollista, että huone tuhoutuu silloin, kun en ole sitä näkemässä, mutta yleisesti ottaen tavallisen ihmisen tavallisissa oloissa havaitsema todellisuus noudattaa melkoista jatkuvuutta ja säännöllisyyttä. Muinaisissa uskonnoissa ajateltiin, että jumalat saattoivat puuttua asioiden kulkuun. Esimerkiksi ukkosenjumala saattoi hävittää huoneen heti sen jälkeen, kun olin sulkenut oven takanani. Neuvoja tietysti korvausta vastaan siitä, miten jumalat pidettiin suosiollisina, jakoivat papit. Jossain vaiheessa neuvoja korvausta vastaan ryhtyivät jakamaan myös filosofit eli viisauden ystävät. Pythagoraan ( eaa) kerrotaan sanoneen, että koska vain jumalat ovat viisaita, ihminen ei voi olla viisas, hän voi olla vain viisauden ystävä eli filosofi. Pythagorasta seurannut Platon ( eaa) opetti, että näkyvä todellisuus on jotain epätodellista, harhaa, ja että ihminen voi ajattelun avulla tajuta näkyvän todellisuuden takana olevan oikeamman todellisuuden, ideain maailman. Tässä todellisuus ja ajattelu ovat vaihtaneet paikkaa. Mysteeriuskonnot ovat kautta aikojen opettaneet, että niiden sisäisillä uskonnollisilla menoilla voidaan päästä suoraan yhteyteen tuon Platonin kuvaaman syvällisemmän todellisuuden kanssa. Alempana osoitetaan, että nykyiset rituaalit ovat huomattavan paljon kalliimpia kuin entiset. Kun kristinusko ja islam nousivat valtaan suuressa osassa maailmaa, viisauden ystävien oli viisainta henkensä säilyttääkseen ajatella sellaisella tavalla, joka ei suututtanut papistoa. Filosofit olivat eräs osa uskonnon puolustajien ammattikuntaa. Kun kokemus ja havainnot tulivat uudestaan jonkinlaisiksi totuuden arvosteluperusteiksi, kristityt yhdistivät uskonnolliset käsityksensä havaintoihin nojaavaan ajatteluun. Piispa George Berkeley ( ) väitti, että kaikki olemassa oleva on sielua ja että oleminen on havaituksi tulemista. Kun jätämme huoneen, se jatkaa olemassaoloaan siitä syystä, että jumala havaitsee sen. James Clerk Maxwell ( ) loi teorian sähkömagneettisesta säteilystä. Tämän jälkeen Wilhelm Ostwald ( ) julisti aineellisen todellisuuskäsityksen (materialismin) voitetuksi kannaksi. Hän esitteli energeettiset periaatteensa julkisuudessa ensimmäisen kerran vuonna Kun Albert Einstein ( ) ryhtyi mainostamaan (hän ei ollut kaavan keksijä) likimääräiskaavaa E = mc 2 eli että energia E on massa m kertaa valon nopeuden c neliö, sieluaineksen kannattajat olivat riemuissaan. Kaikki olikin energiaa ja ainetta ei ollut olemassakaan. Todettakoon, että todellisuudessa ei milloinkaan eikä missään ole ainakaan toistaiseksi muutettu pysyviä hiukkasia kokonaan energiaksi ja sitten mitattu, mitä saatiin. Ydinenergia ei perustu kaavaan E = mc 2 vaan hiukkasten välisten sidosten energioihin. Vedystä rautaan asti saadaan energiaa yhdistämällä hiukkasia, ja toisesta päästä eli raskaista aineista saadaan energiaa hajottamalla ne raudaksi asti. Raudasta ei saada 9\n10 enää mitään ydinenergiaa, koska silloin ollaan energiatason pohjalla. Ainetta tarvittiin vielä tavallisen ihmisen hämmentämiseen muilla keinoilla. Kun alkeishiukkanen nimeltä elektroni tuli tunnetuksi, todettiin, ettei elektronin paikkaa ja liikemäärää voida valon avulla määrittää samanaikaisesti. Valo kun mokoma tönäisee elektronin heti pois paikaltaan. Tällä tavalla havaitsija tulee vaikuttaneeksi havaintotulokseen. Olemassaolo on mitatuksi tulemista? Fyysikoiden enemmistön mielestä lopputulos oli, ettei elektronilla ole samanaikaisesti paikkaa ja liikemäärää. Siis toista ei ole olemassakaan, jos toinen on satuttu mittaamaan, ja olemassaolo riippuu siitä, mitä ihminen mittaa. Olemassaolo on siis mitatuksi tulemista. Kun jumalakin oli kuollut, hänestäkään ei ollut olemassaolon ylläpitäjäksi mittausten väliajalla. Werner Heisenberg ( ) muotoili epätarkkuusperiaatteen, jonka mukaan yhtä aikaa ei voi mitata minkään hiukkasen tarkkaa paikkaa ja liikemäärää. Tällainen inhimillinen rajoitus on epäilemättä olemassa, mutta yllättäen epätarkkuusperiaatetta alettiin pitää luonnonlakina. Kun kaikki on epätarkkaa, tyhjästä voi syntyä hiukkaspareja jne. Tyhjästä voi siis nyhjäistä. Vaikka ns. eetteriteoria (aikoinaan katsottiin, että sähkömagneettinen säteily etenee väliaineessa, jota kutsuttiin eetteriksi) katsottiin kumotuksi, tyhjiö ei ollutkaan tyhjiö. Vielä suurempi hämmennys syntyi, kun Niels Bohr ( ) esitti periaatteen, jonka mukaan sähkömagneettinen säteily on joko aaltoja tai hiukkasia mutta ei molempia yhtä aikaa. Tämän käsityksen kumoavien kokeiden vakuuttavuudesta kiistellään juuri nyt. Aineettomuuden alttari Noin neljäkymmentä vuotta sitten Peter Higgs esitti, että hiukkasten massa ei ole niiden perusominaisuus vaan että massan aiheuttaa Higgsin kenttä. Kentän aiheuttaa hiukkanen nimeltä Higgsin bosoni (=hiukkaset, jotka toimivat Bose-Einstein käyttäytymisen mukaan). Higgsin bosonia ei ole havaittu (silloin tällöin päästetään liikkeelle huhuja siitä, että viitteitä bosonista on saatu). Maailma rakentaa kaikkien aikojen suurinta ja kalleinta hiukkaskiihdytintä, jotta uskontoja epäilevistä aineellisen todellisuuskäsityksen kannattajista (materialisteista) päätäisiin lopullisesti eroon. Vuonna 2007 LHC -hiukkaskiihdytin valmistuu. Minun kaksoislogaritmiasteikkoon tietokoneella piirtämäni yksinkertainen viivadiagrammi viittaa siihen, ettei Higgsin bosoneja koskaan löydy. Mutta vaikka Higgsin bosoneja ei löytyisi, sillä ei ole välttämättä merkitystä fyysikkojen uskon suhteen. Ihmiset voivat uskoa Higgsin bosonien olemassaoloon, vaikka niitä ei löytyisikään. Sekin mahdollisuus on otettava huomioon, että uskovaiset tutkijat väärentävät tuloksia niin, että Higgsin bosoni näyttäisi olevan olemassa. Koululaitoksen luonteesta johtuu, että myös lapsenlastemme (minulla ei niitä ole, ja ei ole tietoa siitä, tuleeko niitä) on uskottava Higgsin bosoneihin. Kun yritin löytää suomenkielistä tietoa Higgsin bosoneista, koulujen kotisivut sotkivat etsimisen pahasti. Noin tuhat fyysikkoa pohtii päätoimisesti pääasiassa valtioilta saaduin varoin erilaisia keskenään kilpailevia säieteorioita, vaikka esimerkiksi Kari Enqvistin mukaan on täysin mahdollista, että esimerkiksi ns. supersäikeitä ei tulla koskaan havaitsemaan. Varsinaisesti massan hävittäminen alkoi, kun Murray Gell-Mannin kvarkkiteoria tuli muotiin. Vuonna 1969 Gell-Mannille myönnettiin fysiikan Nobelin palkinto. Tämä teoria väitti mm., että protonin ja neutronin sähköisesti