Granpa Igor: syyskuuta 2011\nPidän suuresti Ruben Stillerin vetämästä Pressiklubi ohjelmasta Yleisradion kanavalla. Mies on sopivan rento mutta silti pitää tilannetta hallinnassaan ja esittää ihan teräviä kysymyksiä. Jos se ohjelma ei ihan hirveän syväluotaava ole niin sitä on silti ihan mukava katsella puoliksi viihteenä.\nTänään perjantaina 30.9.2011 oli vieraana (todennäköinen!) presidentinvaaliehdokas Perussuomalainen Timo Soini. Soini antaa sympaattisen vaikutelman. Puhuu selvästi, vapautuneesti ja ymmärrettävästi ja ennen kaikkea hymyilee.\nOnneksi Ylellä on tuo Areena Arkisto, josta voi jälkikäteen katsoa netistä tietokoneella katsomatta jääneen ohjelman. Kannattaa katsoa ja sen jälkeen arvioida minkälaisen vaikutuksen tuolla tavoin presidentinvaalikampanjassa käyttäytyvä mies tekee katselijoihin ja kuulijoihin. Minä uskon, että jos Soini hallitsee vielä vaalikampanjan aikana itsensä noin hyvin eikä osallistu loanheittoon muita ehdokkaita vastaan on hän varteenotettava ehdokas ainakin toiselle kierrokselle. Lipposella on uskoakseni samankaltaisia "inhopisteitä" kuin Paavo Väyrysellä.\nNo mitä noita spekuloimaan. Mutta jos ette nähneet televisiosta tuota Pressiklubi ohjelmaa ja presidentinvaalien lopputulos kiinnostaa niin suosittelen katsomaan oli Soinista muuten mitä tahansa mieltä.\nLähettänyt Igor klo 22:51 3 kommenttia\nLähettänyt Igor klo 05:20 0 kommenttia\nEn muista olenko täällä blogissa maininnut, mutta aloitin työurani matkailualalla matkatoimistossa. Ensimmäisenä kesänä juoksupoikana ja sen jälkeen myyntivirkailijana useita vuosia ja yleten erilaisiin päällikkötehtäviin. Kaiken kaikkiaan olin matkailualalla viitisentoista vuotta ennen ammatinvaihdosta tietokoneisiin. Siinä välillä käväisin kolmisen vuotta erään kansainvälisen palvelualan konsernin maajohtajana Suomessa. Tuo ammatin vaihto tapahtui v 1979 ensimmäisten mikrotietokoneiden ilmestyttyä. Olin silloin 34 vuotias ja kuten leikillisesti olen joskus sanonut "rakastuin tietokoneisiin". Ja siitä bisneksestä jäinkin eläkkeelle viime joulukuussa.\nMatkailualalla opin paljon asiakaspalvelusta monipuolisissa myynti-, markkinointi- ja johtotehtävissä. Opituista taidoista oli paljon hyötyä myös tietotekniikassa. Suhtauduin tietotekniikan hyväksikäyttäjiin asiakkaina joiden piti saada parasta mahdollista palvelua.\nLupasin tänään viedä autottoman ystäväni autollani etäällä sijaitsevaan sairaalaan, josta hän oli saanut erikoislääkärin vastaanottoajan yllättäen eli ns peruutusajan. Varattu aika oli kerrottu tarkasti klo 16:45. Sairaala oli kaukana ja minun oli vaikea arvioida etukäteen ajoaikaa joten lähdimme liikkeelle hyvissä ajoin ja olimmekin perillä klo 16:15 eli puoli tuntia ennen varattua aikaa.\nSo far so good. Kävimme kahviossa kahvilla ja hyvissä ajoin etukäteen asetuimme kuuloetäisyydelle poliklinikalla odottamaan nimeltä kutsua.\nVarattu aika ylittyi 15 minuutilla. Sitten puoli tuntia. Kun aika oli ylitetty lähes tunnilla sanoin jo hermostumisen merkkejä osoittavalle ystävälleni että käy kysymässä - ja samalla ohi käveli joku henkilökunnasta, joka kuuli lausumani. Hän neuvoi koputtamaan yhtä ovea ja kysymään oven takana työskentelevältä osastonsihteeriltä mikä on tilanne. Hän oli hiukan tyrmistynyt vastauksesta, että hänet oli síjoitettu listalla päivän viimeiseksi. Heräsi tietenkin tyhmä kysymys miksi hänelle oli sitten annettu tarkka kellonaika keskellä vastaanottoaikoja.\nYhtäkkiä minulle välähti yksinkertainen oivallus: miksei potilaita eli asiakkaita informoitu viivästyksistä vaikka koko vastaanotto pyöri yli tunnin jäljessä aikavarauksista?\nAloin vakavasti miettiä miten asiakkaan suhtautuminen saattaisi muuttua ärtyneestä ymmärtäväiseksi jos tiedotus palvelujen viivästyksistä tapahtuisi viivytyksettä ja riittävän usein. Tuollaisen asiakkaan palvelukokemukseen voimakkaasti vaikuttavaan tiedottamiseen olin oppinut matkailualalla, usein muiden virheistä. Muistan kuinka lentoyhtiöt joskus hoitivat oman tiedotuksensa huonosti mutta jos matkatoimisto osasi sitä sopivasti paikata pitivät he saamaansa palvelua hyvänä viivästyksestäkin huolimatta. Lentoyhtiö sai kuitenkin usein satikutia puutteellisesta tiedottamisesta.\nTodella, miksei sairaalan lääkäri joka kävi huoneensa ovelta huhuilemassa seuraavaa potilasta nimeltä ja ei voinut samalla kertoa jonottaville asiakkaille, että hän on pahoillaan, että vastaanotto on esimerkiksi puoli tuntia jäljessä. Tuskailevat asiakkaat taatusti arvostaisivat tuollaista palvelua.\nTuollainen juttu on myös asennekysymys. Pidetäänkö potilaita vain jonottavana karjana joiden tunteilla ei ole mitään väliä. Tärkeintä on että lääkärin jokainen minuutti on kuormitettu ja potilaan jonotusaika on rajaton luonnonvara niin ettei siitä tarvitse välittää. Omahyväisyys omasta tärkeydestä ja kiireydestä täyttää lääkärin tai sairaanhoitajan, jotka eivät täysin tunnu ymmärtävän olevansa asiakkaittensa palvelijoita.\nLähettänyt Igor klo 00:48 1 kommenttia\nAikoinaan lukuisilla Neuvostoliiton matkoilla isäni havaitsi aivan sattumalta hyvin erikoisen yhteyden. Suomessa hän kärsi jatkuvasti mahahappojen aiheuttamasta närästyksestä. Erityisen kovan närästyksen aiheutti ruisleipä. Neuvostoliitossa oli 1950-luvun lopulla ja myöhemmin yleistä juoda aterioilla erilaisia sikäläisiä luonnon mineraalivesiä. Meidän perheemme tykästyi Borzhomi nimiseen aitoon luonnnon mineraaliveteen.\nEn muista enää miten isäni oivalsi, että hän pystyi syömään vapaasti yleensä närästystä aiheuttavia ruoka-aineita kuten herkullista venäläistä ruisleipää kunhan joi ruokailun yhteydessä Borzhomia.\nJossain vaiheessa E-liike toi maahan Borzhomia ja isäni ryhtyi juomaan sitä säännöllisesti päivittäin. Hän huomasi riittäväksi annostukseksi yhden juomalasillisen päivässä.\nMuistelen itsekin suositelleeni muutamille ihmisille tätä mineraalivettä ja saaneeni jälkeenpäin kehuja toimivasta neuvostani.\nE-liike lopetti kuitenkin jossain vaiheessa Borzhomin maahantuonnin. Se ei ilmeisesti käynyt kaupaksi. Liekö syynä ollut eksoottisuus vai suomalaisten epäluulo kaikkea Neuvostoliitosta kotoisin olevaa kohtaan.\nBorzhomi pullon kyljessä oli siihen aikaan kerrottu tarkka koostumus. Koska isä oli huomannut tämän mineraaliveden auttavan hänen mahavaivoihinsa hän kääntyi Sinebrychoffin puoleen ja kävi keskustelemassa olisiko vastaavalla koostumuksella varustetun mineraaliveden valmistus onnistunut Suomessa.\nTässä kiinnostuneille linkki georgialaisen valmistajan nettisivuille.\nEräällä läheiselläni, jolla on joskus ollut mahahaavakin, on ollut pidemmän aikaa epämääräisiä ja selittämättömiä vastavaivoja. Hän on yrittänyt saada helpotusta syömällä maitohappobakteereja ja Samarin hedelmäsuolaa. Usein kipu on sen verran kova, että Samarinia joutuu juomaan useamman annoksen. Vain kovat reseptilääkkeet ovat auttaneet.\nYhtäkkiä muistin tuon Borzhomin "ihmevaikutuksen". Pääkaupunkiseudulla on useita etnisiä ruokakauppoja, joissa myydään pääasiassa eestiläisiä elintarvikkeita. Minä olen käynyt näissä kaupoissa jo vuosia ostamassa erilaisia eestiläisiä herkkuja. Ja eestiläisillä on paljon herkkuja joihin he tottuivat ollessaan Neuvostoliiton valloittama osavaltio. Itse ostan sieltä usein pakastettuja pelmenejä.\nEestiläisten kauppojen hyllyiltä löytyy Borzhomia. Litran pullo maksoi 2,60 euroa eli saman verran kuin kotimaiset mineraalivedet. Suosittelin läheiselleni ostamaan Borzhomia ja kokeilemaan olisiko sillä vaikutusta hänen mahavaivoihinsa. Isäni oli aikoinaan löytänyt sopivan annostuksenkin - yksi juomalasi päivässä oli riittävä.\nJumankaude. Borzhomi-"hoito" tepsi. Ja nyt sitä on jatkettu jo useita viikkoja lasi päivässä ja mahavaivat ovat pysyneet poissa. Sinänsä Borzhomi maistuu niin hyvältä, että sitä voisi lipittää ihan janojuomanakin litrakaupalla mutta aika kalliiksi se sillä tavoin tulisi.\nTuolla Borzhomi-tehtaan nettisivuilla on kerrottu muistakin vaivoista mihin Borzhomi auttaa. Suiomessahan tuollaista ei saisi mainostaa. Yksityisihmisenä minä saan toki kertoa omista ja läheisteni kokemuksista.\nLähettänyt Igor klo 09:08 5 kommenttia\nLähettänyt Igor klo 14:18 12 kommenttia\nMielenkiintoinen analyysi kansanedustaja Jussi Halla-ahon kirjoituksista\nYstäväni oli laittanut Facebookin linkin todella mielenkiintoiseen kirjoitukseen Jussi Halla-ahon retoriikasta. Laitan linkin tähän niin voivat lukijani tutustua.\nKirjoitus on pitkä mutta hyvin argumentoitu. Oli Halla-ahosta mitä mieltä tahansa niin kirjoitus on lukemisen arvoinen.\nLähettänyt Igor klo 12:48 0 kommenttia\nLähettänyt Igor klo 02:13 0 kommenttia\nTuli tässä päivänä eräänä mieleen ihmisen itkuherkkyys. Varmaan se on sukupuolesta riippuvaa ja yksilöllistä ja muuttuukin varmaan iän myötä. Olen alkanut 50+ iän jälkeen huomata että jotkut tunteisiin vetoavat asiat saavat herkemmin ainakin palan nousemaan kurkkuun vaikka ei varsinaisesti itkuun pillahtaisikaan.\nAikuisiässä on itkua aiheuttaneet pääasiassa surut: lähiomaisten kuolemantapaukset, avioero yms. Mutta mahtuu mukaan yksi onnellisuuden mukana tuoma itkuun johtanut tilanne: vanhimman tyttäreni häissä Yhdysvalloissa jo useita vuosia sitten pidin hyvin tunteikkaan itse laatimani puheen englanniksi enkä puheen lopussa enää kyennyt pidättelemään voimakkaiden tunteiden pintaan nostattamaa itkukohtausta.\nUseinhan tuollaisessa tilanteessa aikuiset miehet saattavat suuresti hävetä itkuun purskahtamistaan mutta en minä sellaisella jaksanut itseäni rasittaa enkä jaksaisi vieläkään. Jos joku kykenee paremmin hallitsemaan voimakkaita tunnereaktioita niin siitä vaan olkoon onnellinen voimistaan.\nLapsena muutamat elokuvat tekivät niin suuren vaikutuksen tunteisiin että aloin itkeä. Usein kysymyksessä olivat tavalla tai toisella musiikkiin liittyvät elokuvat. Niissä musiikki meni pienen pojan selkäytimeen ja sai kyyneleet tulemaan silmiin.