Maria Åkerblom, herätysliikkeen johtaja ja unissasaarnaaja - MURHA.INFO\nMaria Åkerblom, herätysliikkeen johtaja ja unissasaarnaaja\nViesti Kirjoittaja Kokki » Pe Marras 21, 2008 3:21 am\nTuli TV2:lta, Rikostarinoita historiasta ohjelma, joka käsitteli tätä henkilöä.\nEn ollut aiemmin kuullut kyseisestä henkilöstä mitään.\nIhan mielenkiintoinen tarina siitä miten uskon voimalla saadaan muita ihmisiä vedettyä perässä, kuin pässejä narussa. Ja samalla tuomituksi väärän valan antamisesta.\nNo kävihän hän itsekin istumassa kahdeksan vuotta kuritushuoneessa jne.\nLisää tästä aikansa päänsekoittajasta löytyi mm. Wikipediasta, mutta kannattaa katsoa tuo ohjelma Areenasta (toivottavasti siellä on).\nKattavinta tietoa henkilön historiasta löytyy linkistä:\nAikamoista järjestäytyneen rikollisjärjestön tunnusmerkistöä havaittavasti jo tuolloin:\n"Maria Åkerblom oli jakanut joukkonsa salaseurojen tapaan sisäkkäisiin piireihin niin että uloimmissa piireissä olevat pääsivät vain hitaasti, aste asteelta, nousemaan sisempiin. Keskeisin eli sisärengas käsitti kymmenkunta henkilöä, jotka olivat valallisesti ja kuoleman uhalla sitoutuneet olemaan mitään ilmaisematta. He tottelivat Mariaa sokeasti."\nAsusteli loppuelämänsä Meilahdessa Toivola nimisessä huvilassa. Kiinnostaisi tietää mikä se niistä huviloista on (niitä on monta). Pitää ottaa selvää.\nViesti Kirjoittaja otus » Pe Marras 21, 2008 4:07 am\nPostaan tänne nuo molemmat www3.kokkola.fi:n Jutut Mariasta, alempi juttu ehkä hieman mukavampi lukea, koska se on lyhyempi.\nMaria ja pojat tuomiolla (Yksi on Marian ottolapsi, Huom.Täysi-ikäinen mies)\nVanhempi väki muistaa vielä tämän unisaarnaajan ja maankuulun vankilapakenijan. Yhä osataan viisua, joka alkaa näin:\n"Oottakos kuulunna kummia\ntuota Maaria Ookerblummia\nKun on narrattu vanhoja akkoja\nja varastettu kangaspakkoja..."\nViime lauantaina haudattu Maria Åkerblom kiinnosti monia: hänestä on tehty mm. väitös, näytelmä, tutkimuksia ja parhaillaan hänestä kirjoitetaan kahtakin näytelmää. Mikä on naisiaan Maria Åkerblom, tästä kirjoittaa TS-Extralle kokkolalainen toimittaja Annikki Wiirilinna, joka pitkään on tutkinut tuon salaperäisen naisen menneisyyttä.\nKirkkonummen kirkossa oli silloin sänky lähellä alttaria. Sängyssä makasi nuori nainen, unissasaarnaaja Ida Maria Åkerblom. Väkeä oli tullut pitkienkin matkojen päästä niin että kirkko oli täynnä kuin tavallisesti vain jouluaamuna. Laulettiin useita hengellisiä lauluja, kunnes hän kohottautui sängystään ja alkoi puhua. Pitkät hiukset riippuivat vapaina, hän oli pukeutunut valkoiseen nilkkoihin asti ulottuvaan leninkiin ja koko ajan kun hän puhui tekivät hänen kätensä pehmeitä, aaltomaisia liikkeitä, joita kuulijat seurasivat lumoutuneina. Hänen äänensä soi hyvin kauniina kirkon holvistossa ja ne asiat, joita hän puhui, olivat kauniita ja liikuttavia, vetoavia - ne perustuivat evankeliumiin.\nTämä tapahtui kesällä 1917 ja sänky, joka oli kirkossa, seurasi häntä kaikkialla hänen ensimmäisillä puhujamatkoillaan, jotka tavoittivat tuhansia kuulijoita Uudellamaalla. Paitsi kirkossa hän puhui samalla myös Kirkkonummen sairastuvassa, jossa oli mukana myös silloinen teologian opiskelija, sittemmin lääninrovasti Eugéne Nyman. Hänen kertomansa mukaan sairastupa oli niin täynnä kansaa että hänen täytyi istuutua erään kaapin taa. Jälleen laulettiin useita lauluja kunnes Maria nousi sängystään sanojen "Jerusalem sinä Herran..." kohdalla ja alkoi puhua, samaan tapaan ja samoin vaatetettuna kuin kirkossakin. Puheessaan hän yhtäkkiä aivan yksityisesti toivotti Jumalan siunausta sille nuorelle teologian opiskelijalle, joka teki työtä lasten parissa.\n- Se oli minä, sanoi Nyman. joka tosiaankin silloin toimi pyhäkoulusihteerinä. - Se olin minä, jolle hän osoitti tuon hätkähdyttävän huomion vaikka ei voinut minua edes nähdä puhumattakaan että olisimme tunteneet toisemme. Minuun se vaikutti kuin olisin ollut vaarallisen hypnoottisen tai psyykkisen paineen alla. Se tuntui kauheana painajaisena päässä. En ole milloinkaan muulloin kokenut mitään sen kaltaista, sanoi tämä pappismies vuosia myöhemmin.\nJo noissa tapauksissa ilmenee Maria Åkerblomin voimakkaasti dualistisen persoonallisuuden vaikutus: toisaalta ekstaattinen, suorastaan enkelin kaltainen, toisaalta mitä pimeimpien voimien temmellyskenttä. Erittäin lahjakas henkilö, joka ehkä toisenlaisissa olosuhteissa kasvaneena olisi luonut loistavan karriäärin jollakin taiteen alalla - ehkäpä näyttelijättärenä.\nIda Maria Åkerblom oli syntynyt 1898 Snappertunassa mäkitupalaisen tyttärenä, 9-päisen lapsilauman nuorimpiin kuuluvana. Paitsi että köyhyys oli huutava olivat myös sisäiset olosuhteet perheessä epäedulliset: äidillä samoin kuin hänen vanhemmillaan oli sielullisen sairauden piirteitä; ja kun äiti oli uskonnollinen ja isä vapaa-ajattelija, on se varmaa että kodissa vallitsi ristiriitoja myös tässä asiassa. Jo lapsena Maria oleskeli pitkiä aikoja "kasvattilapsena" ympäristön parempiosaisissa perheissä, mm. herrasväki Öhmanilla, jossa kodin hienous ja kaikkinainen hyvinvointi teki häneen valtavan vaikutuksen, mitään sellaista hän ei ollut koskaan nähnyt. Tästä kasvatuskodista ei tullut pitkäaikainen, syntyi vaikeita konflikteja paitsi talonväen myös naapureitten kanssa, jotka myöhemmin sanoivat etteivät olleet elämässään tavanneet niin häijyä ja valheellista ihmistä kuin tämä oli. - Välillä Maria oleskeli pitkiä aikoja enonsa luona Tammisaaressa, jossa joutui kosketuksiin hevosten kanssa. Vartuttuaan vähän hän työskenteli palvelijattarena eri taloissa Snappertunassa - tästä ajasta hän ei tosin mainitse mitään omaelämäkerrassaan. Eräs palveluspaikka oli Snappertunan kestikievari, siellä ollessaan hän vaikutti "aivan normaalilla tytöltä, vähän raisulta ja arvaamattomalla tosin niin että hän esim. saattoi ratsastaa lehmillä ja hevosilla. Mieluummin hän työskentelikin tallissa ja navetassa, kotitaloustyöhön hänellä ei näyttänyt olevan mitään halua." - Tähän aikaan hän ehkä olikin tasapainoisin: kuitenkin jo silloin huomattiin hänen erityisen suuri halunsa herättää huomiota ja saada kaikki toverit tottelemaan sokeasti tahtoaan.\nMerkittävämmäksi palveluspaikoista muodostui perhe Emil Liljestrand, jonka palveluksessa navettapiikana hän oli toukokuusta 1916 tammikuun 1917 - siis tuskin kauempaa kuin puoli vuotta. Perheen tytär Bertha, joka sairautensa takia oli joutunut keskeyttämään koulunkäyntinsä, antoi silloin Marialle opetusta, jota vaille hän oli ilmeisesti miltei tyystin jäänyt, ja Maria oli tavattoman kiitollinen oppilas. Myöhemmin muistellessaan Liljestrandilla "kasvattityttärenä" viettämäänsä aikaa hän sanoi: "Se oli ihaninta aikaa mitä elämässäni on ollut. En unohda koskaan miten rouva Liljestrand sanoi: lapseni, tai: pikku-tyttöni - vaikka minä en ollutkaan hänen lapsensa." Rakkauden ja huomion nälkäinen pieni köyhä tyttöparka sai esimakua elämästä ja olosuhteista, jotka hän halusi saavuttaa - ehkäpä hinnalla millä hyvänsä.\nTehtyään päivät työtä ja opiskeltuaan illat ja yöt, kuten hän itse kertoo, hän kuitenkin sairastui ja oli pakotettu palaamaan kotimökkiin.\nMaria Åkerblom kertoo silloin olleensa niin sairas että äiti luuli hänen kohta kuolevan ja kutsui naapureita katsomaan. Maria kertoo nähneensä ihmiset ympärillään mutta ei jaksaneensa puhua mitään. Silloin hän vaipui horroksiin ja piti ensimmäisen unisaarnansa, tämä tapahtui helmikuun 22. pnä 1917. Sen jälkeen hän saarnasi monina iltoina, ensin kotonaan, sitten Helsingissä eräässä huoneistossa Annankadun varrella, jossa perheellä oli tuttavia.\nVaikka Maria Åkerblom ei itse siitä mainitse, on hyvin todennäköistä että hän oli aikaisemmin nähnyt ja kuullut jotain unissasaarnaajaa, eräs heistä nim. Jocob Söderman, vaikutti juuri siinä osassa Helsinkiä jossa Annankatu sijaitsee. Unissasaarnaajat olivat muuten hyvin yleinen ilmiö tuon ajan Suomessa, jolloin elettiin poikkeuksellista aikaa sekä poliittisen, sosiaalisen ja uskonnollisenkin elämän alueella. Professori Aarni Voipio kertoo, että unissasaarnaajia vaikutti ainakin sadassa eri seurakunnassa ympäri maata, ruotsinkielisellä alueella kuitenkin vain muutamia.\nAlusta lähtien Maria Åkerblomin unisaarnoihin sisältyi profetoimista. Hän puhui pian tulevasta ajasta, jolloin suuret joukot kantavat punaisia lippuja ja merkkejä, ja jolloin kuulia on ilmassa niinkuin rakeita sataisi, ja on vaikea saada ostaa leipää tai muuta ruokaa.\nAluksi Maria Åkerblom esiintyi Helsingissä ja sen ympäristössä. Erääseen hänen Helsingin-tilaisuuteensa tuli mukaan myös metsänhoitaja Eino Wartiovaara, vaimonsa vetämänä tosin. Aluksi hän suhtautui hyvin kielteisesti koko ilmiöön, mutta ennen pitkää Maria Åkerblomin tilaisuuksia järjestettiin myös Wartiovaarojen kodissa. Metsänhoitaja oli joutunut "meedion" lumoihin.\nVuonna 1918 kävi Maria Åkerblom Kokkolan seudulla Kaarlelan Nuorten Kristillisen Yhdistyksen (ruotsinkielisen) kutsumana ja viipyi silloin useita kuukausia, mm. Teerijärvellä 10 viikkoa.\nSeuraavana vuonna hän tuli uudelleen - mutta nyt hänellä olikin mukanaan kokonainen perhe palvelijoinaan kaikkineen.\nMaria, joka horrostilassa ollessaan sanoi kokevansa yhteyden korkeampiin voimiin, oli saanut sieltä ylhäältä kehoituksen, että metsänhoitaja Wartiovaaran (35) ja hänen perheensä, jossa oli pieniä lapsia, piti ottaa Maria Åkerblom (20) kasvattilapsekseen. Näin myös tapahtui, ja Helsingissä tämä kasvatin ottaminen herätti luonnollisesti tavatonta huomiota. Voi olla että muutto Kokkolaan liittyi osin tähän, osin silloin vallinneeseen ankaraan elintarvikepulaan.\nTuli muitakin käskyjä "ylhäältä" - esim. se, että kasvatti-isän oli ostettava tyttärelleen ratsuhevonen koska se on Jumalan tahto. Metsänhoitaja Wartiovaara osti tyttärelleen anglo-arabialaisen, joka maksoi 100.000 mk, ja sen selässä kokkolalaiset saivat nähdä Maria Åkerblomin ratsastelevan miltei päivittäin, aluksi naisten satulassa valkoinen hame hulmuten ja tukka hajallaan, myöhemmin oikeassa ratsastuspuvussa ja saappaissa. Joskus hän ajoi kaupunkialueellakin sellaista vauhtia että kansa lakosi kahden puolen: ellei joku arvannut ajoissa väistyä saattoi tulla sivallus ratsupiiskasta.\nPäivät olivat nyt vapaat koska palvelijattaret tekivät työt, iltaisin ja pyhäpäivisin Maria Åkerblom esiintyi Hakalahden rukoushuoneella ja ympäristön ruotsinkielisissä seurakunnissa. Varsinkin aluksi oli paljon kuulijoita. Sänky oli vähitellen jäänyt pois, hän seisoi yleisönsä edessä, mutta saattoi yhtäkkiä vaipua horroksiin ja kaatua taaksepäin; sitä varten täytyi olla pari tukevaa miestä avustajana, lähinnä tähän tehtävään kelpasi kasvatusisä. - Kerrotaan että Kaarlelan kirkossa oli kerran Marian tilaisuus jossa hän vaipui horroksiin ja kaatui. Lähellä istuneet kuulivat hänen kysyvän avustajilta: "Näkykö housut?" - Mutta tämähän saattaa olla muunnettua totuutta, pahojen kielien kertomaa.\nHänen saarnojaan leimasi kansanomainen kaunopuheisuus. Parhaimmillaan hän saattoi olla erittäin sytyttävä, suggestiivinen ja valloittava puhuja jopa niin että kuuntelijat täydellisesti menettivät ajan tajun luullen puheen kestäneen vähän aikaa kun se itse asiassa oli kestänyt 2-3 tuntia. Professori Aarni Voipio, joka tutkimuksissaan suhtautuu Mariaan hyvinkin kriittisesti, on toisaalta sanonut ettei hän ole kenenkään kuullut lukevan Herran rukousta niin kauniisti kuin Maria Åkerblom se teki.\nVarmaan menestys Pohjanmaan ruotsalaisseudulla näytti lupaavalta koskapa alettiin rakentaa omaa taloa - johon hirret luonnollisesti saatiin lahjoituksina kannattajien metsistä, mutta jostakin syystä ne hakattiin sieltä öisin. Talosta tuli valmistuttuaan 2-kerroksinen rakennus, joka sisälsi 19 huonetta. Paikkakuntalaiset antoivat sille nimen Marian palatsi tai Tervapalatsi, koska sen seinät aluksi tervattiin.\nEnsimmäinen raastupaan johtanut juttu tapahtui hyvin pian perheen muutettua Kokkolaan ennen 1919 joulua. Maria Åkerblom ja Eino Wartiovaara haastettiin oikeuden eteen tallipojan pahoinpitelystä.\nKun syytetyt tulivat oikeudenkäynnistä, oli suuri joukko kokkolalaisia kokoontunut raatihuoneen torille mielenosoitukseen, jossa heille heitettiin herjoja, taidettiinpa heittää mätiä kananmuniakin. Åkerblomilaiset puolestaan tekivät tyhjäksi koko pahoinpitelyn ja sanoivat kokkolalaisten vainoavan heitä sen vuoksi että he olivat jakaneet ruokaa ja vaatetta punaisten lapsille, ja että "Herran omia on aina tässä maailmassa vainottu".