varatut osaset ovat kvarkkeja. Protonissa ja neutronissa on tämän teorian mukaan kvarkkien lisäksi runsaasti sähköisesti neutraalia ainetta (päätelty epäsuorasti). Näitä sähköisesti neutraaleja protonin ja neutronin osasia kutsutaan liimahiukkasiksi (eli gluoneiksi), ja ne sitovat kvarkit hiukkasiksi. Sanaan kvarkki ei ole yritetty suomentaa, koska se ei ole alun perinkään tarkoittanut yhtään mitään. Nykyisen kvarkkiteorian suurin heikkous on tietysti se, että protonien ja neutronien perusosasiksi kelpaavia kvarkki- 10\n11 hiukkasia ei ole koskaan havaittu vapaina luonnossa. Kvarkkien yhteenlaskettu massa on vain pieni murto-osa protonin tai neutronin massasta, mutta onhan meidän uskonnoillamme sielu-ainetta alkeishiukkasten täytteeksi. Äskettäin tehdyissä kokeissa piti saada aikaan kvarkkikaasua. Tulikin puuroa tai velliä. Niin ovat puurot ja vellit sekaisin täsmällisimpänä pidetyssä luonnontieteessä. Kun Pyhä Einstein sanoi, että hiukkasen massa kasvaa äärettömäksi, jos se kiihdytetään valon nopeuteen, koko fysiikkaa on kielletty käyttämästä sellaisia oletuksia, jotka olisivat ristiriidassa tämän oletuksen kanssa. Harvemmat tietävät, että sekunnin uuden määritelmän kehittäjälle ei myönnetty Nobelin palkintoa siksi, että hänen mielestään kellot eivät käyneet Pyhän Einsteinin ohjeiden mukaan. Paitsi massa, myös painovoima on fyysikkojemme vainon kohteena. Itse Einstein todisti, ettei painovoimaa ole olemassakaan. Me ikääntyneet ihmiset kaatuilemme siitä syystä, että avaruus on käyristynyt. Kun jotkut olivat juuri keksineet geometriat, joissa suorat olivat mutkaisia, täytyihän näin nerokkaalle matematiikalle heti keksiä käyttöä. Vaikka painovoima valitettavasti vielä hallitsee kaikkialla, fyysikkojemme ennuste sen tulevaisuudesta ei ole hyvä. Mitäpä sitä pitäisi ryhtyä olemattomille voimille hyvää tulevaisuutta ennustamaan? Kun Suuri Pamaus -jumala pääsee lopulta näyttämään voimansa, koko kaikkeudesta ei jää jäljelle kuin muutama elektroni (valitettavasti se on jonkinlainen massallinen hiukkanen), jokunen neutriino (valitettavasti nekin saattavat olla jonkinlaisia, jopa massallisia hiukkasia) ja mietoa sähkömagneettista säteilyä, mitä se sitten mahtaa olla. Luonnonlakien kieltäminen Kukaan omasta toimeentulostaan huolestunut fyysikko ole enää vuosikymmeniin uskaltanut väittää, että luonnossa vallitsisivat täsmälliset luonnonlait. Sattumahan se on joka määrää, ja kun optimisteja ollaan, niin kyllä se sattumajumala tämän kaikkeuden hävittyä räjäyttää tyhjiöstä uuden. Kun kaikki on epätarkkaa, tyhjän räjäyttäminenkään ei ole ongelma. Kun olin pikkupoika, nopan heiton tulos oli kerta kaikkiaan satunnainen. Minulla ei ollut mitään keinoa ennustaa lopputulosta. Vieläkään en ole oppinut, miten voisin ennustaa lottopelin arvonnan tuloksen ja saada hieman rahaa sairauksieni hoitoon ja välttämättömiin tarvikkeisiin. Ainakin tässä tavallisten ihmisten maailmassa esiintyy aitoa satunnaisuutta. Koulussa ja yliopistossa minulle opetettiin, ettei nopan heiton tulos olekaan satunnainen vaan varsin yksinkertaisesti mekaniikan ja termodynamiikan lakien mukaan laskettavissa. Muinaiset papit jättivät asian jumalan ratkaistavaksi heittämällä arpaa, ja niin Joonakin joutui valaskalan vatsaan ja valaskala ei puolestaan mahtunut uimaan Bosporin salmesta Mustalle merelle. Valitettavasti tässä tehtiin virhe. Jumala puuhailee aivan toisaalla. Jumala on opastanut Suomen kansaa mm. edesmenneen professori Kalervo Laurikaisen ( ) välityksellä opettamalla meille, että jumala heittää noppaa alkeishiukkasfysiikassa. Alkuräjähdyksessäkin jumala heitti noppaa niin voimallisesti, että tyhjiö räjähti. Kulkeeko aika takaperin? Pyhä Einstein on kieltänyt kulkemasta nopeammin kuin valo. Kun ns. Bellin epäyhtälöt osoittivat, että informaatiota kulkee valoa nopeammin, edesmennyt matematiikan professori Klaus Vala kysyi minultakin, miten asia pitäisi selittää. Ilmoitin epäileväni Einsteiniä. Havaijin yliopiston tähtitieteen ja teoreettisen fysiikan professorina vaikuttanut Victor Strenger on puolestaan sitä mieltä, että aika voi kulkea takaperin, mutta vain hyvin pienessä mittakaavassa. Voitaisiinko maailmanloppu estää panemalla aika kulkemaan takaperin? Entä jos mitään maailmanloppua ei olekaan tulossa? Tässä asiassa on tuskin syytä hätiköidä. Kyllä reippaat nuoret miehet osaavat hoitaa asiat meitä vanhoja paremmin, jos tai kun maailmanloppu tulee. Olen hankkinut vahingossa korkeampaa koulutusta matematiikassa, fysiikassa, filosofiassa, tilastotieteessä, tietojenkäsittelytieteessä ja joissakin muissa tieteissä, joilla ei ole tässä yhteydessä merkitystä. Minua ei ole aivan helppo huijata näiden 11\n12 alojen kummallisia tuotoksia mielivaltaisesti sekoittelemalla. Niille, jotka eivät ole tulleet hankkineeksi koulutusta näiltä aloilta, annan seuraavan neuvon: Jos jokin väite tuntuu normaalijärjellä käsittämättömältä, ei ole mitään syytä ainakaan toistaiseksi ajatella, että siinä mitään järkeä onkaan. Jos monista sairauksistani huolimatta elän muutamia vuosia, ja jos vaikeasta selkäviastani huolimatta (ja raskaiden lääkkeiden voimalla) jaksan vielä istua muutamia vuosia silloin tällöin tietokoneen ääressä, kirjoitan näistä asioista englanninkieliset artikkelit sivulle dictionary.htm (Dictionary of Atheism). Tähän sanakirjaan aion rakentaa puun, jonka eri haarat kuvaavat erilaisia mahdollisuuksia. Solmukohtiin aion laittaa tietoja havainnoista, jotka tukevat kutakin haaraa, mutta myös tietoja havaintojen väärentämisestä ja tietojen vääristelystä. Atomikellon keksijä kertoo, että kun Yhdysvallat lennätti atomikelloja lentokoneissa ympäri maailmaa osoittaakseen, että Einsteinin ennustama ajan hidastuminen todella tapahtuu, mittaustulokset olivat sekavia ja niistä laskettiin kaikenlaisia keskiarvoja. Lopputuloskaan ei viitannut siihen suuntaan kuin olisi Einsteinin kannattajien mielestä pitänyt, mutta televisioyleisölle asia esitettiin näyttelijäin voimin lopullisesti todistettuna. Mitä tulee valon taipumiseen painovoimakentässä, ei ole vaikea nähdä, että sille on lukuisia muita selityksiä kuin avaruuden käyristyminen. Varsin yleisesti ajatellaan, että valon taipumisen painovoimakentässä aiheuttaa se, että valolla on impulssi. Jos valolle sallitaan Einsteinin kieltämä massa, valon taipuminen painovoimakentässä vaikuttaa kenestä tahansa lähes itsestään selvän ymmärrettävältä. Kyllä luonto on