\nMuistan muutaman noista elokuvista. Yksi muistamistani oli kuuluisan oopperalaulajan Enrico Caruson elämästä tehty elokuva 'Kuolematon Caruso' jonka pääosan huipputenori Enrico Carusona esitti amerikkalainen viihde- ja elokuvateollisuudessakin esiintynyt tenori Mario Lanza, oikealta nimeltään Alfred Arnold Cocozza. Hyvä laulaja kuoli turhan nuorena, vain 38 vuotiaana. En muista enää mikä kohtaus minut sai kyynelehtimään mutta musiikilla oli siinä osuutensa. En muista enää tarkkaan minkä ikäisenä näin tämän elokuvan. Veikkaan että olisin ollut 9-10 vuotias eli olisin nähnyt elokuvan v 1954-55 ja olin elokuvissa minua 8 vuotta vanhemman sisareni kanssa. Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa joulukuussa 1951 eli on tuo kokemus saattanut olla nuorempanakin.\nToinen elokuva oli italialaisesta säveltäjä Giuseppe Verdistä kertova elokuva 'Sävelten kuningas'. Tämän elokuvan ensi-ilta oli Suomessa vasta 1955 joten olin silloin ainakin 10 vuotias. Ja taas olin varmaan elokuvissa isosiskoni kanssa.\nItalialaiset oopperasävelet ovat puhutelleet minua niin kauan kuin muistan. Jo lapsuuden kodissa soivat usein oopperasävelet ja kävimme usein oopperassakin kun tätini mies oli oopperan balettimestari ja saimme vapaalippuja. Eli sieltä se rakkaus oopperamusiikkiin (ja miksei balettimusiikkiinkin!) on saanut alkunsa. Oopperoiden tarinat ovat usein kuin herttasarjan rakkausromaaneista vaikka ehkä vähemmän eroottisia ja enemmän dramaattisia. Mutta musiikki menee suoraan selkäytimeen.\nOn jotkut muutkin elokuvat saaneet kyyneleet silmiini. Eivätkä kaikki edes loistavat elokuvat saa kyynelehtimään. Minulla usein, vaikkei kai ihan aina, tilanteeseen liittyy musiikki. Tulee vielä mieleen kaksi elokuvaa. Ensimmäinen oli suuresti ihailemani Charles Chaplinin tekemä 'Chaplinin poika', jonka toisessa pääosassa oli loistava lapsinäyttelijä Jackie Coogan. Vaikka elokuva oli mykkäelokuva oli kai elokuvan taustaksi Chaplinin toimesta mietitty Pjotr Tšaikovskin sinfonia nro 6 eli hyvin tunneladattu niin sanottu 'Pateettinen sinfonia'.\nToinen muistikuvissani kyynelehtimistä minussa aiheuttanut elokuva oli myös Chaplinin elokuva 'Parrasvalot'. Se kuului Chaplinin kulkuri-elokuvien jälkeiseen tuotantoon ja oli sekin tietenkin jo äänifilmi. Filmin musiikki oli Charles Chaplinin itsensä säveltämä kuten monessa muussakin.\nIhan varma en ole olisiko vielä ollut Chaplinin sokeasta kukkamyyjästä kertova 'Kaupungin valot' että sekin olisi kirvoittanut kyyneleet silmiini. Siinäkin oli Chaplinin säveltämä musiikki. Mutta tästä minulla ei ole enää varmaa mielikuvaa.\nPerinteiset naisia kyynelehtimään saavat rakkauselokuvat kuten esimerkiksi 'Tuulen viemää', 'Sumujen silta' tai 'Casablanca' ei ole minun kyyneleisiini vaikuttaneet vaikka niitä kaikkia loistavina elokuvina pidänkin.\nPelkkään hormonitoiminnan muutokseen 50+ iässäkään en oikein usko. Kyllä kyse on joku kombinaatio voimakkaasta tunne-elämyksestä minuun vaikuttavalla sopivalla musiikilla höystettynä.\nJotkut viulukappaleet vaikuttivat minuun jo nuorena ja vaikuttavat ne vielä tänä päivänäkin. Viulu on mielestäni soitinten kuningatar. Ja minähän olen palvonut kuningattaria :) Ja olen vienyt ajatteluni niinkin pitkälle, että autoillakin on minulle ollut sukupuoli. Kirjoitinkin blogissani 4 v sitten aiheesta otsikolla 'Miehisyysgeeni'. Mutta se on jo toinen juttu.\nLähettänyt Igor klo 02:19 1 kommenttia\nLähettänyt Igor klo 02:26 4 kommenttia\nTaitaa tulla todella mielenkiintoiset presidentinvaalit. Nyt ilmeisesti ehdokkaana on demarien Paavo Lipponen, sillä tuskin sieltä demarien piiristä haastajaa löytyy. Kokoomus laittaa lähes messiaanisen kannatuksen aiemmissa vaaleissa saaneen Sauli Niinistön. Ja nyt sitten Kepun ehdokkaaksi tulee ilmeisesti Paavo Väyrynen. Perussuomalaiset asettavat ehkä ehdokkaakseen Timo Soinin ja Vihreät ovat jo asettaneetkin Pekka Haaviston.\nMahtava joukko puhumaan ja väittelemään ja taitaa tietojakin olla melkoisesti niin ettei missään keskustelussa tai väittelyssä pitäisi tuppisuita olla.\nEn ole suuremmin ollut Paavo Väyrysen ystävä tai kannattaja mutta kova kaveri tulee edustamaan Kepua. Ikään kuin kruunaa presidentinvaalikamppailun. Ilmassa on ihan suuren urheilujuhlan tuntua :)\nLähettänyt Igor klo 01:45 1 kommenttia\nOlin eilen puutarhakutsuilla, jossa vanha työtoverit tapasivat taas toisiaan kuten olivat tehneet vuosittain jo parikymmentä vuotta. Mutta siitä ajasta kun teimme yhdessä töitä on minullakin kulunut jo noin 35 vuotta. Vuosi sitten kun kokoonnuimme edellisen kerran oli hyvin harva eläkkeellä. Mutta eilen oli enemmistö jo eläkkeellä. Eli melkoinen joukko oli jäänyt eläkkeelle viimeisten 12 kk aikana.\nYritys on edelleen olemassa. Omistaja oli vaihtunut jo 11 vuotta sitten mutta sitä ennenkin oli johtajia vaihdettu.\nEdellisen kerran kirjoitin tämän kollegajoukon kokoontumisista 4 v sitten.\nNokian yhteydessä on puhuttu dream team käsitteestä.\nTämä eilinen kollegajoukko muodosti melkoisen dream teamin. Sen aikaa kuin yrityksessä työskentelin kuuluin minäkin sen aikaa siellä johtoryhmään. Vaikka kemiamme eivät toimitusjohtajan kanssa oikein sopineetkaan yhteen ja olimme monissa asioissa jopa vastakkaista mieltä niin on myönnettävä, että kyllä hänellä oli suuri osuus yrityksen loistavan hengen luomisessa ja ylläpitämisessä.\nMinulla on ollut suuri onni saada työskennellä yrityksissä joissa on ollut uskomattoman hieno henki. Muutamassa olen itsekin kuulunut yrityksen johtoon.\nEräässä toisessa yrityksessä, jonka mainitsin 4 vuoden takaisessa blogijutussani, minulla on ollut tilaisuus havainnoida omistajan ja johdon vaihdoksien merkitys yrityksen ilmapiirille. Yrityksen vaihdettua omistajaa mutta entisen johdon jatkaessa työtään ilmapiiri jopa kohentui kun oletettiin uuden vauraan omistajan käynnistävän entistä voimakkaammat kehityshankkeet. Mutta sitten uusi omistaja vaihtoi johtoon omat luottomiehensä kun entinen johto ei ollutkaan riittävän nöyrä toteuttamaan kaikenlaisia järjettömyyksiä.\nJohdon vaihtuminen ison ja byrokraattisen omistajan luottomiehiin käynnistikin lähes heti melkoisen kurinpalautuksen ikään kuin koko yritys olisi ollut täynnä kurittomuutta. Vaikka kaikki olivat painaneet niska limassa töitä ja tahkoneet vuosikaupalla loistavia taloudellisia tuloksia.\nVuosittain tehdyissä henkilöstötutkimuksissa oli yritys ja sen johto saanut henkilöstöltä huippuarvosanat. Samoin kehuivat asiakkaat vuosittaisissa kyselytutkimuksissa saamaansa palvelua. Vain yrityksen veloittamiin hintoihin oltiin tyytymättömiä, mutta palveluja pidettiin korkealuokkaisina - eli sittenkin hintansa väärttejä. Joskus me keskenämme irvailimmekin, että jos asiakas on tyytyväinen hintoihin niin silloin on varmaan tapahtunut hinnoitteluvirhe.\nParas osa henkilöstöstä alkoi hakeutua muualle töihin yrityksiin jossa työilmapiiri oli kannustavampi. Aluksi tilalle saatiin palkattua ammattitaitoistakin väkeä muutama ei vienyt kuin muutaman vuoden niin yrityksen maine työnantajana oli jo niin ryvettynyt ettei alan parhaimmat enää vaivautuneet edes hakeutumaan yritykseen.\nYrityksen tulos pysyi korkeana ja muutaman vuoden asiakkaidenkin tyytyväisyys aleni vuosittain vain hiukan. Hyvä tulos oli helposti nähtävässä pitkän ja hienon kauden hedelminä joita edelleen korjattiin. Mutta kyse olikin jo ilmiöstä. jota minä kutsuisin ryöstöviljelyksi. Ei se hedelmällisyys kestä loputtomiin omalla painollaan.\nMutta kehitys sekä henkilöstössä että asiakkaissa oli ollut jo useita vuosia vertailukelpoisten vuosittaisten tutkimusten perusteella vain laskeva. Pätevin väkikin oli saatu 'savustettua' muualle töihin.\nPuolessa vuosikymmenessä oli uusi omistajalle kuuliainen ja siten mieleinen johto saanut yrityksen aika surulliseen tilaan. Innostunut, lähes intohimoinen tekemisen meininki oli onnistuttu tappamaan lähes kokonaan. Huippuihmiset oli onnistuttu karkottamaan muualle kun porkkanaa useammin turvauduttiin raippaan. Jäljelle jääneet tekivät vain intohimottomasti palkkatyötään kuitenkin jatkuvan pelon ilmapiirissä.\nJohto uskoi kykenevänsä korvaamaan huippuasiantuntijat vain luomalla hienoja prosesseja paljon halvemmille mutta lukutaitoisille apinoille jotka muutenkin olivat paljon helpommin korvattavissa olevia kuin asiantuntijat.\nOnneksi olen itse jo eläkkeellä. Ei tarvitse enää katsoa ainakaan ihan läheltä kaikenlaista hölmöilyä.\nMutta vanhojen kollegoiden kanssa oli kiva tavata ja muistella vanhojakin. Mutta kun paikalla oli niin paljon yli 60+ ja eläkeläisiä niin kyllä siinä aika paljon erilaisista krempoistakin mielipiteitä vaihdettiin. Harvemmin niistä 30 v iässä keskusteltiin. Kai se on luonnonmukainen ikäpolvikysymys.\nLähettänyt Igor klo 18:39 4 kommenttia\nOsaatko tai rohkenetko sanoa joskus ei? Minä muistelen että ainakin minä olin työelämässä, yli 40 vuotias ja itsenäinen yrittäjä kun oivalsin, että minun on opeteltava sanomaan myös ei. Yrittäjänä (toimin IT-alan konsulttina) opin aika nopeasti, että asiakkaiden hinnanalennusvedätyksiin pitää suhtautua viileästi ja todeta, että jos saavat samaa palvelua ja asiantuntemusta jostain halvemmalla niin totta kai heidän kannattaa ostaa sitä sieltä - minun hintani on tämä.\nMinulla on kiire joten en ehdi. Näin sanomalla opettelin vähentämään myös stressiä. Vasta viitisentoista vuotta myöhemmin tapahtunut aivohalvaus opetti riittävän stressin välttämisen. Onneksi selvisin työkuntoon muutamassa kuukaudessa. Tein edelleenkin parhaani mutta en edes yrittänyt yhtään enempää. Enempään kuin että tekee parhaansa ei kykene kukaan.\nTai joskus sanoin asiakkaalle etten osaa. Siinä yhteydessä saatoin sanoa, että olen toki valmis opettelemaan ja jos koin sen ammatilleni hyödyksi jatkossakin saatoin osallistua opetteluvaiheen kustannuksiinkin. Mutta usein saatoin täydentää en osaa lisätiedolla, että tiedän kuka osaa ja pystyin häntä suosittelemaan. Olin nimittäin havainnut monen itsenäisen yrittäjän ottavan tehdäkseen sellaisiakin hommia jotka ylittivät heidän osaamisensa. En halunnut sellaista riesaa itselleni ja hyvin nopeasti havaitsinkin että nämä samat asiakkaat jotka olin kerran ohjannut muualle kyselivät myöhemminkin palvelujani. Ja kyllä ne usein sitten johtivatkin kauppaan jos kyse oli minun osaamisalueistani.