Ерцгерцог та шпигун у київській тюрмі. Справа Василя Вишиваного - Ґрати\n16 Грудня 2019 18:19\nВільгельма Габсбурга, або Василя Вишиваного, вже навряд чи можна віднести до незаслужено забутих постатей вітчизняної історії. Фігура австрійського ерцгерцога, який відчув себе українцем, останніми роками привертає чимало уваги. Йому присвячені не лише наукові публікації, а й художній роман та навіть опера на лібрето Сергія Жадана, прем’єра якої запланована на кінець 2019 року. При цьому якщо про Вільгельма на чолі Українських січових стрільців у 1918-му пишуть багато, то про Вільгельма як київського в’язня 30 років потому — значно менше.\n“Ґрати” детально розібрали розсекречену кримінальну справу Габсбурга та його соратника Романа Новосада.\nУ грудні 1947 року у внутрішній тюрмі Міністерства держбезпеки УРСР (нині всім відома будівля СБУ на вулиці Володимирській у Києві) з’явився непростий арештант. Його привезли на літаку з Відня з зупинкою у Львові. Чоловікові було трохи за п’ятдесят, але виглядав він старшим за свої роки. На невеликому тюремному фото привертає увагу не лише його втомлений та приречений погляд, а й брудний край сорочки — ймовірно, ті кілька місяців, які він провів у неволі, можливості міняти чи прати одяг у нього не було.\nПопри те, що прізвище, яке носив арештант, ще років 30 тому знала вся Європа, на знімку його вказали з помилкою: “Габзбург”, літера “з” замість “с”, ще й повернута чомусь в інший бік. Вільгельм Габсбург-Лотрінген походив із давнього монаршого роду, що на момент його народження правив могутньою Австро-Угорською імперією. Щоправда, сам він походив з периферійної гілки Габсбургів, представники якої не могли претендувати на віденський престол. Як і всі, хто належав до династії, Вільгельм носив титул ерцгерцога (архікнязя).\nВ МГБ з часом підпишуть окрему постанову: у всіх документах зазначати і друге ім’я Вільгельма Габсбурга-Лотрінгена — Василь Вишиваний (російською в документах — “Вышиванный”). Воно виникло як прізвисько, яке нашому герою дали українці, але пізніше навіть потрапило до його паспорту.\nВасиль Вишиванний. Постанова про уточнення прізвища. Фото з матеріалів справи\nЗ анкети арештованого можна дізнатися, що він — уродженець італійського міста Пола (зараз Пула, Хорватія — Ґ ). На момент народження Вільгельма Габсбурга в 1895 році це була територія Австро-Угорщини, але з відчутним італійським впливом внаслідок тривалого панування тут Венеціанської республіки. Після Першої світової війни Пола відійшла Італії. Приблизно за рік до описуваних подій місто стало належати соціалістичній Югославії. Очевидно, по старій пам’яті Вільгельм сказав чекістам, що це Італія).\nАвстрієць, громадянин Австрії. Соціальне походження — з “поміщиків”. Фаху та професії не має. Це неправда — на той момент він був підприємцем. Не судимий, що також не відповідає дійсності: визнаний винним у шахрайстві на території Франції. Член Австрійської народної партії (яка існує досі, маючи третину місць в обох палатах парламенту нинішнього скликання). До арешту жив у Відні, на вулиці Фазангассе — це поруч із палацовим комплексом Бельведер, у британському секторі* (*після Другої світової війни Відень, як і вся Австрія, був поділений на окупаційні зони, які контролювали країни-союзники — Велика Британія, СРСР, США та Франція).\nАнкета Вільгельма Габсбурга-Лотрінгена. Фото з матеріалів справи\nНа допиті підозрюваний перерахував мови, якими добре володіє: німецька, українська, англійська, французька та італійська. Ще одну або забув назвати, або не назвав принципово — польську.\nВідбиток пальця Вільгельма Габсбурга-Лотрінгена. Фото з матеріалів справи\nУ справі є точна дата затримання Вільгельма (яке більше було схожим на викрадення) — 26 серпня 1947 року. Чоловік нібито пішов обідати з офісу своєї фірми, що знаходився поруч із квартирою — теж у британському секторі. А насправді він попрямував до найближчого вокзалу Зюдбангоф (це вже зона під контролем СРСР) — вірогідно, боявся арешту та вирішив виїхати з міста. Тут, на вокзалі, його і схопили троє радянських військових із червоними пов’язками на руках. Австрійська поліція, до якої згодом звернулися знайомі Габсбурга, розуміла, хто це зробив, але втручатися не стала. Зрештою, це був далеко не одиничний випадок — подібним чином в окупованому Відні зникли тисячі людей, і про подальшу долю багатьох із них взагалі нічого не відомо.\nНавіть постійне перебування в британській зоні не гарантувало б Вільгельму-Василю безпеку. Двома місяцями раніше саме звідти радянські “товариші” в цивільному на машині викрали його друга та соратника — 30-річного українця Романа Новосада.\nРоман Новосад. Фото з матеріалів справи\nДо України Габсбурга та Новосада везли разом, вони проходили по одній справі. Міністерство державної безпеки підозрювало їх у роботі на французьку розвідку та зв’язки з Організацією українських націоналістів. Проте за Василем Вишиваним тягнувся набагато довший “шлейф” — ворогом радянської влади він був вже давно.\nЕрцгерцог та “розбишаки”\nТа спочатку Вільгельм став другом українців. Він зростав у батьківському маєтку в польському містечку Живець у західній Галичині (у ті часи це були землі Австро-Угорщини). Батько нашого героя був патріотом Польщі* (*незалежної польської держави на початку 20 століття не існувало, але були перспективи її відродження), і в його оточенні не дуже любили українське населення імперії — зокрема як потенційних конкурентів у боротьбі за Галичину. Юний ерцгерцог був начуваний про українців як про бандитів, “розбишацьке плем’я”. У 1912 році Вільгельм, якому виповнилося 17 років, вирішив на власні очі побачити той загадковий народ. Він сідає на потяг та інкогніто їде у Ворохту, а далі мандрує гуцульськими селами, так і не знайшовши ніяких розбійників. Тоді у ньому й народилася любов до всього українського, що зберігатиметься все життя.\nУ цьому оточенні Вільгельм вчить українську мову та починає читати твори Грушевського, Франка, Шевченка та інших. Солдати його роти носили синьо-жовті стрічки та подарували командиру вишиванку, яку той став носити під одностроєм. Габсбург просить називати себе Василем, а трохи пізніше за сорочку отримує прізвисько Вишиваний. У цей період неодноразово йому доводилося захищати галицьких українців, яких місцеві адміністрації, що складалися переважно з поляків, арештовували за підозрою в нелояльності до Австро-Угорщини.\nУ 1916-му Вільгельма-Василя відкликають з фронту. Досягнувши 21-річного віку він, як і будь-який Габсбург чоловічої статі, автоматично став депутатом австро-угорського парламенту. Тепер Вільгельм знайомиться з багатьма українськими політиками (а також із митрополитом Андреєм Шептицьким) та лобіює українські інтереси на високому політичному рівні. Зокрема перед новим імператором Карлом, якого знав з дитинства, і в якого на початку 1917-го побував на аудієнції.\nНайбільш прийнятним шляхом вирішення українського питання Вільгельму в цей час здавалося створення автономного Великого князівства України у складі реформованої на федеративних засадах габсбурзької монархії. До цього князівства могли увійти не лише Східна Галичина (а Західна, відповідно, Польщі) з Буковиною, а й українські землі, що належали Росії, і які ще треба було відвоювати.\nЧастина дослідників вважає, що сам Вільгельм у майбутньому бачив себе на чолі цього князівства. Він дійсно виглядав ідеальним претендентом на цю роль: з одного боку — член правлячої династії, з іншого — знає мову і вже здобув авторитет серед українців. До речі, коли в 1916 році було створено Королівство Польське, першим кандидатом на корону вважався батько Вільгельма Штефан. На думку інших істориків, Василь Вишиваний особисто не претендував на український престол. Пізніше він сам писав про це, підкреслюючи, що погодився б очолити Україну лише тоді, коли б цього забажала більшість її мешканців.\nТим часом Російська імперія зникає, а в українців, що жили на її землях, з’являється шанс збудувати власну державу — було створено Українську народну республіку. За Берестейським мирним договором 1918 року Австро-Угорщина та Німеччина мали підтримати її в боротьбі з більшовиками, надіславши свої війська, що невдовзі і сталося.\nВасиль Вишиваний очолив “Бойове утворення Ерцгерцог Вільгельм”, до якого увійшов зокрема легіон Українських січових стрільців* (*українське військове формування, створене в складі австро-угорської армії на початку Першої світової війни), і вирушив на південь України, де йшли бої з більшовиками. Загони на чолі з Вільгельмом спочатку увійшли у щойно звільнений Херсон, а потім на два місяці затрималися в Олександрівську (нині Запоріжжя). Тут ерцгерцог розгорнув бурхливу діяльність: налагоджував мости між стрільцями-галичанами та місцевими мешканцями, співпрацював з “Просвітою”, для підняття духу відвідував разом із підлеглими знакові місця козацької історії. Зблизилися бійці Василя Вишиваного і з військовими-“східняками”, зокрема бійцями Запорізького корпусу армії УНР.\nУ квітні в Україні стався державний переворот — почалася епоха Гетьманату Павла Скоропадського. Гетьман, ставленик Німеччини, не подобався запорожцям та січовим стрільцям. У колах офіцерів Запорізької дивізії визрів план: влаштувати ще один переворот і поставити на чолі держави Вільгельма Габсбурга. Найактивніше цю ідею відстоював знаменитий полковник Петро Болбочан. Ерцгерцог на таку пропозицію відповів непевно й став радитися з імператором. Той добро не дав — такий розвиток подій неодмінно розсварив би Австрію з німцями.\nВосени 1918 року, після кількох місяців суперечок та інтриг, Вишиваного нарешті відкликають з Української держави та посилають до австрійської Буковини, де він невдовзі потрапив у госпіталь. Ерцгерцог взагалі не відрізнявся міцним здоров’ям. Найсерйознішою з його хвороб був туберкульоз.\nПоки Вільгельм лежав у чернівецькій лікарні, змінилася епоха. Австро-Угорщина програла війну та розпалася, Габсбурги втратили трон. На Галичині проголосили Західноукраїнську народну республіку. Українці Буковини намагалися приєднати її до ЗУНР, однак край захопила румунська армія — Вільгельм, аби уникнути арешту, втік до Львова. Невдовзі довелося їхати і звідти — місто захопили поляки. Згодом був повалений режим Скоропадського, але на зміну Гетьманату прийшла відновлена УНР, трон Габсбургу вже ніхто не пропонував.\nПриблизно півроку Вільгельм пробув у західноукраїнських монастирях, а у червні 1919-го, під час мандрівки Карпатами, був арештований румунськими військовими. Після трьох місяців полону в Румунії його відпустили — цьому посприяло керівництво Української народної республіки. Вишиваний їде до тодішньої столиці республіки, Кам’янця-Подільського, і очолює відділ закордонних зв’язків головного управління Генерального штабу Армії УНР. Але для нього була настільки неприйнятна угода з поляками (за якою Польщі відходила Галичина), що у 1920-му він іде у відставку та їде до Відня. Наступного разу Україну він побачить вже у неволі.\nВільгельм писав вірші українською — у цей час у Відні виходить його збірка “Минають дні”.\nЗа законами Австрійської республіки кожен із Габсбургів міг отримати громадянство та взагалі право на проживання в країні тільки в разі офіційного зречення від будь-яких претензій на правління. Вільгельм на таке зречення не пішов, тому не мав жодного громадянства та де-юре мешкав у Відні нелегально.. У 1922 році він роздобув порожній австрійський паспорт, куди вписав нове ім’я: Василь Вишиваний.