lainalainen ja aineellinen ja kyllä painovoimakin on olemassa. Sen verran voin antaa fyysikoille periksi, että myös sähkömagneettinen voima on olemassa (vaihdoin juuri tuulettimen viileäkaappiin). Mitä niihin muihin voimiin tulee, niiden olemassaoloa ja luonnetta on mielestäni syytä harkita vielä uudestaan. Todellisuus on olemassa havaitsijasta riippumatta, ja myös todellisuuden olioiden perusominaisuudet ovat olemassa havaitsijasta riippumatta. Kvanttifysiikka ja postmoderni irrationalismi Janne Vainio Kvanttifysiikkaa on käytetty argumenttina paitsi fysiikan, myös kulttuuri- ja yhteiskuntatieteiden sisäisessä keskustelussa. Kvantti-ilmiöt tulevat avuksi silloin kun halutaan kumota väitteitä, joiden mukaan ihmisten välisessä todellisuudessa on joitakin kausaalisia vaikutussuhteita (että yksi asia mekaanisesti aiheuttaa jonkin toisen asian). Yhteiskunnallinen ja kulttuurinen todellisuus pitää nykyisen intellektuaalisen eliitin omaksuman perusdogmin mukaan selittää humanistisesti merkityksillä ja niiden välisillä suhteilla mutta ei herran nimessä luonnontieteellisen mallin ehdoilla. Hiukkasilmiöihin vedotaan toteamalla, että kausaliteetti muuttuu jo luonnontieteen alueella epätarkaksi, jolloin kaikki on niinkuin nähkääs vähän kaikkea. Tästä päätellään, että myös yhteiskuntaelämän tasolla kausaaliset selitykset on hylättävä: mikään ei aiheudu mistään, vaan kaikki sosiaaliset ilmiöt ovat toisiinsa merkityssuhteissa, jotka muodostavat kokonaisuuden. Luonnontieteellinen totuuskin on yksi sosiaalinen rakennelma muiden joukossa, koska on todettu mittaajan vaikuttavan koetuloksiin. Kuitenkaan ei tunneta yhtäkään teoriaa, joka selittäisi millä tavoin hiukkasilmiöt suoraan vaikuttaisivat sosiaalisiin rakennelmiin (lukuun ottamatta mittaustapahtumia). Ei ole pystytty selittämään edes niiden vaikutusta mikrotasolla tapahtuviin yksittäisen henkilön mielentilojen vaihteluihin, vaikka tämä sentään vielä olisi aivan järkeenkäypä hypoteesi. Silti hiukkasilmiöiden sattumanvaraisuus vedetään esiin pyrittäessä pelastamaan esimerkiksi humanistinen oletus vapaasta tahdosta. 12\n13 Ateistifilosofin viaton kysymys on, millä tavoin sattuma tekisi tahdon sen vapaammaksi kuin luonnonlakien orjuus. Eikö kyseessä ole vain usko kohtaloon luonnonlakien sijasta? Minulle riittää sellainen vapaa tahto, jolla tarkoitetaan ainoastaan riippumattomuutta jonkin toisen henkilön tahdosta. En liioin tunne valintojani erityisen vapaiksi, jos joudun pelaamaan arpapeliä ilman tietoa syistä ja seurauksista. Mieleen tulee lähinnä kioskikirjallisuuden markkinoima astrologinen vapauskäsitys: valinta on aidosti vapaa, jos romanssi syntyy umpimähkäisesti ( tähtien siunauksella) ja ilman suunniteltua aikomusta. Entä mitä ihmettä tarkoittaa se paljonpuhuttu yhteiskunnallisten ilmiöiden (kuten esimerkiksi talouselämän tai vaikkapa sukupuolten) selittäminen sosiaalisina merkitysrakennelmina? Jollei sillä tarkoiteta sitä, että ilmiö A aiheuttaa ilmiön B tai on mukana aiheuttamassa sitä (toisin sanoen kausaalista syyn ja vaikutuksen ketjua), niin onko se silloin enää mikään selitys lainkaan? Mikäli jonkin yhteiskunnallisen tosiasian (kuten vaikkapa sukupuolijaon) selitykseksi tarjotaan jonkin sitä rakentavan sosiaalisen merkityksen olemassaoloa, niin eikö tällä tarkoiteta sitä, että kyseisen merkityksen omaksuminen ihmisten päässä aiheuttaa tiettyjä luonnonlakien mukaisia seurauksia ihmisten välisessä vuorovaikutuksessa? Esimerkiksi sukupuolelle annettujen sosiaalisten merkitysten kohdalla tämä on käytännössä täysin ymmärrettävissä: ihmisten päihin indoktrinoidaan tiettyjä merkityksiä siitä, mitä on olla nainen tai mies, ja tällaisesta ohjelmoinnista seuraa taipumusta omaksua sukupuolisesti asenteellista käyttäytymistä. Suomen johtava postmoderni filosofi Tuija Pulkkinen (ks. artikkeli seuraavalla sivulla) on alleviivannut, että kyse ei ole siitä, mitä tällainen merkitysrakennelmaksi kyhätty sukupuoli on, vaan siitä, mitä sellainen merkityksiä antava monimutkainen rakennelma tekee muodostuessaan osaksi sosiaalista todellisuutta. Jonkin tietyn käsitteellisen rakennelman levittäminen siis aiheuttaa ihmisten välisessä toiminnassa joitakin havaittuja materiaalisia vaikutuksia aivan kuten tietyn aineettoman ohjelmiston ajaminen tietokoneessa aiheuttaa tiettyjä raudan tasoisia prosesseja. Mitä muuta tällainen selitys voisi olla kuin puhtaasti kausaalinen, luonnontieteellisen mallin mukainen selitys? Kulttuurisilla merkitysrakenteilla on sosiaalista vaikutusta, joka voidaan määritellä operationaalisesti ja sen jälkeen (mikäli tilanteeseen ei olla tyytyväisiä) voidaan esittää teknisiä korjausehdotuksia (kuten ohjelmiston päivittämistä uudempaan versioon). Nykyisen intellektuaalisen eliitin mukaan yhteiskuntatieteelliset ja kulttuuriset selitykset ovat jotakin muuta kuin mekanistis-kausaalisia mutta he eivät ole onnistuneet selittämään, mitä. He viittaavat vain siihen, ettei nyky-yhteiskunnan ongelmia voida ratkaista mekanistisen järjen ehdoilla ja että tekniset ratkaisumallit ovat tuhoon tuomittuja, jollei pelastuspaketti sisällä sitä vaatimusta, että me intellektuellit pääsemme itseoikeutettuina poliittisina pastoreina latelemaan kansalle niitä toisenlaisia sosiaalisia merkityksiä jotka johtavat valoon. Tyypillistä on, että kiistasta tehdään myös tasa-arvokysymys: miehinen tiede ja filosofia ovat mekanistisesti unohtaneet jotakin, mitä ei niiden hallitsemalla päättelyllä voi selittää. Naistutkimus -nimisellä alalla on validia tutkia, millä tavoin esimerkiksi tieteellisen selittämisen subsumptioteoria (oletus, että eri selitystasot, kuten fysikaalinen, biologinen jne. ovat hierarkisesti alisteisia toisilleen) heijastaa tiedemiesyhteisön oletettua raiskausfantasiaa, jossa kovan tieteen välineet tunkeutuvat kliinisesti pehmeän tiedon omille alueille. On hankalaa arvostella tällaista retoriikka, jollei halua leimautua patriarkaatin puhetorveksi; voidaan silti kysyä, eikö juuri tässä uusinneta vuosituhantista seksististä normittamista, jonka mukaan kovan tieteen mallin mukainen ajattelu kuuluu miehille. Mekanistis-kausaalisten selitysmallien hyljeksimisen taustalla kummittelee vuosituhantinen kristillisen yliopistohumanismin käsitys ideoista, jotka leijuvat aineellisen kausaalitodellisuuden yllä. Sylttytehdasta ei kuitenkaan suostuta tunnustamaan, vaan sen sijaan tällaisen platonistisen vetistelyn väitetäänkin olevan postmodernia perustahakuisten teorioiden kritiikkiä, joka kuulemma hylkää myös humanismin sen fallosentrisyyden vuoksi ja vaatii tällä perusteella, että kuuntelisimme imaamien vaihtoehtoisia ihmisoikeuskäsityksiä. 