\nTässä yhteydessä tuli mieleeni, että laadin ehkä ensimmäisenä alan yrittäjänä eettiset säännöt toiminnalleni IT-alan asiantuntijana ja konsulttina. Oli liiketoiminnan eettiset kysymykset minua kiinnostaneet aikaisemminkin mutta löysin hyvät esikuvat amerikkalaisen ACM järjestön nettisivuilta. Pidin niitä esimerkkinä ja laadin omat säännöt suomenkielellä. Alan yleisten toimitusehtojen lisäksi ilmoitin asiakkailleni noudattavani myös näitä eettisiä ohjeita.\nOn todettava että noita eettisiä sääntöjä rikotaan suomalaisessa IT-liiketoiminnassa edelleen enemmän tai vähemmän. Yksi syy useiden IT-projektien epäonnistumiseen. Ja huvittavaa on, että asiakkaat kuvittelevat isojen IT-talojen olevan tässä suhteessa jotenkin pieniä tai keskisuuria luotettavampia. Isoilla pelaajilla on toki enemmän rahaa millä mällätä mutta moraalin ja osaamisen suhteen olen havainnut pienempien yrittäjien toimivan jopa ryhdikkäämmin.\nMinuakin on kerran onnistuttu hämäämään ja uskomaan että ison yrityksen kanssa kannattaa asioida. Vakuuteltiin miten isolla on niitä resursseja. Jossain vaiheessa havaitsin, että sitä erikoisosaamista mitä toimittajalta tarvittiin olikin vain yhdellä henkilöllä. Eli oli kyse aivan yhtä haavoittuvasta toiminnasta kuin jos olisimme asioineet yhden miehen yrityksen kanssa. Sen jälkeen ei minua enää toimittajan pelkkä suuruus onnistunut hämäämään.\nNo tuossa edellä oli muutama ihan hyvä ilmainen kokemusperäinen neuvokin. Silti usein olen sanonut että omaan maalaisjärkeen kannattaa tukeutua. Ja jos toimittaja ei osaa asioita pukea selvästi ymmärtämääsi muotoon vaan verhoaa ne johonkin bullshit-ammattislangiin kannattaa miettiä asiakaslähtöisempää toimittajaa. Mutta jos ei itse ymmärrä niin sitä ei pidä jättää kertomatta siinä häpeän kuvitelmassa, että kaikki muut tuon varmaan ymmärtävät - vain minä en. Oman kuvitellun tyhmyyden tai tietämättömyyden peittäminen on äärettömän yleinen virhe, jolla annetaan jopa huijauksille tilaisuus.\nLähettänyt Igor klo 14:46 0 kommenttia\nVähemmistövaltuutettu Eva Biaudet ilmeisesti uskoo että hänen on virkansa puolesta otettava rooli, jossa aina puolustetaan maahanmuuttajaa oli ongelma mikä tahansa.\nViimeisin tavallista suomalaista hätkähdyttävä uutinen oli havaita miten röyhkeästi maahan muuttaneet muslimit ottivat jonkun tilan joukolla haltuunsa ja ryhtyivät muista läsnäolijoista piittaamatta harjoittamaan siellä isolla joukolla omaa uskontoaan.\nEdellinen vastaavaa tilanne oli kun musliminaiset muuttivat kuntosalin pukuhuoneen rukoustilaksi vastoin kuntosalin hoitajan ohjeita. No tämä juttu on jo kuulemma selvitetty ja myös islamilainen seurakunta on hyväksynyt tulkinnan ettei paikka sovellu uskonnon harjoittamismenoille.\nOsaan kuvitella että jossain islamilaisessa maassa pysähdytään mihin tahansa määräaikoina näkyviin uskonnon harjoittamisen menoihin. Mutta että samoja tapoja ryhdytään maahanmuuttajina soveltamaan maallistuneessa, mutta silti kristillistaustaisessa Suomessa - sitä pidän jo röyhkeytenä.\nMitäpä asiasta sanoo vähemmistövaltuutettu, tuleva RKP:n presidenttiehdokas:\n"Rukoilemisesta oli mahdollisesti sovittu jo etukäteen."\nLehtihaastatteluista selvisi nimenomaan ettei kyseisen leikkipaikan hoitajilta oltu kysytty yhtään mitään. Näin ollen ihmetyttää mistä vähemmistövaltuutettu tuollaisen keksityn puolustuksen vetää hatusta. Eli ikään kuin hänen roolinsa edellyttäisi koko ajan maahanmuuttajien puoltamista. Ehkä tämä on taas sitä positiivista syrjintää.\nYmmärrän hyvin suomalaisten siellä maksullisessa leikkipaikassa lastensa kanssa leikkimässä olleiden vanhempien ärtymyksen. Hyvässä lykyssä oli vielä kysymys hyvinkin sekulaarisista ja uskonnottomista ihmisistä.\nEi meillä ole tällaisia ongelmia koskaan ollut meidän islaminuskoa tunnustavien tataarien kanssa. He ovat osanneet huolehtia uskontonsa harjoittamisesta muita häiritsemättä.\nLähettänyt Igor klo 02:17 0 kommenttia


Koulut ovat taas alkamassa. Monissa perheissä ekaluokkalaisia lähetetään koulutielle, ja seurakunnissa koululaisia siunataan aloittamaan uutta lukuvuotta. Osa nuorista lähtee uusiin opinahjoihin ja muuttaa toiselle paikkakunnalle opiskelupaikan perässä. Myös seurakunnan lapsi- ja nuorisotyössä tehdään järjestelyjä alkavaa syksyä varten. Uusien lasten ja nuorten vastaanottaminen edellyttää vapaaehtoistyöntekijöiden rekrytointia.\nLapsi- ja nuorisotyötä on pidetty helluntaiherätyksessä alusta asti tärkeänä. Se on yksi menestyksemme salaisuus. Ei kai tämän työn merkitys ole nyt unohtumassa?\nOn helppo sanoa, että lapsi- ja nuorisotyö on tärkeää. Se tuntuu jopa itsestäänselvyydeltä. On kuitenkin kokonaan toinen asia suunnata seurakunnan resursseja lasten ja nuorten parissa tehtävään työhön. Se voi edellyttää kipeitäkin päätöksiä.\nJos lapset ja nuoret ovat meille oikeasti tärkeitä, heidän pariinsa on etsittävä parhaimmat ja koulutetuimmat työntekijät. Ei pelkästään innokkaimmat aloittelijat, vaan sekä hengellisesti että ammatillisesti laatuihmiset.\nOn paha virhe on ajatella, että lapset ja nuoret ovat pelkästään tulevaisuuden seurakunta – ihan kuin uskoon tulleet pikkulapset ja elämänsä suurimman ratkaisun tehneet teinit eivät olisikaan seurakunnan jäseniä. Tai että Jumala ei voisi antaa heille lahjojaan ja käyttää heitä.\nKun väestö ikääntyy ja monissa helluntaiseurakunnissa yli 60-vuotiaat alkavat olla suurimmassa roolissa, lapset ja nuoret unohtuvat helposti. Heidän tulisi kuitenkin olla seurakunnan hengellisen elämän ja sykkeen ytimessä. Jotta tämä ei jäisi pelkiksi sanoiksi, tarvitaan myös käytännöllisiä ratkaisuja.\nJokainen perhe toivoo lapsille ja nuorille turvallista koulutietä ja siunausta opintoihin. Tämä onkin tärkeää, koska parhaimmillaan koulu ehkäisee syrjäytymistä ja sosiaalisia ongelmia. Myös seurakunta tukee perheitä kasvatustyössä. Koulutie ja kirkkopolku vievät samaan suuntaan. Ilman seurakuntayhteyttä hengellinen kasvatus jää ontoksi. Siksi vanhempien tulisi huolehtia siitä, että lapset ja nuoret oppivat rakastamaan seurakuntaa.\nJoskus vanhemman oma kokemus menneelle aikakaudelle tyypillisestä liian tiukasta kasvatuksesta on esteenä sille, että lapsen kirkkopolku pääsee vahvistumaan. Tämä on erittäin surullista, koska silloin lapsen hengellinen tulevaisuus varastetaan vanhemman omien traumojen vuoksi.\nLapsen ja nuoren tulisi saada sekä perheessä että seurakunnassa kokemus sellaisesta hengellisyydestä, jonka pääsävynä on turvallisuus, luottamus ja armollisuus. Nämä piirteet edustavat tervettä kristillistä kasvatusta.\nJos vanhemman oma kokemus on ollut jotain muuta, se ei suinkaan tee turvallisesta Jumalasta tai hänen armollisesta seurakunnastaan toisenlaista.


Nollatyösopimuksista ei ole saatu lakia – työnantajat ja palkansaajat syyttelevät toisiaan | MyJobCafe.net\nNollatyösopimuksista ei ole saatu lakia – työnantajat ja palkansaajat syyttelevät toisiaan\nJulkaistu 15.1.2015 Kirjoittaja: Pia Partanen (TE-toimisto)\nKuluneella hallituskaudella nollatyösopimusten ongelmakohtia selvitettiin parissakin kolmikantaisessa työryhmässä. Laiksi saakka ne eivät kuitenkaan yltäneet.\nNollatyösopimuksella tarkoitetaan työsopimusta, jossa työajasta on sovittu vain väljästi tai ei lainkaan. Käytännössä tämä voi tarkoittaa, että töiden määrä voi vaihdella täysistä tunneista pyöreään nollaan. Laki ei nollatyösopimuksia tunne, mutta silti niitä yhä laajenevassa määrin käytetään. Kukaan ei tiedä, kuinka paljon.\nOsapuolten kesken ei ole yksimielisyyttä siitä, miksei nollatyösopimuksia koskevaa lakia ole saatu aikaiseksi. A-studiossa vierailleet Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtaja Jyri Häkämies ja SAK:laisen Palvelualojen ammattiliitto PAM:in puheenjohtaja Ann Selin näkivät molemmat vian toisessa puolessa.\n– Elinkeinoelämän vastustus, sanoo Ann Selin syyksi sille, että lakia ei ole.\n– Puhutaan usein kysynnän vaihteluista ja siitä kuinka se on ratkaisematon pulma. Kuitenkin kaupan ja matkailu- ja ravintola-alan työehtosopimuksissa on määräys, että työtunnit pitää kirjoittaa TES:iin. Se on ollut ihan mahdollista, vaikka kysynnän vaihtelut ovat suuria.\nEK:n Jyri Häkämies kuitenkin muistuttaa, että viimeisin lakiyritys kaatui palkasaajien vastustukseen.\nKuluneella hallituskaudella nollatyösopimusten ongelmakohtia selvitettiin parissakin kolmikantaisessa työryhmässä. Ensimmäinen yritys raukesi, kun työntekijät halusivat asian lakiin, työnantajat taas olisivat edenneet alakohtaisten ratkaisujen kautta. Jälkimmäinen yritys oli pohtia – hallituksen käskystä – yksinomaan nollasopimusten työaikakysymyksiä. Asia saatiinkin kirjoitettua melkein valmiiksi laiksi.\n– Itse asiassa se oli likipitäen valmis hallituksen esitys. Siitä ei kuitenkaan saavutettu työryhmässä yksimielisyyttä. Työntekijäpuoli katsoi, ettei siinä ollut tarpeeksi asioita kirjattuna, kertoi ohjelmassa kuultu hallitusneuvos Tarja Kröger Työ- ja elinkeinoministeriön Työelämä- ja markkinaosastolta\nYksi esityksestä puuttunut osa oli minimityöajan säännökset.\nHäkämies ei osannut tarkkaan sanoa, onko EK:lle OK, että käytössä on sopimussysteemi, joka ei ole laissa.\n– On parempi, että on joku työ kuin ei työtä ollenkaan. Suuri kysymys on se, että työn pitäisi olla kannattavaa: osa-aikaisen, määräaikaisenkin, koska se on usein väylä eteenpäin.\nEK: Paikallista sopimista\nHäkämiehen mukaan uusia käytäntöjä tarvitaan vastaiskuksi Suomen heikolle talous- ja työllisyystilanteelle. Työpaikkoja menetetään eikä uusia synny ja tämän kehityksen kääntämiseksi täytyisi pohtia keinoja.\n– Silloin puhutaan siitä, että suomalainen työ saadaan kannattavaksi ja menemään kaupaksi. Osa tätä on se, että saadaan joustavia järjestelyitä. Minusta ratkaisu on se, että päätöksentekoa viedään yrityksiin. Siellä tiedetään parhaiten, milloin on paljon tilauksia ja töitä ja milloin taas ei ja pystytään paikalliseti yhdessä sopimaan.\nHäkämies nostaa tällaisesta käytännöstä johtotähdeksi Saksan, jossa näin on toimittu ja maa on viime vuodet porskuttanut taloudelliseti nousussa.\nAnn Selinille Saksa ei esimerkiksi kelpaa.\n– Ei kuulosta hyvätä. Saksan mallissa on jo paljastunut, että nämä ”minijobsit” eivät oikein toimi. Siellä on heikoilla työsuhde-ehdoilla hankittu ihmisille töitä hinnalla millä hyvänsä. Siis halvalla. Sitten toimeentulotukimenot painavat yhteiskuntaa, tuloerot kasvaa ja levottomuudet alkavat.