\nПолітика на деякий час зникає з життя Василя. Він залишає Відень та оселяється в Мадриді в гостях у дядька — короля Іспанії Альфонсо ХІІІ. У 1931-му Іспанія стає республікою, і Габсбург переїжджає до Парижа.\nУ Франції Вишиваний поновлює спілкування з українцями — зокрема на нього вийшли люди з нещодавно створеної Організації українських націоналістів. Двічі відбулися його зустрічі з головою ОУН Євгеном Коновальцем. За допомогою Вільгельма націоналісти спробували отримати нові джерела фінансування.\nУ Парижі добре знали, ким насправді є людина з паспортом на ім’я Василя Вишиваного. Його походження все ще дозволяло заводити корисні знайомства та знаходити гроші на життя. Він, зокрема, особисто знав промисловця Генрі Форда та банкіра Джона Моргана-молодшого. В Іспанії та Франції Габсбург намагався влаштувати різні комерційні оборудки, та успішного бізнесмена з нього не вийшло. У 1933 році помер батько, і брати Вільгельма, успадкувавши володіння у Живцю (броварню та земельні угіддя), погасили його борги та призначили щомісячну стипендію.\nУ 1934-му Вишиваний раптово став фігурантом кримінальної справи. Його коханка, авантюристка Полетт Куйба, намагалася за допомогою фальшивого банківського чеку ошукати заможного француза, виробника алкоголю. На їхню зустріч був запрошений Габсбург — напевно для того, аби викликати довіру потенційної жертви махінації. Сам Вільгельм пізніше стверджував, що не розумів, що коїться. Арештована незабаром жінка спочатку визнала свою провину, а пізніше стала “перекидати” її на Василя Вишиваного, заявивши, що отримані нечесним шляхом гроші мали піти на повернення Габсбургів до влади (що в ті часи здавалося цілком реалістичним сценарієм). Цю версію підхопили впливові французькі ліві газети, яких дратувало саме монарше прізвище австрійця. “Вирок” преса винесла ще до суду. Вважаючи, що вердикт буде несправедливим, Вільгельм тікає до Австрії. Судді дали йому п’ять років в’язниці, а Куйба лишилася на волі.\nАмериканський історик Тімоті Снайдер, автор книги про Вільгельма Габсбурга “Червоний князь”, вважає його невинуватим у тому злочині. Дослідник, як і деякі сучасники Вишиваного, не виключає, що це була спланована акція спецслужб (польских, чехословацьких або радянських), яка мала вдарити по репутації Габсбургів та не допустити їхньої реставрації. Цю версію підтверджує і те, що Куйба невдовзі намагалася під чужим іменем та вигаданим приводом потрапити до Австрії — ймовірно, для того, щоб про це скандал дізналися вже у Відні. До країни її не пустили.\nАвстрійська влада тепер стала більш прихильною до Габсбургів, ніж у 1920-х, і вже не вимагала від них зречення. Наш герой отримав громадянство справжній паспорт — вже на ім’я Вільгельма Габсбурга, а не Василя Вишиваного.\nЯкийсь час Вільгельм вважав себе прихильником австрійських та італійських фашистів. Але наприкінці 1930-х його симпатії переходять до німецьких нацистів, яких всі інші Габсбурги не любили (що було взаємно). Справи в Європі йшли до нової великої війни, і тільки ця війна могла дати українцям ще один шанс на побудову власної держави. Серед всіх провідних держав тільки Німеччина, як здавалося, була зацікавлена у виникненні незалежної України.\nВасиль Вишиваний вітав захоплення Австрії Третім Райхом (аншлюс) та офіційно визнав свою приналежність до німецької нації. Проте коли з’ясувалося, що створити українську державу (нехай навіть маріонеткову, як Словаччина чи Хорватія) гітлерівці не дозволять, його прихильність зійшла нанівець. До того ж німці ув’язнили брата Вільгельма, поляка Альбрехта, а його самого допитували в гестапо. І за деякий час Габсбург, лишаючись у Відні, долучається до антинацистського підпілля.\nМи не знаємо точно, коли і як Вільгельм почав працювати проти гітлерівців. Снайдер припускає, що на початку 1942 року він вже був агентом однієї з західних спецслужб — ймовірно, британського Управління спеціальних операцій, яка організовувала та підтримувала рухи опору по всій Європі.\nУ 1944 році Габсбург знайомиться з молодим французом на ім’я Поль Маас. В деяких протоколах його прізвище звучить трохи по-іншому — “Массе”, але, ймовірно, це взагалі був псевдонім. Німці вивезли Мааса з Франції до Відня та примусили працювати на військовому авіазаводі — робити креслення. Поль мав зв’язки чи то з англійською розвідкою, чи то з французьким рухом Опороу (а може і з тими, і з тими), і передавав кураторам копії заводських схем деталей.\nУ роки війни у Вишиваного з’явився новий близький друг — українець, студент Віденської музичної академії Роман Новосад. Він жив поруч, теж знав Мааса і іноді допомагав виконувати деякі прохання француза. Якось у 1944-му Вільгельм почув від Романа, що той познайомився з українкою Лідою Тульчин, яка виявилася зв’язковою керівництва “бандерівської” фракції Організації українських націоналістів (справжнє ім’я — Ганна Прокопович).\nНаприкінці війни українські націоналісти розуміли, що перед обличчям радянської загрози їхній шанс на порятунок — це союз із західними країнами-переможцями. Американців, британців та французів такий союз теж міг зацікавити — їх непокоїло небачене зміцнення СРСР за результатами війни. І Вільгельм вирішив стати посередником між ОУН та тими, хто стояв за Маасом.\nЗа допомогою Новосада Габсбург познайомив Ліду з французом. Той погодився на співпрацю з українськими націоналістами та дав жінці перше завдання — дістати якісь німецькі документи для британського льотчика, якого збили в Австрії. Ліда все зробила.\nВід зв’язкової стало відомо, що до Відня прибув якийсь українець, що посідає важливе місце в ОУН. Вільгельм спочатку зустрівся у квартирі Новосада (яка знаходилася в одному будинку з тою, яку винаймав він сам) з цим чоловіком, який називав себе Дмитром та Володимиром, а дали звів його з Маасом. Справжнє ім’я “Дмитра-Володимира” — Мирослав Прокоп, він був одним із керівників ОУН та Української головної визвольної ради.\nМааса в 1945-му арештував Абвер, але він, попри тортури, нікого не видав. Невдовзі до Відня увійшла Червона Армія, і Поль опинився на волі. Щоправда, невдовзі його затримала радянська контррозвідка, але невдовзі відпустила. Поль Маас поїхав до рідної Франції.\nЛіда теж залишила Відень та опинилася в таборі переміщених осіб у Баварії, яку займали американські війська. А от Вільгельм та Роман лишилися, хоча неабияк ризикували потрапити до рук контррозвідки СРСР. Але невдовзі місто поділили на окупаційні зони, і їхній будинок опинився у британській. Вони раділи — можна було почуватися у відносній безпеці.\nПід час війни Габсбург отримав від Райху велику грошову компенсацію за конфісковане нацистами родинне майно в Живці, і тепер на ці кошти заснував три невеликі фірми з виробництва фарб, лаків та штучних смол. А ще вступив до правоцентристської Австрійської народної партії, яка виграла перші вибори в оновленій Австрії та сформувала уряд. У справі є також посвідчення члена якоїсь Австрійської антифашистської організації на ім’я Вільгельма Габсбурга-Лотрінгена (явно післявоєнних років), але що це за структура та звідки у нього був такий документ, незрозуміло.\nПосвідчення члена Австрійської антифашистської організації на ім’я Вільгельма Габсбурга-Лотрінгена. Фото з матеріалів справи\nМаас якось познайомив Вільгельма зі своїм колегою Жаком Брієром. А той, у свою чергу, в 1946 році вивів на Габсбурга французького офіцера Жана Пелісьє (або Пеліссі). Останній повідомив, що має завдання від влади Франції — поновити контакт з українськими націоналістами, що продовжували боротися з радянським режимом. Протистояння між вчорашніми союзниками, Заходом та СРСР, ставало все більш очевидним, і згодом переросло в те, що ми називаємо Холодною війною. Французи обіцяли допомогу — літаками закидувати на радянську територію агітаційні матеріали та десанти українських бійців, які приєднаються до УПА. При цьому спочатку вони висловили бажання поговорити особисто зі Степаном Бандерою, але, оскільки це було занадто складно, погодилися на зустріч з кимось із його оточення.\nВислухавши Пелісьє, Вільгельм у першу чергу згадав про Ліду — але та була десь у таборах, зв’язок із нею втратився. Тоді Габсбург та француз вирішили відправити Новосада на її пошуки. Хоч це й було небезпечно, той погодився. Від Пелісьє він отримав перепустку до французької окупаційної зони на заході Австрії. У документі вказувалося, що Роман їде в Інсбрук диригувати на концерті.\nНовосад впорався — не лише дістався Мюнхена, не привернувши увагу радянських військових, а й знайшов Ліду-Ганну в таборі. У результаті за деякий час в готелі в передмісті Інсбрука на два дні зустрілися Пелісьє, відомий ОУНівець Микола Лебідь, Роман, Ліда та Брієр. Безпосередньо переговори вели перші двоє. Новосад не знав, які конкретно домовленості були досягнуті, однак почув від французів, що вони задоволені.\nМикола Лебедь. Фото з матеріалів справи\nПриблизно тоді ж за допомоги Вільгельма французька розвідка завербувала українця Василя Качоровського. У березні 1947-го у квартирі в американській зоні Відня він занадто гучно святкував день свого народження. Роздратовані сусіди викликали поліцію. Австрійські правоохоронці передали затриманого радянським військовим (або чекістам). Управління контррозвідки МГБ по Центральній групі військ, яке базувалося в Австрії, вже цікавилося Качоровським та кількома місяцями раніше намагалося затримати його, але кремезний чоловік тоді відбився і втік.\nПісля допитів у МГБ знали, хто такі і чим займаються Роман Новосад і Василь Вишиваний (останній, очевидно, потрапляв у поле зору спецслужб СРСР не вперше). І після кількох місяців “полювання” затримали спочатку першого, потім другого. Фактично Новосада схопили 14 червня, а Габсбурга 26 серпня. У більшості документів фігурують дати не затримання, а арешу, коли їм вже обрали запобіжні заходи — 26 червня та 22 вересня відповідно. У деяких публікаціях плутають ці дати, стверджуючи, що Вільгельма затримали у вересні.\nТримали Новосада та Вишиваного в тюрмі МГБ у Бадені неподалік Відня, допитували тут же. Проти них порушили кримінальну справу (одну на двох), яка сьогодні і зберігається в київському архіві.\nРоман пізніше згадував: “…ставлення до Вільгельма Габсбурга, як для чекістів, було досить коректне” — із цього можна зробити припущення, що його не катували (про ставлення до себе самого Новосад нічого не писав). Ерцгерцогу дали власну миску для їжі, тоді як інші арештанти тієї тюрми мали по одній на двох.\nУ Вільгельма були хворі серце та легені — і, звичайно, жодної потреби нормально лікуватися. Те, як на стан нашого героя вплинуло тримання під вартою, стає зрозумілим, якщо порівняти його віденські (до арешту) та тюремні фотографії.\nВільгельм Габсбург до арешту. Фото: з матеріалів справи\nВільгельм Габсбург-Лотрінген у в’язниці. Фото: з матеріалів справи\nПерший зафіксований протоколом допит Романа відбувся за 5 днів після його арешту, Вільгельма — за 9.\nДопитували їх кілька офіцерів МГБ, але найчастіше — капітан (з серпня 1947 року майор) Гончарук. Іноді слідчі дії починалися о 22-й годині — тобто відбувалися вночі.