13\n14 Postmoderni irtiotto humanismista ei sinällään estäisi käsittämästä ihmistä pelkkänä monimutkaisena tietokonejärjestelmänä ja sosiaalisen elämän ilmiöitä pelkkinä koneistoina joita voi teknisesti ajaa, päivittää ja vaihtaa (esim. Tuija Pulkkisen postseksualistisessa filosofiassa sukupuoli ja seksuaalisuus käsitteellistyvät tietoteknisinä koneistoina, joilla ihmistä tuotetaan). Postmoderni perustahakuisuuden kritiikki on ennen kaikkea humanististen tieteiden sisäistä kritiikkiä, joka kohdistuu sitä vastaan, että ihmiskokemuksen eri muodoille voisi löytyä jokin kaikenkattava teoreettinen selitysperusta. Jos kristillishumanistinen fantasia (ihminen jumalan kuvana) hylättäisiin, silloin olisi mahdollista kiistanalaistaa ihmiskokemuksen perustavuus sen sijaan että heitetään järki ja luonnonlait yli laidan. Kulttuurieliitin valtaosa haluaa sen sijaan soveltaa postmodernismia kaikkeen muuhun mahdolliseen paitsi kuvitelmaan ihmistieteistä joinakin itsenäisinä tieteenaloina. Ihmisen haamu (jonka postmodernismi julisti teloittavansa) kummittelee yhä platonistisessa ideataivaassa. Perustahakuisuuden postmoderni kritiikki unohdetaan taktisesti juuri ihmiskokemuksen alueella samalla kun perustattomuuteen vedotaan kiistettäessä luonnontieteellisten selitysten pitävyys. Jos ihmiskokemuksen sisäiset rajoitukset estävät tekemästä objektiivisia mittauksia kvanttitasolla, niin tästä halutaan päätellä, että ihmiskulttuuri onkin todellisempaa kuin kvanttitason ilmiöt. Postmodernissa filosofiassa oleellista on yleismaailmallisen ihmiskokemuksen teoreettisen selitysarvon kiistävä posthumanistinen (Lyotardin mukaan pakanallinen ) näkökulma, joka postmodernissa puppugeneraattorissa kääntyy päälaelleen. Jälkimmäisellä ei välttämättä ole varsinaisesti tekemistä minkään filosofian siis ei myöskään postmodernin filosofian kanssa. Se on pikemminkin aikamme intellektuaalisen eliitin ikioma rousseaulaistyyppinen kansalaisuskonto, jonka tehtävänä on uskotella, että tällä erityisellä väestöryhmällä (johon itsekin kuulun) on hallussaan jokin korkeamman voiman johdatus, joka kumoaa luonnonlait. Tämä myös selittää, miksi teloitetun ihmisen haamu yhä kummittelee; ilman sitä meillä intellektuelleilla ei olisi edes kuvitteellista laumaa kaitsettavana. Janne Vainio (teksti & kuva) Onko luonnontieteellinen selitysmalli sovinistinen? Kysymyksestä väiteltiin Helsingin yliopistolla pidetyssä Päivän painissa otsikolla Sukupuolierot biologiaa vai kulttuuria? Keskustelijoina olivat biologian professori, diplomi-insinööri Hanna Kokko ja valtio-opin professori, teoreettisen filosofian dosentti Tuija Pulkkinen. Professori Kokko aloitti esiintymällä pahan tiedon edustajana. Hän esitti oletuksen, että älykkyys voisi todella jakautua sukupuolten välillä tilastollisesti hyvin epäsuhtaisesti. Jos näin olisi, sellaisen tosiasian lausuminen ei olisi mitenkään syrjivää, koska tämä ei oikeuttaisi minkäänlaista erityiskohtelua, vaan edelleen olisi katsottava yksilö yksilöltä, kuinka älykäs kukin on. Naiset ja miehet päätyisivät sitten kukin yksilöllisen aivokapasiteettinsa mukaisiin asemiin. Professori Pulkkiselle individualismi oli vieraampaa; hän oli tottunut ajattelemaan sukupuolia sosiaalisesti muodostuvina ryhminä, joista yksi alistaa toista. Individualistisen ja kollektivistisen tasa-arvokäsityksen eroista ei valitettavasti päästy normatiiviseen väittelyyn, vaan keskustelu kulki näennäisessä yksimielisyydessä, että yksilöiden välillä tulisi olla mahdollisuuksien tasa-arvo sukupuolesta riippumatta. Keskeinen erimielisyys liittyi kiistaan, onko raiskaus lajiyksilön väkivaltaa toista kohtaan vai tietyn ryhmän (miehet) kollektiivista valtaa toiseen ryhmään (naiset). Kokko kyseenalaisti ajatuksen, että raiskaus olisi vain yhden ryhmän valtaa toi- 14\n15 Usko puhdistuksessa Poliittisesti epäkorrektia raamatunselitystä Ruotsissa Pentti Niskanen Professorit Hanna Kokko (vas.) ja Tuija Pulkkinen. Taustalla mattotuomarina tutkimusjohtaja Anneli Pauli (oik.). Taululla professori Kokon piirtämä jakauma sukupuolten välisille älykkyyseroille. seen ja vailla mitään biologista merkitystä. On evoluutiobiologisesti hyvin vaikea ymmärtää, miksi yksilö toimisi ryhmän edustajana. Esimerkkinä raiskauksen luonnollisuudesta Kokko mainitsi lintulajin nimeltä hihi, joka tuskin lisääntyisi ilman koiraiden harrastamaa itsepintaista seksuaalista ahdistelua, jota naaraat vastustavat viimeiseen saakka. Lajilla kuulemma olivat kivekset isompia kuin aivot. Pulkkisen mielestä biologiset selitysmallit pyrkivät vastaamaan kysymykseen, mitä sukupuoli on joka ei hänen mielestään vastaa siihen kysymykseen, mitä sukupuoleksi kutsuttu sosiaalinen ohjelmointimekanismi tekee, kun sitä ajetaan ihmisyhteisöissä. Luonnontieteellisistä väitteistä kyhätty biologisen sukupuolen käsite toimii kulttuurisena normituksena, jolla selitetään tietty ihmisyhteisöjen työnjako luonnolliseksi. Pulkkinen rinnasti sukupuolijaon luonnollistamisen siihen, että taloustieteessä esitettäisiin uskottavana argumenttina velkakirjojen laatimista vastaan, että apinat eivät ota velkaa. Molemmat keskustelijat kannattivat Humen giljotiinia (tosiasiaväitteistä ei voi johtaa arvoja). Pulkkisen mukaan sukupuoliajattelussa sivuutetaan giljotiini: sukupuolella tarkoitetaan arkikielessä sitä mitä ihmisen tulisi olla ja miten hänen tulisi käyttäytyä. Se määrää, mitä saa tehdä ja mitä pitää tehdä ammatinvalinnasta tuntemisen tapoihin. Tämä ei ulotu vain sukupuolirooleihin, vaan biologisiin ominaisuuksiin, joita pitää korjailla oikeanlaisiksi. Biologista sukupuolta tehdään hyvin vahvasti kulttuurissa. Jos sukupuolet ovat niin luonnollisia, miksi niitä pitää tehtailla jopa lääkkeillä ja leikkauksilla? 