100 kysymystä lääkärille. Tammi - PDF\n100 kysymystä lääkärille. Tammi\nDownload "100 kysymystä lääkärille. Tammi"\n1 100 kysymystä lääkärille Tammi\n2 Tapani Kiminkinen Kustannusosakeyhtiö Tammi Helsinki\n3 Teos pohjautuu s osalta Apu-lehdessä julkaistuihin Tapani Kiminkisen teksteihin. Tapani Kiminkinen ja Kustannusosakeyhtiö Tammi, 2015 Taitto ja ulkoasu: Taina Leino / Vitale Ay Kuvat: istock ISBN ISBN (nidottu) Painettu EU:ssa\n4 Sisältö Tiedonnälkä paras nälkä...7 SYDÄNTÄ JA VERENKIERTOA TUKEVAA RANKAA RUOKAILUPUTKI TULEHDUSTA...79 NAVAN ALTA OIREHDINTAA PALELUA, KUTINAA, VAPINAA SEKALAISTA SEURAKUNTAA KIMINKISELLÄ ON ASIAA Seuraava, sanoi lääkäri Miksi tieto lisää tuskaa? Yhden pysähdyksen taktiikalla Ihmisen osa\n5 Tiedonnälkä paras nälkä Mikä on totta? Kysyvä ei tieltä eksy, kuuluu elämänohje, joka ei pidä aukottomasti paikkaansa. Lehdistön aamuhämärissä ajateltiin kritiikittömästi, että sitä on uskominen, mitä aviisiin on painettu ja sitä kuusta kuuleminen, jonka juurella asuu. Se on edelleenkin totta harvainvallassa, jota pitää pönkittää. Erilaisuuden arvon rikkauden tunnustaminen ja vapaa mielipiteiden ilmaisu luonnehtivat demokratiaa. Tieteeseen kuuluu pyrkimys totuuteen: Totuuden henki, johda sinä meitä. Tieteellinen tutkimustulos ei ole mielipidekysymys se on tutkimustulos. Eksaktissa tieteessä, kuten matematiikassa, fysiikassa ja kemiassa, oikean erottaminen väärästä on helppoa. Maapallon voidaan aukottomasti osoittaa olevan pyöreä. Lääketieteessä ja etenkin ihmisten käyttäytymistä tutkittaessa mukaan saadaan mittava määrä sekoittavia muuttujia. Ajatellaan vaikkapa ravitsemusta. Laboratoriooloissa on mahdollista valvoa tarkkaan, mitä ihminen poskeensa pistää, mutta auta armias, kun hän singahtaa elämään arkeaan. Ei siitä tieteellisen tutkimuksen vaatimalla tarkkuudella ota helposti selvää kukaan. Suupaloja tarkasti valvoen on osoitettu, että kova tyydyttynyt rasva lisää valtimokovettumataudin vaaraa. Tätä tukee toki lisäksi vajaa kymmenen interventiotutkimusta, joissa tutkittavien ravitsemusta on pyritty kotioloissa muuttamaan pehmeiden öljyjen suuntaan. Maailma vilisee erilaisia väittämiä ja tieteen standardein mainostettuja tutkimuksia. Mistä yksittäinen ihminen kykenee päättelemään, mikä on totta tänään ja mikä humpuukia? Ei mistään! Paras mahdollisuus on luottaa alan tunnustettuihin asiantuntijoihin ja kansainvälisen tiedeyhteisön laatimiin suosituksiin. Saattaa hyvinkin olla, että lääkärikunnalla on lääketeollisuuteen perinteisiä kontakteja, mutta myös moni uskomusguru kiihdyttää melkoista pilleri- ja ravinneliiketoimintaa. KIMINKINEN VASTAA n 7\n6 Tutkimusta on moneen lähtöön myös markkinointitarkoitukseen taivutettua. Mitä erikoisimpien asioiden välille on viritelty yhteyksiä. Lähes jokaisen ravintoaineen on väitetty aiheuttavan syöpää. Jos jossain tutkimuksessa saadaan yhteys vaikkapa tummien kulmakarvojen ja peräpukamien pullahtamisen välille, se ei tietenkään tarkoita sitä, että näillä sattumuksilla välttämättä olisi syy-seuraussuhde. Tiedeyhteisöt mm. Yhdysvalloissa, Euroopassa, Pohjoismaissa ja yksittäisissä valtioissa seuraavat säännöllisesti kehitystä ja seulovat valtavasta materiaalista tieteen kriteerit täyttävät tutkimukset. Tällöin humpuukin ja markkinoiden mahdollisuudet päästä osingoille minimoituvat. Tällä periaatteella laaditaan mm. ravitsemussuositukset. Kyseessä on paras mahdollinen tapa arvioida tiedon oikeellisuutta. Aina pitää ymmärtää, että tiede on totta vain tänään. Tutkijan ja lääkärin on oltava avoimia kaikelle uudelle. Kyseenalaistaminen on viisautta, mutta ei kaikessa: maapallo on jo osoitettu pyöreäksi, ja se pyöräkin on keksitty. On olemassa vain yksi tiede. Ei ole olemassa vaihtoehtotiedettä sellaista, jossa väittämiä ei ensisijaisesti todisteta oikeiksi tai vääriksi. Silloin kyseessä on uskomus, josta voi toki tulla osa tiedettä, jos se tutkimuksin todennetaan. Usko ja luottamus ovat keskeisiä paranemisessa. Puhutaan kohtaamisvaikutuksesta, eikä sitä tule aliarvioida (mieluummin placeboa kuin noseboa, kielteistä kierrettä hoitoprosessissa). Tiede on hyvä siinä, että se korjaa ajan myötä itseään, jolloin lopulta totuus toisensa perään paljastuu. Esimerkiksi mahahaava oli vielä 1960-luvulla yleensä leikattava tauti, jota nyt hoidetaan antibiootein. Käsitys astmasta muuttui lähes yhdessä yössä aikaisempaan nähden päinvastaiseksi ja nyt saneeraukselle allergian ehkäisyssä heitellään selkäkeikkanauruja. Avoin ja nöyrä on elämän edessä oltava. Ajatuksia ei saa kahlita. Uskomuksista ei pidä kuitenkaan langeta tekemään muoti-ilmiöinä esiintyviä uskontoja, vaan on tutkittava ja todistettava. Asiat ovat asioita. Sellaiseen, mistä ei varmuudella tiedetä, ei voi suhtautua jyrkästi. Toisaalta, kun hoidetaan elämää uhkaavia sairauksia kuten syöpää, valtimokovettumatautia tai diabetesta, ei ole mahdollista edetä hämärässä uskomusten maailmassa. Silloin on käytettävä tämän hetken parasta tutkittua tietoa. Jos hoidettava haluaa sen lisäksi kokeilla tieteellistä hoitoa haittaamatonta uskomushoitoa, en näe sille estettä, kunhan ihminen itse tiedostaa tilanteensa. Nykyiset kansantautimme liittyvät ihmisten käyttäytymiseen ja elintapoihin. Miten valtavasti terveys edistyisikään, jos luopuisimme kokonaan tupakasta, liikkuisimme riittävästi, nauttisimme pehmeitä rasvoja, kalaa, kuituja, kasviksia ja pähkinöitä, kohtuullistaisimme alkoholinkäyttömme ja rypisimme monipuolisesti luonnossa sen ehdoilla. Pekka Puska tietää valtavan, myös kansainvälisen, kokemuk- 8 n KIMINKINEN VASTAA\n7 sensa kautta, miten tähän päästään. Pelkkä valistus ei riitä. Sen lisäksi kansaa tulee kädestä pitäen neuvoa ja opastaa, täytyy huolehtia terveyttä edistävästä lainsäädännöstä, täytyy toimia tiiviissä yhteistyössä elinkeinoelämän kanssa ja tehdä terveellinen vaihtoehto helpoksi. Make it easy one, on Pekan lempislogan. Sitova tutkimusnäyttö on välttämätöntä, kun tehdään terveyttä ja hyvinvointia edistäviä poliittisia päätöksiä, hän sanoo. Kansanterveys on parantunut mahtiloikin ja erityisesti 1970-luvulta lähtien. Elintapojen muuttamien on pohjautunut kestävään tutkimusnäyttöön. Selittelyille ei löydy sijaa: tulokset puhuvat puolestaan kuten työssä aina. Kohtuullinen lämpäre pidentyneestä eliniän odotteesta ja terveydestä koituu myös lääketieteellisen hoidon kehittymisen lohkolle. Tutkitulle tiedolle on tarvetta. Kaikkea tätä ja erityisesti omaa rajallisuuttani olen yrittänyt kuljettaa mukanani vastatessani ihmisten tiedonnälkään. Terveys todella kiinnostaa, ja se on erinomainen lähtökohta. Otan suuren mutta tietoisen riskin. Kykenenkö neuvomaan oikeaan suuntaan? Vaikeutta lisää esitietojen rajallisuus ja potilaan tuntemattomuus. Väärinymmärryksen vaara puolin ja toisin on merkittävä. Tietoisena tietojeni rajallisuudesta ja tieteen vain tämänhetkisestä totuudellisuudesta pidän esikuvanani tilannetta, jossa Tarmo Manni kolkutti jouluaattona Tamminiemen oveen ja astui vakaasti peremmälle. Ehdottoman auktoriteetin edessä presidentti Urho Kekkonenkin oli vain pikkupoika, kun hän arasti vastasi joulupukin tiukkaan kysymykseen: Onko herra presidentti ollut kiltti? Kyllä, kyllä minä olen yrittänyt, kuului ujo vastaus. Saarijärvellä kysymysten ja vastausten aallokossa Tapani Kiminkinen Maalaislääkäri KIMINKINEN VASTAA n 9\n8 10 n KIMINKINEN VASTAA\n9 Sydäntä ja verenkiertoa KIMINKINEN VASTAA n 11\n10 Nykyään on eri valmistajien verenpainemittareita kotikäyttöön, sekä olkavarsi- että rannemittareita. Joissakin testeissä oli mainittu, että rannemittarit antavat yleisesti todellisuutta alhaisempia verenpainelukemia olkavarsimittareihin verrattuna. Osaatko antaa jotain nyrkkisääntöä, mitä noihin rannemittareiden antamiin painelukemiin pitäisi lisätä? Varmaan rannemittaritkin ovat parempi kuin ei mitään, ja jossain on myös rytmihäiriötunnistin. Myös mansetin sopiva kireys kädessä vaikuttanee mittauksen lopputulokseen. Mansetti ranteessa Suoraan kysymykseen suora vastaus: en osaa. Toistaiseksi kaikki merkittävät verenpaineen seurantatutkimukset on tehty käsipelillä, joten mittareista ei ole samalla tavoin syvää kokemusta. Automaateissa on se huono puoli, etteivät ne ajattele ihmisen aivoilla. Jos potilaalla on vaikkapa eteisvärinä, jossa lyöntien väli ja voimakkuus vaihtelevat mielivaltaisesti, ei painelukemaankaan voi varauksetta luottaa. Verenpainetta on mahdotonta hoitaa ilman mittaustuloksia. Kotimittaukset ovat tärkeitä, minkä vuoksi automatiikka sinällään on tervetullutta. Tekniikan ja tietämyksen tässä vaiheessa suositellaan toistaiseksi olkavarsivempaimia ja laadukkaita sellaisia: peltiheikki on peltiheikki Pariisissakin. Mittaria valittaessa on suhteutettava olkavarren paksuus hankittavaan mansettiin. Mansetin kumiosan leveys tulee olla 12 cm, mikäli olkavarren ympärysmitta on cm, ja cm, mikäli ympärys on cm ja 18 cm, mikäli olkavarren ympärys on yli 41 cm. Paine mitataan oikeasta ja vasemmasta olkavarresta istualtaan. Uudella verenpainepotilaalla paine mitataan molemmista olkavarsista mahdollisen puolieron toteamiseksi. Seurantaan käytetään sitä kättä, josta mitattu paine on korkeampi, jos oikealta ja vasemmalta mitatut paineet eroavat toisistaan merkittävästi (yli 10 mmhg). Mittausta edeltävän puolen tunnin aikana vältetään raskasta fyysistä ponnistelua, tupakointia ja kofeiinipitoisten juomien nauttimista. Rasitus se on psyykkinenkin rasitus, joten mittaukseen ei pidä ryhtyä kesken sapen kiehumaan saanutta poliittista väittelyä tai