\nВасиль Вишиваний на питання про бажану мову показів відповів, що “може давати українською”. Однак протоколи все одно писалися російською. Кілька ранніх протоколів завершуються фразою “Протокол записан с моих слов верно, мне прочитан на понятном русском языке”, але пізніше замість “на русском” стали писати “на украинском”. Новосад заявив, що може свідчити російською або українською, і слідчі обрали перший варіант.\nУ перших двох протоколах Габсбург розписувався на німецькому та вказував при цьому повне ім’я.\nПідпис Вільгельма Габсбурга на німецькому. Фото з матеріалів справи\nА починаючи з третього, коли допитувати почав Гончарук — кирилицею і тільки з прізвищем.\nПідпис Габсбурга кирилицею. Фото з матеріалів справи\nСлідчих неабияк цікавили далеке минуле Вільгельма та його особисті контакти з діячами Перших визвольних змагань — Петром Болбочаном, Симоном Петлюрою, Павлом Скоропадським. Але найбільше уваги приділялося співпраці з Маасом, Пелісьє та Лідою Тульчин.\nВишиваний на перших допитах намагався применшити свою роль в Українській революції — наприклад, стверджував, що за Директорії в Кам’янці-Подільському в 1919-му був лише перекладачем (нагадаємо, насправді він керував відділом закордонних зв’язків головного управління Генерального штабу Армії УНР). Слідчий прямо сказав, що не вірить. Так само в ранніх протоколах Габсбург говорить, ніби зустріч під Інсбруком була присвячена не налагодженню контактів французів з ОУН, а долі українців із таборів переміщених осіб. Але з часом визнав все те, про що вже встиг розповісти Роман.\nХоча підозрювані щоразу ставили свої підписи під фразою “з моїх слів записано вірно”, деякі відповіді у протоколах явно формулювали самі слідчі. “Мое пребывание на Украине являлось следствием захватнической политики австро-венгерских империалистических и правящих кругов” — навряд чи Габсбург говорив такими радянськими пропагандистськими штампами. Така особливість є характерною для багатьох протоколів сталінських часів.\nКиївські слідчі не починали все з початку, а одразу перейшли до теми, яка, здається, цікавила їх найбільше — англійців. Чекісти наполягали, що під час війни Роман з Вільгельмом через Мааса свідомо працювали саме на спецслужби Великої Бритації, а не на розвідку французького Опору. Габсбург спочатку опирався і переконував: про британські зв’язки Поля почув від Новосада вже тоді, коли Маас повернувся у Францію. Але врешті решт зізнався (або “зізнався”), що знав про роботу Мааса на англійську розвідку Secret Intelligence Service (SIS, вона ж MI6) від нього самого і був не проти допомагати в цій справі.\nУ Києві допити вів здебільшого капітан Лімарченко. Слідство тривало до травня 1948 року. Згодом фігурантів перевели із Внутрішньої тюрми МГБ до Тюрми МВС №1 — вона ж Лук’янівська.\nОкрім свідчень Габсбурга, Новосада та Качоровського до справи у якості доказів підшили покази кількох інших арештованих націоналістів (один із них, наприклад, чув про контакти Василя Вишиваного з ОУН) та виписку з виданої у Львові в 1935 році книжки “Українські січові стрільці” зі згадкою про перебування Вільгельма на півдні України в 1918 році.\nПід час Першої світової війни “здійснював загарбницькі плани австро-угорських правлячих кіл та готувався стати гетьманом України”;\nВоював з Червоною армією (в документі вказано назву назву, актуальну на момент процесу — Радянською армією) у 1918 році;\nСлужив у Петлюри;\nРозгорнув націоналістичну діяльність в еміграції;\nУ 1944 році був завербований англійською розвідкою та виконував її завдання. Це дивний пункт — адже в обвинувальному висновку нічого не сказано про роль Габсбурга у налагодженні контактів Мааса з ОУН — лише про боротьбу з німцями. Тобто фактично одним зі “злочинів” Василя Вишиваного визнали боротьбу проти нацистів із “неправильним” союзником.\nЗ 1945 року був агентом французької розвідки, вербував агентів, організовував переговори з ОУН та Австрійською народною партією.\nОбвинувальний висновок Вільгельма Габсбурга. Фото з матеріалів справи\n“Совєтське законодавство було ретроактивним та позатериоріальним, воно сягало через десятиліття до часу перед заснуванням Совєтського Союзу і через простір до земель, над якими Москва ніколи не мала суверенітету”, — слушно зауважує з приводу звинувачень Тімоті Снайдер.\nУ Новосада список вийшов меншим: приналежність до націоналістичної організації “Січ” (у дійсності це товариство українських студентів у Відні, засноване ще у 1868 році), зв’язки з Габсбургом та ОУН, робота на англійську та французьку розвідки.\nВ обвинувальному висновку вказано статті одразу двох кримінальних кодексів: на КК РСФСР спиралися чекісти у Відні, на КК УРСР — в Києві. Роману “шили” шпигунство та участь у контрреволюційній організації, Вільгельму — те ж саме плюс “збройне повстання або вторгнення в контрреволюційних цілях на радянську територію”. Це все були різні пункти однієї і тієї ж “контрреволюційної” статті. В українському кодексі це була стаття 54, у російському — стаття 58.\nЯк і в більшості “контрреволюційних” справ того часу, долю Габсбурга та Новосада мав вирішити не суд, а Особлива нарада при МГБ СРСР. Це був позасудовий орган, що виносив рішення в режимі “конвеєру” — без самих фігурантів, свідків, адвоката. Фактично рішення прийняв Лімарченко, який підписував обвинувальний висновок: він просив Особливу нараду дати обом по 25 років таборів. На той момент це було максимальне покарання — роком раніше радянська влада на деякий час скасувала смертну кару. Тоді ж Лімарченко видав постанову, згідно якої Роман та Василь мали сидіти в особливому таборі МВС. Такі табори в системі ГУГАГу з’явилися кількома місяцями раніше, до них замість каторги (яку водночас скасували) відправляли політв’язнів.\nОсоблива нарада, яка засідала в липні 1948-го, зробила так, як просило слідство — обидва отримали по 25 років ув’язнення.\nВирок Роману Новосаду. Фото з матеріалів справи\nПри цьому Роман мав відбувати покарання в у таборі, а Вільгельм — у тюрмі, що значно важче. 12 серпня чекісти у Москві вирішили, де саме він сидітиме — у сумнозвісному Володимирському централі (ця тюрма якраз мала статус особливої).\nВідправка Вільгельма Габсбурга до Володимирського Централу. Фото з матеріалів справи\nЯкби героям цієї статті судилося відбути весь термін, на волю вони б вийшли у 1972 році. Новосаду б виповнилося 55 років, Вишиваному — 77.\nАле Вільгельму навіть не встигли офіційно оголосити рішення Особливої наради. 1 липня з 17-ї камери Лук’янівської тюрми його доставили до тюремної лікарні. Арештант скаржився на слабкість, запаморочення, кашель та біль у грудях і серці. Лікарі виявили двосторонній кавернозний туберкульоз легенів у відкритій формі. О 23-й годині 18 серпня 1948 року, пробувши в лікарні півтора місяця, Вільгельм Габсбург помер від туберкульозу.\nАкт про смерть Вільгельма Габсбурга. Фото з матеріалів справи\nРішення Особливої наради Вільгельму Габсбургу не повідомили через смерть. Фото з матеріалів справи\nДе поховали Василя Вишиваного, документи не повідомляють. Є припущення, що безіменна могила знаходиться на подвір’ї тюрми або на Лук’янівському кладовищі.\nАвстрія відправляла до СРСР запити стосовно долі свого громадянина. У відповідь прийшла лише довідка про вирок — смерть в’язня приховували. Віднем навіть ширилися чутки, ніби Вільгельма Габсбурга-Лотрінгена бачили в Союзі живим. У 1952 році влада Австрійської республіки вирішили: паспорт у 1930-х йому видали неправомірно (адже він не відмовився від прав на трон) та анулювала його громадянство.\nЯкщо рахувати з моменту викрадення у Відні, в неволі він пробув трохи більше дев’яти років. У 1956 році радянський лідер Микита Хрущов публічно засудив свого попередника Йосипа Сталіна за створення культу особи та репресії, і невдовзі у таборах з’явилися комісії з пересмотру політичних справ. Саме така комісія Озерлагу в липні того року вирішила звільнити Новосада, як “безпідставно засудженого”.\nВиписка рішення комісії з перегляду політичних справ. Фото з матеріалів справи\nУ виписці з протоколу, яка є у справі, не пояснюється, чому саме засудження Романа вважають безпідставним. Рішення комісії здається дещо дивним. Попри те, що деякі пункти обвинувачення дійсно були “притягнуті за вуха”, в цілому справа Габсбурга-Новосада не виглядає сфабрикованою. Пізніше Роман у спогадах підтверджував контакти з ОУН та розвідниками — а це з точки зору СРСР було злочином як за Сталіна, так і за Хрущова.\nВідповідь може критися у раніше невідомому фактів з біографії Новосада, про який у 2018 році повідомив запорізький історик Юрій Щур. У архіві Служби безпеки України він знайшов відомості про те, що у 1956-му, незадовго до звільнення, Роман був завербований Комітетом держбезпеки та отримав агентурний псевдонім “Фіделіс” (“Вірний” у перекладі з латини). Напрошується висновок: згода на співпрацю зі спецслужбою була умовою звільнення. Напевно в’язню обіцяли, що у разі відмови він сидітиме всі 16 років, які лишилися.\nПісля звільнення Новосад оселився в Братську. Щур цитує характеристику, яку пізніше дало “Фіделісу” місцеве управління КГБ: “…більше схильний до участі у чисто контррозвідувальних заходах, а до перевірки антисовєтських елементів всередині країни відноситься пасивно, оцінюючи їх як такі, що не несуть загрози для Совєтської держави”.\nУ 1962 році Новосад переїжджає до Запоріжжя, де влаштовується працювати за фахом — у музичне училище.\n“Я переглядав повідомлення про ситуацію в регіоні, які Запорізьке управління КГБ відправляло до Києва, і саме серед них натрапив на згадку про Новосада. І зрозумів, що раніше вже чув це прізвище”, — розповів дослідник “Ґратам”.\nЗгодом від агента “Гомера” запорізькі чекісти дізналися, що Роман дозволяє собі антирадянські висловлювання та спілкується з націоналістами, зокрема з одним із колишніх керівників підпілля ОУН(р) Петром Дужим, який теж жив у Запоріжжі.\nУ КГБ вирішили, що колишній в’язень знову взявся за старе. Запорізьке управління хотіло перевербувати його та використовувати в роботі проти націоналістів за кордоном. Але чи вийшло щось із того, незрозуміло — у тих документах, які знайшов Щур, про це нічого немає.\nДовідка про реабілітацію Романа Новосада. Фото з матеріалів справи\nСаме Новосад став автором першої публікації про Василя Вишиваного у незалежній Україні — в 1992 році його спогади надрукував журнал “Україна”. До того ім’я ерцгерцога було забуте.\nВ середині 1990-х років Роман брав участь у діяльності кримських патріотичних організацій, іноді його бачили на заходах у Києві. Подальша доля другого героя цієї статті невідома.\nРозсекречену справу Габсбурга та Новосада у 1994 році передали з архіву СБУ до Центрального державного архіву громадських об’єднань України. У 2005 році особисті документи та фотографії Василя Вишиваного, які зберігалися у справі, через німецького посла передали його племіннику, громадянину ФРН Лео Габсбургу-Лотрінгену. У справі лишилися копії тих паперів.\nПід час написання статті були використані архівна слідча справа Вільгельма Габсбурга-Лотрінгена та Романа Новосада, опубліковані спогади обох героїв, книжки “Червоний Князь” Тімоті Снайдера і “Український патріот із династії Габсбургів” Юрія Терещенка та Тетяни Осташко, стаття Юрія Щура “Справи запорізького УКГБ 1964 року: Роман Новосад — товариш Василя Вишиваного, агент КГБ”.