1960-luvulla raastuvanoikeudessa Suomessa langetettiin kirjailija Hannu Salamalle vankeutta erään hänen romaanihenkilönsä jumalanpilkkaa sisältävistä puheista. Viime syksynä tuomittiin puolittain pakanoituneessa Ruotsissa vankilaan pappi, joka oli saarnannut kirkossa puhdasta Jumalan sanaa. Amerikassa asti huomiota herättänyt oikeusjuttu sai alkunsa siitä, että kotikaupungissaan gayparaatia katsellut helluntaiseurakunnan pastori Åke Green piti eräänä sunnuntaina seurakunnalleen raamatunlauseisiin lujasti tukeutuvan saarnan homoseksuaalisuuden syntiä vastaan. Pastori Greenin saarnastaan saama vankilatuomio ei kuitenkaan kuvasta, niin kuin voisi luulla, valistuksen lopullista voittoa pimeistä uskon ajoista, vaan uutta hengellisyyden heräämistä ruotsalaisen kulttuurieliitin keskuudessa. Viime vuosina on nimittäin myös maallistunut ja tämänpuoleisessa elämässä viihtyvä väki alkanut etsiä stimulanssia tuonpuoleisesta. On huomattu uudestaan, että uskonnosta oikealla asenteella saa paljon iloa muutoin arkiselta tuntuvaan olemassaoloon. Tarkoitukseen ei tietenkään sovi tavallinen Tiina-vainaan yhtä ja toista tuomitseva luterilaisuus, vaan moderni ja ajastettu kristillinen oppi, Jumalan Sana, joka ottaa huomioon niin humanistit kuin feministitkin, vegaanit ja vihreät, homot ja heterot, Yhdistyneet Kansakunnat ja Amnesty Internationalin. Ruotsin tämän hetken Jumala ei ole turhan nuuka, mitä synteihin tulee, vaan laulun ja soiton lisäksi myös lihan iloja sekä muita nautintoja ymmärtävä huumorinta- 15\n16 Helsingin Sanomain totuusteoria KUVA: Päivi Vesanto Helsingin yliopiston vapaa-ajattelijat vappumarssilla Helsingissä. Kuvassa Janne Vainio (vas.) ja Timo Andersson. Ns. filosofit ovat edelleen eri mieltä siitä, mitä sana totuus tarkoittaa. Onpa meneillään Suoman Akatemian rahoittama tutkimus, jossa selvitetään., onko tällainen käsite edes tarpeellinen. Tähän asti on kuitenkin vallinnut jonkinlainen yksimielisyys siitä, että täysin perusteettomia satuja ei tule pitää totena. Nyt Helsingin Sanomat on jälkiartikkelissaan asettunut täysin päinvastaiselle kannalle. Totta ei ole se, mikä on perusteltua, vaan se, mikä meitä sattuu miellyttämään. Vai ovatko mielikuvitusolennot todellisempia kuin elävät ihmiset (vrt. buddhalainen jumalakäsitys s. 22) sillä perusteella että ne (toisin kuin elävät ihmiset) eivät voi kuvitella olevansa olemassa? Älkää riistäkö meiltä Lallia, HS otsikoi. Lehti jatkaa: Sikäli kuin piispa ja sittemmin pyhimys Henrikiä ei koskaan ollut olemassa, häntä ei myöskään voitu murhata Köyliönjärven jäällä. Jos häntä ei murhattu, murhaajaa eli Lalliakaan ei ilkeine vaimoineen ole koskaan ollut. Köyliöläiset eivät ole ainoita, jotka tuntevat menettävänsä jotakin tärkeätä, jos dosentti Tuomas Heikkilän päätelmät pitävät paikkansa. Lallin ja piispan tarina on osa suomalaista perinnettä ja itseymmärrystä, joista ei niin vain tahdota luopua. Tähän asti lehden teksti on vielä täysjärkistä. Mutta sitten lehti jatkaa: Ei meidän tarvitsekaan. Martti Luther ei tiettävästi koskaan sanonut tässä seison, enkä muuta voi. Muuan historioitsija kuvasi tarinaa silti todeksi, koska Luther olisi voinut, tai hänen olisi suorastaan pitänyt sanoa nuo sanat. Niihin tiivistyi parhaalla mahdollisella tavalla sinänsä tosi historiallinen tilanne. Totta ei olekaan se, mitä todellisuudessa tapahtui, vaan se, mikä meitä miellyttää! Lehti jatkaa: Roomalaiskatolinen usko tuli Suomeen lännestä, ja jotkut kirkonmiehet sen toivat. On todennäköistä, että se herätti vastarintaa. Lallin ja piispa Henrikin kertomuksen kaksi tunnetuinta muunnelmaa sallivat pitää ristiretkeä joko uljaana lähetystyönä, jossa henki oli panoksena, tai vieraan vallan tulona, jota torjuttiin kirves kädessä. Miehekäs muinaistarina, valitsipa kumman tahansa. Tässä kohtaa toimittajien tiedot loppuivat. Nykyisen ruotsalaisen historiantutkimuksen mukaan ei ole näyttöä siitä, että ns. ensimmäistä ristiretkeä olisi tapahtunut. Kyse on Eerikin suvun poliittisia tarkoituksia varten jälkeenpäin sepittelemistä saduista. Lehti jatkaa: Kirkko opetti mielellään, miten kammottavat rangaistukset kohtasivat pyhän miehen murhaajaa. Kansallisromantiikan aikana tartuttiin mieluummin kostotyöhön, jolla alkuperäinen suomalaisuus torjui ulkoista sotkeutumista elämäänsä. Mitä siitä jos saataisiinkin selville, että piispa Henrikin luut kuuluvat todellisuudessa jollekin kylätappelussa kuolleelle 1400-luvun rengille? Harva Keski-Euroopan kirkkojen pyhäinjäännöskään taitaa sen aidompi olla. Tässä lehti tavoittaa jonkinlaisen tajun politiikan vaikutuksesta historiankirjoitukseen. Todisteista tai niiden puutteesta riippumatta Lalli vuodattaa yhä vain Henrikin veren Köyliönjärven jäälle siellä, missä tarinalla on merkityksensä: kansakunnan mielikuvituksessa ja historiallisessa sadussa. Tässä puolletaan tarpeettomasti mysteeriuskontojen perinnettä. Satu on satu ilman sen syvällisempiä totuuksia. Erkki Hartikainen 16\n17 juinen herra, jolla on rakastettavan kansanomainen maku. Siis suunnilleen kuin pastori Greenin pahin pilkkaaja, julkisesti homoksi ja Jeesuksen kaveriksi julistautunut kirjailija-estraditaiteilija Jonas Gardell, vain lupsakampi luonteeltaan. Kulttuurieliitille uskonto on hyvinvoinnin kodikas ja miellyttävä lisä, josta ei haluta luopua. Voimme kuvitella sen suuttumuksen ja äkkinäisen hälyn, kun tulee tämä borgholmilainen pastori ja lyö Raamatun pöytään kuin joku Vanhan Testamentin profeetta, joka on noussut syyttämään kansaansa filistealaisilta lainatuista tavoista. Tapaus on yllättävä ja herättää pahoja aavistuksia, sillä Raamattu on se kirja, jota ei ole Ruotsissa avattu viiteenkymmeneen vuoteen. Vain vanhat, joiden muisti ulottuu hieman pitemmälle kuin sosiaalidemokraattinen historiankirjoitus, ovat säilyttäneet siitä mielessään joitakin lauseita. Pastori Greenin Sodoma ja Gomorra-saarna borgholmilaisessa kirkossa lyö kulttuurikansan aluksi ällikällä. Mutta vain aluksi. Maassa on muitakin Sanan selittäjiä, arkkipiispa ensimmäisenä, ja koska juuri se synti, jota vastaan saarna on suunnattu, on onneksi ehditty lailla suojata, Borgholmin käräjäoikeudessa päätetään panna pastori Green lukonpäitä lukemaan. Loukkaavia lausuntoja koskevaa lakia (hets mot folkgrupp) oli täydennetty vuonna Ominaisuuksiin, joiden arvellaan tarvitsevan lain suojelua, oli rodun, uskonnon ja ihonvärin lisäksi katsottu kuuluvan myös seksuaaliset taipumukset. Täydennetyn lain ensimmäistä lyöntiä läheltä ja kaukaa seuraamaan tulleet televisiokamerat tuottivat varmasti jonkinlaisen tyrmistyksen erikoisesti amerikkalaisille katsojille. Vanhassa Euroopassa, josta monien esivanhemmat olivat lähteneet uskonnollista vainoa pakoon, uskonnonvapaus painoi tällä kertaa oikeuden vaa assa vähemmän kuin sodomiaan syyllistyneiden suojelu sanallisilta loukkauksilta, ja Jumalan mies tuomittiin uskonsa takia kuukaudeksi