\nYhä useampi kuitenkin aavisti jotakin olevan hullusti tässä liikkeessä, ja yhä uskomattomampia huhuja alkoi liikkua sekä iltatilaisuuksista että saarnaajattaren perhe-elämästä.\nOn itsestään selvää, että Wartiovaarojen perhe-elämä oli kasvattityttären ottamisen jälkeen joutunut täysin sekasortoon - etenkin kun tämä tytär vaati päästä nukkumaan vanhempiensa kanssa samaan makuuhuoneeseen. Rouva Wartiovaara oli paennut kodistaan lastensa kanssa ja yrittänyt mm. saada miehensä holhouksen alaiseksi mutta epäonnistunut. Taloudellisten syitten pakottamana hänen ilmeisesti oli palattava kotiinsa, jossa hän itse asiassa joutui elämään useita vuosia täysin vankina, vartioituna joka hetki saamatta aika ajoin edes tavata lapsiaan. Kun koettelemukset sitten aikoinaan hänen kohdaltaan olivat ohi, olivat hänen hermonsa, kuten sanotaan, riekaleina.\nJotakin tuosta kaikesta oli ehkä tihkunut esiin lahkoa ympäröineestä salaperäisyyden verhosta huolimatta, koska arkkipiispa Gustav Johansson pitäessään tarkastusta Kaarlelan seurakunnassa loppuvuodesta 1919 huomautti julkisesti kirkon etupenkissä kannattajineen istuneelle Maria Åkerblomille että niin nuoren naisen oli sopimatonta johtaa yöllisiä kokouksia, joihin kokoontui enimmäkseen nuoria miehiä. Sellaisia kokouksia hän oli arkkipiispan tietämän mukaan pitänyt sekä Etelä-Suomessa että Pohjanmaalla, ja ne olivat herättäneet suurta pahennusta. Tilaisuuden jälkeen arkkipiispalla oli pitkähkö kahdenkeskinen keskustelu Maria Åkerblomin kanssa.\nPaitsi että Maria Åkerblomilla oli hevosia hänellä oli jo Kokkolassa ollessaan myös koiria. Niiden kautta hän joutui ikävyyksiin, jotka johtivat hänet ja koko liikkeen laittomuuden tielle. Syntyi näet kerran pieni kilpa-ajo maantiellä, toisena osapuolena olleen isännän hevosta oli vähän aikaisemmin eräs koira puraissut, joten hän tiesi hevosensa pelkäävän koiria. Hän oli sen vuoksi varannut käteensä pieniä kiviä, hätyyttääkseen Marian suuren mustan koiran pois hevosen läheltä - mutta kivillä koiraa heittelevä mies sai Marian raivostumaan. Yhtäkkiä kuului browningin laukaus, ja hevosmies näki kuulan tupsahtelevan maahan hevosen jalkojen lähelle. Maria Åkerblom haastettiin oikeuteen tierauhan rikkomisesta, mutta hänellä oli 20 todistajaa, jotka selittivät yhtäpitävästi, että he olivat olleet näkemässä koko tapauksen ja että se olikin isäntä joka ampui eikä Maria. He vahvistivat todistuksensa valalla. Syyttäjänä toiminut nimismies Wenelius haisti palaneen käryä ja alkoi tutkia juttua: hänen mielestään oli käsittämätöntä, elää niin monet teerijärveläiset ja alaveteliläiset olisivat olleet juuri sinä hetkenä kaupungin lähellä "marjoja poimimassa". Pian ilmeni, että monet todistajat olivat sinä hetkenä olleet kymmenien kilometrien päässä tapahtumapaikalla. Muutamat heistä vangittiin heti, mutta he kieltäytyivät puhumasta mitään.\nMaria Åkerblom oli jakanut joukkonsa salaseurojen tapaan sisäkkäisiin piireihin niin että uloimmissa piireissä olevat pääsivät vain hitaasti, aste asteelta, nousemaan sisempiin. Keskeisin eli sisärengas käsitti kymmenkunta henkilöä, jotka olivat valallisesti ja kuoleman uhalla sitoutuneet olemaan mitään ilmaisematta. He tottelivat Mariaa sokeasti.\nMarian käsityksen mukaan kukaan muu kuin nimismies Wenelius ei ryhtyisi asiaa penkomaan, siksi palkattiin eräs henkilö myrkyttämään hänet. Palkkamurhaaja vei kuitenkin vain rahat ja katosi, joten oli turvauduttava omiin miehiin. Nimismies Weneliuksen moottoriveneeseen asennettiin nyt helvetinkone, joka kuitenkaan ei räjähtänyt silloin kuin piti.\nKolmas murhayritys nimismies Weneliusta vastaan tehtiin heinäkuussa 1924, kun hän aamulla kymmenen tienoissa oli tulossa huvilaltaan kaupunkiin isänsä ja sisarensa kanssa. Salmen rannalla, jota pitkin moottorivene ajoi, oli kauppiaitten tavaramakasiineja joiden taakse oli piiloutunut neljä naamioitua miestä, jotka avasivat tulen. Nimismies Weneliukseen osui 4 kuulaa, hänen sisareensa 2. Pahimmin haavoittui nimismies Wenelius joka kuitenkin toipui pitkän ajan kuluttua. - Murhayrityksen tekijät, Åkerblomin sisärenkaan jäsenet, saatiin kiinni Jyväskylässä muutaman päivän kuluttua.\nMutta jo paljon ennemmin, väärän valan juttujen tultua ilmi ja herätettyä suuttumusta olivat liikkeen johtajat yhtäkkiä ja hyvin kiireesti poistuneet Kokkolassa keväällä 1923. Heidän mukanaan muutti Helsinkiin suuri joukko heidän kannattajiaan, virallisten tietojen mukaan yhteensä 220 henkilöä. Kokkolan ympäristössä muutettiin silloin rahaksi kymmeniä tiloja - lahko tarvitsi rahaa m. Seurasaaren tien varrelle sijaitsevan Toivolan huvilan ostamiseen. Tuskinpa kaikki sentään sinne mahtuivat, vähitellen perheet onnistuivat saamaan sekä työtä että asuntoja muualtakin Helsingistä.\nOmituiselta tuntuu että Maria Åkerblom oli pian Helsinkiin muuttonsa jälkeen jäänyt kiinni - myymälävarkauksista. Hänet oli passitettu lääninvankilaan, mutta siirretty Kammioon mielentilansa vuoksi - sieltä käsin hän oli pyykkien mukaan onnistunut lähettämään Wartovaaralle kirjelappusia, joissa sanottiin että nimismies Wegelius on raivattava; tämän sanan jälkeen oli piirretty pyssy kuulan kuva. Sen mukaan siis toimittiin.\nSamaan aikaan kuin suurta väärän valan juttua puitiin ylemmissä oikeusasteissa, käsiteltiin jo murhayritysjuttua alemmissa, mutta vasta tammikuussa 1927 pidätettiin asiaan osallisuudesta epäiltynä metsänhoitaja Wartiovaara: Maria Åkerblom oli jo kerran ehtinyt karata Kammion sairaalasta ja tulla uudelleen vangituksi. Heitä molempia oltiin tuomassa Vaasan vankilasta Kokkolaan oikeuden istuntoon, kun Maria pyysi vartijoiltaan lupaa käydä junan WC:ssä. Sinne päästyään hän avasi ikkunan ja hyppäsi täyttä vauhtia kiitäneestä pikajunasta lumihankeen - ilman päällysvaatteita, ohuissa sukissa. Oli vielä aamuhämärä, kun tämä tapahtui. Hän kiipesi suureen kuusen odottamaan iltapimeän tuloa, ja kaksi kertaa kulkivat suojeluskuntalaisten ja poliisien etsintäpartiot ohi huomaamatta häntä, vasta iltahämärässä hänet löysi eräs metsätyönjohtaja, joka aamulla oli ollut näkevinään jonkun "mytyn" lentävän junasta... Tämä rohkea temppu antoi Maria Åkerblomille kuuluisuutta entistä enemmän, jopa maan rajojen ulkopuolella.\nKekseliäisyyttä ei Maria Åkerblomilta puuttunut. Kokkolan raatihuoneen alimmassa kerroksessa silloin sijainneeseen poliisivankilaan suljettuna hän onnistui hankkimaan erinäisiä etuoikeuksia, mm. puisen ammeen kylpyä varten. Eräänä toukokuun aamuna kun vartija meni hänen selliinsä se olikin tyhjä - samoin viereinen selli, jossa oli ollut yksi hänen lähimmistä kannattajistaan. Marian kylpyammeen alla lattiassa oli reikä, josta oli poistuttu ja kellarin luukusta ulos. Kellarin luukun lähistöllä, Raatihuoneen takana oli seisoskellut muun musta Essex-auto...\nAuton kuljettaja kertoi myöhemmin tämän kirjoittajalle seikkaperäisesti matkan vaiheet. Kaikki oli erinomaisesti suunniteltu, mutta Maria vaikutti kyllä hyvin hermostuneelta. Hänet jätettiin erääseen huvilaan Tampereelle kun taas auto ja yksi mukanaolleista miehistä ajoivat Helsinkiin, siellä päässä oli sitten jo kaksikin tiesulkua mutta mitäs, meitähän oli siinä vain pari miestä...\nAutonkuljettaja tiesi senkin, miten Maria Tampereelta pääsi Helsinkiin:\n- Sehän tuli pyykkikorissa. Se kun oli pieni ihminen niin pakattiin pyykkikoriin ja lähetettiin pikatavarana Helsinkiin. Asemalla olivat noutajat vastassa ja veivät pyykin Toivolaan poliisivartion silmien alla.\nKauan ei vapaus nytkään kestänyt: eräänä kesäkuun aamuna klo 6 tekivät poliisit ratsian Toivolaan ja sieltähän Maria löytyi, omasta sängystään.\nPari kertaa olivat karkaussuunnitelmat vähällä onnistua jo Vaasan linnasta. mutta sen jälkeen Maria siirrettiin Hämeenlinnaan kärsimään 8 vuoden pituista, korkeimman oikeuden vahvistamaa vankeustuomiotaan. Hämeenlinnasta hänen todella onnistuikin paeta, mutta pakomatka päättyi kolariin eräällä sillalla Hämeen läänin Kosken pitäjässä - sillä kertaa kuljettaja oli tottumaton. Marian kerrotaankin sanoneen poliiseille: -Jos minulla olisi ollut Essex-auton kuljettaja, ette olisi saaneet kiinni...\nLoppuelämä menestyvänä liikenaisena\nMaria Åkerblomin ja Eino Wartiovaaran istuessa tuomioitaan tapahtui Helsinkiin muuttaneiden keskuudessa murros: suurin osa heistä sanoutui vuonna 1933 julkisesti irti johtajistaan. He liittyivät Helsingin ruotsinkielisiin seurakuntiin ja ovat toimineet niissä aktiivisesti samoin kuin sitten heidän lapsensa ja jo lapsenlapsensakin.\nVankilasta vapautuessaan Maria Åkerblomin täytyi luvata, ettei hän enää harjoita minkäänlaista julkista uskonnollista toimintaa. Joitakin hänen kannattajistaan ja kasvattilapsiaan on jäänyt Toivolan huvilaan sekä Siuntioon, jossa hänen maatilansa sijaitsee. Maria Åkerblom eli loppuelämänsä hyvin menestyvänä liikenaisena, jonka yrityksiin kuului mm. parkettitehdas. Koirankasvattajana hän oli erittäin tunnettu. - Maria Åkerblom kuoli Toivolan huvilassa 25. pnä helmikuuta tänä vuonna.\nHenkilöt, jotka ovat kuuluneet Maria Åkerblomin kannattajiin, eivät yleensä - ainakaan tähän asti - ole halunneet tuosta ajasta mitään kertoa. - "Se repisi auki liian monta liian kipeää haavaa", he sanovat, tai: - Kukaan, joka itse ei ole ollut mukana, ei voi aavistaa, minkälaisia voimia hänellä oli hallinnassaan - siksi siitä on turha edes yrittää kertoa muille."\nMetsänhoitaja Wartiovaara kirjoitti Åkerblomista ihanteellisen kirjan "Maria Åkerblom totuuden valossa". Kuva tuosta teoksesta on otettu 1917 jolloin Maria lähti kotoaan Snappertunasta vaiherikkaalle elämäntielleen.\nMaria Åkerblom menestyi myöhemmin erinomaisesti mm. koirien kasvattajana. Kuva on otettu 1950 -luvulla "rauhan" jo palattua tämän kiistellyn naisen ympärille.\nKokkolan vahvimmat poliisit saattoivat Mariaa sellistä oikeussaliin. Mitään riskejä ei haluttu ottaa, sillä Maria oli näyttänyt, että hän käytti pakenemiseen pienimmänkin tilaisuuden.\nUpea Toivolan huvila hankittiin åkerblomilaisten tyyssijaksi Helsinkiin kun lähtö Pohjanmaalta tuli. Tämä talo oli täynnä piilopaikkoja, joihin voitiin kätkeytyä vaaran uhatessa. Myöhemmin talossa toimi Åkerblomin parkettitehdas.\nPieni kuolinilmoitus viime viikolla Hufvudstadsbladetissa kiinnitti huomiota. Ida Maria Åkerblom oli kuollut 25. helmikuuta 1981.\nI ljust och tacksamt minne\nsvåger, svägerske, syskonbarn\nmed familjer, fosterbarn och\ntalrika goda vänner\nKära moder, o, mitt hjärta\när så fullt av tack till Dig.\nDu den första bön mig lärde\nvisade mig himlens stig.\nHerrens kärleksfulla hjärta\nmycket gav och ger oss än,\nmen Han skänker blott en moder\nhenne får vi ej igen.\nJordfästningen äger rum i Gamla kapellet lördagen den 7 mars kl. 15.00\nYlen Elävästä Arkistosta löytyy vielä ruotsinkielinen juttu Åkerblomlaisuudesta, Mariahan oli suomenruotsalainen.\nViimeksi muokannut otus, Pe Marras 21, 2008 4:21 am. Yhteensä muokattu 3 kertaa.\nViesti Kirjoittaja otus » Pe Marras 21, 2008 4:15 am\nVähän tiiviimpi juttu->\nUNISSASAARNAAJA MARIA ÅKERBLOM\nKohta kansalaissodan jälkeen tavattiin Suomessa merkillinen ilmiö. Eri puolilla maata esiintyi unissasaarnaajia, jotka enimmäkseen olivat naisia. Heidän haltioituneet saarnansa saivat kuulijakunnan usein ekstaasinomaiseen tilaan, samalla kun heidän unenomaiset profetiansa herättivät pelkoa. Kuuluisimmaksi unissasaarnaajaksi nousi Kokkolan seudulla Maria Åkerblom.\nEnsimmäisestä saarnastaan Maria Åkerblom kertoo seuraavasti:\n"Olin niin sairas, että äitini luuli minun kuolevan ja kutsui naapureitakin katsomaan. Näin ihmisiä ympärilläni, mutta en jaksanut puhua mitään. Sitten vaivuin horroksiin ja aloin saarnata. Se oli ensimmäinen unisaarnani, ja tämä tapahtui helmikuun 22. päivänä 1917. Olin silloin 18-vuotias."\nTästä alkoi Maria Åkerblomin unissasaarnajan ura, ensin kotona Snappertunassa ja myöhemmin Helsingissä. Jo seuraavana kesänä Maria oli niin kuuluisa, että hänet kutsuttiin kirkkoihin puhumaan ja kansaa kokoontui pitkienkin matkojen takaa häntä kuulemaan.\nSaarnatilaisuuksissa kirkon alttarin lähellä oli sänky, jossa Maria makasi valkoisessa nilkkoihin asti ulottuvassa puvussa, pitkät hiukset vapaina riippuen. Unisaarnan alkaessa puhujan ääni soi kauniina, ja kädet tekivät koko ajan aaltomaisia liikeitä. Useat häntä kuulleet kertoivat, että he eivät ole kuulleet kenenkään lausuvan Herran siunausta niin kauniisti kuin Maria sen teki.