Художнє осмислення загальнолюдських цінностей у романі Івана Багряного “Тигролови” | Твори з української літератури\n– одне уперте й героїчне, велике ні: ні – русифікації, ні – цензурі, ні – безправ’ю, ні – нелюдяності і тисячі менших ні, пронесені й стверджені крізь тортури й фронти, крізь подвиг праці й працю подвигу”. Тільки самовідданий, до кінця вірний своєму письменницькому обов’язку, тільки такий творець міг за 14днів написати вражаючий пригодницький роман “Тигролови” (перша назва “Звіролови”). На літературному конкурсі у Львові розділив перше місце з повістю Т. Осьмачки “Старший боярин”.\nТалановитий майстер пригодницького роману відразу захоплює нас, постійно ставлячи питання,\nа що далі? Та й початок твору – це його кульмінація: здійснює втечу арештант Григорій Многогрішний, за яким пильно слідкує сам начальник етапу, з велетенського двоокого циклопа, ешелону смерті. Доля рятує його, шість днів, долаючи нелюдськими зусиллями кілометри тайги, нарешті знаходить Григорій прихисток, душевну рівновагу, тепло у родині українців Сірків. Григорій захоплений красою далекосхідної природи, яку з майстерністю витонченого художника, малює автор. Григорій кинув виклик природній стихії, прагнучи зберегти себе, свою людську гідність, яку хотіли розтоптати новітні кати: “Фантастична, дивовижна панорама. Могутня у своїй красі й… страшна. Його ніколи не перейти і не подужати, не випливти з цього жахливого океану.” Такі думки підбурили все ж Григорія йти, шукати житло – і він його знайшов. Життєві колізії людей переплітаються із рослинним і тваринним світом: зацькований ізюбр, горда, витривала тварина, навіть у передсмертній агонії має вигляд непереможний. Але найзмістовнішим у романі є образ тигра, який набуває алегоричного звучання, як і назва твору. На перших сторінках з’являється згадка про нього як “найдивоглядніший і найфантастичніший аксесуар” тайги, її символ. “Страшне божество, смугасте шкірою, а ще смугастіше репутацією” захоплює легковажних шукачів пригод, що знаходяться у цьому найкомфортабільнішому експресі. Але ж цим же експресом, але на інше полювання їде майор ОГПУ-НКВД Медвин. Характеризуючи цю людину, ІванБагряний застерігає, що він, Медвин, страшний настільки, що і у тигрів би “стало волосся дуба”. Автор боляче вражений: в умовах тоталітарного режиму людина полює на людину. Автор поглиблює цю думку розповіддю Сірків як “хохли тигрів живцем ловлять”. Нас, читачів, цікавить питання, що змусило українців, споконвіку хліборобів, оселитися на Далекому Сході? Втеча-порятунок. У тайзі для людини-втікача небезпека від людей найменша, поки там не з’явився майор-людолов. Медвин – це символ системи, що несе зло, порушує споконвічні моральні закони тайги, руйнує усталені норми людського співіснування. Та справедлива куля Григорія вкорочує життя енкаведистові-людолову, цей його вчинок – розплата за несправедливе ув’язнення як “страшного державного злочинця”. Григорій не бачить за собою будь-якого злочину. Потрапивши у сім’ю Сірків, яка прийняла його як рідного сина, юнак, коли отямився від марення, з усією прямотою говорить “… що б не подумали, як би ви не думали, я хочу лише сказати… що я чесна людина”. Головний герой твору Григорій Многогрішний – сильна і мужня особистість, життєве кредо якої – “Ліпше вмирати біжучи, ніж жити гниючи”. Його втеча – це виклик усій системі, яка намагалася перетворити людину на безсловесного, розтоптаного й знищеного морально й фізично раба. Письменник послідовно стверджує думку, що за будь-яких обставин людина повинна залишатись людиною, вірити в себе, у перемогу добра над злом.\nЯк і Григорій, Сірки – гордого, козацького роду, працьовиті, ви-тривалі, сміливі, чесні. Їхня любов до Вітчизни не галаслива, не показна, захована глибоко в серці. У пошуках кращого життя доля закинула їх аж у Приамур’я, вони знайшли тут другу нову Україну, щасливішу. Але сум за рідним краєм не покидав переселенців. Синьоволошкову, дзвінкоголосу, чебрецеву навіки зберегли вони у своєму серці. Тому і традиції, і звичаї, і обряди, і пісні рідного краю зберегли українці. Для них любити Україну, землю своїх батьків, – як дихати, а дихати має право кожна людина. А тому Сірко говорить хворому Григорієві: “Ти тут вдома. Зрозумів?”\nАле ж сталінська система поставила собі за мету знищити людське в людині, посягнула на найсвятіше – на її життя. Два полярні експреси нестримно наближаються один до одного. В одному – смертники, сотні невинно засуджених людей. А у іншому – їде “цвіт робітничо – селянської імперії”. Вони однаково сприймають тигрів, омулів, женьшень, і сірі шеренги каторжників. Та ось перед нами з’являється ще один експрес, який “возіт дрова і лєс”. Цей ешелон, з гіркою іронією зауважує автор, є втіленням “заключітельной фази построєнія соціалізма в адной стране”. Обмануті контрактовики й завербовані, розкурку лені й “шкідники” – кожен тліє серцем за свою гірку долю: “Уся! Уся Вітчизна ось так – на колесах позагеттю, розчавлена, розшматована, знеособлена, в корості, в бруді… розпачі! Голодна!.. безвихідна!.. безперспективна!..” На зупинці цей ешелон зустрічається ще з двома етапами – божевільний час переселення.\nВи зараз читаєте: Художнє осмислення загальнолюдських цінностей у романі Івана Багряного “Тигролови”\n« Ольга Анцибор – Не хочу зими\nЮрій Вітяк – Цукроварня твоїх уст »