jännittävää jääkiekko-ottelua. Painemansetti asetetaan olkavarteen siten, että kumipussin keskiosa on olkavarsivaltimon päällä. Mittaus aloitetaan, kun tutkittava on istunut mittauspaikalla viisi minuuttia mansetti olkavarteen kiinnitettynä. Paine mitataan kahdesti 1 2 minuutin välein. Kotona mitattu verenpaine kuvaa henkilön tavanomaista painetasoa ja kohdeelinvaurioiden vaaraa vastaanotto-olosuhteissa mitattua luotettavammin. Mittaukset tehdään istuen ennen mahdollisen lääkkeen ottamista. Verenpaine mitataan aamulla 12 n KIMINKINEN VASTAA\n11 ja illalla kahdesti viikon ajan. Kotiverenpainetaso määritellään laskemalla mittauspäivien aamu- ja iltamittausten keskiarvo. Toisiaan vastaavia arvoja ovat terveydenhuollon ammattilaisen tekemä mittaus 140/90 ja kotimittaus 135/85 mmhg olkavarsimansettia käyttämällä. Olen yli 70-vuotias keliaakikko. Kolesteroliarvoni on yli 6,6, LDL 4,1 ja HDL 1,9. Triglyseridiarvo on 0,74. Lääkityksenä minulla on Thyroxin 0,5 mg ja verenpainelääke Linatil 10 mg. Sokeriarvot 5. Syön aika terveellisesti, joskin ruokavalio rajoittaa ruisleivän syöntiä. Onko syytä huoleen? Anja Lääkärin on syytä kartoittaa, ketkä potilaista kuuluvat korkean riskin ryhmään. Selvästi siihen kuuluvat ainakin diabeetikot etenkin pitempään tietoisesti tai tietämättään sairautta poteneet ja jo mahdollisesti komplikaatioita kehittäneet (valkuaisen ilmaantuminen virtsaan on hälytysmerkki), valtimokovettumatautia potevat (sepelvaltimotauti, aivoverisuonisairaus ja jalkojen valtimoahtaumat) sekä munuaissairautta potevat. Tietenkin on lukuisa joukko muitakin tilanteita, joissa merkittäviä kansansairauksia kasaantuu samalle yksilölle tai yksi vaaratekijä on erityisen suuri (kolesteroli yli 8 mmol/l tai erittäin korkea verenpaine) erityisesti pitää muistaa vaikeahoitoinen verenpainetauti sekä riskitekijänä aina ja iankaikkisesti tupakointi. Mitä enemmän vaaratekijöitä kasaantuu, sitä suuremmaksi potilaan riski pomppaa. Nykyään riskin arviointiin on käytettävissä erityisiä riskilaskureita. Suosin THL:n Finriski-laskuria (siinä käytetään pohjana suomalaista potilasmateriaalia), joka löytyy netistä hakusanoilla Finriski laskuri. Siihen voi syöttää omat tiedot (sukupuoli, ikä, tupakointi, kolesteroli, hyvänlaatuinen kolesteroli, ylempi verenpaine, sairastaako diabetesta ja onko jompikumpi vanhemmista sairastanut sydäninfarktin). Laskuri antaa arvion siitä, kuinka suuri riski on sairastua seuraavan 10 vuoden kuluessa sydäninfarktiin tai aivohalvaukseen. Yli 10 %:n riski on merkittävä ja puoltaa myös lääkityksen käyttämistä rasva-arvojen parantamiseksi, ellei se onnistu elämäntapamuutoksilla. Score-laskuri puolestaan löytyy googlettamalla terveyskirjastosta. Se määrittää vuotiaiden valtimotautikuoleman vaaran seuraavien kymmenen vuoden aikana. Jos vaara on yli 5 %, sitä pidetään korkeana riskinä. Aivan kaikkia tarvitsemiani tietoja riskisi arviointiin et antanut, mutta arvaan loput. Näillä ja yllä esittämilläni perusteilla en saa sinua mitenkään korkean riskin ryhmään. Toki on muistettava, että iän kasvaessa aina lisääntyy samalla riski moniin SYDÄNTÄ JA VERENKIERTOA n 13\n12 sairauksiin, vaikka vaaratekijäprofiili ei kummoinen olisikaan. Kun koneisto vanhenee, se vanhenee. Koska sinulla on verenpaine- ja kilpirauhaslääkitys, huolehdi siitä, että verenpainearvosi ovat suositusten mukaiset (verenpainelääkityksen käyttäjistä 70 %:lla eivät ole!) ja että kilpirauhaskokeissa TSH on keskimäärin välillä 1 2 mu/l. Mikäli kilpirauhashormonia ei ole riittävästi, se hidastaa aineenvaihduntaa ja kolesteroliarvo kohoaa. Kun huolehdit asianmukaisesta keliakiaruokavaliosta, turvaantuu riittävä ravinteiden ja hivenaineiden imeytyminen (mm. kalsium ja D-vitamiini jokainen suomalainen tarvitsee 20 mikrogrammaa D-vitamiinia purkista vuoden jokaisena päivänä, jos ikä on 75 vuotta tai yli jos juo muutaman lasillisen rasvatonta maitoa päivässä, käyttää kasvirasvalevitteitä ja syö kalaa 2 3 kertaa viikossa, voi pärjätä ilman tabletteja). Erityisesti muistutan siitä, että elämäntapamme ovat aivan ratkaisevia suurten kansansairauksiemme kehittymisessä. Korkean riskin potilailla tarvitsemme sen lisäksi useimmiten myös asiallista lääkitystä. Jotkut vääristä profeetoista ovat käyneet sissisotaan lääketeollisuutta vastaan. Medikalisaatio on tietenkin pahasta eikä sellaisia asioita, jotka pitää hoitaa terveellisillä elintavoilla, voi lääkkeillä korvata. Kuka haluaisi enää palata 1930-luvulle, jolloin tuberkuloosi ja muut infektiotaudit riehuivat, lapsikuolleisuus oli suurta eikä lääkkeitä juurikaan ollut? Olen kohta 35-vuotias nainen, pienen pojan äiti. Huolenaiheenani on sydämen (?) satunnainen, hyvin kivulias pistos. Kipu iskee aina yllättäen, kolmen neljänkin kuukauden välein, liittymättä oikeastaan mihinkään. Kovassa rasituksessa kipu ei ole koskaan ilmaantunut (harrastan juoksemista), mutta kesken arkiaskareiden se saattaa iskeä. Kohtauksen jälkeen haukottelen taukoamatta jokusen minuutin ajan vedet silmissä, mutta en ole väsynyt, vaan tuntuu kuin en saisi tarpeeksi happea. Kipu on kova ohimenevä vihlaisu, ja sen jälkeen rintaan jää aina hetkeksi painon tunne. Kysyin lääkäriltä joskus ohimennen asiasta, mutta kuulemma vastausta on mahdoton antaa, jos en juuri kivun iskiessä olisi sydänkäyrässä eli EKG:ssä ja sehän on käytännössä mahdotonta. Vaiva on kulkenut mukanani parikymppisestä lähtien. Elämäntapani ovat mielestäni kunnossa: nukun riittävästi, syön monipuolisesti, liikun, alkoholia en juurikaan käytä. Äidinisä sairasti sydänrappeumaa, ja äiti sisaruksineen kärsi muun muassa korkeasta verenpaineesta. Oma verenpaineeni on aina alarajoilla. Sairastan myös kilpirauhasen vajaatoimintaa, joka tosin on lääkityksellä hyvin hallinnassa. 14 n KIMINKINEN VASTAA\n13 Olen talvisin tehnyt polttopuita. Halkomakoneen tärinä saa aikaan tutun haukottelun ja painontunteen rintaan, mutta kipua ei ilmaannu. Mistä voisi olla kysymys? Liittyvätkö oireeni edes sydämeen? Klapityttö Tunnet sananmukaisesti piston sydämessäsi. Oikeammin pistos tuntuu rinnassa rintakehän alueella, joten sen lähtökohdan mahdollisuudet ovat moninaiset kuin Martan huolet. Kivun jälkeen haukot henkeäsi. Rintakehän alueelle paikallistuva kipu herättää ymmärrettävän helposti pelon: voisiko se olla sydämessä? Sinä aikana, jolloin sydäntä voitiin lähinnä vain kuunnella, ottaa sen sähköisestä toiminnasta sydänfilmi tai muodoista röntgenkuva, saattoi potilaille jäädä pienestäkin väärinkäsityksestä ikuinen sydänvika. Erittäin innostava opettajani professori Antti Eisalo tapasi tapailla Harmony Sistersien ensimmäisenä levyttämän Pieni ihmissydän säkeitä: Niin pieni ihmissydän on. Jos lääkäri tuli kuvaa katsellessaan tokaisseeksi sydämen olevan pieni, saattoi potilas sairastua pieneen sydämeen (jollaista ei sairausmielessä siis olekaan). Samoin saattoi käydä harmittoman sivuäänen tapauksessa: minulla on nyt reikä sydämessä. Näistä ajoista sydämen tutkimusmetodit ovat kehittyneet huikeasti: sivuäänen syy on helppoa tarkistaa ultraäänitutkimuksella samoin kuin läppien rakenne ja sydämen seinämien paksuus. Sepelvaltimot voidaan kuvata ja rytmiä monitoroida pitkiäkin aikoja. Tyypillinen sydänlihaksen hapenpuutteesta eli käytännössä sepelvaltimotaudista aiheutuva kipu on laaja-alaisesti rintakehällä tuntuvaa ja leukaperiin ja käsiin toisinaan säteilevää puristavaa, painavaa, ahdistavaa tai kirvelevää. Sydänlihaksen hapenpuute ei aina ole kivulias jopa sydäninfarkti voi ilmetä oireakselilla: oireeton äkkikuolema. Sepelvaltimotaudille ominaista on oireiden ilmaantuminen nimenomaan rasituksessa ja se, että nitrosuihke auttaa kipuun parissa minuutissa. Tietenkin itse sydäninfarkti voi ilmetä missä tilanteessa tahansa. Nyt kun potilaat ovat yleensä hyvässä hoidossa, sepelvaltimotaudin oireet ovat käyneet yhä kierommiksi. Keskeistä on haastatella tarkasti, millaisia tuntemuksia rasittaminen aiheuttaa. Huomiota on kiinnitettävä tyypillisen rintakivun lisäksi rasituksen aikaiseen hengenahdistukseen, rinnan polttoon, väsymykseen tai ylipäänsä rasituksen siedon heikkenemiseen. Mikäli rintatuntemus esiintyy levossa, mutta rankassa rasituksessa ei tunnu mitään, kyseessä on todennäköisesti muu kuin sydänvika. Sama ilmiö on todettavissa hyvänlaatuisten sydämen lisälyöntien tapauksessa. Silloin tapahtuu ennenaikainen sydämen supistuminen, jolloin väli seuraavaan SYDÄNTÄ JA VERENKIERTOA n 15\n14 lyöntiin pitenee (tauon tuntu) ja seuraavan sydämen supistumisen eteenpäin työntämä suurempi verimäärä tuntuu jysäyksenä valtimoissa. Nämä lisälyönnit tuntuvat säännönmukaisesti jumpsauksina levossa (nukkumaan mennessä, rasituksen jälkeen), mutta rasituksen aikana niitä ei juurikaan havaitse. Tällä havainnollistan ilmiön hyvänlaatuisuutta. Todellisten sydänvikojen oireet yleensä pahenevat rasituksessa. Terävä pistävä kipu ei ole sepelvaltimotautiperäinen. Todennäköisin kivun syy on tässä tapauksessa rintakehän tukiranka. Vihlaisu voi tulla rintanikamista, kylkiluiden alapuolella kulkevien hermojen ärsytyksestä tai rustoisista kylkiluiden liitoksista rintakehään. Jälkimmäisessä tapauksessa rusto on usein kokeillen kipeä. Puhutaan Tietzen oireyhtymästä, jossa rustot ovat tulehtuneet. Vaiva kestää kuitenkin pitempään eikä tule tapauksessasi kyseeseen. Usein hoidan kipua kortisonipistoksella kipeään rustoon. Voiko pistävä kipu sitten tulla sydämestä? Ei varsinaisesti joskus tosin sydänpussin tulehduksen yhteydessä saattaa ilmetä terävää, repivää rintalastan alaista