\nJohonkin tämäntapaiseen tilaisuuteen tuli kuulijaksi myös metsänhoitaja Eino Wartiovaara. Aluksi hän suhtautui varsin kielteisesti koko ilmiöön, mutta vähitellen mieli muuttui ja pian saarnatilaisuuksia järjestettiin Wartiovaarojen kodissa. Metsänhoitaja oli joutunut unissasaarnaajan lumoihin. Pian Maria kertoi saaneensa ylhäältä ilmoituksen, että Wartiovaarojen piti ottaa hänet kasvattilapsekseen. Vaikka Wartiovaaroilla oli omia pieniä lapsia, he eivät uskaltaneet vastustaa 20-vuotiaan profeetan tahtoa. Asia herätti Helsingissä tavatonta kohua, mikä osaltaan selittää Wartiovaarojen äkillisen muuton Kokkolaan. Maria oli jo aikaisemmin oleskellut useita kuukausia Kokkolan seudulla, joten hän tunsi alueen.\nMuuttajien asuntopulma ratkaistiin nopeasti rakennuttamalla Hakalahteen kaksikerroksinen, 19-huoneinen talo, jota kokkolalaiset alkoivat kutsua Marian palatsiksi. Siellä Maria sai ylhäältä ilmoituksen, että kasvatti-isän oli ostettava hänelle ratsuhevonen. Pian hurjaa vauhtia ratsastava Maria oli tuttu näky kaupungissa.\nMarian saarnat Hakalahden rukoushuoneella saivat jatkuvasti lisää kuulijoita. Sänky oli vähitellen jäänyt pois. Saarnaaja seisoi yleisönsä edessä, mutta vaipuessaan horrokseen hän saattoi kaatua taaksepäin, minkä takia kaksi vahvaa miestä tarvittiin avustajiksi.\nVähitellen Marian toiminta alkoi saada kielteistäkin huomiota. Talvella 1919 tuli julkisuuteen tieto 14-vuotiaan tallipojan pahoinpitelystä. Tästä alkoi lähes kymmenen vuotta kestäneiden oikeudenkäyntien sarja Maria Åkerblomia ja hänen lähimpiä kannattajiaan vastaan. Samana vuonna maamme luterilaisen kirkon ylin johto tarkastusmatkallaan Kaarlelan seurakunnassa kiinnitti huomiota Marian lahkon toimintaan. Maria kuunteli arkkipiispan nuhteet kirkon etupenkissä istuen. Jälkeenpäin saarnaajalla ja arkkipiispa Johanssonilla oli pitkä kahdenkeskinen keskustelu.\nVaikeudet jatkuivat. Wartiovaarojen perhe-elämä oli kasvattitytön myötä muuttunut sekasortoiseksi. Lopulta rouva Wartiovaara lapsineen pakeni palatsista ja yritti sukulaistensa avulla saada miehensä holhouksenalaiseksi sillä perusteella, että hän tuhlasi Mariaan perheen varat esimerkiksi ostamalla tälle 100 000 silloista markkaa maksaneen ratsuhevosen. Rouva Wartiovaara epäonnistui hankkeessaan ja joutui palamaan kotiinsa, jossa vietti seitsemän vuotta ankarasti vartioituna. Vasta vuonna 1927 rouvan onnistui useiden yritysten jälkeen paeta Marian palatsista, mutta silloin hän oli kärsinyt jo liian paljon.\nSALAJUONIA JA PAKOMATKOJA\nSeuraava ikävä tapaus Marian uralla sattui Korpilahden tiellä syysmyöhällä 1922. Maria Åkerblom oli juuri ajanut hevosellaan läheisestä talosta Korpilahden tielle kaksi suurta koiraa mukanaan, kun perunapellolta tuleva maanviljelijä Frans Honga otti muutamia kiviä hätistääkseen Marian koirat pois pelokkaan hevosensa luota. Ajaessaan paikalta Honga heitti koiria kohti kiviä, jolloin raivostunut Maria lähti takaa-ajoon ja ampui samalla pistoolillaan pakenevaa Hongaa kohti. Asiasta kehkeytyi oikeusjuttu, jonka aikana Marian hankkimat 20 todistajaa vannoivat Hongan ampuneen Mariaa.\nOikeudenkäynnissä ilmeni kuitenkin, että Marian todistajat itseasiassa olivat olleet kymmenien kilometrien päässä tapahtumapaikalta, eikä "marjoja poimimassa" Korpilahden alueella kuten olivat väittäneet. Ampumisjuttu muuttui tämän jälkeen oikeudenkäynniksi väärästä valasta. Painostaessaan hankkimiaan todistajia ja palvelusväkeään Maria pahoinpiteli Anna-nimisen palvelustyttönsä pahanpäiväisesti.\nKun väärän valan jutun käsittelyä jatkettiin oikeudessa maaliskuussa 1923, häipyivät Marian todistajat vähin äänin kaupungista ilmoittamatta lähdöstään edes oikeuden puheenjohtajalle. Maa oli alkanut polttaa jalkojen alla. Oikeuden päätöksellä väärään valaan syyllistyneitä tuomittiin vankeuteen, mutta itse päähenkilöt olivat kadonneet paikkakunnalta. Johtajien mukana pakomatkalle lähti kaikkiaan 220 henkilöä. Lähtijät muuttivat Kokkolan alueella rahaksi kymmeniä maatiloja, sillä lahko tarvitsi rahaa. Näillä rahoilla ostettiin muun muassa Helsingissä Seurasaarentien varrella oleva suuri Toivolan huvila yhteisön käyttöön. Marian vaikeudet jatkuivat: Helsingissä hänet vangittiin myymälävarkauksista syytettynä, mutta toimitettiin pian "raivohulluna" Kammion mielisairaalaan. Hän pakeni sieltä ja onnistui piileskelemään puoli vuotta Toivolassa.\nTapahtuma seurasi toistaan: heinäkuun 25. päivänä ammuttiin väärän valan jutussa syyttäjänä ollutta nimismies Weneliusta ja hänen isäänsä ja sisartaan heidän palatessaan Sannanrannalta moottoriveneellä kaupunkiin Suntia pitkin. Naamioitunut ampuja osui neljästi nimismies Weneliukseen. Hän loukkaantui hengenvaarallisesti.\nAlkoi vimmattu takaa-ajo, johon osallistui sekä poliisi että suojeluskunnat. Lopulta ampujat vangittiin Jyväskylässä ja kuljetettiin Kokkolaan, jossa heidät tunnistettiin åkerblomilaisiksi. Maria olikin Kammion sairaalasta saanut lähettyä käskyn metsänhoitaja Wartiovaaralle Weneliuksen raivaamisesta pois päiviltä. Murhaa oli yritetty aiemmin myrkyttämällä, sitten nimismiehen veneeseen asennetun helvetinkoneen avulla ja näiden epäonnistuttua siis ampumalla. Murhatutkimuksissa kävi ilmi, että Marian lahko oli organosoitu salaseurojen tapaan sisäkkäisiin piireihin eli skaaroihin. Sisin piiri oli lupautunut kuoleman uhalla tottelemaan sokeasti Mariaa.\nÅkerblomilaiset oikeudenkäynnissä Kokkolan raatihuoneella 1927. Vasemmalta Eino Vartivaara, F.H.Johansson, Rudolf Hästbacka, Emil Enqvist, Karl Alfred Huhta, Maria Åkerblom.\nVuoden 1927 alussa oltiin niin pitkällä, että metsänhoitaja Wartiovaara pidätettiin ja tuotiin vangittuna Kokkolaan. Oikeuteen piti tuotaman myös pääsyytettynä oleva Maria Åkerblom. Häntä kuljettaneen junan lähestyessä aamuhämärässä Kokkolaa onnistui Marian junan WC:n ikkunan kautta hypätä täyttä vauhtia kiitäneestä pikajunasta lumiseen metsään, ilman päällysvaatteita, ohuissa sukissa, tammikuun pakkasessa. Vasta iltapimeällä eräs metsätyönjohtaja löysi kuuseen piiloutuneen vankikarkurin.\nOikeudenkäynnin pitkittyessä Maria vielä kerran karkasi raatihuoneen kellarissa sijainneesta sellistään pienen ikkunan kautta. Hän pakeni Toivolan huvilaan, josta poliisipartio hänet sittemmin yllätti. Lopulta heinäkuussa 1927 Maria Åkerblom ja Eino Wartiovaara tuomittiin oikeuden edessä yllytyksestä murhaan ja väärään valaan 15 vuodeksi kuritushuoneeseen. Tosin Vaasan hovioikeus alensi Marian tuomion 13 vuodeksi ja Wartiovaaran 12 vuodeksi kuritushuonetta. Tuomion kärsittyään Maria kannattajineen asettui Toivolan huvilaan. Hän harrasti koirankasvatusta ja hankki elantonsa parkettiliikkeestään.\nhttp://www3.kokkola.fi/historia/meresta ... unissa.htm\nViesti Kirjoittaja combat18 » Pe Marras 21, 2008 5:33 am\nMielenevikainen kommunisti ämmä jolla oli taito kusettaa henkisesti sairaita.\nViesti Kirjoittaja otus » Pe Marras 21, 2008 5:42 am\ncombat18 kirjoitti: Mielenevikainen kommunisti ämmä jolla oli taito kusettaa henkisesti sairaita.\nNiin ja sit viel suomenruotsalainen!!\nViesti Kirjoittaja aamu » Pe Marras 21, 2008 3:34 pm\nHurmaava tarina! Tykkään kauheasti kaikista historiaan liittyvistä jutuista..Kertomuksista. ihmiskohtaloista, ja tämä oli TODELLA mielenkiintoinen!!\nEn ollut koskaan kuullutkaan moisesta naisesta, melkoisen kekseliäs daami. Murhayritykset olivat kyllä liikaa, muuten tälle voisi nauraa ihan sydämensä pohjasta\nEDIT; ja jos joku heittelisi mun koiria (joita mulla ei kyllä ole,mutta jos olisi..) kivillä, niin varmaan ampuisin ainakin säikäyttelylaukauksen Tai kävisin päälle.\nViesti Kirjoittaja sorsake » Su Marras 23, 2008 2:51 pm\nMariasta on kerrottu enemmän Hannu Lauerman (jota ohjelmassakin haastateltiin) kirjassa Usko, toivo ja huijaus. Minulla ei valitettavasti ole kirjaa nyt käsillä, mutta Lauermahan tuossa ohjelmassakin selosti mahdolllisesti taustalla olevia psykologisia tekijöitä, kuten Marian lapsuudessa todennäköisesti kokemia traumoja kuten jatkuvia hylkäämisiä, jotka selittäisivät hänen hyvin kaksijakoisen persoonallisuutensa.\nTarina kuulostaa suurelta osin hauskalta, mutta kaipa yleensä lahkoissa oleminen on varsin traumaattinen kokemus asianosaisille. Sitä ei sitten tiedä kuinka suunnitelmallisesta huijauksesta oli kyse ainakaan aluksi, Mariahan oli varsin nuori aloitellessaan toimintaansa.\nViesti Kirjoittaja Wagner » La Marras 29, 2008 7:49 pm\nMaria Äkerblom huijasi äidinäitini veljeltä tämän huomattavan suuren perintöosuuden Kokkolassa. Äitini eno oli sukuaan Fordell.\nViesti Kirjoittaja Samarina » Pe Tammi 16, 2009 1:56 pm\nSivukaneettina mitä noihin koiriin tulee; Maria Åkerblom oli aikoinaan merkittävä henkilö koirapiireissäkin. Vuonna 1935 hän perusti von Breitenfield -kennelin, johon toi Saksasta mm. harlekiinin värisiä tanskandoggeja. Muutaman vuoden päästä hän vaihtoi kennelin nimeksi Helsingin Meilahdessa sijaitsevan talonsa mukaan av Ros-Loge. Kyseinen kennel on yhä merkittävän kennelin maineessa. Rouva toi Suomeen ensimmäiset vanhaenglanninlammaskoirat 1920-luvulla ja ensimmäiset kromfohrländerit Saksasta v. 1962.\nViesti Kirjoittaja Samarina » Pe Tammi 16, 2009 2:06 pm\nVielä lisää aiheesta. Lähde Keskipohjanmaa 19.5.1968\nÅkerblomilaisuus - 1920-luvun lahkoliike Kokkolan seudulla\nHelsinkiin muuttanut åkerblomilaisten seurakunta pysyi koossa oikeastaan ihmeteltävän kauan, huolimatta loputtomista oikeudenkäynneistä, joiden aikana heidän tiedetään väliin olleen miltei puilla paljaalla, ja huolimatta siitä, että lahkon varsinaiset johtohenkilät, Maria Åkerblom ja Eino Wartiovaara, suljettiin vuosikausiksi telkien taakse. Voi vain aavistaa, miten paljon ja miten syvällisesti nämä asiat olivat tulleet lahkolaisille merkitsemään. Hyvin monet niistä henkilöistä jotka ovat kuuluneet lahkoon jossakin vaiheessa, pitemmän tai lyhyemmän aikaa, eivät halua vieläkään siitä puhua eikä herättää esille vanhoja muistoja. Eräs heistä vastasi kysyjälle tähän tapaan: "Kukaan, joka ei ole ollut itse mukana, ei voi aavistaa, millaisista voimista oli kysymys. Siksi siitä on toivotonta edes yrittää kertoa." Näin on täytynytkin olla, muutenhan kaikki se, mitä lahkon piirissä on tapahtunut, ei voisi olla mahdollista.\nMillainen sisäinen käyminen sitten lieneekään lahkolaisten keskuudessa edeltänyt suurta murrosta, joka tapahtui v. 1933. Joka tapauksessa silloin, maaliskuun 4 päivänä suurin osa, peräti 3/4 åkerblomilaisista sanoutui julkisesti irti johtajistaan. He olivat tähän mennessä ilmeisesti pystyneet hankkimaan itselleen toimeentulon ja asunnon Helsingistä, ulkopuolelta Toivolan, joka alkuun oli ollut yhteisenä, joskin peräti ahtaaksi käyneenä kotina melkein kaikille sinne muuttaneille.\nTuon murroksen jälkeen entiset åkerblomilaiset liittyivät jäseniksi Helsingin ruotsinkielisiin seurakuntiin, ja luotettavalta taholta saadun tiedon mukaan he ja heidän jälkeläisensä kuuluvat tänäkin päivänä näiden seurakuntien kantaviin voimiin. Heitä on mm. hyvin paljon seurakuntien hallintoelimissä, eikä kellään voi olla heistä mitään pahaa sanottavana, päinvastoin siltä taholta samoin kuin monilta muilta tahoilta - viittaan vain siihen, mitä aikaisemmin olen kertonut mm. Sulo Wuolijoen ja Poika Tuomisen kokemuksista - heidät yhä uudelleen todetaan miellyttäviksi ja hyviksi ihmisiksi, joiden kanssa on helppo tulla toimeen.\nElämä jatkuu Toivolassa\nUskonnollisena liikkeenä voitaneen katsoa åkerblomilaisuuden kuolleen jo tuolloin. Huvila Toivolaan jäi kuitenkin asumaan vielä muutamia perheitä - ja heitä asuu siellä vielä tänä päivänä.\nKun Maria Åkerblom pääsi vankilasta vapauteen, hän huomattavasti armahdusta, kuitenkin sillä ehdolla, että hän menee ja pysyy Snappertunassa eikä harjoita enää minkäänlaista julkista uskonnollista toimintaa.\nVain muutamia päiviä hänen vapautumisensa jälkeen poliisit tapasivat kuitenkin hänet Helsingissä. Kun tuli kysymys Snappertunassa pysymisestä, veti Maria käsilaukustaan esiin paperin, jonka oli allekirjoittanut Kammion sairaalan ylilääkäri ja jossa todistettiin hänen sairastavan sellaista tautia, että hänen piti joka päivä käydä vastaanotolla Kammiossa. Kuinkapa hän voisi siellä käydä Snappertunasta asti? - Poliisit kohottivat käsiään - ja Maria palasi Toivolaan omiensa luo. Kuinka ja millä tavalla hänen oli onnistunut tuollainen todistus hankkia - se jäänee ikuiseksi kysymysmerkiksi kuten niin monta muuta asiaa Maria Åkerblomin kohdalla.\nErik Fordell ja Wartiovaarat\nKun nuori mies Erik Fordell Kaarlelasta lähti Helsinkiin opiskelemaan musiikkia - se tapahtui v. 1936 - hän asui sinne muuttaneiden entisten kokkolalaisten luona. Talossa kävi vieraita. mm. eräs hienostunut vanhempi rouva, jolla oli Maarit-niminen tytär.