П-Вироби для кріплення для СD 250мм (0,60мм) - Будматеріали\nПроміжний підсумок: 5.25грн.\nГоловнаГіпсокартон та комплектуючіКомплектуючі для профілейП-Вироби для кріплення для СD 250мм (0,60мм)\nГіпсокартон та комплектуючі> Комплектуючі для профілей\tАртикул 10.03.0014\nП-кріплення поставляється в розгорнутому вигляді. В монтажному положенні являє собою П-подібний елемент, що складається з опорної поверхні і двох бічних смуг. На опорної поверхні підвісу передбачені три отвори -два з боків і одне овальне по центру. Опорна поверхня має додаткові ребра жорсткості, що забезпечують стійкість форми підвісу під навантаженням.\nНа кожній бічній смузі підвісу є два ряди отворів зі зміщенням, що дозволяє досить точно проводити нівелювання каркасів підвісних стель або облицювань. П-образка виготовлена з оцинкованої сталі. Несуча здатність прямого підвісу складає 40 кг.


Серед Красунь Ніжинщини-2017 вертіївчанка Анна Рибецька | Вертіївська громада\n» Новини громади » Серед Красунь Ніжинщини-2017 вертіївчанка Анна Рибецька\nСеред Красунь Ніжинщини-2017 вертіївчанка Анна Рибецька\nДата: 24.06.2017 00:04\n17 червня 2017 року в приміщенні Ніжинського районного будинку культури с. Талалаївка проводився ІІ відкритий районний дитячий конкурс краси «Красуня Ніжинщини – 2017». Це було справжнє свято дитинства, краси і таланту. В конкурсі брали участь дівчатка з Талалаївки, Вертіївки, Крут, Безуглівки, Данини, Черняхівки, Колісників та селища Лосинівки віком від 6 до 9 років (молодша вікова категорія) та від 10 до 14 років (старша вікова категорія).\nРозпочали конкурсну програму гості свята дитячий зразковий ансамбль танцю «Вікторія», керівник Вікторія Вишнева.\nДругий відкритий районний дитячий конкурс «Красуня Ніжинщини – 2017» складався з кількох етапів.\nНа першому дефіле учасниці вийшли в українському вбранні та були представлені глядачам та членам журі.\nНа другому дефіле учасниці вийшли в однакових сукнях та розповідали про свої найзаповітніші мрії. У більшості конкурсанток заповітна мрія – це мир та злагода в Україні.\nНа конкурсі талантів учасниці мали змогу показати свої творчі здібності в декламуванні, вокалі, хореографії, акробатичній майстерності тощо.\nРодзинкою заходу стало третє дефіле, де конкурсантки представили справжню квіткову фейєрію, перетворилися на цілу оранжерею найчарівніших, найвражаючих квітів.\nШоу супроводжувалося сценічними фейєрверками та світловими ефектами.\nПід час урочистої церемонії нагородження всім конкурсанткам були вручені дипломи, стрічки, корони, торти та подарунки - м’які іграшки.\nВперше в цьому році було започатковано найвищу нагороду, Гран Прі конкурсу, яку отримала Божа Валерія з смт Лосинівки.\nУ старшій віковій категорії перемогу здобула Гомоляко Анастасія з с. Крути. Першою віце-міс стала Гаряча Ангеліна з с. Талалаївки, а другою віце-міс – Глущенко Христина з с. Черняхівки.\nУ молодшій віковій категорії титул «Міні-міс» отримала Лалука Маргарита з с. Талалаївки, першою віце-міні-міс було обрано Хребто Дарію з с. Талалаївки, а другою віце-міні-міс – Ярмак Софію із с. Черняхівки.\nКорони переможницям конкурсу передали минулорічні Міс та Міні-міс Ніжинщини – 2016 Шевчун Анастасія та Каланченко Анастасія.\n«Міс вишуканість» та «Міс грація» стала Петрунек Вікторія з Талалаївки, «Міс елегантність» - Литовченко Марія із Талалаївки, «Міс гламур» - Ярмак Кароліна із Черняхівки, «Міс привабливість» - Овчаренко Катерина з Безуглівки, «Міс посмішка» - Рибецька Анна із Вертіївки, «Міс харизматичність» - Бабич Марина із Черняхівки, «Міс оригінальність»– Ювко Анна із Колісників, «Міс ніжність» - Пінчук Юлія з Лосинівки, «Міс артистичність» - Глущенко Аліна із Черняхівки, «Міс фотомодель» - Осипенко Євгенія з Данине, «Міс чарівність» - Тарасенко Поліна з Талалаївки. «Міс глядацьких симпатій» визнали Гарячу Ангеліну із Талалаївки.\nКонкурс талантів вкотре довів, що діти, хоч вони і навчаються в сільських школах, естетично розвинуті, артистичні, непересічні й розкуті. Усіх об’єднала Україна, її сьогодення й майбутнє, бажання бачити свою батьківщину багатою, квітучою і мирною.