kipua, joka pahenee yskiessä ja syvään hengitettäessä, säteilee hartioihin ja helpottuu istuessa ja eteenpäin nojatessa. Kyseessä on kuitenkin selvä monioireinen sairaus eikä satunnainen vihlaisu. Sama koskee keuhkoveritulppaa, keuhkokuumetta ja peräti keuhkosyöpää. Huomiotta ei yleensä jää puukko rinnassa pohjalaasissa häissä eikä vyöruusu rakkuloiden lehahtaessa rintakehän toiselle puolikkaalle tai aortan repeäminen. Todella dramaattisia tauteja saattaa joskus piillä rintakipujen taustalla. Kuten huomaat, moni asia puhuu oireesi hyvänlaatuisuuden puolesta. Sydänperäiseksi vihlaisusi ei sovi. Todennäköisimmin se on kylkiluuvälihermon vinkaisu polttopuita tehdessä. Ole huoleti myös valtimokovettumataudin suhteen elämäntapasi vaikuttavat tällaisina erinomaisilta, ja matala verenpaineesi ennakoi pitkää ikää. 16 n KIMINKINEN VASTAA\n15 Minulla todettiin olevan niin sanottu paha kolesteroli (Kol-LDL 3,3). Se on välillä ollut korkeampikin, vaikka kokonaiskolesteroli on pysynyt siinä viiden tienoilla. Olen välttänyt rasvoja, juonut rasvatonta maitoa monta vuotta, käyttänyt Beceliä leivän päällä ja syönyt 5 % juustoa ja vähärasvaisia leikkeleitä. Miksi huono kolesterolini ei laske? Onko se kauhean vaarallista? Lääkäri olisi määrännyt siihen kolesterolilääkettä, mutta en ottanut. Monet ovat luopuneet haittavaikutusten takia siitä lääkkeestä. Olen 80-vuotias naisleski, en ole ylipainoinen ja olen aina liikkunut. Marjatta Kolesterolia on karkeasti kahta tyyppiä: hyvän- ja pahanlaatuista. Hyvänlaatuinen HDL-kolesteroli on Pekka Puskaa lainaten roskakuski, joka kuljettaa elimistöstä pois pahanlaatuista LDL-kolesterolia. Kolesteroli on tärkeä solujen rakenneosa, jota ei välttämättä tarvitse saada ravinnosta, sillä maksa valmistaa sitä. Maailmanlaajuinen tiedeyhteisö on tällä hetkellä sitä mieltä, että valtimoplakit eivät synny ilman LDL-molekyyliä. Jos hiiriltä poistetaan kemiallisin menetelmin LDL-kolesteroli verestä, niille ei saada mitenkään syntymään valtimokovettumatautia. Plakin pinnan muodostaa sidekudos, jossa on kollageenia. Ajatellaan, että plakkiin iskee jonkinlainen tulehdus, joka aiheuttaa tulehdussoluista entsyymien vapautumisen ja nämä rikkovat kollageenin tehden plakkiin repeämän. Luonto alkaa korjata vauriota, jolloin paikalle kutsutaan verihiutaleita syntyy hyytymä ja mahdollisesti veritulppa tuohon kohtaan suonta. En tahtoisi sekoittaa päätäsi tarpeellista enempää näillä veren rasva-asioilla, mutta sisäinen pakko on. Tiedämme siis suunnilleen, että valtimokovettumatauti syntyy pienten tiheiden LDL-molekyylinen kulkeutuessa valtimoiden seinämiin. Niitä syntyy liiasta energiansaannista (niin tyydyttynyt rasva kuin proteiini ja hiilihydraatitkin). Meidän olisi siis järkevää saada selville nimenomaan näiden pienten LDL-molekyylien määrä veressä. Kokonais-LDL ei välttämättä sitä kerro. Periaatteessa tämä on mahdollista mittaamalla paastoverinäytteestä kantajavalkuaista apolipoproteiini B:tä. Koska LDL-partikkelissa on vain yksi apob-molekyyli/ LDL, kuvastaa apob:n pitoisuus näiden lipoproteiinipartikkeleiden määrää. Suurentunut sepelvaltimotautiriski näyttää erityisesti liittyvän tilanteisiin, joissa apob-pitoisuus on selvästi kohonnut, mutta LDL-kolesteroli on normaali tai vain lievästi suurentunut. Tällöin veressä esiintyy runsaasti aterogeenisiä pieniä ja tiheitä LDL-partikkeleita. Tämän lisäksi on näyttöä siitä, ettei kaikki hyvä kolesteroli ole välttämättä niin hyvää. Nämä seikat vaikuttanevat käytännön lääketieteeseen lähivuosina. SYDÄNTÄ JA VERENKIERTOA n 17\n16 Tärkeintä on säällisistä elintavoista kiinnipitäminen, eikä näihin tieteen uusiin sivalluksiin tarvitse tavanomaisessa potilastyössä ottaa vielä kantaa. Suosituksia tuullaan antamaan silloin, kun niiden aika on. Asetosalisyylihappo (Disperin, Primaspan, Aspirin Cardio jne.) ehkäisee tehokkaasti hyytymien syntymistä, minkä takia sitä käytetään laajasti valtimokovettumatautia potevilla. Mikäli sille sattuu olemaan allerginen, käytetään muita verihiutaleiden toiminnan estäjiä. On huomattu, että hyytymät tulevat usein sellaisiin ahtaumakohtiin, jotka käsittävät vain osan valtimon tilavuudesta. Tällaiset eivät välttämättä aiheuta oireita, kuten rasitusrintakipua. Tämä selittää hyvin sen, ettei sepelvaltimotautia ole mahdollista leikata pois ja sen, ettei yksittäisen ahtaumakohdan ja siihen tulleen hyytymän laajentaminen pallolla vaikuta mitenkään potilaan pitemmän aikavälin ennusteeseen, vaikka viekin pois senhetkisen oireen ja vaaratilanteen. Tiedämme, että kun elintavat saadaan ojennukseen (tupakka pois, verenpaine kuriin, ravintoon kasviksia ja suomalaisia marjoja, pehmeää rasvaa, täysjyvää, kalaa, kanaa, rasvattomia maitotaloustuotteita sekä töppöstä toisen eteen), plakit kovettuvat ja jopa pienenevät, eivätkä yhtä helposti repeile. Korkean riskin potilailla kolesterolin nujertamiseksi tarvitaan lähes aina myös lääkettä, joista tehokkaimpia ja yleisimmin käytettyjä ovat statiinit. Ihmisten kolesterolitasot vaihtelevat sekä perinnöllisistä että elämäntapasyistä. Toisilla kolesteroli imeytyy ruoansulatuskanavasta takaisin huomattavasti paremmin kuin toisilla. Joskus taas ruoassa nautittu kolesteroli ei jarrutakaan maksan omaa kolesterolisynteesiä yhtä hyvin kuin toisilla. Lisäksi on erilaisia geeniperäisiä vikoja kuten FH-tauti (LDL-partikkeleita verenkierrosta poistavan LDL-reseptorin geeni on virheellinen, jolloin kolesterolia kertyy elimistöön esiintyvyys 1:500). Niinpä langanlaihalla keski-ikäisellä himohölkkääjällä ja terveysintoilijalla kolesteroli voi olla 8, kun hänen lihavalla sohvaperunapuolisollaan se on 3 mmol/l. Voitte arvata, kuka syyttää tässä tapauksessa ketä ja mitä. Nämä asiat on kansan tiedettävä: kolesterolilla on merkitystä! En mielelläni käytä kolesterolissa raja-arvoja. Mitä alhaisempi, sitä parempi. Suurin osa valtimokovettumataudin komplikaatioista syntyy kolesterolitasossa noin 5 6 mmol/l. Suositus Suomessa on kokonaiskolesterolissa alle 5 ja LDL-kolesterolissa alle 3,5 mmol/l. Nämä tasot eivät luonnollisesti riitä silloin, kun ihmisellä on verenpainetauti. Tulipa tukos millä kolesterolitasolla tahansa, on se ollut kokonaistilanteen kannalta liian korkea. Pitää muistaa, että vaaratekijöitä on muitakin, kuten tupakka, verenpaine, vähäinen liikkuminen, metabolinen oireyhtymä ja perintötekijät. 18 n KIMINKINEN VASTAA\n17 Suppean kuvauksesi perusteella et mitenkään voi kuulua korkean riskin ryhmään. Näytät elävän monipuolisen terveellisesti ja kolesterolitasosi on kansallisen suosituksen alapuolella. Näiden tietojen perusteella statiini ei ole sinulle tarpeen. Ajatellaan, että ikäiselläsi korkea kolesteroli saattaa olla jopa suojaava tekijä. Toisaalta, mikäli ihminen saa iäkkäänä vaikkapa sydän- tai aivoinfarktin, kolesterolilääke on toki aiheellinen, sillä hän singahtaa silloin kerrasta korkean riskin ryhmään. Noin 10 % statiinin käyttäjistä voi saada lihassärkyjä. Käytän itse monien lääkäreiden tapaan statiinia, vaikka en korkean riskin joukkoon kuulukaan. Olen urani aikana nähnyt sen verran paljon pahoja tapauksia, että ajattelin tuolta osin olla ottamatta riskiä. Muutama vuosi sitten omaisellani todettiin sydämen vajaatoiminta, johon määrättiin lääkettä (Furesis 20 mg). Kysyin lääkäriltä: onko mahdollista, että hänellä on myös sepelvaltimotauti? Lääkärin vastaus oli, että todennäköisesti hänellä on se. Omaiseni ei ole ollut missään rasituskokeessa, paitsi silloin tällöin sydänfilmissä. Muistaakseni lääkäri antoi ymmärtää, ettei rasituskoe hänen tapauksessaan ole tarpeen. Eikö siis sepelvaltimotautia voida hänen tapauksessaan hoitaa? Sitten kysyisin vielä, että peittävätkö diabetes ja diabeteslääkkeet jollain tavalla sydänkohtauksen oireita etteivät ne tule niin voimakkaina kuin yleensä? Sydänkohtausta ei omaisellani ole ollut. Tytär Kysymyksesi on erinomainen, sillä sydämen vajaatoimintaa pidetään yleensä sairautena. Näin ei todellakaan ole kyseessä on vain oire. Ikäihmisellä sydämen vajaa toiminnan taustalla voi olla pelkästään ikä, mahdollinen lihavuus, krooninen rytmihäiriö (eteisvärinä), pitkällisen verenpainetaudin väsyttämä sydänlihas, sydämen läppien viat ja aivan erityisesti sepelvaltimotaudin aiheuttamat sydänlihaskuoliot tai hapenpuute. Sydämen vajaatoiminta pahenee yleensä muiden stressien yhteydessä (tulehdustaudit, leikkaukset, helleaallot). Ensimmäisiä oireita on yleensä rasituksen sietokyvyn heikkeneminen (hengenahdistus, uupuminen). Sitä seuraavat pitkällään tuleva hengenahdistus ja jalkojen turpoaminen. Joskus akuutin sepelvaltimotautikohtauksen tai läpän pettämisen yhteydessä vajaatoiminta voi tulla äkisti (keuhkopöhö). Muuten oireisto tulee keskimäärin hitaasti pahentuen. Sydämen vajaatoiminnan syitä on toki muitakin, kuten sydänlihaksen villi kasvaminen (kardiomyopatia), joka voi johtaa sydämen siirtoon, paha keuhkosairaus, SYDÄNTÄ JA VERENKIERTOA n 19\n18 sydänlihakseen kertyvä amyloidi, oman tahdistuksen hiipuminen, sydämen lokeroihin ilmaantuva kasvain, paha anemia ikäihmisellä, kilpirauhasen liikatoiminta ja jotkin tulehdukset, lääkkeet tai myrkyt. Ainakin nuoremmalla iällä vajaatoiminnan syy pyritään aina selvittämään mm. sydämen ultraäänitutkimuksella, jossa nähdään seinämän paksuus, läppien toiminta sekä mahdolliset harvinaiset kasvaimet sydänlokeroissa. Vanhemmalla iällä vajaatoiminnan syy on usein muista sairauksista johtuva. Mikäli potilaalla ei ole ollut sydäninfarktia, sydänfilmi on niin sanotusti normaali eikä hänellä