\n- Eräänä päivänä tämä rouva esitti toivomuksen, että joku meistä kirkkomusiikkiopistossa opiskelevista säestäisi hänen tytärtään, jolla oli yksinlauluesitys eräässä Pelastusarmeijan juhlassa. Mikäpä siinä, minä otin tuon tehtävän vastaan, harjoittelimme muutamia kertoja ja siitä alkoi tutustuminen, kertoo Erik Fordell.\n- Olin kyllä jutellut heidän kanssaan Kokkolan asioista ja tiesin, että he ovat siellä olleet, ja kyllähän he puhuivat keskenään jostakin "Äm-oosta", mutta mistäpä minä olisin tiennyt, mitä se merkitsee. Kunnes sitten eräänä päivänä tämä rouva sanoi tyttärelleen: ‘Kyllä kai meidän pitäisi tuolle Erikille kertoa, ketä me oikein olemme’. Tietysti järkytyin jonkin verran kuultuani, että olin näin tutustunut aikaisemmin Kokkolassa niin paljon huomiota herättäneeseen Wartiovaaran perheeseen. Sillä tämä hienostunut rouva ei ollut kukaan muu kuin rouva Maiju Wartiovaara, o.s. Häkli, kauppaneuvos Häklin tytär, saman kauppaneuvoksen, joka yhdessä toisen kauppaneuvoksen, Lallukan kanssa, oli mm. rakennuttanut tuon kuuluisan Lalluan taiteilijakodin, ja jonka omaisuus aikoinaan ilmeisesti oli ollut huomattava.\n- Rouva Wartiovaara oli saanut eron miehestään, metsänhoitaja Wartiovaarasta kohta vuoden 1927 oikeudenkäyntien jälkeen, mutta sitä ennen hän oli joutunut kokemaan jotakin sellaista, että se oikeastaan oli ylittänyt hänen kestokykynsä rajat, eikä hän koskaan siitä oikein selvinnyt. Samoin oli laita niiden perheen kolmen tyttären, joista yksi, Maarit, oli minun aviovaimoni 20 vuotta.\n- Mutta illoin kun tutustuimme, Maarit ja minä, olimme nuoria. Hän oli todella hyvin kaunis, ja minä uskoin, että voisin opettaa ja kasvattaa häntä. Hän ei ollut tosin tottunut mitään taloustyötä tekemään, ja koko hänen lapsuutensa oli kulunut sellaisissa omituisissa olosuhteissa kuin tiedetään: vartioituna, salaisissa paikoissa ja pitkiä aikoja myös äidistään erotettuna. Omituista varjoelämää, ja omituisia käsityksiä, mystiikkaa, mystiikkaa... Sellaisena hän valitettavasti pysyi, ja kaikkien niiden vuosien aikana, jotka me olimme yhdessä, hän ei oppinut, tai ei pystynyt hoitamaan taloutta: minun piti hoitaa lapset, pestä pyykit, valmistaa ruoka, jos mielin saada sen ajallaan, tiskata ja siivota.\n- Oliko hänellä sitten jotakin erikoista, mitä hän harrasti tai teki?\n- Ei - se mystiikka vain. Teosofiaa vai mitä se oli. Minä en talonpoikaisella järjelläni pystynyt sellaista mitenkään käsittämään.\n- Kun erosimme, hän muutti äitinsä, rouva Maiju Wartiovaaran ja molempien tyttäriemme kanssa Tukholmaan, jossa he ovat tänäkin päivänä, tyttäret käyvät työssä. Kun matkustelen, käyn heitä tervehtimässä. Vanha rouva Wartiovaara on nyt jo lähes 80 ja käytännöllisesti katsoen hän ei juuri enää tiedä tästä maailmasta: ei hän muista syödä., ellei syötetä ja kaikin puolin häntä täytyy hoivata kuin pientä lasta.\n- Millä tavalla nämä naiset suhtautuivat Eino Wartiovaaraan ?\n- Sen voi oikeastaan sanoa yhdellä sanalla: katkeruudella. Muistan, että vaimoni nuorempana yritti ottaa yhteyttä, mutta mitään elävää yhteyttä ei syntynyt, jo muutaman päivän kuluttua hän palasi aina kotiin. Ei se siitä muuttunut. - Nythän Eino Wartiovaara on ollut kuolleena jo useita vuosia.\nMutta ennen kuin tämä kaikki ehti tapahtua, antoi Erik Fordell 1947 ensimmäisen sävellyskonserttinsa Helsingissä Konservatorion juhlasalissa. Tietenkin myös rouva Maarit Fordell oli konsertissa mukana. Mutta voitteko arvata, ketä myös olivat läsnä? Maaritin isä, metsänhoitaja Eino Wartiovaara, joka yhdessä Maria Åkerblomin kanssa istui lehterillä.\n- Konsertin jälkeen he tulivat onnittelemaan minua ja kutsuivat seuraavaksi päiväksi meidät vierailulle Toivolaan, kertoo Erik Fordell, joka muistaa tuon vierailun tunnelman ja yksityiskohdat erittäin elävästi. Ne muodostavat hänen taiteilijatemperamenttinsa läpi peilautuneina jännittävän kuvakudoksen: hän on tajunnut herkemmin kuin kenties joku muu sen ainutlaatuisen atmosfäärin, joka Toivolassa vallitsi. Tähän tapaan hän siitä kertoo:\n- Menimme Toivolaan iltapäivällä, ja kohta sen jälkeen istuuduttiinkin päivällispöytään, mukana oli tietenkin myös Wartiovaara ja kasvattityttöjä ja talon muuta väkeä. Yleisvaikutelmana voi sanoa että kaikki oli erittäin tip top: hienot huoneet, joissa parkettilattiat ja päivällinen niin ensi luokkainen, että siitä ei pitänyt mitään puuttuman - tuskin Kekkosen kutsuilla voidaan sen parempaa tarjota. Myös alkoholijuomia oli tarjolla koko skaala alusta loppuun. Maria Åkerblom osaa kyllä käyttäytyä, ja kiinnitin huomiota siihen, että hän puhui erittäin kaunista ruotsia. Uskon, että hän omaa erittäin voimakkaita taiteellisia taipumuksia., hänhän kirjoittaa runoja, ja sain vahvan vaikutelman siitä, että hän on myös musikaalinen; ei hän olisi voinut siinä asiassa minua niin bluffata. Hänellä näyttää kaikin puolin olevan hyvä ja varma maku, mutta mikä ihmeellisintä: hän kaiken tämän ohella on ilmeisesti myös erittäin taitava liikeihminen.\n- Wartiovaara vaikutti tuolloin jo jotenkin kiltiltä ja pehmeältä, ei hänessä enää ollut niinkuin täyttä terää, mutta Maria: hän johti kaiken, siitä ei ollut epäilystäkään.\n- Kuitenkin minulla oli varsinkin vierailun aikana vahva vaikutelma siitä, että Maria Åkerblom nimenomaan yritti vaikuttaa niin normaalilta kuin ikinä. Hän puhui ja vastaili hyvin suopeasti ja myönteisesti ottamatta kantaa: hänestä ei ikäänkuin saanut mitään otetta, ja tämän vaistosi kyllä. Kuitenkin: kun hän istui siinä pöydän päässä, minulla oli voimakas tunne jostakin, joka oli niinkuin hämähäkki, ja jonka seitit ulottuivat kyllä kauemmas kuin näkyivät... Täytyy sanoa, että hänellä vielä tuolloinkin oli erittäin voimakas naisellinen vetovoima, jota hän myös häikäilemättä käytti. En usko, että kukaan normaali mies olisi ajan mittaan kyennyt häntä vastustamaan, jos hän jotakin tahtoi.\nKoirat tottelivat kuin ajatus\n- Päivällinen sujui jotakuinkin rauhallisessa merkeissä tuon Maria Åkerblomin varovaisen asenteen takia, vaikka jännitystä tietysti oli olemassa jossakin pinnan alla. Muistan hänen - Kokkolasta puhuessamme - maininneen jotakin siihen tapaan, että ‘mulla kait on niin huono nimi siellä Kokkolassa’, johon vastasin, ettei se asia minulle mitenkään kuulunut.\n- Mutta ennenkuin vierailu päättyi, tapahtui jotain, joka vaikutti samalla tapaa kuin jos kiltti leijona olisi yhtäkkiä näyttänyt hampaitaan, tai kissa kynsiään. Maria kutsui esille suuret koiransa, joiden kanssa hän antoi todellisen näytöksen: ne tottelivat häntä kuin ajatus. Ja siinä näytöksessä oli kyllä selvä tuntu siitä, että hänen kanssaan ei leikitellä...\n- Minä en tiedä, millä tavalla hän oli saanut otteen vaimooni. Joka tapauksessa, kun olimme Helsingin rautatieasemalla lähdössä Kokkolaan, sanoi vaimoni yhtäkkiä: "Mitä jos mekin jäisimme tänne Marian luo - hän toivoisi niin..." Hyppäsin junaan ja sanoin, että minä en ainakaan missään tapauksessa jää, ja niin tulimme Kokkolaan. Minusta oli vain niin ihmeellinen tämä välikohtaus. Säveltäjä Erik Fordellin kertomus todistaa selvääkin selvemmin, mikä omalaatuinen vetovoima Maria Åkerblomin persoonallisuudella on.\nJoskus 25 vuotta sitten Maria Åkerblomilla oli Helsingissä jonkinlainen hyväntekijän maine, lieneekö johtunut niistä monista kasvattitytöistä, joita hänellä on jatkuvasti ollut. Häntä mainittiin jopa "Toivolan abbedissaksi. Siihen aikaan hän alkoi tulla pinnalle myös kennel-maailmassa, jossa hän oli huipulla aina 60-luvun alkuun saakka.\nJoskus 50-luvun lopulla kertoo kokkolalainen metsänhoitaja K. E. Inberg eräillä Kennel-klubin päivällisillä saaneensa Maria Åkerblomin pöytädaamikseen.\n- Hän oli hyvin vilkas ja iloinen ja hänellä oli mukanaan ainakin puolisenkymmentä kasvattityttöä, jotka aikaisemmin päivällä näyttelyssä olivat olleet esittelemässä hänen koiriaan. Tyttöjä oli monen ikäisiä, suurin osa huomattavasti alla 20, ehkä joku ylikin, ja kovaa vientiä niillä näytti olevan, kertoo metsänhoitaja Inberg.\nHän oli saanut pöytädaamistaan hyvin normaalin vaikutelman: Maria Åkerblom oli jutellut iloisesti, ollut pukeutunut muodinmukaisesti kuten tytötkin, tanssinut ja jutellut koirista, sekä ilahtunut silminnähden kun metsänhoitaja Inberg kertoi olevansa kokkolalainen. Kuitenkaan ei mitään keskustelua kokkolalaisista ollut syntynyt: sinnepäin mentäessä se oli lakannut kuin veitsellä leikaten, eikä metsänhoitaja Inberg kohteliaana kavaljeerina tietenkään voinut pitemmälle jatkaa kun tämän huomasi.\n- Joskus niihin aikoihin, tai ennen sitä, muistan tapahtuneen, että Korkeasaaressa syntyneet leijonan pennut menettivät emonsa. Niitä oli kaksi, ellen väärin muita, ja ne molemmat vietiin Maria Åkerblomin koiratarhaan, jossa muistaakseni lammaskoira imetti ne. Ainakin toinen pennuista viipyi Åkerblomin luona ihan aikuisikään asti, käveleskeli vapaana huoneissa ja teki myös kävelyretkiä emäntänsä taluttamana. Tuohon aikaan lehdet kirjoittelivat paljonkin hänestä ja hänen kasvattajantaidostaan. Käsittääkseni juuri siinä onkin hänen päämerkityksensä ja elämäntehtävänsä tuon uskonnollisen toiminnan jälkeen, sanoo metsänhoitaja Inberg.\nHiukan edellisestä poikkeavan näkemyksen näiltä ajoilta on tämän kirjoittajalle välittänyt eräs koiramaailmassa liikkunut helsinkiläisrouva, joka ei halua nimeään julkisuuteen.\n- Epäilemättä Maria Åkerblom on etevä koirankasvattaja, hän on saavuttanut siinä myös kansainvälistä tunnustusta. Silloin kun hän osallistui suuriin näyttelyihin, esim. Messuhallissa, oli hänen koirillaan yleensä ensimmäiset ja parhaat paikat, niitä saattoi olla 5-6 omassa looshissa, siellä oli ennenkaikkea komeita doggeja, joita hänen kasvattityttärensä esittelivät hänen antamiensa ohjeiden ja viittausten mukaan. Näytti siltä, että hänen tarvitsi vain koukistaa tai ojentaa pikkusormensa kun häntä toteltiin. Mutta mikä ihmeellisintä: tuntui ajoittain siltä, että tuomaritkin olivat jotenkin hänen vaikutuksensa alaisia, tietämättään, tai että he eivät uskaltaneet antaa hänen koirilleen muita kuin parhaita arvosanoja. Epäilemättä koirat olivat hyviä, mutta sittenkin: pystyykö kukaan koirankasvattaja jatkuvasti saamaan vain parhaita arvosanoja?\n- Siihen aikaan tapahtui useinkin, että näyttelyn jälkeen Maria Åkerblom vei koko porukan luokseen jatkolle. Siellä olleet tietävät kertoa, kuinka erinomaisesti, suorastaan ylellisesti kaikki sujui. Oli ruokaa ja juomaa, ja vielä enemmänkin: talon emännän tarvitsi vain muutaman kerran lyödä kämmenensä yhteen kun alkoi tapahtua kuin itämaisessa sadussa: kepeissä asuissa liiteli sisään koko liuta talon kasvattityttöjä, jotka esittivät vieraille ohjelmaa, laulua, tansseja, kuvaelmia...- Tämä saattoi tapahtua vielä klo 2 aikaan yöllä.\n- Monet vieraat ihmettelivät sitä jälkeenpäin, ja jonkun muistan sanoneen suorastaan: "Siellä tapahtuu sellaista, mitä ei pitäisi tapahtua."\nMitä mahtoi tarkoittaa?\n- Ei ole epäilystä siitä, etteikö Maria Åkerblomilla olisi hallussaan voimia, joilla hän kykenee hallitsemaan ympäristöään, jatkaa kertoja. - Tuohon aikaan, eräillä päivällisillä, jouduin istumaan miltei vastapäätä Maria Åkerblomia. Jollakin tavoin hänen olemuksensa vangitsi silmäni siinä määrin, että taisin suorastaan tuijottaa häntä, kun hän siinä istui puuhka: kaulassaan. Ei, esteettisesti kaunis hän ei mielestäni ollut, mutta jollakin tavalla vaikuttava, arvaamaton, ehkä peloittavakin. Jotain vulgääriä, ja alkuvoimaista seksikkyyttäkin hänessä ehkä on - mutta ennenkaikkea sain vaikutelman kovanaamaisesta business-ihmisestä.\n- Uskon myös, että hänellä on jonkinlaista telepaattista kykyä. Kuinka ollakaan hän yhtäkkiä aivan kuin lukien ajatukseni katsoi minuun ja sanoi: "Joo joo - eikö ole parempi että ihminen menee ylöspäin". "- Mitä hän tuolla mahtoi tarkoittaa, sitä en todellakaan pysty sanomaan. Kenties vain taloudellista nousua - mistäpä sen tietäisi?\n- Noin kymmenen vuotta sitten tapahtui, että Maria Åkerblom ja hänen koiransa yhtäkkiä hävisivät koiranäyttelyistä. Huhuttiin, että hän olisi saanut näyttelykiellon liian innokkaan Baccuksen palvelun takia, joka mm. eräässä Hangon näyttelyssä, olisi saanut hänet eläytymään koiramaailmaan niin, että hän itsekin liikkui koiriensa keskellä nelijalkaisena.\nMitään virallista vahvistusta tälle huhulle ei kuitenkaan saa, joten on mahdotonta päätellä, mikä näissä puheissa on totta, mikä juoruilua, jota helposti syntyy poikkeuksellisten ihmisten ympärille.