7 серпня - Фільсета. Календар :: Свята та події\nДілова мова → Календар → Свята на серпень → 7 серпня → Фільсета\n7 серпня проводиться Фільсета. Ці серпневі заходи у першій декаді місяця мають традиційний щорічний характер.\nЦе свято, що відзначається Ефіопською православною церквою Тевахедо і Еритрейською православною церквою - знаменує Успіння Пресвятої Богородиці.\nДень перемоги в битві при Адуа в Ефіопії - 2 березня (1896 рік)\nВсі календарі та свята 7 серпня → Ефіопія


«Геофак єднає!» – під таким гаслом нещодавно пройшов звітний концерт художньої самодіяльності природничо-географічного факультету. Потрібно зазначити, що до такої особливої події студенти й викладачі готуються впродовж цілого навчального року. Колективи, які вже склалися, підбирають репертуар, починається репетиційний процес, запалюються нові зірки й зірочки...\nЗа висловами глядачів, звітний концерт 2012- 2013 навчального року вдався на всі 100! Надзвичайно гарними, проникливими та майстерними виглядали виступи вокалістів – Діани Рудакової, Оксани Лапченко та Олексія Ліщука. Режисерською знахідкою програми стало оголошення номерів у вигляді телемосту із різних куточків землі. Трьома танцями - «Гопак», «Орися», «Яблучко» - порадував публіку танцювальний колектив «Роза вітрів» (керівник - Вікторія Канська); хореографічний колектив Ради студентського самоврядування (керівник - Інна Буран) здивував аудиторію запальним індійським танцем. «Прокачав» усіх глядачів концерту гурт «ForRest», що виступив із піснями «Країна мрій» та «We Will Rock You» (солістка - Тетяна Лівчук, клавіші – Олег Ткачук, барабани – Анатолій Гаєвський, бас-гітара – Олександр Лівчук, соло-гітара – Юрій Мацюк). Як завжди, професійно і дуже віртуозно Володимир Канський виконав на баяні всесвітньо відоме танго «Кумпарсіта».\nХодять легенди про хор природничо-географічного факультету (керівник - Оксана Шпортун), бо ж він і найбільший в університеті, і репертуар має різноманітний - від української народної пісні до класики року, а тепер ще й затанцював.\nВпродовж концертної програми були представлені і номери розмовного жанру: авторський вірш про кохання читав Олександр Педан; байку Петра Глазового декламували Олексій Немикін та Олексій Бабчинський, а Валентина Швець розповіла казку про колобка.\nВідрадно, що на факультеті цього року склалися два дуети - Анастасія Цуркан та Юлія Стегалюк, Анастасія Ткачова та Вадим Король, уперше вийшли на сцену та чудово виконали українську народну пісню «А мій милий вареничків хоче» учасники гурту «Весела компанія». Відкриттям звітного концерту став соліст хору та учасник одного з дуетів Вадим Король. Маємо надію, що його сценічна кар’єра буде вдалою.\nПодібні заходи єднають викладачів і студентів факультету, заохочують до творчості, відкривають нові таланти. Так тримати, геофак!\nСправжньою несподіванкою для глядачів став танець-жарт «Ось вам геостиль» у виконанні хору та всіх танцювальних колективів, у якому були задіяні близько 160 студентів факультету. Завершила концерт пісня «Вірте у себе завжди», автором слів якої є Вікторія Канська.\nВірте у себе завжди,\nВпевнено йдіть до мети.\nВірте у правду, вірте у силу, вірте у дружбу,\nВона переможе завжди!\n« Яблучко »\nРепортаж - Тетяна Дабіжук, заступник декана з виховної роботи\nСценарій та режисура - Ігор Цігвінцев\nВидеокліп - Володимир Канський\nВідео - Олександр Максименко


Глава НБУ Шевченко: тиск на центробанк несе ризик девальвації\nГлава Національного банку України Кирило Шевченко констатував, що з 2020 року довів, що установа лишається прихильною до політики гнучкого курсоутворення та інфляційного таргетування.\nУ інтерв`ю для видання Global Capital, керівник НБУ зазначив, що недавня ситуація в Туреччині чітко проілюструвала, чому центробанк має бути технократичною та незалежною інституцією, адже саме зниження довіри до ЦБ внаслідок політичного втручання завдало важкого удару по курсу турецької ліри.\nЗа словами Шевченка, політичний тиск на центробанки, мабуть, всюди існує, проте в Україні саме НБУ ухвалює рішення, куди має рухатися облікова ставка.\n"Ніщо не загрожує незалежності НБУ", – підкреслив Шевченко.\nНагадаємо, турецька ліра впала на 16% після того, як президент Реджеп Таїп Ердоган раптово звільнив голову центрального банку країни. На початку торгів 22 березня в Азії турецька валюта торгувалася на близькому до рекордного мінімумі 8,36 лір за долар в порівнянні з 7,21 наприкінці минулого тижня.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, раніше глава НБУ заявив, що установа виступає за ринкове регулювання питання визначення комісії й тарифів у платіжних системах та керуватиметься винятково інтересами кінцевих споживачів.


Канада збудує в Україні гірничозбагачувальний комбінат | Український тижневик Міст\nКанада збудує в Україні гірничозбагачувальний комбінат\nКанада планує інвестувати 1,1 млрд CAD у будівництво в Україні гірничозбагачувального комбінату. Про це в інтерв’ю The Globe and Mail розповів Володимир Зеленський. «Black Iron — канадська компанія, яка хотіла інвестувати в Україну, у гірничо-збагачувальний комбінат. Я це дуже добре знаю, адже сам із Кривого Рогу й інвестиція саме в моє рідне місто. Ця проблема «зависла» впродовж десяти років, але це такий великий інвестор. Вони не могли зайти в Україну. Зараз ми це питання майже вирішили. Міністерство оборони Канади працює разом із нашим Міністерством економіки, вже знайшли це місце (для будівництва гірничозбагачувального комбінату. — Ред.). Це буде дуже велика співпраця», — сказав він.\nЗа словами президента, між Україною та Канадою, крім економічних відносин, існують й геополітичні. «Між нашими країнами є економічні відносини, є геополітика. І наші люди мають відчувати себе однаково вільно, просто, відкрито — як канадці в Україні, так і українці в Канаді. Тому ми говоримо про лібералізацію», — додав він.\nЯк повідомляв «Міст», із України вже пішло 1,6 млрд USD інвестицій.


В обласному центрі СБУ викрила та затримала посадовця Держпродспоживслужби на систематичних хабарах.\n«За попередньою версією слідства, держслужбовець категорії «В» вимагав гроші від приватних підприємців. За різні суми хабарів чиновник «гарантував» комерсантам прискорене оформлення фітосанітарних сертифікатів», – розповідають в обласному управлінні СБУ.\nПравоохоронці затримали хабарника у власному кабінеті після одержання частини неправомірної вигоди.\nУ межах кримінального провадження, розпочатого за ч. 3 ст. 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) Кримінального кодексу України, йому повідомлено про підозру.\nТривають невідкладні слідчо-оперативні дії для встановлення та притягнення до відповідальності інших осіб, можливо причетних до протиправної діяльності. Операція проводилась спільно з поліцією під процесуальним керівництвом обласної прокуратури.