kiven sisään. Pastori itse sovittautui (pastoreille harvinaiseen) osaansa sananvapauden sankarina. Jutun jälkipuinti jatkuu ruotsalaisittain oppineella keskustelulla à la Laputa. Pitkästä aikaa myös jumaluusoppineet, muutkin kuin islamologit Jan Hjärpen johdolla, ovat saaneet nähdä taitojaan tarvittavan. Viisisataa vuotta on Ruotsissa julistettu Jumalan Sanaa Kustaa Vaasan käskemällä tavalla. Mutta vanha on vanhaa. Lähilukutekniikalla on saatu selville, että se kirja, jonka päälle on toden pantiksi pantu kaksi sormea, ei kaikilta kohdiltaan ole todesta otettava. Kulttuurieliitti, eräänlainen hujan hajan kokoontuva totuuskomitea, keskustelee nyt, mitä Pyhästä Kirjasta voitaisiin poistaa, mitä pelastaa. Enemmistö taipuu ajattelemaan, että Jumalan Sanaa on saatava keventää ja että Vanha Testamentti voitaisiin huoletta panna paperinkeräykseen. (Lähimmäistä ei toki ole lupa polttaa roviolla jokaisesta pikku rikkeestä, huoria kivittää kuoliaaksi, lapsia piiskata ja naista pitää 17\n18 pienempiarvoisena.) Uudessakin puolessa, jopa Jeesuksen puheissa tuntuu jo pieni pilaantuneen haju, mutta koska usko on jo de facto uudestaan puhdistettu, vaikkakin vähin äänin ja ilman näkyvästi naulattuja teesejä kirkon, tai edes sakastin, ovissa, parasta on ehkä aluksi vain virallistaa nykyinen käytäntö. Uskonasiat, on myös huomautettu, ovat niin tärkeitä, että niistä olisi kysyttävä kansan mielipidettä esimerkiksi kirkollisvaalien yhteydessä. Tähän asti ovat vain kirkolliskokoukset ja ylimmät piispat saaneet päättää, ketkä pääsevät Taivaaseen. Demokratiassa pitäisi toki sielun autuudesta saada äänestää. Kiireellisintä nykytilanteessa olisi saada Jumalan Sana ja maallinen lainsäädäntö sopusointuun erilaisten poikkeavien ryhmien kohdalla. Jos Uusi Testamentti aiotaan jotenkuten pelastaa, on ehkä lähdettävä periaatteesta, että kaikki mitä siinä ei erikseen kielletä on myönnettävä. Kaiken mitä Jeesus ja Paavali eivät ottaneet puheeksi voi jokainen tulkita tuntonsa mukaan. Kätevää käytännön teologiaa olisi ehkä samanlainen asennoituminen kuin sillä piippua polttelevalla rovastilla, joka hänen pahettaan moittineen Singerin ompelukoneasiamiehen huomautukseen, ettei Jeesus polttanut, vastasi hetken mietittyään, ettei Jeesus myynyt Singerin ompelukoneitakaan. Tämän tulkintamallin vaikeus on siinä, että myös kaiken mitä Jeesus ja Paavali eivät aikansa tavoissa katsoneet asiakseen arvostella, voidaan olettaa heidän hiljaisesti hyväksyneen. Paljon jää arvailun varaan. Tupakoitsijat ja kodinkoneidenmyyjät voivat olla rauhallisia, mutta huorilla on ehkä syytä huoleen. Puhtaasti teoriassa voidaan Jeesuksesta tehdä feministi, mutta ei Paavalista, joka piti aina selvän raon miesten ja naisten välillä ja oli sitä paitsi miesten välistä haureutta vastaan. Jonas Gardellia ei vanhassa Jerusalemissa olisi kivitetty, koska hän ei ole nainen, mutta Jeesuksen aikalaiset olisivat varmasti nimitelleet häntä vähintään yhtä pahoilla nimillä kuin pastori Green. Tapauksen juridisessa jatkokäsittelyssä hovioikeus kumosi käräjäoikeuden tuomion. Valtakunnallinen syyttäjä (riksåklagare) puolestaan on valittanut hovioikeuden päätöksestä Korkeimpaan oikeuteen. Kristinusko nähdään poikkeuksellisella tavalla armopelastuksen oppina, joka lupaa vapahduksen ilmaiseksi kenelle tahansa. Vertailevan uskontotieteen näkökulmasta käsitys on väärä. Kristillinen armo ei ole ilmaista eikä edes ainutlaatuista. Alturistisen lunastuksen idea esiintyy myös sellaisissa kilpailevissa pelastusopeissa, joita kristityt arvostelevat sen puuttumisesta. Kristinuskon väitteet omasta ainutlaatuisuudestaan ovat tyypillisiä yleismaailmalliseksi julistautuvan pelastusopin väitteitä. Oppi määrittelee sisäisesti lopullisen pelastumisen (pääsy iankaikkisesti tietyn nimeltä mainitun jumalan yhteyteen) ja toteaa sen jälkeen, että mikään muu oppi ei edes puhu tällaisesta pelastuksesta saati että voisi johtaa siihen. Joistakin muista uskonnoista voi tietenkin löytyä joitakin samankaltaisia piirteitä, kuten esimerkiksi kultaisen säännön tuleminen elämänohjeeksi. Kristitty voi toki myöntää tämän, mutta väittää kuitenkin, että vain kristinuskossa nämä piirteet ovat todella heidän jumalansa inspiroimia eivätkä pelkkää jumalan luonnollisen ilmoituksen jäljittelyä. On totta, että mikään muu uskonto (kuten esimerkiksi juutalaisuus tai islam) ei puhu Jahve-jumalasta kolmiyhteisenä jumalana eikä väitä Jeesus-nimistä historialliseksi oletettua henkilöä ainoaksi lihaksi tulleeksi jumalan sanaksi. Tällaisilla erityispiirteillä tuskin on merkitystä muille kuin uskontotutkijoille ja niille, jotka jo uskovat nimenomaan Jeesuksen jumalallisuuteen. Kysymys ainultaatuisuudesta pitäisikin voida asettaa siten, esiintyykö missään muusa uskonnossa oppia lihaksi tulleesta jumalasta, ylösnousemuksesta, armopelastuksesta jne. Onko olemassa sellaisia henkisinä pidettyjä ominaisuuksia, jotka juuri kristinuskossa ja ainoastaan siinä tulevat jollakin poikkeuksellisella ja ainutlaatuisella tavalla esille? Useimmat kristittyjen väitteet koskevat neljää ainutlaatuiseksi väitettyä kristinuskon erityispiirrettä: (1) kristinuskon väitetään olevan jumalan itsensä perustama us- 18\n19 Kristinuskon ainutlaatuisuus? Janne Vainio konto, jonka Jeesus lihaksi tulleena jumalana pani alulle; (2) kristinuskon väitetään olevan ainutlaatuinen siinä, että se lupaa pelastusta kenelle tahansa jumalan suorittaman armotyön kautta, johon uskovan puolelta riittää kyky hyväksyä se uskonkappaleena; (3) kristinuskon todisteiksi on esitetty jumalallisia ihmeitä, kuten henkiparannukset ja ylösnousemus; (4) kristinuskossa väitetään kristillisen lähimmäisenrakkauden ja omatunnon ilmenevän aidoimmin. Ihmeet eivät todista mitään tanallisia henkivaltoja, joilla on yliluonnollisia voimia. Jos näin on, silloin ihmeet eivät riitä todisteeksi yhdenkään uskonnollisen ilmoituksen pätevyydestä, vaikka niistä olisi varmaa näyttöä. On aina mahdollista sanoa, että kiusanhenki oli asialla kuten esimerkiksi buddhalaiset voisivat väittää raamatun ilmoituksesta, mikäli evankeliumin ihmeet näytettäisiin toteen (tästä myöhemmin). Aitoa kristillistä rakkaut- Ihmeiden osalta ainutlaatuista on korkeintaan niiden käyttö todisteena ilmoituksen pätevyydestä. Riippumatta todistusaineiston luotettavuudesta ainakin neitseellistä syntymää, henkiparannuksia ja jopa kuolleiden henkiin heräämisiä koskevia kertomuksia sisältyy