\nKennel av Ros-Loge ja Parkettitalo\nTosiasia on kuitenkin, että Maria Åkerblom edelleen kasvattaa koiria. Hänen koiratarhansa nimi on Kennel av Ros-Loge (ruusu-looshi), eikä ole montakaan päivää kun hän ilmoitti kasvattejaan myytäväksi HS:ssa tähän tapaan:\npentuja 3 kk. ikäisiä. Kirjavia ja\nkauniisti tiikerijuovaisia. Ensiluok-\nkaisia. (Alennettuun hintaan).\nKENNEL AV ROS-LOGE\nToinen koirarotu, jota hän nykyisin kasvattaa on new foundlandilainen. Koiratarhat sijaitsevat Siuntiossa olevalla maatilalla, jota puhelinluettelossa mainitaan kesähuvilaksi. Tiettävästi maatilalla on aikaisemmin ollut myös suuri sikala.\nHelsingissä olevassa Toivolassa on parkettiedustus, josta myydään Maria Åkerblomin firman valmistamaa parkettia. Lisäksi huvilan alakerrassa on pieni siirtomaatavaramyymälä. Tuskinpa liiketoimet rajoittuvat vielä tähänkään: ainakin aikaisemmin hän lienee omistanut myös erään huomattavan kirjakaupan Helsingissä.\nJos haluat ostaa M. A:lta koiranpennun, saattavat asiat pyöriä esimerkiksi tähän tapaan:\nValitset Siuntion kesäasunnon numeron ja pyydät neiti Åkerblomia itseään puhelimeen. Sieltä kysytään luultavasti, puhutko ruotsia. Mikäli voit vastata myöntävästi, on hyvinkin mahdollista, että saat hänet itsensä puhelimeen. Hän selittää kuitenkin kohteliaasti, että ei tänne Siuntioon ei voi tulla, myynti tapahtuu Meilahdessa, jossa kasvattitytär esittelee koirat. Ne ovat nyt siellä, vain pentujen kasvattaminen tapahtuu täällä maalla.\nNo, mikäpä siinä, otat pirssin ja annat osoitteen Meilahti 2.\n- Onko se se Åkerblomin huvila, kysyy taksikuski heti: epäilemättä Maria Åkerblom on siis edelleen tunnettu henkilö paikkakunnallaan.\nHuristellaan Seurasaaren tielle. Toivola on pääasiassa kaksikerroksinen lautahuvila, jonka maalaus on jo vähän rapistunut. Siinä on ulokkeita ja erikokoisia ikkunoita eri tasoilla, sekä torni, joka on neljän kerroksen korkuinen.\nNoustaan oven eteen korkeita kiviportaita. Ensimmäinen huone on veranta, jossa on esillä erilaisia parkettilaatuja, se on näyttelyhuone. Seuraava huone on pieni toimisto, jonka seinät ovat miltei katosta lattiaan täynnä koiranäyttelyistä saatuja kunniakirjoja, niitä on kymmenittäin.\nViimeistään tässä kohtaat jo talonväkeä. Ensimmäinen kysymys on luultavasti:\n- Miksei ole sovittu etukäteen puhelimitse?\nKun selität, että on kyllä sovittu, seuraa välittömästi kontrollisoitto Siuntioon. Onhan toki sovittu, Maria oli vain unohtanut ilmoittaa siitä. - Tilanne rauhoittuu heti huomattavasti. Toinen naishenkilö katoaa ja toinen, se kasvattityttö; pyytää istumaan sillä aikaa kun hän hakee koirat esille. Olet ehkä hieman hämmästynyt, jos olit odottanut jonkun keskenkasvuisen tytön tulevan esittelijäksi; tämä nainen on ainakin jo neljissäkymmenissä.\nParin minuutin kuluttua hän tulee ja avaa oven suureen salonkiin sekä pyytää siirtymään sinne. Astut parkettilattialle, hämmästelet ehkä mielessäsi karmiinipunaisella kankaalla verhottuja seiniä, mutta panet samalla merkille, että huonekalut ovat tyylihuonekaluja: on monta sohva- ja pöytäryhmää ja tuoleja paljon. Akkunaseinän edessä kasvaa palmuja, jotka siivilöivät valon.\nJotakin ristiriitaista ja häkellyttävää koet tässä huoneessa. Jotakin, joka on ikäänkuin jäänyt kesken - mennyt jonnekin. Et oikein tiedä, mihin huoneen tunnelma sinut johtaa. - Eräällä seinällä on jäljennös Edelfeltin taulusta "Kuningatar Blanca". Toisella seinällä on öljymaalaus aiheesta Jeesus Getsemanissa. Keskellä karmiinpunaista seinää on suuri taulu, jossa mustalle samettipohjalle on valkoisella langalla ommeltu raamatunlause, se kuulun suomennettuna:\n"Altis on sinun kansasi sinun sotaanlähtösi päivänä: pyhässä asussa sinun nuori väkesi nousee eteesi, niinkuin kaste aamuruskon helmasta." Se on 3. jae Psalmista 110.\nSamassa tuodaan sisään kaunis koiranpentu emonsa kanssa. Ne tepastelevat salongin lattialla, pentu tekee pienen lammikon matolle, mutta siihen on toki tässä talossa totuttu. - Hinta on melkoinen, mutta mikäli hyvän koiran haluat, olet varmaan valmis sen maksamaan.\n- Sehän on kiltin ja rauhallisen näköinen.\n- Niin se on, mutta kyllä se tarvittaessa tehtävänsä tekee, vakuuttaa esittelijä.\nKun poistut, voit ehkä nähdä pari kolme lasta leikkimässä pihalla, varmaan ne ovat tämän talon ihmisten lapsia. Ylhäältä tornikamarin akkunasta katselevat ulos vanhan naisen kasvot. Kasvattitytär-koiranesittelijä siirtyy kellarikerroksen siirtomaatavaraliikkeeseen. Arkipäivän elämä jatkuu Toivolassa, mutta ulkopuolinen pystyy näkemään siitä vain yhden pienen särmän.\nViesti Kirjoittaja Mäsä-Masa » La Tammi 17, 2009 12:30 pm\nViesti Kirjoittaja Ingrid » La Tammi 17, 2009 9:58 pm\nKuvaukset Mariasta kuulostavat vähän samalta kuin kuvaukset munkki Rasputinista...magneettista ja joidenkin mielestä vähän maagisen perkeleellistäkin vetovoimaa ovat monet Mariassa havainneet. Ja kyllä hän näyttääkin olleen tavattoman pystyvä ja lujamielinen nainen.\nKaikesta outoudesta ja huijauksista huolimatta oikeastaan aika ihailtaviakin piirteitä on Maria omannut: älyä, selviytymisvaistoa, yritteliäisyyttä..ainakin minun mielestäni. Aikamoinen pioneeri suomalaisten voimakkaiden naisten joukossa. Kiitokset todella kiinnostavista Åkerblom-jutuista!\nedit: kielipoliisi-Inkku korjasi pilkkuvirheen.\nRe: Maria Åkerblom, herätysliikkeen johtaja ja unissasaarnaaja\nViesti Kirjoittaja Valoviikate » Ke Loka 02, 2019 8:33 pm\nAika nostaa pitkään takasivuilla ollut ketju edemmäs, sillä Maria Åkerblom on jälleen ajankohtainen teema.\nHs:ssä maksumuurin takana:\nLapsina Viitalan kolme siskosta Pihla, Kaisla ja Anna kuulivat tarinoita Meilahdessa asuneesta hurmossaarnaaja Maria Åkerblomista, ja nyt he ovat tekemässä hänestä elokuvaa. Siskoista Anna käsikirjoittaa, Kaisla tuottaa ja Pihla näyttelee nimiroolia.\nViesti Kirjoittaja Noir » Ke Loka 02, 2019 8:54 pm\nMARIAN PARATIISI elokuvateattereissa 4.10.2019 (traileri)\n9,71 t. tilaajaa\nViesti Kirjoittaja Valoviikate » La Loka 05, 2019 11:30 pm\n4.10.2019 klo 18.50\nMaria Åkerblom syntyi köyhään ruotsinkieliseen mäkitupalaisperheeseen vuonna 1898.\nAlkoi saarnata ja kasvattaa kannattajakuntaansa jo teini-ikäisenä.\nÅkerblom sai seuraajansa uskomaan, että hän oli Jumalan välikappale. Åkerblom piti muun muassa yllä uskomusta neitsyydestään vahvistaakseen uskonnollista statustaan.\nSuljettiin useamman kerran mielisairaalaan ja sai myös vankilatauomion murhayrityksestä.\nÅkerblomin liike hiipui vankilatuomion jälkeen.\nKuoli Helsingissä vuonna 1981.\nYlen Puoli seitsemän sai tällä viikolla käsiinsä ennennäkemätöntä kaitafilmimateriaalia aikansa kohutusta lahkosaarnaajasta Maria Åkerblomista.\nHarvinaisen kuvista tekee myös niiden aihe: kaitafilmeihin on kuvattu leijonia, jotka on tuotu Korkeasaaresta, ja joita Åkerblom seuraajineen hoivasi Meilahdessa Villa Toivolan huvilalla.\nHarvinaisen filmin voit katsoa klikkaamalla tämän jutun pääkuvaa.\nPasilan kovalevyille filmi päätyi Lindqvistin suvun arkistoista. Puhelinsoitto helsinkiläiselle Pia Lindqvistille avaa Åkerblomin kannattajien ja leijonien tarinaa.\nLindqvist kertoo itsekin olevansa toisen polven toivolalainen ja asuneensa Villa Toivolassa kymmenvuotiaaksi.\nKylmääväksi ja pelottavaksikin kuvatusta Maria Åkerblomista hänellä on kuitenkin vain hyviä muistikuvia. Aikaa Toivolassa hän kuvaa jopa fantastiseksi.\n– Kyllä sen tunsi, ettei hän ollut mikään tavallinen ihminen, kun hän seisoi edessäsi. Hän oli hyvin voimakas ihminen, sen kyllä aisti.\nLindqvistin äidinäiti hurmaantui Mariasta\nLindqvistin molemmat isovanhemmat päätyivät Åkerblomin vaikutusvallan alle jo tämän uran alkuvaiheessa. Isovanhempien ja Åkerblomin tiet kohtasivat Kokkolassa, jossa tämä teki uraa unissasaarnaajana.\nEtenkin Lindqvistin äidinäidin kerrotaan hurmaantuneen unissasaarnaajasta täysin.\n1920-luvulla perhe myi kaiken omaisuutensa ja lähti Marian mukaan.\nPia ja Göta Lindqvist tutkivat Åkerblomista ja Toivolan elämästä koottua leikekirjaa. Sekä äiti että tytär syntyivät Toivolassa. Kimmo Hiltunen / Yle\n– Äidinäitini ihaili Mariaa oikein sydämensä pohjasta. Hän ei oikein muusta puhunutkaan kuin Maria Åkerblomista – siitä miten hieno ihminen tämä oli.\nLindqvistin isovanhempien omaisuudesta saatu varallisuus lahjoitettiin Åkerblomin hyväksi – kuten monen muunkin saarnaajan kannattajiin kuuluvan omaisuus.\nÅkerblomin koira oli leijonanpentujen keinoemo\nKokkolasta perheiden matka jatkui Helsinkiin ja Villa Toivolaan, jossa Pia Lindqvistin vanhemmat, Sten ja Göta syntyivät.\nLeijonat olivat osa heidän lapsuuttaan.\n– Äitini ja muut lapset leikkivät leijonien kanssa Toivolassa, työnsivät pieniä leijonanpentuja nukenvaunuissa. Ne olivat vähän kuin Toivolan koiria.\nKuvan valkoinen koira Chippy oli Åkerblomin leijonanpentujen, Zetyrin ja Atenen, keinoemo. Kimmo Hiltunen / Yle\nMiten leijonat sitten päätyivät Toivolaan?\nKorkeasaaressa syntyi vuonna 1941 kaksi leijonanpentua, joista toisen tassu oli vaurioitunut. Emo hylkäsi pentunsa ja Korkeasaaresta otettiin yhteyttä Åkerblomiin.\nUskonnollisen liikkeen perustaja oli mieltynyt isokokoisiin koiriin, joita eläintarha halusi käyttää keinoemoina orvoille pennuille.\nÅkerblom ei kuitenkaan suostunut tuomaan koiriaan eläintarhaan vaan vaati, että hoitoa tarvitsevat eläimet toimitetaan hänen hoiviinsa.\nKaitafilmiltä on nähtävissä, miten elämä leijonanpentujen kanssa sujui.\nLeijonat aiheuttivat pelkoa naapurustossa\nTäysikasvuiseksi kasvaneet leijonat eivät olleet enää Villa Toivolan naapureiden mieleen. Eläimet koettiin vaaralliseksi eikä niiden kovaääninen karjunta ainakaan vähentänyt pelottavaa mielikuvaa.\nKorkeasaaren eläintarhan lehtori Taru Vuori on selvittänyt leijonien tapausta. Hän kertoo, että Åkerblomin ympärillä leijuva mystiikka nostaa aiheen pinnalle tasaisin väliajoin.\n– Se kuulostaa kyllä tässä ajassa hurjalta ajatukselta, että keimoemoja tarvitseva pentu vietäisiin eläintarhan ulkopuolelle, Vuori sanoo.\nToinen leijonista, Atene, palautettiin lopulta takaisin Korkeasaareen. Toisen leijonan Åkerblom vaati pitää itsellään, kenties eräänlaisena statussymbolina.\nFilmillä näkyy, miten Åkerblom vieraili palautetun leijonan luona eläintarhassa. Naista oli kielletty leikkimästä leijonan kanssa Korkeasaaressa vieraillessaan. Åkerblom kuitenkin livahti kielloista huolimatta häkkiin hellimään karvaista ystäväänsä.\nToisesta leijonasta, Zetyrista , Åkerblom ei suostunut luopumaan. Poliisi joutui lopulta lopettamaan eläimen.\nYhden tarinan mukaan molemmat leijonat olisivat lopulta päätyneet täytettyinä Åkerblomin omistukseen.\nMarian Paratiisin lahkolaistyttöjä näyttelevät Saga Sarkola ja Satu Tuuli Karhu: Rakkauden puute voi johtaa kauheisiin asioihin\nZaida Bergrothin uutuuselokuvassa epävarma aika ja hyväksynnän kaipuu saavat ihmiset seuraamaan karismaattista johtajaa.\nElokuvat 2.10.2019 klo 19.29\nMarian paratiisi on uskomattomaan tositarinaan perustuva elokuva unissasaarnaaja Maria Åkerblomista, joka piti kukoistavaa hovia sisällissodan runtelemassa Suomessa.\nKöyhistä oloista lähtenyt, jo lapsena vieraille piikomaan passitettu Åkerblom esiintyy neitsyenä, vaikka käyttää sumeilematta seksuaalista valtaa. Pihla Viitalan näyttelemä kaunotar kanavoi enkelien viestejä, saa isännät myymään omaisuutensa, jättämään perheensä ja tekemään hänen vuokseen rikoksia.\nÅkerblom kerää ympärilleen lahkon, jossa suosikkeja hemmotellaan, mutta poikkipuolisesta sanasta voi päätyä hankeen seisomaan. Ulkopuoliset ovat uhka.\nMatkalla luvattuun maahan ollaan, mutta unelma ikionnesta karkaa aina vain kauemmas.\nZaida Bergrothin ohjaama elokuva ei kuitenkaan ole vain varoittava kertomus karismaattisesta johtajasta, joka tarjoaa helppoja totuuksia epävarmoina aikoina.\nSe on kertomus myös rakkauden kaipuusta, tarpeesta kuulua edes jonkinlaiseen perheeseen ja kolmen naisen triangelidraamasta.\nSokeasta ihailusta tasaveroiseen kumppanuuteen\nÅkerblomilaisten tarina kerrotaan löyhästi todelliseen hahmoon perustuvan, Satu Tuuli Karhun näyttelemän Salomen näkökulmasta. Salome on Åkerblomin hoteisiinsa ottama orpotyttö ja lempilapsi, joka kertomuksen alussa ihailee sokeasti hyväntekijäänsä.\nKun Åkerblom joutuu vankilaan, tulee Salomelle tilaisuus tutustua tyttöön oman suljetun piirinsä ulkopuolelta; kaduilla karuja asioita kokeneeseen, hurjaan Maliniin. Saga Sarkolan esittämä Malin on lahkon kannalta vaarallinen elementti; hän kyseenalaistaa ja ajattelee itse.\nMarian paratiisissa kahden täysin erilaisen tytön tuttavuudesta kasvaa vastavuoroinen, arvostava ystävyys ja rakkaus. Sen voimasta Åkerblomin jumalallisuus varisee myös Salomen silmissä.