Коронавірус в Україні - де найчастіше заражаються українці - Главред\nМОЗ пояснив, де українці найчастіше заражаються Ковід-19\n23 квітня 2020, 16:46\nКоронавірус передається іншим людям крапельним і контактним шляхами, нагадали медики.\nКоронавірус в Україні – де найчастіше заражаються українці / pixabay.com\nПереважна більшість українців заразилися коронавирусною інфекцією COVID-19 у себе ж на батьківщині – це 93% хворих. І лише 7% підхопили заразу за кордоном.\nУ Центрі громадського здоров'я МОЗ у Facebook нагадали, що коронавірус передається іншим людям крапельним і контактним шляхами – тобто через дрібні краплі, які під час кашлю або чхання виділяються з дихальних шляхів вже хворої людини.\n"Ці краплі поширюються на відстань близько метра від хворого і можуть потрапляти на слизові оболонки очей, носа і рота іншої людини, яка знаходиться поруч", – уточнили фахівці.\nНагадаємо, станом на ранок 23 квітня, коронавірус в Україні знайшли вже у 7170 людей. За добу додалося +578 нових заражень. Зокрема, станом на 23 квітня в Києві вже 1059 підтверджених випадків захворювання COVID-19.\nМОЗ коронавірус коронавірус в Україні коронавірус новини\nЗараз ви переглядаєте новину «МОЗ пояснив, де українці найчастіше заражаються Ковід-19». Інші новини коронавіруса читайте в розділі «Коронавірус». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter\nУкраїнців попередили про подальше подорожчання продуктів


TAXfORUM: контроль, практика, перевірки - Юридична Газета\n20 квітня 2019, 11:50\nTAXfORUM: контроль, практика, перевірки\nГоловне управління ДФС у м. Києві спільно з інтерактивною платформою податкових знань Taxlink, а також Асоціацією податкових радників, 19.04.2019 р. провели першу секцію TAXfORUM на тему: «Податковий контроль та податкові спори», метою якого була широка дискусія з питань, що виникають у платників податків у зв’язку з проведенням податкових перевірок та їх наслідками.\nНа початку першої панелі з вітальними словами виступила голова Громадської ради при ГУ ДФС у м. Києві, модератор заходу Юлія Дроговоз. Далі начальник Головного управління ДФС у м. Києві Людмила Демченко розповіла про діяльність ДФС з перевірки платників податків. Зокрема, вона зазначила, що у Києві зареєстровано 605 тис. платників податків, або 17% від всієї України. «Якщо ж говорити про юридичні особи, то у Києві їх зареєстровано 373 тис. юридичних осіб, платників податку на додану вартість - 91 тис., або 35% від всіх платників, зареєстрованих в Україні», - розповіла вона.\nКрім цього, пані Демченко навела такі види перевірок:\nдокументальні планові - коли тривалість перевірок не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб’єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів;\nдокументальні позапланові (у свою чергу поділяються на виїзні та невиїзні) – коли тривалість перевірок не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб’єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, інших платників податків - 10 робочих днів;\nфактичні - коли тривалість перевірок не повинна перевищувати 10 днів.\nТакож вона навела основні підстави проведення позапланових перевірок:\nотримано інформацію про господарські відносини з фіктивними СГД;\nне подано в установчий строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції;\nпорушення строків розрахунків за операціями в сфері ЗЕД;\nрозпочато процедуру реорганізації, припинення банкрутства;\nзаявлено до відшкодування з бюджету ПДВ;\nотримано рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.\n«Коли ми виходимо на ці перевірки, то часто платник надає документи про те, що відповідні документи знищено, пошкоджено або втрачено тощо. Тоді податкова має прийняти рішення стосовно того, чи можна призупинити перевірку на 90 днів, - розповіла пані Демченко. - Тут є багато проблемних питань, оскільки ми говоримо про те, що платник мав про це повідомити у визначений термін (5 днів) в податкову службу; відповідне звернення має бути зареєстроване; крім цього, платник мав подати про це заяву й до правоохоронних органів. Лише на таких підставах надається можливість платнику впродовж 90 днів поновити відповідні документи і після цього виходимо на перевірку».\nВодночас підставами проведення фактичних перевірок є:\nпри перевірках інших платників виявлено факти, які свідчать про можливі порушення законодавства;\nнаявна інформація від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення законодавства;\nпорушення платником вимог щодо виробництва, обліку та зберігання алкогольних та тютюнових виробів;\nне подано звітність з використання PPO;\nвикористання найманих працівників без відповідного оформлення;\nписьмове звернення покупця (споживача).\nУ свою чергу експерт Taxlink, президент АПР Данило Гетманцев розповів про тему захисту платників податків, а також парадигми змін в адміністративному та судовому оскарженні. Серед іншого, він зазначив цифри щодо динаміки результатів адміністративного оскарження впродовж 2015-2018 рр., навівши статистику оскарження ППР (податкові повідомлення-рішення - прим. ред.). Так, якщо у 2015 р. кількість оскаржених ППР складала 13 217, то у 2018 р. - 25 366; залишено без змін: 2015 р. - 12 834, 2018 р. - 19 510; скасованих повністю: 2015 р. - 383, 2018 р. - 3060; скасованих частково: 138 та 683 відповідно.\nНа думку пана Гетманцева, покращити процедуру адміністративного оскарження можна:\nзапровадивши мотиваційну частину ППР;\nзапровадивши можливість подачі скарги та документів до неї в електронній формі (наразі, згідно п. 56.3 ст. 56 ПКУ, це лише письмова форма);\nзапровадивши відкритий реєстр рішень ДФС за результатами розгляду скарги за принципом ЄДР судових рішень.\nКрім цього, Данило Гетманцев навів динаміку результатів судового оскарження впродовж 2015-2018 рр. Зокрема, кількість розглянутих справ у 2015 р. складала 17 971, 2018 р. – 9370, з яких:\nвирішених на користь ДФС: 2015 р. - 6279, 2018 р. - 3813;\nвирішених на користь платника податку: 2015 р. - 11 692, 2018 р. - 5557.\nТакож він розповів про те, що змінилося у розгляді спорів судом. Так, було введено нові форми позовного провадження – розгляд зразкових/типових справ та за правилами спрощеного провадження для малозначних спорів. Крім цього, було:\nобмежено кількість процесуальних документів, у межах яких сторони можуть викласти свої доводи;\nвведено процесуальні вимоги - можливість обґрунтування контролюючим органом свого рішення лише тими документами, що були покладені в основу такого рішення;\nобмежено можливість витребування від платника податків доказів, що однозначно будуть свідчити на користь контролюючого органу;\nрозширено види доказів, якими сторони можуть підтверджувати свою позицію, - електронні докази та висновок експерта у галузі права.\nНа другій панелі заходу з темою актуальних питань та типових порушень під час планових перевірок; дисконтування виступили Олена Кравчук та Ольга Кахерська з департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві, а Світлана Носенко з цього ж департаменту розповіла про перевірки зовнішньоекономічної діяльності (далі - ЗЕД). За її словами, змінами в ЗЕД було скасовано санкції у вигляді припинення ЗЕД; відмінено ліцензії на здійснення валютних операцій; припинено обов’язкову реєстрацію договорів про надання кредитів та позик нерезидентам; скасовано валютний нагляд для експортних/імпортних операцій розміром до 150 тис. грн; відмінено обов’язковість декларування майна та цінностей за кордоном.\nВодночас пані Носенко навела приклади того, що дозволено змінами в ЗЕД. Зокрема, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту було збільшено з 180 до 365 днів; операції за рахунками юридичних осіб-нерезидентів у банках України; купівля онлайн іноземної валюти фізичними особами; відкриття рахунків юридичних осіб за кордоном; інвестиції в Україну також у валютах 2-ї групи класифікатора.\nТему «Планові та позапланові перевірки ФОП і фізичних осіб, типові порушення» поділили між собою начальник відділу начальник відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб Оксана Терещенко та начальник відділу КПР фізичних осіб ГУ ДФС у м. Києві Марина Міюс.\nТак, за словами пані Терещенко, типовими порушеннями, які виявляються під час перевірок платників-«спрощенців», є декларування не в повному обсязі доходів від здійснення підприємницької діяльності, недотримання умов перебування на спрощеній системі оподаткування (платники 1-3 групи) - перевищення обсягу доходу, а також нереєстрація або несвоєчасна реєстрація платником ПДВ у разі перевищення обсягу операцій з постачання товарів, встановленого для обов’язкової ПДВ-реєстрації відповідно п. 183.4 ПКУ.\nУ свою чергу пані Міюс розповіла про типові порушення перевірок фізичних осіб. Серед них:\nнедекларування доходів, отриманих платником податків як додаткове благо у вигляді прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту);\nнедекларування доходів у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна, отриманого від фізосіб, що не є членами сім’ї I та II ступенів споріднення;\nзавищення інвестиційних витрат у податкових деклараціях при відсутності розрахункових документів на придбання інвестиційних активів.\nЗ темою «Бюджетне відшкодування. Особливості перевірки та судова практика» виступила начальник управління спецаудиту департаменту аудиту ГУ ДФС у м. Києві Олена Верба. За її словами, типовими порушеннями при декларуванні сум до бюджетного відшкодування є:\nхронологія списання від’ємного значення (додаток 2 до декларації з ПДВ);\nреальність проведених операцій з придбання ідентифікованого товару (робіт, послуг);\nвідсутність залишків ТМЦ, що брали участь у формуванні від’ємного значення по ПДВ та в розрахунку бюджетного відшкодування на дату проведення перевірки;\nвзаємозалік заборгованості (зарахування однорідних зустрічних вимог між підприємствами).\nНаприкінці заходу тему актуальної судової практики в питаннях процедур податкового контролю розкрив експерт Taxlink Костянтин Чарторийський. Серед іншого, він розповів про вимоги до запиту контролюючого органу.\nТак, запит має бути підписаний керівником (заступником керівника) контролюючого органу та повинен містити:\nперелік інформації, яка запитується, та документів, які пропонується надати;\nЗа словами пана Чарторийського, якщо платник податків не надає відповідь на законний запит, це є підставою для проведення документальної позапланової перевірки. Водночас підставою для допуску до проведення планової перевірки є вручення платнику податків під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення за 10 календарних днів до дня проведення перевірки:\nписьмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої операції;\nкопії наказу про проведення перевірки.\nПроведення другої (завершальної) секції форуму заплановано на 14.05.2019 р.\nТеги: перевірка, інформація, контроль, порушення, податок, платник податків, податкові спори, ЗЕД, платник, TaxLink, TAXfORUM