lähes kaikkiin kirjauskontojen perinteisiin. On kokonaan eri kysymys, missä määrin ihmeitä pidetään todisteina siitä, että juuri tämä uskonto olisi oikea. Intialaisissa uskonnoissa ihmeitä (siddhi) kuten selvänäköä, levitaatiota ja esineiden taikomista tyhjästä pidetään lähes maallisina ilmiöinä, joita myös väärän gurun oppien seuraaminen voi saada aikaan. Kielillä puhuminen transsitilassa (jota kristityt pitävät todisteena pyhän hengen ainutlaatuisesta työstä) on nähty triviaalina ilmiönä, jonka on selitetty johtuvan aikaisemmista elämistä tulevista muistikuvista, jolloin henkilön oletetaan eläneen eri maassa ja puhuneen jotakin vierasta kieltä. Kristillinen vastaväite on, että jumalan ja hänen enkeleidensä lisäksi on myös saa- ta ei määritelmän mukaan ole ilman Jeesuksen työtä. Oikeaa skottilaista mallasviskiä ei tehdä muualla kuin Skotlannissa eivätkä mitkään blended-viskit ole sitä. Vain Jeesus :n sisältö on aidosti kristillinen; tällainen looginen totuus ei kuitenkaan ole mikään perustelu kristinuskon arvolle. Jos lähimmäisenrakkauden ja omatunnon periaatteita pidetään arvoina, joilla on merkitystä Jeesus :n arvosta riippumatta, silloin joudutaan määrittelemään nämä arvot eettisesti uskomuksista riippumatta ja arvioimaan, millä tavoin tällaiset arvot esiintyvät eri maailmankatsomuksissa. Kristinuskon väitetään olevan altruistinen pelastususkonto, jossa rakastava jumala on lunastanut lapsilleen pelastumisen armosta pelkän uskon kautta. Kristityt väittävät mielellään pelastumisen tulevan ilmaiseksi ja asettavat oppinsa vastakkain erityisesti idän uskontojen kanssa, joissa heidän mukaansa pelastuminen joudutaan ostamaan omilla suorituksilla. Virheellinen vastakkainasettelu on vaikea ymmärtää muuna kuin projektiona. Jeesuksen pelastuspakettia ei ehkä hinnoitella euroissa ja dollareissa, mutta se on kaikkea muuta kuin ilmainen. Kyse on kaupanteosta jumalan ja uskovan välillä, jossa jumala lupaa uskovalle taivasosakkeen sitä vastaan, että uskova omistaa koko elämänsä hänen taivasosakeoptioittensa mainostamiseen tietämättä edes, mikä on niiden kaupan olevien osakkeiden kate, joitten mainostamiseen lähimmäisiä houkutellaan. Koska vedonlyöntiä usko sinä, minä pelastan pidetään kristinuskossa altruistisen lähimmäisenrakkauden välttämättömänä 19\n20 opillisena perustana, on aihetta tarkastella uskolla pelastumista niissä opeissa, joita kristityt mielellään arvostelevat pelastuspaketin ostamisesta. Saattaa olla, ettei mikään muu uskonto (kenties islamia lukuun ottamatta) ole julistanut jumalan armon olevan ainoa mahdollinen tie pelastukseen. Mahdollisuus pelastua uskon kautta löytyy silti muistakin uskonnoista usein yhtenä mahdollisuutena muiden joukossa. Tämä mahdollisuus myös rakentuu kertomuksellisesti tavoilla, jotka usein ovat huomattavan samankaltaisia Kristus-myytin kanssa. Armopelastus idän uskonnoissa Oppi lihaksi tulleista jumalista löytyy ainakin jo muinaisesta Intiasta. Mahabharataeepoksessa kerrotaan Vishnun inkarnaationa syntyneestä Krishna-jumalasta, jonka elämän vaiheissa on niin monia yhtymäkohtia Jeesuksen vastaaviin, että Kristus-myytin on arvioitu kehittyneen tästä vanhemmasta lähteestä. Krishnan ei tosin väitetty olleen ainoa jumalan inkarnaatio. Oppi jumalan syntymisestä ihmishahmossa liittyy jo hindulaiseen sielunvaellukseen, joka mahdollistaa henkilöllisyyden jatkumisen jossakin muodossa myös taivaan, maan ja eläinja henkimaailmojen välillä. Laajemmassa mielessä myös tiibetiläiset elävät buddhat (valaistumisen saavuttaneiden pyhien lamojen myöhemmät tülkuemanaatiot, mm. Dalai lama) ilmentävät oletusta, että jokin tuonpuoleinen sanoma voi tulla maailmaan ihmisen kehossa. Tarkasti ottaen ei ole kyse jumalan inkarnoitumisesta, vaan kirjaimellisesti opin (dharma) tulemisesta kehoksi (kaya) jota kuitenkin voi verrata kristinuskon ajatukseen sanan tulemisesta lihaksi Kristuksen hahmossa. Krishna-kultti on jumalan perustama uskonto vähintäänkin siinä määrin kuin Kristuksen palvonta voi olla sitä. Krishna itse antaa pyhissä kirjoituksissa ohjeita palvojilleen ja hänen uskotaan olevan suoraan läsnä temppeleissään. Palvojiensa mukaan Krishna voi myös lyhentää hänelle omistautuvien uskovien karmaa kiitoksena huomion osoituksesta ja pelastaa heitä huonoilta jälleensyntymiltä, joihin heidän omat huonot tekonsa johtaisivat. Palvonnan tie (bhakti yoga) on hindulaisuudessa yksi kolmesta pelastustiestä, joilla vältetään huonot jälleensyntymät. Tekojen puhdistaminen ja taivaallisten autuuden tilojen saavuttaminen ei välttämättä edellytä uskoa, vaan rituaalista harjoittamista (yoga) jonka yksi muoto on palvonnallinen uskon harjoittaminen (bhakti). Lamalaisuudessa ja eräissä hindujoogaopeissa käsite guru yoga tarkoittaa oppilaiden maagista samastumista guruun (lama) jonkin hindujumalan tai buddhan opetusten ruumiillistumana. Olipa kyseessä hindujumalan tai jumalattoman buddhalaisen opin ruumiillistuma, kyseessä on kuitenkin sanan tuleminen lihaksi tavalla, joka muodostaa maagisen suhteen gurun ja hänen oppilaidensa välille. Suhteen maagisuus tarkoittaa, että vaikka guru olisi elossa, kyseessä ei ole ensi sijassa henkilökohtainen käskysuhde, vaan jo läsnäolollaan guru on oppilailleen elävänä porttina tuonpuoleiseen. Toisaalta se tarkoittaa, että suhde ei lakkaa gurun poistuessa tästä maailmasta. Jeesuksen suhde uskoviinsa voidaan nähdä tyypillisenä guru yoga -suhteena, jossa ihmishahmoisen Mestarin keho, puhe ja mieli ja jopa hänestä kuolleena nähdyt unet ja näyt mielletään viimeistä piirtoa myöten tuonpuoleisena ilmoituksena oppilaille. Lamalaisuudessa suhde laman ja oppilaiden välillä vahvistetaan ganapuja-rituaalissa, joka monilla tavoin muistuttaa ehtoollisen periaatteita. Jeesuksen veren ja ruumiin pyhyyttä vastaavat polttohaudattujen lamojen tuhkasta tehdyt pillerit, joita Suomessakin uutta hautaustoimilakia uhmaten syödään rituaalisesti gurusuhteen vahvistamiseksi laman kuoleman jälkeen. On mahdollista sanoa, ettei lamalaisuudessa ole jumalaa guru yogan takana. Tämä ei kuitenkaan ole se kysymys, mikä tulisi esittää arvioitaessa, missä määrin pelastumista luvataan uskon kautta. Kyseessä on maaginen suhde, joka on myyttiseltä rakenteeltaan verrattavissa kristilliseen lihaksi tulemisen ja armopelastuksen oppiin. Hindulaisen tai buddhalaisen guru yogan ei silti yksinään luvata vievän pois syntymien kierrosta, vaan se on keino luoda maaginen yhteys valaistumiseen, joka lopulta vie pois syntymien kierrosta. Sitä 20