esiinny rasitusrintakipuja, kovin iäkkään ei ole syytä lähteä sepelvaltimoiden varjoainekuvaukseen. Pitää kuitenkin aina ja iankaikkisesti muistaa, että sepelvaltimotaudin oire voi olla pelkästään rasituksessa tuntuva poikkeava väsymys tai suorituskyvyn heikkeneminen. Rasitustutkimus on aina vain viitteellinen. Mikäli potilaalla esiintyy tyypillisiä puristavia rasitukseen liittyviä rintakipuja ja vaikka rasitustutkimus menee hyvin, hänellä on kuitenkin 80 %:n todennäköisyydellä sepelvaltimotauti, joka saadaan selville varjoainekuvauksella. Pääsääntöisesti tulisi ennen varjoainekuvausta todentaa jollakin mekanismilla sydänlihaksen hapenpuutteen ilmaantuminen rasituksessa (rasitustutkimukset, myös isotooppirasitus). Mikäli nuoremmalla ihmisellä esiintyy invalidisoivia rasitusoireita, on yksinkertaisinta tehdä varjoainekuvaus. Vanhemmalla iällä on otettava huomioon tässäkin tapauksessa potilaan kokonaistilanne. Jos hän pärjää hienosti vajaatoimintalääkityksellä, mahdollinen sepelvaltimotauti ei edellytä aina toimenpiteitä. Korostan kuitenkin sitä, että vaikka hyvän hoidon myötä sepelvaltimotauti on muuttunut oireistoltaan yhä kierommaksi, rasituksessa ilmaantuvat laajaalaiset yleensä puristavat tai kirvelevät ja huilaamalla tai nitrolla lievittyvät rintakivut ovat yhä sepelvaltimotaudin klassinen merkki. Aiemmin oltiin sitä mieltä, että pitkään kestänyt sokeritauti aiheuttamiensa hermovaurioiden vuoksi tekisi sen, ettei potilas aisti hapenpuutetta yhtä herkästi kuin potilas, jolla ei ole sokeritautia. Näin saattaa olla varsinkin oikein pitkälle edenneissä ja komplisoituneissa tapauksissa. Valtaosa nykydiabeteksesta on hyvin hoidettua, joten tällä asialla en katso olevan enää suurempaa merkitystä muuten kuin poikkeustapauksissa. Nuoremmalla iällä vajaatoiminnan syy pyritään aina selvittämään mm. sydämen ultraäänitutkimuksella. 20 n KIMINKINEN VASTAA\n19 Ystävälläni on todettu sydämen vajaatoiminta. Suunnilleen samanaikaisesti hänellä on todettu veren alhainen natriumarvo. Hänen käsketään aina vain lisätä suolan käyttöä. Netin terveyskirjastossa kuitenkin sanotaan, että sydämen vajaatoiminnasta johtuvaa natriumvajetta ei hoideta suolalla. Pelkään, että runsas suolan käyttö on syynä kohonneeseen verenpaineeseen. Tähän asti se on aina ollut hyvä. Miten tämän natriumarvon saisi muulla tavalla kuntoon? Apua! Kiitos hyvin keskeisestä kysymyksestä! Sydämen vajaatoiminta ei ole diagnoosi, vaan se on oire. Kun sydän ei jaksa pumpata riittävästi verta kudosten tarpeisiin, siitä seuraa oireita, kuten rasitusväsymystä ja hengenahdistusta niin rasituksessa kuin pitkällään ollessa ja pahimmillaan keuhkopöhössä äärimmäistä hengen loppumisen tunnetta. Nestettä kertyy jalkoihin ja maksakapseliin aiheuttaen ylävatsakipuja. Sydämen vajaatoiminnan aiheuttavat yleisimmin sepelvaltimo- ja verenpainetauti. Taustalla voi olla mm. myös läppävika, kardiomyopatia (sydänlihassairaus), kardiitti (sydänlihastulehdus), oikovirtaus valtimo- ja laskimopuuston välillä, sairaalloinen lihavuus, jotkin myrkyt, sarkoidoosi tai amyloidin kertyminen sydänlihakseen, sydänontelon kasvain, keuhkoverenkierron nouseva paine (krooninen keuhkosairaus) ja etenkin jo ennestään väsyneessä sydämessä anemia, kilpirauhasen liikatoiminta, paha infektiotauti, rytmihäiriö, trauma tai leikkaus. Kun sydän ei jaksa pumpata riittävästi verta elimistön tarpeisiin, alkaa elimistöön kertyä suoranaisen kohonneen laskimopaineen ja monimutkaisten hormonaalisten prosessien aktivoituessa nestettä, mikä ilmenee turvotuksina maan vetovoiman vaikutuksesta symmetrisesti alaraajoissa. Vajaatoiminnan hoidossa käytetään yleisesti natriumin poistajia (nesteenpoistaja, diureetti). Useimmiten nämä ovat tehokkaita. Ei siis pidä ihmetellä sitä, miksi veren natriumpitoisuus voi näillä potilailla joskus laskea. Pitää ymmärtää myös perusasia: kun nestemäärä lisääntyy suonissa ja kudoksissa, laimenee veri, vaikka siinä on natriumia riittävästi. Tärkeämpää on seurata kaliumarvoja, jotka voivat myös tipahtaa. Toiset potilaat ovat muita herkempiä joidenkin diureettien sekä natriumia että kaliumia laskevalle vaikutukselle. Jotkin diureetit voivat nostaa kaliumarvoja. Siis nestetasapainoarvojen seuraaminen on sydämen vajaatoimintaa potevalla peruskauraa. Mikäli veren natriumpitoisuus laskisi oikeasti kovin alas, alkaa nestettä siirtyä osmoottisen imun vaikutuksesta verisuonien sisältä ympäröiviin kudoksiin, kuten aivoihin, jolloin potilas käy sekavaksi. Natriumin viitearvo veressä on mmol/l. SYDÄNTÄ JA VERENKIERTOA n 21\n20 Mikäli potilas on oireeton, natriumin voi antaa laskea tuonne 128 mmol/l:n tasolle joskus tästäkin olen hivenen tinkinyt. Alle 120 mmol/l sitä ei pidä päästää, ja alle 110 mmol/l :n tasossa alkaa seurata jo aivo-oireita. Olet täsmälleen oikeassa: veri on laimentunut, ja jos natriumia lasketaan munuaisista läpi vielä lääkkeillä tahallisesti ja nestettä siinä sivussa ei ole mitään järkeä lyödä natriumia sisään toisesta päästä. Pyrin sydämen vajaatoiminnan lääkehoidossa pärjäämään niin pitkälle kuin mahdollista ilman nesteenpoistajia. Tilanteen pahetessa niihin on kyllä useimmiten pakko siirtyä, mutta silloinkin on käytettävissä erilaisia lääkekombinaatioita, joilla voidaan ehkäistä sekä natriumin että kaliumin liiallista alenemista. Suomalaisten natriumin tarve on sangen vähäistä verrattuna tämänpäiväiseen saantiin. Väestön natriumin saanti on suoraan verrannollinen kansakunnan keskimääräiseen verenpainetasoon. Niillä kansoilla, joiden natriumin saanti on vähäistä, yläverenpainearvot huitelevat alle 100 mmhg:ssä. Suomessa tällaisia kuskataan päivystysvastaanotoille joten kansanravitsemuksen parantamisessa tehtävää on vielä paljon. Olemme nyt siinä tilanteessa, että tarvittaisiin uutta kampanjaa verenpainetaudin nujertamiseksi. Yksi sudenkuoppa ovat potilaat, jotka käyttävät karbamatsepiinia yleisimmin epilepsialääkkeenä. Siinä tilanteessa natrium tahtoo yleisesti olla 120 ja 130 mmol/l:n välimaastossa. Kyseessä on karbamatsepiinin vaikutus antidiureettiseen hormoniin, ja tässäkin on kyseessä laimeneminen ja tavallaan tekninen asia. Tilannetta ei pidä hoitaa suolaa syöttämällä! Pahassa sydämen vajaatoiminnassa mahdollinen matala natrium korjaantuu, jos potilaan nestelasti saadaan puretuksi. Olen 78-vuotias mies. Minulta löydettiin eteisvärinä 12 vuotta sitten muun tutkimuksen yhteydessä. Ties kuinka kauan tuo vika lienee ollutkaan, koska jo armeijassa kävin Tilkassa epäsäännöllisen sykkeen vuoksi, joskaan mitään varsinaista vikaa ei löydetty. Silloin 12 vuotta sitten sain heti passituksen rytminsiirtoon, mutta eihän se siitä kääntynyt, ja niinpä olen sitten Marevanin syöjä lopun ikääni. Olen ikäisekseni hyväkuntoinen, harrastan runsaasti liikuntaa, ja verenpaineeni on keskimäärin noin 110/ 80. Lääkityksenä on Marevan ja kolesterolilääke 20 mg päivässä varmuuden vuoksi, vaikka kolesteroliarvoni oli alle 5:n. Onko avantouinti vaarallista, ja missä määrin rasitusta tulisi välttää? Olen saanut yleisohjeen, että elä tuntemustesi mukaan. Flimmeri 22 n KIMINKINEN VASTAA\n21 Kiitos erittäin positiivisesta kysymyksestäsi! Se havainnollistaa sen ydintotuuden, että aina ja iankaikkisesti lääkärin tulee hoitaa ensisijaisesti potilasta eikä tutkimustuloksia. Eteisvärinässä sydämen pumppauksesta puuttuu synkroni, sillä eteiset värisevät siis supistelevat villisti muutama sataa kertaa minuutissa. Tämän vuoksi pumpun teho ei ole sama kuin normaalirytmissä, ja etupäässä sydämen vasempaan eteiskorvakkeeseen saattaa kehittyä hyytymä, joka voi lähteä sieltä liikkeelle ja aiheuttaa huonolla tuurilla massiivin aivoinfarktin tai tukoksia muualle elimistöön. Oli terveyspulma suuri tai pieni, Etenkin vanhemmalla iällä eteisvärinän syynä on yleensä jokin sydäntä rasittava sairaus (verenpaine- maalaislääkäri ja sepelvaltimotauti, Kiminkinen ylenpalttinen lihavuus, auttaa! läppävika, kilpirauhasen liikatoiminta jne.), mutta joskus se voi ilmaantua täysin moitteettomaan ja normaalikokoiseen sydämeen, jolloin potilaan ennuste ilman perussairautta on yleensä parempi. Lääkäreillä Aidot on käytettävissään potilaskysymykset riskilaskureita, vertaistukea joiden parhaimmillaan! avulla he kykenevät päättämään veren Tohtori hyytymistä Kiminkinen ehkäisevän vastaa lääkityksen potilaiden käytöstä. kysymyksiin Tapauksessasi Marevan ( rotanmyrkky ) selkeäsanaisesti, on todettu tarpeelliseksi. sympaattisesti ja myös hauskasti. Toistuvat rytmisiirrot eteisvärinän ilmaantumisen alkuvuosina eivät ole järkeviä, ellei pidempää normaalirytmiä saavuteta. Mikäli potilas joissakin tapauksissa Oli kyse sitten vitamiineista, tinnituksesta, diabeteksesta, suolistovaivoista tai muistisairauksista, Kiminkinen kertoo oireilee hankalasti eteisvärinän vuoksi, pyritään rytmiä normalisoimaan aggressiivisemmin rytmihäiriönestolääkkeiden Kirjassa on 100 kysymystä, ja joskus joihin jopa tohtori ablaatiohoidon Kiminkinen (johtoratojen vastaa itsehoito-ohjeet ja ohjaa tarvittaessa lääkärin pakeille. poltto) keinoin. asiapitoisesti Joskus tarvitaan ja ihmisläheisesti. oireiden hillitsemiseksi tahdistinta yhdessä lääkityksen kanssa. Toistuvat Kirjan rytminsiirrot lopussa eivät Kiminkinen paranna kertoo potilaan maalaislääkärin ennustetta, vaan arjestaan: muodostavat joka kerta pienen vastaanotolla riskin. Useimmiten käy tutuksi on koko järkevämpää elämän arvaamaton tyytyä hyytymistä kirjo. ehkäisevään lääkitykseen ja rytmin hillitsemiseen beetasalpauksen tai digitaliksen avulla. Olen huomannut Yli 30 vuotta sydämen potilastyötä vuosien mittaan tehneen sopeutuvan Tapani Kiminkisen yleensä erittäin hyvin eteisvärinään käytännönläheinen ja mahdollistavan normaalin ja ajantasainen pituisen terveyskirja ja laadukkaan kuuluu elämän. jokaiseen suomalaiseen kotiin. Olet elänyt täydellisen oikein! Marevan on tärkein lääkkeesi. Pidä huolta sen hyvästä hoitotasapainosta. Todennäköisesti et liikunnallisuutesi vuoksi tarvitse rytmiä hillitsevää lääkettä ainakaan et siitä mainitse. Kannen kuvat: Satu Nyström Elä juuri Kansi: kuten Taina tähänkin Leino asti. Iässäsi ei liene enää tarvetta osoittaa kuntoisuuttaan millään maratonhössötyksillä. Liikkua voit kuten olet tottunut loppukireille ei ole tarvetta, ja aina kone kannattaa lämmitellä ennen varsinaista suoritusta Avantouinti on täysin mahdollista, jos olet sitä tottunut harrastamaan. Jos haluat 59 ISBN kokeilla, niin aloita pikkuhiljaa hivuttamalla. Järkikin sanoo, ettei jääkylmään veteen kannata hypätä kumpikaan pää edellä. SYDÄNTÄ JA VERENKIERTOA n 23