\nKolmen ihmisen; omastaan kynsin hampain kiinni pitävän Marian, ja vapauteen kaipaavien tyttöjen keskinäiset tunteet tekevät ryhmädynamiikasta kiehtovan vyyhdin, Karhu kuvailee.\n– Salome on rakentanut käsityksensä rakkaudesta Marian ympärille ja Marian varaan. Sitten Malin tuo tilanteeseen aivan erilaisen maailman, ja oman tapansa rakastaa. Kolmiodraama on keskeinen asia elokuvassa.\nLupa rakastaa ja olla rakastettu\nSalome ja Malin näkevät toisensa ensimmäisen kerran sattumalta kadulla. Kun he lopulta kunnolla kohtaavat, ovat molemmat eri syistä tolaltaan ja tukeutuvat toisiinsa.\n– Se on sattuman kauppaa ja outoa vetovoimaa. Salomessa on Malinin mielestä jotain jännää, ja toisinpäin. Kun Malin on hakattu ja maassa, hän päättää luottaa täysin ventovieraaseen tyttöön, selittää Sarkola.\nSalomen ja Malinin keskenään täysin erilaiset maailmat, temperamentit ja energiat vetävät heitä toistensa puoleen.\n– Elokuvan yksi teema on rakkauden valtataistelu ja se, mitä rakkaus ja rakkaudettomuus saavat ihmisen tekemään. Elokuvassa käsitellään sitä, miten voi antaa luvan rakastaa, ja tulla rakastetuksi. Samalla pitäisi oppia luottamaan itseensä, Sarkola toteaa.\n– Salomen ja Malinin rakkaus on niin alussa, että he eivät yhtään tiedä, mihin se heidät vie. Kun on itsekin nuori, niin tietää sen hämmennyksen, mitä kokee, kun tunteita on kauhean paljon.\n"Koskettavin ja kouriintuntuvin rooli"\nMolemmat nuoret näyttelijät ovat tehneet useita merkittäviä rooleja ja saaneet niistä tunnustusta. Silti he kuvailevat Marian paratiisia aivan poikkeukselliseksi elokuvaksi, jossa oli onni saada olla mukana.\nTaideyliopiston Teatterikorkeakoulusta keväällä näyttelijäksi valmistunut Satu Tuuli Karhu esitti viime vuonna pääroolin Kansallisteatterin Juliassa ja Romeossa, ja pokkasi parhaan naissivuosan Jussin elokuvasta Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja.\n– Nämä viimeiset kolme isoa ammattilaistyötä ovat kyllä aivan uskomaton kolmen suora! Vaikka ne kaikki ovat olleet merkityksellisiä ja opettavaisia rooleja, on Salomen rooli henkilökohtaisella tasolla koskettavin ja kouriintuntuvin. Se, että elokuva perustuu tositarinaan syventää sen merkitystä entisestään. Totuus on tarua ihmeellisempää!\nSaga Sarkola valmistui tänä vuonna näyttelijäksi Tampereen yliopistosta. Hän on tullut jo tutuksi rooleistaan muun muassa ruotsalaisessa tv-sarjassa Vettä sakeampaa, Cheek-elämäkertaelokuvassa Veljeni Vartija, sekä KOM-teatterin menestysnäytelmässä Veriruusut.\n– En tiennyt, että minusta löytyy Malinin kaltainen, anarkistinen tyyppi, sillä rakastan komediaa ja tragikomediaa. Malin on tässä järkyttävän surullisessa tarinassa valonpilkahdus, joka koko ajan kuitenkin leikkii kuolemalla. Oli ihanaa saada tehdä tämä juttu, ja erityisen hienoa oli tehdä kohtauksia Satu Tuulin kanssa.\n"Meillä on jopa sama syntymäpäivä"\nKarhusta ja Sarkolasta tuli läheisiä ystäviä Marian paratiisin kuvauksissa. Sitä ennen he olivat hädin tuskin puolituttuja.\nEnsimmäisen kerran näyttelijät päätyivät juttelemaan kunnolla keskenään opinahjojensa yhteisen kurssin illanvietossa. Baaripöydässä tuli puheeksi Zaida Bergrothin kiinnostava, uusi elokuva, johon olisi aivan huippua päästä mukaan. Pian sen jälkeen naiset päätyivät koekuvauksissa tekemään kohtausta yhdessä. Kemia tuntui taianomaiselta saman tien.\nNyt he kiittelevät toisiaan kilpaa.\n– Vitsi, se tuntui tosi oikealta ja helpolta välittömästi! Saga on mahtava näyttelijä ja tyyppi! Zaidakin sanoi, kun se kuuli, että meillä on sama syntymäpäivä, että tässä on jotain merkityksellistä!, Karhu nauraa.\n– Meillä on täysin vuorovaikutteinen suhde, jossa antaa ja saa. Satu Tuuli on niin valovoimainen ja ihana, ja hänessä näkyy kaikki. Siihen on helppo tarttua, ja leikkiä sillä vähän, Sarkola jatkaa.\n"Kunpa jokainen saisi rakkautta"\nMarian paratiisin teatteriensi-ilta on Suomessa perjantaina. Elokuva on jo saanut innostuneen vastaanoton Toronton kansainvälisillä elokuvajuhlilla, jossa se nähtiin vajaa kuukausi sitten.\nElokuvan matka jatkuu seuraavaksi Chicagon kansainvälisille filmifestivaaleille.\nSatu Tuuli Karhu uskoo, että Åkerblomin ja hänen seuraajiensa tarina vetoaa katsojiin kaikkialla ajankohtaisuutensa takia. Vaikka Marian paratiisi on epookkielokuva, ei sen ydinsisältö ole sidottu aikaan tai paikkaan.\n– Vääränlaista uskonnollista ja poliittista vallankäyttöä on koko ajan joka puolella. Siihen on hyvä herätellä ihmisiä, se on tärkeä viesti. Sitä on tapahtunut myös Suomessa ja tapahtuu edelleen. Elokuvan pinnan alla pohditaan sitä, mikä saa ihmisen seuraamaan tällaisia johtajia.\nKarhun mielestä Marian paratiisi on olennainen elokuva myös siksi, että se muistuttaa, miten tärkeää jokaiselle on tulla nähdyksi, kuulluksi ja hyväksytyksi.\n– Vaikka mikään ei oikeuta Marian tekoja, niin hänet näytetään inhimillisessä valossa. Hän on ollut pieni, hylätty lapsi, ja jäänyt pieneksi lapseksi, joka ei ole koskaan saanut sitä mitä on tarvinnut. Maria ottaa sitten tarvitsemansa väkivalloin ja todella raadollisin keinoin. Kunpa jokainen saisi apua ja rakkautta, jota tarvitsee.


Pienoisarkin saaristolaishiiret kuvaavat rotan vuotta | www.alandstamps.com\nLokakuun 24. päivä on Åland Postin suositussa kiinalaisten horoskooppimerkkien sarjassa vuorossa rotan vuosi. Pienoisarkin on suunnitellut taitelija Martin Mörck, jonka valloittavat hiiret toivottavat kaikki tervetulleeksi satumaiselle Ahvenanmaalle.\nKuudes eläin, jota kuvataan kiinalaisten horoskooppimerkkien sarjassa, on rotta. Taiteilija Martin Mörck on tällä kertaa luonut sadunomaisen maailman, jossa suloiset hiiret puuhastelevat kasvillisuuden seassa ja napostelevat tyytyväisinä karhunvatukoita. Kuvituksen lähtökohtina ovat metsähiiri ja vaivaishiiri. Pienoisarkissa on helposti tunnistettavissa vaivaishiirelle tyypillinen heinistä rakennettu pallopesä, joka muistuttaa paljolti linnunpesää. Havainto siitä, että vaivaishiirtä esiintyy myös Ahvenanmaalla, tehtiin vasta vuonna 2015, kun Enklingestä, Kumlingen kunnasta, löydettiin rannalta kuollut poikanen. Metsähiiri on Ahvenanmaan tavallisin hiirilaji.\nAhvenanmaan ainutlaatuinen saaristo näkyy taustalla, jossa näkyy muun muassa kalasavottaluoto. Saaristolaiset yöpyivät ennen vanhaan kesällä näissä vaatimattomissa kalastusmajoissa silakanpyynnin ajaksi.\nÅland Postin kiinalaisen eläinradan sarja alkoi vuonna 2014 pienoisarkilla Ahvenanmaanlammas, joka julkaistiin ennen vuohen (lampaan) vuotta. Apinan vuotta kuvasi vuonna 2015 leikkikaluapina, joka ilmestyi Europa – Entisajan leikkikaluja -julkaisun yhteydessä. Eläinradan sarjassa ovat ilmestyneet tämän jälkeen pienoisarkit Kukkoja (2016), Posliinikoirat (2017) ja Porsaita (2018).\nMaksuarvo 2 x 0,60 €\nPostimerkin koko 52 x 40 mm


Liiketoiminnan luovutuksen vaikutukset työntekijöihin - PwC:n Uutishuone\nLiiketoiminnan luovutuksen vaikutukset työntekijöihin\nYritysjärjestelyä toteutettaessa on muiden asioiden ohella syytä huomioida myös sen vaikutukset yritysjärjestelyyn osallisena olevien yhtiöiden henkilöstöön. Henkilöstövaikutukset on suositeltavaa selvittää jo ennen järjestelyn toteuttamista suunnitteluvaiheessa, jottei niiden osalta tulisi mitään yllätyksiä. Lisäksi järjestelyn toteutusaikataulussa kannattaa ottaa huomioon työntekijöitä koskevien asioiden selvittämiseen ja niistä tiedottamiseen vaadittava aika. Liiketoiminnan luovutuksen vaikutukset henkilöstöön vaihtelevat sen mukaan, katsotaanko kyseessä olevan työsopimuslain mukainen liikkeen luovutus vai ei.\nLiikkeen luovutus ja yritystoiminnan muutostilanteet\nTyösopimuslain mukaan liikkeen luovutuksella tarkoitetaan yrityksen, liikkeen, yhteisön tai säätiön tai näiden toiminnallisen osan luovuttamista toiselle työnantajalle, jos luovutettava liike tai sen osa pysyy luovutuksen jälkeen samana tai samankaltaisena. Kyseessä on tässä suhteessa aina kokonaisarvio oikeudellisen yhteyden ja toiminnallisen kokonaisuuden näkökulmasta. Työoikeudellisia vaikutuksia aiheuttavana liikkeen luovutuksena pidetään mm. liiketoimintakauppaa, elinkeinotuloverolain mukaista liiketoimintasiirtoa tai muuta liiketoiminnan apporttiluovutusta luovutuksensaajan antamia uusia osakkeita vastaan.\nKoska yhtiön osakekannan kaupassa tai avoimen tai kommandiittiyhtiön yhtiöosuuden luovutuksessa yhtiön oikeudellinen asema pysyy muuttumattomana, ei niiden katsota olevan edellä tarkoitettuja liikkeen luovutuksia. Yhtiön sulautuminen ja jakautuminen ovat puolestaan yleisseuraantoja, joissa yhtiön varat ja velat mukaan lukien työntekijät siirtyvät automaattisesti, eikä niitä sen vuoksi ole pidettävä työoikeudellisesti liikkeen luovutuksina. Yhteistä edellä mainituille yritystoiminnan muutostilanteille on, että kaikissa niissä yhtiön työnantajaidentiteetti säilyy.\nYritysmuodon muutoksen ollessa kyseessä avoimen yhtiön muuttamisen kommandiittiyhtiöksi tai päinvastoin sekä henkilöyhtiön muuttamisen osakeyhtiöksi on katsottu yleensä säilyttävän yhtiön yhtiöoikeudellisen identtisyyden. Sen vuoksi niiden ei ole katsottu olevan varsinaisia liikkeen luovutuksia. Jos yrityksen identtisyys sitä vastoin katkeaa, kuten muutettaessa yksityisliike henkilöyhtiöksi tai osakeyhtiöksi tai vastaavasti osakeyhtiö henkilöyhtiöksi tai yksityisliikkeeksi, on katsottu yleensä olevan kyse liikkeen luovutuksesta.\nLiiketoiminnan luovutuksen vaikutukset työsuhteisiin\nLiikkeen luovutukseksi katsottavissa yritystoiminnan muutostilanteissa luovutettavan liiketoiminnan palveluksessa olevat työntekijät siirtyvät työsopimuslain mukaisesti liiketoiminnan uudelle omistajalle ns. vanhoina työntekijöinä ja heidän luovutushetkellä voimassa olevat työsuhteensa siirtyvät entisin ehdoin\nEnnen luovutusta erääntyneistä palkka- tai muista työsuhteeseen perustuvista saatavista vastaavat luovuttaja ja luovutuksensaaja yhteisvastuullisesti työntekijään nähden. Yhtiöiden keskinäisessä suhteessa luovuttaja on kuitenkin luovutuksensaajalle vastuussa ennen luovutusta erääntyneestä työntekijän saatavasta, jollei muuta ole sovittu. Käytännössä tästä kuitenkin sovitaan osapuolten kesken usein toisin.\nLiiketoiminnan luovutuksen yhteydessä siirtyviin työntekijöihin tulee soveltaa luovuttajan käytössä ollutta työehtosopimusta sopimuskauden päättymiseen asti. Myös siirtyvän henkilöstön eläketurvaan liittyvät asiat, esim. mahdolliset lisäeläkkeet ja niiden vaikutukset, on syytä selvittää ennen luovutuksen toteuttamista.\nMikäli yritysjärjestelyn ei katsota olevan työsopimuslain tarkoittama liikkeen luovutus, ei luovutuksella ole työoikeudellisia vaikutuksia työntekijöiden työsuhteisiin, vaan kaikki jatkuu liiketoimintaa luovuttavan yhtiön työntekijöiden osalta ennallaan.\nLiikkeen luovutuksesta tiedottaminen\nLiikkeen luovutuksesta tulee tiedottaa yritysjärjestelyn osapuolena olevien yhtiöiden työntekijöitä yhteistoimintalain (YT-laki) mukaisesti, mikäli luovutuksen osapuolena olevan yhtiön palveluksessa on säännöllisesti vähintään 20 työntekijää. Luovuttavan yhtiön osalta ratkaisevaa on työntekijämäärä ennen luovutusta ja vastaanottavan yhtiön osalta työntekijämäärä luovutuksen jälkeen. Sulautuminen ja jakautuminen rinnastetaan edellä mainittua tiedottamisvelvollisuutta sovellettaessa liikkeen luovutukseen. Niiden osalta liikkeen luovutushetkenä pidetään järjestelyn täytäntöönpanohetkeä.\nLiiketoiminnan luovutuksen yhteydessä luovuttajan ja luovutuksensaajan on selvitettävä niille henkilöstöryhmien edustajille, joita luovutus koskee, luovutuksen ajankohta, luovutuksen syyt, luovutuksesta työntekijöille aiheutuvat oikeudelliset, taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset, sekä suunnitellut työntekijöitä koskevat toimenpiteet. Selvitettyään edellä mainitut tiedot henkilöstölle työnantajan on YT-lain mukaan lisäksi varattava henkilöstölle tilaisuus esittää tarkentavia kysymyksiä ja annettava vastaukset mahdollisiin esitettyihin kysymyksiin. Mikäli liikkeen luovutuksella tulee olemaan henkilöstövaikutuksia, on tämän osalta käytävä erilliset YT-lain mukaiset YT-neuvottelut henkilöstön kanssa.\nLuovuttajan on annettava edellä mainitut tiedot henkilöstöryhmien edustajille hyvissä ajoin ennen luovutuksen toteuttamista. Liiketoimintaa vastaanottavan yhtiön on puolestaan annettava edellä mainittu selvitys viimeistään viikon kuluttua luovutuksen toteuttamisesta.\nVaikka liikkeen luovutuksen osapuolena olevien yhtiöiden työntekijämäärä jäisi alle YT-lain soveltamisrajan, yritys voi silti halutessaan vapaamuotoisesti tiedottaa työntekijöitä liiketoiminnan luovutuksen toteuttamisesta, ajankohdasta ja vaikutuksista henkilöstöön.