24.6.2014: Hyväntekeväisyys ja vapaaehtoistyöntekijät demokratian häiriötekijöinä? - Mari Anthoni\nKokoomuksen kansanedustaja Pauli Kiuru pitää hyväntekeväisyysjärjestöjen rahankeräyksiä "häiriötekijänä, jotka voivat vaikuttaa äänestämättä jättämiseen".\nKokoomuksen Nykypäivä -lehden verkkouutiset kertovat, että kansanedustaja Kiuru on jättänyt kirjallisen kysymyksen näistä "vaalitapahtuman ulkopuolisista häiriötekijöistä", koska "vaalit ovat kuitenkin niin tärkeä kansalaisten perusoikeus, ettei niitä saa vaarantaa millään tavalla."\nKansanedustaja Kiurun kysymyksen tarkoitusperiä voi vain arvailla, hänen sille antamansa perustelut ovat käsittämättömän typeriä ja loukkaavia.\nTuskin kukaan, koskaan, yhdelläkään vaalipaikalla on törmännyt häiritseviin rahankerääjiin. Erittäin kohteliaat ja korrektit kerääjät eivät käsittääkseni mitenkään lähesty äänestäjiä, ainoastaan vastaavat mahdolliseen tervehdykseen sekä kiittävät jos lahjoituksen antaa. Äänestyspaikoilla on toki myös runsaasti tehtävään koulutettuja henkilöitä, jotka tarvittaessa puuttuvat pienimpäänkin häiritsemiseen. Tietääkseni vaalirahakeräysten yli satavuotiaassa kunniakkaassa historiassa näin ei ole koskaan tarvinnut tehdä.\nOn syytä tiedostaa, että vaalien aikaan äänestyspaikoilla vammais- ja terveystyön hyväksi toimitettavia keräyksiä on todellakin järjestetty vuodesta 1907 alkaen. Kansanedustaja Kiuru arvostelee siis Suomen eduskunnan ensimmäistä vaaleista lähtien toteutettua arvokasta ja tärkeää traditiota!\nEnsimmäisten vaalien yhteydessä kerättiin rahaa tuberkuloosin vastustamiseen, pikkuhiljaa keräysten painopiste on siirtynyt vammaistyöhön. Nykyään 18 vammais- ja terveysjärjestön yhteistyössä järjestämä vaalikeräys tunnetaan nimellä Pieni ele. Keräykset toteutetaan vapaaehtoisvoimin - viime vuosina vapaaehtoisia kerääjiä on ollut yli 12 000. Keräyksen tuotolla rahoitetaan mm. hoitoa, tutkimusta, neuvontaa sekä vertaistukitoimintaa.\nTätä vapaaehtoisten tekemää työtä kokoomusedustaja Kiuru pitää nyt niin häiritsevänä, että epäilee sen vaikuttavan jopa äänestysaktiivisuuteen.... Siis kansalaiset eivät pääse käyttämään äänioikeuttaan, kun pelkäävät häiritseviä kerääjiä? Kiuru todellakin puhuu "häiriötekijöistä" sekä "kansalaisten perusoikeuksien vaarantamisesta."\nTällainen puhe ja kysymys ovat erityisen hämmentäviä kokoomuslaisen kansanedustajan esittämänä. Kokoomushan puhuu vahvasti vapaaehtoistyön sekä kolmannen sektorin puolesta.\nTäydellisessä hyvinvointivaltiossa kaikista pidetään huolta valtion toimesta. Kun resurssit eivät tähän riitä - tai niitä ei ainakaan haluta riittävästi antaa - tarvitaan myös järjestöjen, yhdistysten sekä lukuisten vapaaehtoisten työpanosta. On upea asia, että meillä on niin paljon vapaaehtoisia, jotka ovat valmiita tekemään työtä yhteisen hyvän ja tasa-arvoisen ja oikeudenmukaisen yhteiskunnan puolesta. Miksi ihmeessä Kiuru haluaa estää tätä työtä?\nYrittääkö kansaedustaja Kiuru eitellysti sanoa, että joitain häiritsee, kun osa kerääjistä on vammaisia? Voisiko olla, että kansalaisten usko ja luottamus päättäjiin sekä äänestysinto kärsivät, kun kansanedustajat esittävät tällaisia näkemyksiä ja käyttävät omaa sekä lukuisten muiden työaikaa ja rahaa tämän tasoisiin kirjallisiin kysymyksiin? Äänestyspaikkojen läheisyydessä toteutettavat keräykset ovat hieno juttu ja pitkäaikainen traditio, joihin osallistuminen niin kerääjänä kuin lahjoittajana on täysin vapaaehtoista. Respect kerääjille ja iso naamapalmu Kiurulle ja kypeitellysti sanoa, että on häiritsevää, kun osa kerääjistä on näkyvästi vammaisia?\nVai pitääkö hän vaarallisena sitä, että kansalaisia muistutetaan siitä, että joukossamme on myös sairaita ja vammaisia sekä ihmisiä, jotka voivat tarvita apua ja tukea?\nKansanedustaja Kiurun väitteet keräämisen häiritsevyydestä ovat uskomattoman törkeitä siksikin, että vaalien alla puolueet ja ehdokkaat kerjäävät häpeämättä rahaa kampanjoihinsa. Siis se, että jopa istuvat ja todella kovapalkkaiset kansanedustajat kerjäävät rahoittaakseen omaa työnhakuprosessiaan ei ole häiritsevää - mutta se, että kerätään esim. vammaisten kohtuullisten elinolojen turvaamiseksi on. Kuten totesin, en ole kuullut kenenkään ikinä törmänneen häiritsevään keräämiseen vaalipaikalla, sen sijaan ehdokkaiden ja näiden tukijoukkojen katukampanjointi on välillä varsin päällekäyvää.\nVoisiko olla, että kansalaisten usko ja luottamus päättäjiin sekä äänestysinto kärsivät, kun kansanedustajat esittävät tällaisia näkemyksiä ja käyttävät omaa sekä lukuisten muiden työaikaa ja rahaa tämän tasoisiin kirjallisiin kysymyksiin? Äänestyspaikkojen läheisyydessä toteutettavat keräykset ovat hieno juttu ja pitkäaikainen traditio, joihin osallistuminen niin kerääjänä kuin lahjoittajana on täysin vapaaehtoista.Voisiko olla, että kansalaisten usko ja luottamus päättäjiin sekä äänestysinto kärsivät, kun kansanedustajat esittävät tällaisia näkemyksiä ja käyttävät omaa sekä lukuisten muiden aikaa ja yhteiskunnan yhteisiä varoja tämän tasoisiin kirjallisiin kysymyksiin?\nMielestäni on myös kansalaisia kohtaan loukkaavaa ja alentuvaa esittää, että he jättäisivät menemättä äänestyspaikoille vaalikeräyksen vuoksi.\nVaalien yhteydessä toteutettavat keräykset ovat hieno asia ja arvokas pitkäaikainen traditio, joihin osallistuminen niin kerääjänä kuin lahjoittajana on täysin vapaaehtoista.\nHatunnosto kerääjille, Kiuru voisi miettiä hetken mitä tulikaan kansan valitsemana edustajana sanottua.


superfit poikien Sand ale Flow vihreä / sininen | pinkorblue.fi\nsuperfit poikien Sand ale Flow vihreä / sininen\n- Valitse koko - 20 21 22 23 24 26\n- Valitse koko - 20 21 22 23 24 26 Kokotaulukko\nTämän suloisen pikkulasten varsi- Superfitin Sand ale koostuu korkealaatuisesta mokkanahasta yhdessä kestävän tekstiilimateriaalin kanssa. Sand ale voidaan avata leveäksi kahdella tarrakiinnityksellä etujalalla ja sovittaa optimaalisesti lapsen jalkaan. PU-pohja ei ole vain keskeinen muotoiluelementti, vaan myös erityisen kevyt ja joustava tukemaan lapsen jalan luonnollista liikkuvaa liikettä. Tämä yhdessä todistetun Superfit -sovelluksen kanssa tuo mukavan käyttömukavuuden. FLOW-niminen Sand ale on varustettu pehmeällä nahkapäällysteellä ja pehmustetulla nahkapohjalla - maksimaalisen mukavuuden takaamiseksi.\nMuutosehdotus tuotteeseen A260338