Riistakolmion perustaminen - Riistakolmiot.fi\nRiistanhoitoyhdistysten yhteystiedot (Suomen riistakeskus)\nRiistakolmio perustetaan kartalle (1:20 000) halutulle alueelle. Kolmion sijainnin suunnittelevat laskentaryhmät itse siten, että kolmion kulkeminen on mielekästä. Kolmio pyritään sijoittamaan voittopuolisesti metsään ja välttämään laajojen peltojen tai järvien ylittämistä. Erityisesti tulee välttää jokia ja kosteikkoja, joiden ylittäminen voi olla hankalaa niin kesällä kuin talvellakin. Kesälaskennassa pellot ja järvet kierretään tekemättä laskentaa, mutta talvilaskentojen latu voidaan yleensä vetää suoraan peltojen ja vesien yli. Kolmion tulisi sijaita metsässä mahdollisimman satunnaisesti, jolloin eri metsätyypit ovat kolmion varrella edustettuina suunnilleen samassa suhteessa kuin niitä esiintyy alueella. Avohakkuutkin ovat metsämaata, joten niitäkään ei tulisi karttaa. Kolmiota ei tule sijoittaa ruokintapaikkojen läheisyyteen eikä ruokintapaikkoja myöhemmin perustaa lähelle kolmion sivuja, koska silloin talvilaskennan jälkitiheys voi kohota luonnottoman korkeaksi.\nKolmion suuri koko ja säännöllinen muoto takaavat sen, että arviointireitin kulku on pakostakin likipitäen satunnainen eli eri maastotyyppien edustavuus linjoilla on keskimäärin hyvä. Kolmio tulee sijoittaa siten, että aloituspisteeseen (tai pisteisiin) on hyvät kulkuyhteydet. Koska itse laskenta on parhaassakin tapauksessa työläs, on syytä välttää ylimääräistä vaivaa laskennan aloituspisteiden saavuttamiseksi. Kolmio on pysyvä. Sitä ei muuteta vuodesta toiseen, joten se on syytä merkitä maanomistajan luvalla mahdollisimman näkyvästi esimerkiksi maalimerkein tai merkintänauhalla. Kolmion linjaus ja merkitseminen on syytä tehdä huolellisesti: tämä helpottaa kulkua itse laskennassa, vapauttaa huomion riistahavaintojen tekemiseen ja takaa tulosten vertailukelpoisuuden. Kolmioiden metsärakenteet muuttuvat jatkuvasti, mutta niin muuttuu maamme metsäkuvakin. Kolmiot mittaavatkin metsäriistamme keskimääräistilaa ja metsäkuvan muutosten vaikutuksia riistan viihtyvyyteen. Kolmio merkitään kahdelle kartalle, joista toinen jää laskijaryhmälle ja toinen lähetetään Luonnonvarakeskukselle (riistakolmiot@luke.fi). Luonnonvarakeskus toimittaa laskijoille laskennassa tarvittavat karttakopiot jokaista laskentaa varten.\nRiistakolmiota perustavan on syytä olla yhteydessä omaan riistanhoitoyhdistykseensä ja Luonnonvarakeskukseen (riistakolmiot@luke.fi). Tällöin voidaan selvittää se, onko suunnitellulla alueella tai sen läheisyydessä ennestään kolmiota. Samalla selviää mahdollisuus ottaa käyttöön alueelle mahdollisesti perustettu mutta sittemmin ”sammunut” riistakolmio.\nKun perustat uutta kolmiota, tee ensiksi karttapohjalle luonnos kolmion sijoittumisesta. Lähetä kartta ja kolmiovastaavan yhteystiedot (nimi, osoite, puhelinnumero, sähköpostiosoite, metsästysseura ja riistanhoitoyhdistyksen nimi) Luonnonvarakeskukseen (riistakolmiot@luke.fi). Tämän jälkeen kolmio rekisteröidään tietokantaan ja sille annetaan oma id-tunnus.\nSatelliittipaikannus- eli GPS-laitteet ovat jo sangen tavallisia metsästäjillä, ja niiden tarjoamia mahdollisuuksia kannattaa hyödyntää uuden kolmion perustamisessa ja kolmiolaskennassa muutenkin. Kolmion kulmat voidaan GPS:n avulla paikantaa tarkasti. Mikäli linjalta tallennetaan reittipisteet esimerkiksi 500 metrin välein, GPS:n avulla voidaan suunnistaa hyvin tarkasti, ja etäisyydet reittipisteisiin helpottavat riistahavaintopaikkojen kirjaamista kartalle. GPS-laitetta käytettäessä kolmion nurkat on joka tapauksessa syytä merkitä pysyvästi.


1000 kommenttia – Anssi Kela – Virallinen sivusto\nVideoblogi, osa 3: Asiaa keikoista\n19.7.2009, 15:29 | Aiheet: Internet, Jumittelu | Kirjoittaja: Anssi Kela\nMatski kommentoi eilen illalla Eero Raittisesta kertovaa kirjoitusta. Samalla ylittyi yksi rajapyykki: tuo kommentti oli Jumittelua-blogin tuhannes. Tämän kunniaksi ystävämme Magnum suorittaa korkeushypyn:\nTuhannes kommentti ei olisikaan voinut osua nasevampaan aikaan: eilinen oli nimittäin myös tämän blogin puolivuotispäivä. Olen julkaissut kuudessa kuukaudessa 110 kirjoitusta, keskimäärin on siis tullut blogattua neljästi viikossa. Kaikkiaan 11 600 eri kävijää on vieraillut täällä 31 318 kertaa, päivittäisten käyntien keskiarvo on puolen vuoden aikana ollut 172.\nKoska olen parantumaton tilastorunkkari, niin verrataanpa blogin nykyistä kävijämäärää edelliseen katsaukseen, jonka tein viidensadan kommentin täyttyessä kolmisen kuukautta sitten: silloin päivittäisten käyntien keskiarvo oli 151. Tuosta päivästä tähän hetkeen laskettuna käyntien keskiarvo on kuitenkin ollut 197, joten viimeisimmällä kvartaalilla nousua on tapahtunut lähes 25 %. Melko pienimuotoinen blogihan tämä Jumittelua silti edelleen on.\nKatsotaanpa samalla mitkä ovat ensimmäisen puolen vuoden aikana olleet tämän blogin suurimmat hitit. Suurin osa kävijöistä lukee tietysti vain etusivulta tuoreimman päivityksen, joten kun etusivu jätetään pois laskuista, niin nämä ovat olleet luetuimmat kirjoitukset:\nEn ole rasisti, mutta… (2523 näyttökertaa)\nHaaveiden ilta (1897 näyttökertaa)\nEhdokas 241 (1695 näyttökertaa)\nRatinanmakuinen raportti (955 näyttökertaa)\nAbsolut (874 näyttökertaa)\nArvonta (804 näyttökertaa)\nSiitä, kun on kasvissyöjä (762 näyttökertaa)\nKumpi on vapaampi: sana vai yksilö? (739 näyttökertaa)\nPidetään levyraati! (675 näyttökertaa)\nPientä puntarointia (616 näyttökertaa)\nTuhannes kommentti tulee luonnollisesti palkita. Matski: lähetä yhteystietosi osoitteeseen jumittelua01(@-merkki)gmail.com – saat sitten postissa jotain tosi päräyttävää!\nPosti lähti juuri kiidättämään Matskille pakettia, jonka sisältönä on viimeisimmän Magnum-sarjakuvan originaali sekä kokoelma sinkkujani vuosien varrelta.\nSeuraava palkinto irtoaakin sitten kommentista nro. 2000. Eli jos tämä tahti jatkuu samanlaisena, niin kannattaa kommentoida erityisellä kiivaudella n. puolen vuoden päästä!\n7 kommenttia artikkeliin 1000 kommenttia\nTäytyy kyllä sanoa, että sydän jätti yhden lyönnin välistä tämän luettua! Varsin iloinen yllätys, varsinkin kun on tullut luettua jumittelua heti alusta alkaen. Huomaan muutenkin eksyväni tänne blogiin monta kertaa päivässä, että joskos olisi jotain uutta ilmestynyt.\nAargh! Onnea Matski. Ou hitsi, luin kyllä viimeisimmät blogimerkinnät. Kunpa olisin tiennyt miten lähellä tuota rajaa oltiin! 😀\nAnssilla itsellään oli 999. ja 1001. kommentit. Mitä olisit Anssi antanut itsellesi lahjaksi, jos olisit kirjoittanut 1000. kommentin?\nMatskin palkinto lähti juuri postin matkaan, paketin sisältö on nähtävissä yllä.\nIso vau, sinkkuja minulle ei olekaan onnistunut hyllyille kertymään ja tusinaa noista olen yrittänyt etsiä monesta paikasta, tuloksetta. Pitääkin myös tänään käydä selvästi kehysostoksilla!\nVoi, Matski, mikä lahja! Onnea!\nTommi sipola kivipellontie Salla: FANIPOSTIN UUSI OSOITE


Hauhon historian kolmas osa on valmis | Keski-Häme\nHämeenlinnalainen historiantutkija Ilkka Teerijoki teki Hauhon historian kolmatta osaa 4 vuoden, 3 kuukauden ja kahden viikon ajan. Työ tapahtui ensisijaisesti Kansallisarkiston Hämeenlinnan toimipisteessä arkistojen parissa. Kuva: Jouni Lehtonen\nKirjoittajaksi seura valitsi hämeenlinnalaisen historiantutkija, filosofian tohtori Ilkka Teerijoen. Sopimus Hauhon historian kolmannen osan tekemisestä allekirjoitettiin vuonna 2013 ja neljän vuoden kestoiseksi suunniteltu tutkimus ja kirjoitustyö alkoi 1. elokuuta 2014.\nKirjan ulkoasun suunnitteli ja taittoi graafinen suunnittelija Iiris Kallunki. Hän taittoi myös Ilkka Teerijoen edellisen teoksen Hämeenlinna vallankumouksen vuosina 1917–1918. Kyseinen teos valittiin vuoden 2018 kotiseutukirjaksi.\nHauhon historia III on yli 900-sivuinen yleisesitys itsenäisen Hauhon kunnan historiasta 1868–2008. Kirjan kustannukset ovat noin 300 000 euroa. Hauho-Seura on kerännyt varat yhdessä hyvien kumppaneiden avulla. Seuran johtokunta ja seuran aktiivijäsenet ovat vaivojaan säästämättä ahkeroineet rahoituksen keräämiseksi. Varainkeruutapahtumista tuottoisimpia ovat olleet maaliskuiset illalliset historian hyväksi.\nTagitHauho-Seura Hauhon historia Hauhon Rouwasväen yhdistys\nSairaanhoitaja, Yrjö ja Hanna Hoivapalvelut Oy, Päivärinteen palvelutalo, Hämeenlinna\nLindström: Tekstiilihuoltajia projektityöhön /..., 4 paikkaa, Lindström Oy, Hämeenlinna\nLähihoitaja, 3 paikkaa, Sarastia Rekry Oy, Hämeenlinna