Yhteydenpito – Verkko-opetuksen tukiverkosto\nTukiverkoston julkisena kanavana blogin käyttö on kutistunut siten, että käytetyin sivu on jäsenlista, jota päivitetään henkilövaihdosten mukaan. Blogimerkintöjä ei enää kirjoiteta.\nTukiverkoston toiminta kerätään wikiin https://wiki.helsinki.fi/display/tukiverkosto/ joka edellyttää kirjautumista. Sinne pääsevät tukiverkostolaisten ja OK-laisten lisäksi myös pedalehtoriverkoston jäsenet. Wikissä valmistellaan yhteisiä asioita ja jaetaan sisäisiä materiaaleja.\nOpetusteknologia-lista (at helsinki.fi) on avoin majordomo-lista, jolle saavat kaikki aihealueesta kiinnostuneet liittyä ja postittaa viestejä. Opetusteknologia-listalle lähetetään tiedotusta tapahtumista, julkaisuista ja koulutuksista aiheeseen liittyen. Tukiverkostolla on lisäksi oma postituslistansa, jolle kuuluvat tukiverkoston jäsenet ja OK-laiset. Jäsenlistaa käytetään vain tukiverkoston sisäiseen tiedotukseen ja keskusteluun. Tavoitteena postilistojen käytössä on lähettää mahdollisimman suuri osuus avoimelle opetusteknologia-listalle ja mahdollisimman pieni osuus viesteistä vain tukiverkostolle. Siksi tukiverkoston jäsenlista kuuluu opetusteknologia-listalle, jolle tukiverkostolaisten ei tarvitse liittyä erikseen. Ohjeita majordomosta löytyy tietotekniikkapalvelujen sivuilta.\nTukiverkostolaisista monella on Skype auki töissä koneella ollessaaan, ja sitä kautta on helppo ottaa pikaisesti yhteyttä jos tulee kysyttävää. Yammerissa on helsinki.fi -ryhmä, jossa on tukiverkostolaisia paljon jäseninä.\nLöytyvät tukiverkoston sisäiseltä wikialueelta\nTiedekuntien ja laitosten opetuksen tuki\nLääketieteellinen tdk, TUKE\nMatemaattisluonnontiet. tdk, opetuksen tuki\nVerkko-opetuksen jaetut kokemukset\nVerkko-opetuksen verkkolehti Piirtoheitin


Pysähdy Tertissä - Eeva-blogit\nMikkelistä Kuopion suuntaan muutaman kilometrin päässä oleva Tertin Kartano on aina vierailun arvoinen. Paikka tarjoaa luonnonrauhaa, silmänruokaa ja vatsan täytettä kartanotyyliin.\nVoit syödä herkullista, paikan päällä valmistettua lähiruokaa joko kartanon päärakennuksessa olevassa ravintolassa tai piharakennuksen kahvilassa. Kierrä katsastamassa ravintolan eri huoneet. Katsele myös ylöspäin, minua ilahdutti tämä erään kammarin valaisin.\nKahvilan takana on monipuolinen yrtti- ja kukkatarha, jossa voi nautiskella päiväkahvia, kartanon omaa Karu Arki -olutta tai vaikkapa lasillisen viiniä.\nKahvilan kahvi kaadetaan tietenkin kuparipannusta.\nVoileivät ovat runsaita ja maukkaita, kakut vievät kielen mennessään. Savumuikkuleipä ja Karu Arki -olut olivat muikea yhdistelmä kesähelteellä.\nYrttitarhan perällä olevasta Muoti-Aitasta löytyy vaatteita, laukkuja ja asusteita vaativinkiin menoihin.\nPiharakennuksen myymälästä löytyy myös alueen lähivesien antimia purkkeihin jalostettuna.\nMaalla kun ollaan, vessan käsivoide on tietenkin Tummeli. On muuten erittäin hyvä voide.\nSiellä täällä on myös mukavia katseenpysäyttäjiä. Tämän taulun teksti vahvistaa, että täällä ymmärretään myös huumorin päälle.


Hakutulokset haulle: Risteily\nSilja Serenaden risteilypäällikkö: "Parasta on onnellinen matkailija"\nSilja Serenadella viihtyy myös risteilypäällikkö. Hän toivottaa matkustajat tervetulleiksi ja pitää huolen, että matkustajilla ja viihteen työntekijöillä on kaikki hyvin. Lue lisää\nLue vaikuttajien matkavinkit Tukholmaan ja Viroon sekä risteilylle!\nMariieveronica, Hanna Gullichsen ja perhe sekä Mustarttu ja VienaK toimivat kuluvan vuoden ajan Tallinkin ja Silja Linen lähettiläinä. Tutustu heidän kanaviinsa ja nappaa sieltä inspiraatiota reissun suunnitteluun. Lue lisää\nLähde risteilylle tubettajien kanssa\nVaraa lippusi huhtikuun Baltic Princess -risteilylle tubettajien kanssa! Mukana ovat esimerkiksi Sita Salminen, ZoneVD ja Mansikkka. Lue lisää\nOsallistuin ystävieni kanssa Tallinkin järjestämälle Nightwish-risteilylle 18.5. Europalla. Lue lisää\nKerrankin aikaa yhdessä – risteilykokemukseni Baltic Princessillä\nMatkustan melko usein, paitsi työni puolesta, myös vapaa-ajalla perheen tai ystävien kanssa. Lue lisää\nParas viini italialaiselle ruoalle\nParas viini ravintolassa on sellainen, jota voi ostaa mukaan kotiin. Laivalla se onnistuu. Näitä huhtikuussa uudistuvan italialaisen Tavolàta-ravintolan asiantuntijan puna- ja valkoviinisuosituksia löydät myös tax freestä. Lue lisää\nSyyskuun 23. päivä Baltic Princess -laivalla alkaa 23 tunnin Tubecon Merellä -risteily. Lue lisää\nSilja 60 -juhlavuosi – Itämeren parasta ruokaa ja uudistuvat hytit\nRisteilyt ovat yhdistäneet suomalaisia jo kymmenien vuosien ajan – ja uusia muistoja syntyy laineilla myös tänä vuonna, kun Silja Line täyttä… Lue lisää\nKoko perhe merille\nKesä laivalla täyttyy kivasta tekemisestä ja hienoista elämyksistä! Huippuesiintyjät, hauskimmat puuhat ja maistuvimmat herkut takaavat ikimuistoisen miniloman koko perheelle. Lue lisää\nEntistä ehompi Europa\nSilja Europa palasi joulun alla Helsinki–Tallinna-reitille melkoisen kauneusleikkauksen jälkeen. Tuhat hyttiä on uudistettu, samoin ravintoloita, baareja ja kokoustiloja. Lue lisää\nUrbaanin musiikin paras risteily\nMaaliskuussa tanssitaan aamuun asti, Tallinnaan ja takaisin. Tallinkin uusi ALL IN -bileristeily Europalla on urbaanin ja hiphop -musiikin ystävien ikioma risteily. Lue lisää\nMenu Nordic tuo esiin kesän hienot maut\nHerkkusuut huomio! Kuluvan kesän Menu Nordic Silja Linen Bon Vivant -ravintoloissa on keittiömestari Ismo Sipeläisen käsialaa. Hän edustaa kaudella 2018–2019 Suomea kokkien maailmanmestaruuskilpailussa Bocus d’Orissa. Lue lisää\nMegastar on ylellinen laiva ja ilo silmälle\nMegastar ilahduttaa niin matkustaja kuin työntekijöitä joka päivä. Shop manager Kärt Raimla kertoo, mikä ihastuttaa uudella laivalla.”Olen ollut merellä töissä 18 vuotta. Parasta on, että jokainen päivä on erilainen.” Lue lisää\nKirjoita meritarina ja voit voittaa risteilyn!\nOlitko unohtumattomalla risteilyllä tai mieleenpainuvalla matkalla? Kirjoita laivamatkastasi Meritarina ja lähetä se kuvineen meille osoittee… Lue lisää


SM-liiga suunnittelee katsomoihin osittaista maskipakkoa ja haluaa katsojien tiedot talteen – "Kaikki kivet pitää kääntää, että pystymme pelaamaan sarjan" - MTVuutiset.fi\nSM-liiga suunnittelee katsomoihin osittaista maskipakkoa ja haluaa katsojien tiedot talteen – "Kaikki kivet pitää kääntää, että pystymme pelaamaan sarjan"\nVideolla juttua C Moren kiekkotiimistä.\nJulkaistu 19.08.2020 20:21\nJääkiekon SM-liigassa valmistaudutaan hyvää vauhtia kauden käynnistymiseen lokakuun alussa. Tämänhetkisen linjauksen mukaan lokakuusta lähtien yleisötapahtumia voidaan järjestää ilman katsomorajoituksia, mutta koronaviruksen toisen aallon mahdollinen kiihtyminen voi muuttaa tilannetta. Ottelutapahtumiin on suunnitteilla monenlaisia turvatoimia koronavirusta vastaan.\nOsittainen maskipakko, riittävät etäisyydet ja katsojien jäljittäminen ovat esimerkkejä toimista, joilla SM-liigan johtajat pyrkivät turvaamaan kotimaisen pääsarjan läpiviemisen.\nLUE MYÖS: Uskomatonta! SM-liigan tähtihyökkääjän pitkä pelikielto kumottiin hämmentävän sattumuksen vuoksi\nPuheenjohtaja Heikki Hiltunen kertoo SM-liigan osakkaiden suhtautuvan tällä hetkellä varsin optimistisesti lokakuussa alkavan kauden onnistumiseen. SM-liigan hallitus ja osakkaat kokoontuivat tiistaina ja keskiviikkona vuosittaiseen tapaamiseensa, jossa oman osansa keskustelusta sai koronavirus ja sen vaikutukset tulevaan kauteen.\nSarjassa valmistaudutaan siihen, että kausi alkaa suunnitellusti ja ilman katsomorajoituksia.\n– Tällä hetkellä lähdemme oletuksesta, että syyskuun aikana ei tapahdu mitään niin merkittäviä muutoksia, että suositukset oleellisesti muuttuisivat, Hiltunen sanoo MTV Urheilulle.\n– Tietysti tilanne voi muuttua hyvin nopeasti. Meidän tärkeä asia on se, että pystymme osoittamaan, että voimme turvallisesti järjestää tapahtuman – joko täydelle katsomolle tai rajoitetulle yleisölle – niin, että on edellytykset pelata täysimääräinen liigakausi. Se on kaikkien omistajien tahtotila.\nOsittainen maskipakko katsomoon\nKiekkojohtajien tapaamisessa puitiin turvallisuustekijöitä, joilla ottelutapahtumien onnistuminen voitaisiin varmistaa.\nYksi avaus on katsomoihin suunnitteilla oleva osittainen maskipakko. Suomen hallitus linjasi viime viikolla suosittelevansa kasvomaskin käyttöä muun muassa joukkoliikennevälineissä ja tilanteissa, joissa läheisiä ihmiskontakteja ei voida välttää.\nLUE MYÖS: Uusi jääkiekon 3v3 Super Series käynnistyy perjantaina – C Moren Liiga-tiimi tositoimiin\nHiltusen mukaan SM-liiga voisi viedä maskisuosituksen pakon tasolle. Näin maskia käyttävät katsojat voisivat tulla turvallisin mielin otteluihin tietäen, että myös muut käyttävät maskia. Koko katsomoa pakko ei koskisi.\n– Yksi ajatus on ollut, että tulisi sellaisia katsomolohkoja, joissa olisi lainausmerkeissä maskipakko. Kaikilla olisi maskit, sitä valvottaisiin ja niissä olisi omat poistumistiet ja tarjoilut, Hiltunen sanoo.\n– Nyt valmistelemme, minkälaisia maskisuosituksia ja hankintoja teemme yhdessä, maksavatko seurat maskeja vai menevätkö ne kuluttajille itselleen. Ihan normaaleja asioita, mitä muutkin yrityksen joutuvat käymään läpi.\nHiltunen sanoo sarjan pyrkivät ottamaan oppia tapahtumista, joita on korona-aikana pystytty järjestämään. Yksityiskohtaisia linjauksia SM-liiga ei Hiltusen mukaan voi tapahtumien järjestämisestä antaa, sillä seurojen hallit ovat varsin erilaisia.\nSeurat käyvät omat suunnitelmansa läpi paikallisten viranomaisten kanssa ja sitä kautta haetaan yhteinen linja toimenpiteistä.\n– Kuuntelemme suosituksia sieltä, mitä pitää tehdä. Liiga-areenat ovat kohtuullisen isoja tilavuudeltaan. Pystymme järjestämään väljyyttä. Monet seurat ovat valmiiksi rakentaneet sitä, kuinka moneen lohkoon katsomot voisi jakaa ja järjestellä poistumistiet niin, että voidaan välttää isompien joukkojen syntymistä.\nLUE MYÖS: HIFK:n kotiotteluihin näkyvä muutos – tanssitytöt poistuvat 26 vuoden jälkeen katsomosta: "Taival oli aivan mahtava"\nTärkeässä roolissa otteluiden toteuttamisessa on myös mahdollisuus katsojien jäljittämiseen mahdollisten korona-altistumisien tapahtuessa. Jäljitettävyys toteutettaisiin lippujen ennakkomyynnillä ja järjestämällä lipunmyynti tapahtumapaikoilla niin, että halliin tulevat katsojat jättäisivät samalla yhteystietonsa, mistä heidät tarvittaessa tavoittaisi.\n– Tulemme varmasti järjestämään otteluihin jäljitettävyyden, että pystymme jäljittämään katsojat, jos tulee altistumisia tai riskiä altistumisesta. Pitää olla mahdollisuus saavuttaa ne ketkä, tapahtumassa ovat olleet ja saada heille viestiä mahdollisesta tarpeesta olla omaehtoisessa karanteenissa tai mennä testeihin.\nPelaajien turvallisuus pyritään takaamaan rajoittamalla kontakteja muiden kuin joukkueen jäsenten kanssa.\n– Ottelutapahtumissa ja areenoissa kiinnitetään huomiota siihen, ketä saa liikkua käytävillä ja pukukopeissa, missä pelaajat ja tuomarit ovat.\nPelaajat mukaan talkoisiin\nPaljon voi kuitenkin vielä muuttua ennen kauden alkua tai kauden aikana. Päivittäisten koronavirustartuntojen määrä on Suomessa lähtenyt heinäkuun jälkeen nousuun, mikä voi pahimmillaan johtaa rajoitusten kiristymiseen.\nSM-liiga on suunnitellut erilaisia skenaarioita valmistautuakseen siihen, jos katsomorajoituksia jälleen tiukennetaan.\n– Skenaarioita on niin paljon, että on vaikea hahmottaa yhtä tai kahta voittavaa skenaariota. Varmistuimme (keskusteluissa) siitä, että meillä on nopea päätöksentekokyky liigassa niin kuin oli keväällä. Pystyimme vuorokaudessa tekemään isoja päätöksiä.\nLUE MYÖS: Jääkiekon pelaajayhdistys saa uuden toiminnanjohtajan mainosmaailmasta\nHiltunen on aiemmin kertonut, ettei SM-liigaa voida pelata ilman yleisöä tai tiukkojen yleisörajoitusten ollessa voimassa, elleivät seurat sopeuta voimakkaasti kulujaan. Se tarkoittaisi muun muassa pelaajien palkkojen merkittävää leikkaamista. Sama pätee edelleen.\n– Valmistelemme skenaarioita siitä, mitä sopeutustoimien pitää olla, jos pelataan rajatulle määrälle yleisöä, tai voihan käydä niin, että yleisö ei uskalla tulla halleihin ja tätä kautta seurat joutuvat taloudellisiin haasteisiin, Hiltunen sanoo.\n– Pitää löytää keinoja kustannusten sopeuttamiseen sen hetken tuloihin, varsinkin jos rajoitustilanne jatkuu pidempään tai kiivastuu.\nHiltusen mukaan SM-liiga ei ole lähtenyt viemään sopeutustoimien tarvetta ja mahdollista suuruutta eteenpäin, mutta seuroissa asiasta on sisäisesti keskusteltu. Hiltunen sanoo ymmärtäneensä pelaajien olevan halukkaita pelaamaan.\n– En ole saanut suoraa viestiä, mutta olen aistinyt keskusteluista, että tahtotila on kova.\nSeuroissa kausi halutaan kiihkeästi viedä läpi.\n– Omistajat olivat hyvin yksimielisiä siitä, että kaikki kivet pitää kääntää, että pystymme pelaamaan sarjan, vaikka sitten rajatulle yleisöllekin.\nJos sarjan aloitusta joudutaan siirtämään tai otteluita perumaan kesken kauden, on SM-liigan tavoitteena joka tapauksessa täysimääräisen runkosarjan pelaaminen. Seurat ovat halukkaampia muutoksiin pudotuspeleissä.\nSilti siirtoihin tai perumisiin tulee valmistautua runkosarjassakin.\n– Voi tulla tilanteita, että on eri määrä pelattuja otteluita. Siitä tehdään lopulliset päätökset ennen ensi kuun puoliväliä, että käytetäänkö silloin pistekeskiarvoa, että saadaan tasapuolisesti pelattua sarja.


Kansallisvarallisuus puhalluksen kohteena — Kari Rajamäki\nKansallisvarallisuus puhalluksen kohteena\n3.7.2017 13:19 Kari Rajamäki 12 kommenttia\nKansallisvarallisuus on perinteisesti ollut sijoittajien kohteena. Tuottoisien valtionyhtiöiden myyntiä perustellaan valtiontalouden parantamisella. Poliittisesti leimataan valtionyhtiöitä hitaiksi ja etteivät liiketoimintariskit kuulu veronmaksajille. Mainitsematta jää, ettei niitä ole veronmaksajilla maksatettukaan. Sen sijaan yksityisten pankkien ja Talvivaarojen edesvastuuttomasta toiminnasta kärsivät miljoonat suomalaiset tänäänkin.\nNyt sijoittajat ovat innostuneet vahvan ja veronmaksajille tuottoisan ja kansallisesti strategisesti tärkeän Nesteen myynnistä.\nUusliberaalien ja kansainvälisten suuryritysten ideologista rahastusta ajetaan nyt infraan ja terveydenhuoltoon. Valinnanvapauden runttaaminen pilottien voitelurahoilla loisi epätasa-arvoa ja edistäisi monopolien syntymistä sekä heikentäisi hyvinvointi- ja terveyserojen kaventamista. Hoitoalan motivoituneiden työntekijöiden heittämisen yt-kierroksiin ja palkka-aleen pysäytti nyt Suomen perustuslaki, jota kokoomus pitää ”kehityksen jarruna”. Ahneuden ja moraalikadon inhimillinen hinta tai suomalaisen hyvinvointivaltion huominen ei tunnu häiritsevän yöunia.\nValitettavasti valtionyhtiöiden omistajaohjaus ei ole ollut aina riittävän jäntevää ja sitä on Solidiumin puolella vahvistettava. Kansallisesti ja alueellisesti merkittävissä ratkaisuissa ei parlamentaarisen ja kansallisvarallisuuteen ja Suomen talouteen liittyvä arviointi ole ollut riittävää.\nParlamentaarisen ohjauksen heikentäminen oli tarkoituksellista 2007 porvarihallituksen toimesta. Hallintoneuvostojen merkitystä vähäteltiin ja niitä lakkautettiin. Tilalle luotiin ulkopuoliset hallitukset ristiin rastiin edustetuilla vakuutus-, ay- ja yritysjohdolla. Valtiontalouden tarkastusviraston asemaa on tässä pikaisesti vahvistettava. Vuonna 1998 perustetun StoraEnson vahvaa suomalaista omistusta korostettiin, mutta viidellä ruotsalaisella säätiöllä ja 20 %: lla Wallenberg on johtanut yhtiötä huolimatta Suomen valtion 25 %:n ja Kelan 10.2 %:n omistuksesta. Nyt kohistaan valtion parin prosentin omistuksen lisäostosta ja samaan aikaan Kelan halukkuudesta huolimatta Solidium ei noteeraa Kelan omistusta. Vetäydyttyään sijoittajanäkökulmaan Solidium salli huolimatta selkeästä teollisuuspoliittisesta merkityksestä Kemijärven tuhon. Varkauden tehtaiden lopetusuhka loi vihdoin omistajanäkökulmaan liittyvää vastuullista vuorovaikutusta yrityksen ja TEM:n välille. Talvivaaran ym. jälkeen ”perustelut” ovat olleetkin toisesta maailmasta.\nParlamentaarisesta omistajaohjauksesta käy esimerkiksi Kemira. Sen hallintoneuvosto ei ottanut käyttöön mm. johdon palkkausperusteita KTM:n esittämässä muodossa, millä estettiin johdon palkkojen karkaamista. Hallituksen esitettyä v. 2001 Kemiran myyntiä sijoitusyhtiöille hallintoneuvoston puheenjohtajien tieto esti osakkeiden myynnin puoleen arvoonsa ja hallitus joutui vetämään esityksensä takaisin. Sillä kertaa suursijoittajat eivät taputtaneet! Valitettavasti vuonna 2007 ilman parlamentaarista arviota ministerit Häkämies ja Pekkarinen myivät Grow Hown Yaralle. Ostajalle hyvän kaupan rahoitti vaikeassa kilpailutilanteessa oleva maataloutemme korkeammilla lannoitteiden hinnoilla.\nProfessori Markku Kuisma toteaa kirjassaan Valtion Yhtiöt, 2016: ”Nopealiikkeiset sijoittajat kaipaavat rahastamisen paikkoja, se on selvä. Kaivatkoot. Sen takia ei kannata luopua tuotoistaan ja omistuksistaan. Sijoittajien tehtävä ei ole maailman parantaminen tai Suomen kansantalouden edistäminen, meidän on itse pidettävä huoli itsestämme.”\nKiitos Nesteen työntekijöille, jotka tärkeällä tavalla herättävät meidät näkemään kruununjalokiveemme liittyvän uhan!\nkansanedustaja 1983-2015, Kemira oyj:n hallintoneuvoston vpj 1989-2003 (sdp)\nJuhana Turpeinen 3.7.2017 13:34\nMielenkiintoista on se mitä käy sitten kun kansallismaisuus on kokonaan hävitetty. Henkilökohtaisesti epäilen, että rotat jättää laivan ja Kokoouksen ja Keskustan edunsaajat ovat häipyneet rahojensa perässä veroparatiiseihin.\nLauri Kiiski 3.7.2017 17:43\nGrowHow siis myytiin hintaan 207 miljoonaa euroa Pekkarisen ja Häkämiehen toimin ilman sen kummempaa laajempaa käsittelyä eduskunnassa ?\nYara oli samoihin aikoihin oikeuden penkillä syytettynä lahjonnasta kahteenkin eri otteeseen. Molemmista langetettiin tuomio Yaralle.\nJaakko Korpi-Anttila 3.7.2017 20:08\nYara-kaupassa Pekkarinen veti maton maanviljelijöiden jalkojen alta. Lannoitteiden hinnannousu vei aika paljon näiden kilpailukyvystä. Kauppaa ennen sen strategisesta merkityksestä kokonaismaanpuolustukselle kukaan ei varmaan kysynyt huoltovarmuuskeskukselta mitään.\nMikko Toivonen 3.7.2017 20:26\nOn totta, että Pekkarinen hillui tuossakin asiassa, mutta esimerkiksi minä olen poistanut Pekkaroinnit ja niiden vahingot kansakunnalle niin tehokkaaasti mielestäni, että sinne jäi vain Häkämiehen kaverit ja lahjoitukset heille. Se oli minusta kokoomus toiminnaksi täysin tyrmistyttävää ja yksi niitä syitä miksi kokoomusta oli lakattava äänestämästä. Tosin kamelin selän lopulta katkaisi Kataisen kokoomus tyyli ja tavoitteet.\nMikko Toivonen 3.7.2017 17:49\nKari Rajamäki ! Palaa takaisin politiikkaan. Puhut asiaa ja olet viimeinen sosiaalidemokraattinen mies, jonka muistan. Sinun jälkeesi on tullut miehiä joilla on hameet, ja vähän edes niitä sosiaalidemokraatteihin.\nOlen itsekin kirjoittanut usein miten "Kokoomus" puhalsi Kemiran maatalouden ja paloitteli koko Kemiran ulkolaisille ja kotimaisille kavereilleen. Kaikista suurimpana syntinä erään suurimmista kansalliosvarallisuuksistamme Soklin apatiitin "lahjoittaminen" Kemira lannoitemonopolin mukana pilkkahinnalla Yaralle, jolla on varaaa pitää sitä vaikka sata vuotta mineraali varastona toiminnassa oleviensa lisäksi.\nKaipaamme sinun kaltaisiasi rehellisiä ja selkärankaisia miehiä johtamaan maatamme ihan alkuperäisestä puolue väristä riippumatta\nHannu Valtonen 3.7.2017 19:40\nOn olemassa myös toinen väylä, jota myöden Suomea myydään ulos. Ei sitä väylää sulje laki, ja voimissaan oleva hallituskin on kaikin voimin mukana toisen väylän avoimena pitämiseen.\nKyse on siis yksityisitä yrityksistä, joita veronmaksajat tukevat tavalla, tai toisella, kunnes yritys saavuttaa myyntikuntoisen tilan. Käytännössä nämä kaikki myydään ulkomaisille sijoittajille. Uusi omistaja ostaa yrityksen joko pois tieltään, tai siirtää valtaosin ulos Suomesta. Sinne meni veronmaksajien tuet, joilla piti luoda pitkäaikaisia työpaikkoja.\nKyllä kaiken yritystuen Suomessa pitää olla vastikkeellista. Vastikkeellisuus poistuu, kun vastikkeellisuus on suoritettu sopimusten mukaan. Tämän pitää olla laki, jolla turvataan vippaskonstit.\nPekka Mansala 3.7.2017 22:25\n"Häkämies ja Pekkarinen myivät Grow Hown Yaralle".\nEi se ole myymistä, jos 17 miljardia annetaan pois 200 miljoonalla. Se on maanpetos. http://sibilyanev.puheenvuoro.uusisuomi.fi/236031-...\nMukana maanpetoksessa olivat tuon selvityksen mukaan myös Matti Vanhanen ja Juha Korkeaoja.\nHannu Rautomäki 4.7.2017 06:51\nKemiran lannoiteteollisuuden ryöstön jälkeen ulkomaiseen omistukseen puhallettiin myös TV-kantaverkko, jonka jälkeen ulkomainen omistaja on hankkinut perimillään maksuilla moninkertaisesti sen, mitä valtio myynnistä sai.\nOiva Luosujarvi 4.7.2017 08:23\nValitettavasti se kansallismielisyys on Rasismia ja Vihapuhetta ja Populismia poliitikkojen silmissä, jotka monikulttuurin ja monikansallisten veroparatiisifirmojen edessä nöyrtyvät lahjuksien toivossa.\nMiten Suomi voi hyötyä, kun isot monikansalliset firmat rahastavat miljardeja Suomalaisilta, mutta eivät maksa veroja ollenkaan Suomeen vaan ainoastaan veroparatiisiin?\nSähköverkko on myyty ulkomaalaisille pääomasijoittajille ja sähkön siirtomaksut ovat jo 5 - 10 kertaa suurempia kuin sähkölasku käytön osalta.\nMainostat ostavat tilaa monikansallisilta firmoilta, jotka ovat saaneet jo yli 40 % osuuden mainostuloista ja veroja tuloistaan he maksavat Suomeen 0% vuodessa.\nEU:n herrat ja narrit puhuvat maakohtaisesta verotuksesta, mutta eivät toteuta sitä monikansallisten firmojen painostuksesta ja lahjuksien menettämisen pelossa.\nOlisi kyllä oikein, jos jokainen monikansallinen firma joutuisi maksamaan veron siihen valtioon, jonka alueelta saavat tuloja.\nApple, google, yahoo, facebook, elenia, ja tuhannet muut firmat saavat nykyisin rahastaa Suomessa(kin) ilman verojen maksua tuloistaan.\nOlen siis Kansallismielinen, populisti ja tarvittaessa rasisti / vihapuhujakin, mutta puolustan Suomen kansalaisena Suomen oikeutta saada veroja myös niistä rahoista, jotka nyt ovat verottomia tuloja monikansallisille firmoille kun saavat tuloja kerättyä Suomesta eri tavoilla.\nTimo Uotila 4.7.2017 14:39\nTärkeä kirjoitus. On tosiaankin pidettävä kunnolla silmällä tämän hallituksen taloustoimia. Keskusta on ohittanut Kokoomuksen oikealta ökyilijöiden etujen ajajana. Persuista ja nykyisistä ex-persuista ei ole missään vaiheessa ollut hallituksessa kansan etujan puolustajaksi. Nyttemmin heidän energiansa menee ministerinsalkkujensa puolustamiseen.\nIrja Laamanen 5.7.2017 22:43\nMiten kansanedustajat valvovat valtion omistuksia? Olivatko väsyneitä, kun eduskunnassa hyväksyttiin ajatus muuttaa demokraattinen Suomi pienen piirin osakeyhtiöksi?\nVaken osakepääoma oli vaatimaton 2500 euroa loppukesällä 2016, kun ryhdyttiin suunnittelemaan valtion omistamien yritysten omistusrajojen muutoksia, uuden kehitysyhtiön perustamista edistämään valtio-omisteisten yhtiöiden kehittämistä ja omistusjärjestelyjä sekä valtion osaomistamien pörssiyhtiöiden johtajasopimusten uudistamista.\nUusi yhtiö sai hallintaansa 2,5 miljardia ja kaikki siirrettiin eduskunnan ulottumattomiin. Sipiläkö nyt näitä rahoja hallinnoi yksin ja kehittelee keinoja miten rahat valuvat hänen ja sukulaisten yrityksille tai miten niitä sitten aiotaankana käyttää. Minusta tuokin oli ryöstö.\nTimo Uotila 4.7.2017 18:45\nKyllä eduskunnan pitäisi olla aktiivisesti koolla valvomassa hermoraunioiden ministerien törmäilyjä Helsingissä ja Brysselissä ennen EU:n ytimen lomia elokuussa.