Лувр Абу-Дабі можна відвідати віртуально\nчетвер, 13 серпня 2020, 14:07\nЛувр Абу-Дабі пропонує безкоштовний доступ до величезної кількості віртуальних турів, відео, аудіо та інших розваг, які можна завантажити.\nЦе гарантує, що розказані творами мистецтва й виставками історії музею про міжнародні культурні зв'язки залишаться доступними для всіх, пише Gulf News.\n«Пропонуються понад 150 турів сімома мовами, включно із арабською, англійською, французькою, китайською, російською, німецькою та хінді, які розкривають захопливі історії, що стоять за експонатами. Унікальна й універсальна розповідь супроводжує екскурсії кураторів музеєм», – йдеться в повідомленні.\nДодаток можна безкоштовно завантажити на iOS і в Google Play.\nЧитайте також: Чернігівський музей Коцюбинського запустив проєкт віртуальних екскурсій\nЛувр Абу-Дабі відкрили в листопаді 2017 року. Музейні галереї розповідають хронологічну історію людської творчості, що досліджує загальні ідеї та проблеми, які визначали людство від доісторичних часів до сучасності.\nОАЕ Туризм Віртуальна реальність Лувр


Секс-символ серіалу "Школа" здивувала зворушливим відео — Журнал SAVOR - твій стиль життя\nРубрики Культура Секс-символ серіалу "Школа" здивувала зворушливим відео\nСекс-символ серіалу "Школа" здивувала зворушливим відео\nОпубліковано: Середа, 27 березня 2019, 22:39\nМолода українська актриса і співачка, виконавиця однієї з головних ролей в популярному серіалі "Школа" Оля Шевченко (Olya Shelby) презентувала кліп на пісню «Слышишь», в якому розповіла про свої стосунки.\nЗйомки кліпу проходили на початку лютого 2019 року на Київському морі. Артистка поділилася своїми враженнями від робочого процесу.\n«З дев'ятої ранку і до заходу сонця знімали без перерви. Було по-лютневому холодно, з моря дув сильний вітер, зрідка бігали грітися, на кілька хвилин кутались у пледи та куртки, а потім знову в кадр. Що ж, краса вимагає жертв! Актриса повинна бути готова до будь-яких екстремальних ситуацій, так що мені не звикати – я свого часу знімалася з температурою 39, плавала в морі, коли вода була +10 і відпрацьовувала 30-годинну зйомку», – розповіла Шевченко.\nРоль коханого артистки зіграв її колега по серіалу "Школа" Саша Петренко. Незважаючи на те, що за сюжетом серіалу у них немає роману, навпаки – навіть є конфлікти, шанувальники часто приписують їм любовні відносини.\n«Коли ми шукали головного героя для кліпу, основною вимогою для нього була красива щира посмішка. Я відразу згадала Сашу. Тим більше, ми рік знімаємось разом, знаємо один одного і відчуваємо, І, до речі, шанувальники серіалу постійно нас "сватають" один одного , вважають гарною парою», – зазначила співачка.\nЗа словами самої Олі, цю пісню вона присвятила своєму хлопцеві і складним моментам їх відносин.\n«Він теж публічна людина. Постійно в гастролях і роз'їздах. Ми знаходимося в сотнях кілометрів один від одного. Скоро я їду в фан-тур зі "Школою" на цілий місяць... Те, що відбувається – дуже велике випробування для нас і наших відносин. Але , думаю, ми його пройдемо. Кожен з нас двох прикладає до цього свої зусилля. Ім'я коханого не скажу. Нехай це і звучить банально, але щастя любить тишу. Не хочемо привертати до себе зайву увагу», – підсумувала дівчина.


Три резонансні заяви нового Генерального прокурора - Гомін\nТри резонансні заяви нового Генерального прокурора\nТравень 13, 2016 10:12·0 коментарівПереглядів: 41\nГенеральний прокурор Юрій Луценко планує відновити співпрацю з ФБР, почати заочний судовий процес по втікачу-президенту Віктору Януковичу і люструвати близько сотні прокурорів. Про це він заявив вчора в коментарі журналістам, передає ЛІГА.net.\n“У мене вже є домовленість з Реанімаційним пакетом реформ про відновлення Офісу реформ в ГПУ. Також у мене є домовленість з представництвом ФБР в Україні про відновлення їх місії в Генеральній прокуратурі України з метою поліпшення методів слідства та структурних реформ в органах прокуратури”, – сказав він.\nЗа словами Луценка, він планує заслухати своїх заступників про стан справ і терміни, коли вони можуть бути передані до суду. Від своїх заступників і обласних прокурорів Луценко має намір вимагати конкретних справ і конкретних термінів.\n“Невиконання означатиме відставку”, – сказав він. Одним з перших кроків генпрокурора Луценко буде реалізація закону про люстрацію. “По ньому кілька сотень співробітників повинні бути звільнені зі своїх посад. Закон один для всіх, і прокуратура повинна почати реалізацію цього гасла з себе”, – зазначив Луценко.\nВін пообіцяв провести нараду з усіма силовиками для координації діяльності оперативних та слідчих підрозділів у зв’язку “з критичним рівнем злочинності” в Україні.\nЛуценко підкреслив, що вже через кілька місяців має початися заочне досудове слідство і заочний судовий процес, відповідно до прийнятого сьогодні закону. “Я маю на увазі створене Януковичем організоване злочинне угруповання, за статтею 255 Кримінального кодексу, а також тих, хто зрадив батьківщину в Криму, Донецьку і Луганську, тих, хто розв’язав війну, і тих, хто ховається від відповідальності за особливо тяжкі злочини”, – додав він.\nЛуценко має намір також негайно оголосити конкурс на зайняття посад в генеральній інспекції України, яка повинна буде зайнятися очищенням прокуратури. Він повідомив, що хоче зустрітися з професіоналами, які були звільнені з органів прокуратури при Януковичі.\n“Бачу, вони не дуже раді моєму призначенню. Вони не розуміють, як людина без юридичної освіти може бути призначена. Мені незручно, що закон був змінений саме для мого призначення. Проте, я буду ретельно працювати з фахівцями, з тими, хто пропрацював ще в нормальні часи в прокуратурі, хто відомий своєю принциповістю, за що постраждав при Януковичі, для того, щоб вони мені порадили кадрові кроки “, – пояснив Луценко.\nВчора, 12 травня, Рада прийняла закон про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Генпрокуратури. Цим документом парламент змінив вимоги до кандидата на посаду глави ГПУ і врегулював питання заочного засудження. Президент Петро Порошенко підписав цей закон і запропонував Раді розглянути проект постанови про призначення Луценка генпрокурором. Пізніше профільний комітет рекомендував депутатам прийняти його.\nВерховна Рада призначила голову парламентської фракції БПП Юрія Луценка генеральним прокурором, за постанову проголосували 264 народних депутата.\nТеги: генеральний прокурор, ГПУ, заяви, Юрій Луценко


Хворіючи в дитинстві, довго не проживеш - зарубіжні новини\nХворіючи в дитинстві, довго не проживеш\n16:12, 21 червня 2011\nАктивний імунітет виснажує\nАктивна імунна система в початковий період життя здатна скоротити тривалість життя. Це було доведено на прикладі жуків, пише New Scientist. Даний висновок підкріплює теорію, згідно з якою сильна імунна система допомагає тваринам дожити до віку, що підходить для розмноження, проте провокує ранню смерть внаслідок боротьби з інфекціями.\nДженс Рольфф з Університету Шеффілда разом з колегами активував імунну систему личинки хруща мучного, використовуючи або мертві бактерії. У результаті максимальна тривалість життя була на 10% коротшою у цих комах і рівнялася 202 дням. А ось контрольна група прожила 224 дні.\nПодальший аналіз показав, що причиною ранньої смерті стала закупорка судин мальпігієвих - органів, що виконують функцію виділення і нагадують нирки у людини - меланіном, вироблюваним в результаті активації імунної системи.\nДослідники вважають: активність імунної системи на ранньому етапі життя також здатна привести до скорочення тривалості життя. Це корелює з аналізом Університету Південної Каліфорнії епідемії грипу в 1918 році, коли внутрішньоутробний вплив вірусу призвело до 25%-ному збільшенню захворюваності серцевими недугами 60 тому.


Прометеї українського духу (українські дисиденти минулого сторіччя) - презентація з історії україни\n…Життя іде, і все без коректур, І як напишеш, так уже і буде. Але не бійся прикрого рядка. Прозрінь не бійся, бо вони як ліки. Не бійся правди, хоч яка гірка, Не бійся смутків, хоч вони як ріки. Людині бійся душу ошукать, Бо в цьому схибиш – то уже навіки. Ліна Костенко\n…Нема нічого понад національні інтереси. «Справжнi люди не губляться того, що вони по-справжньому вiдданi тiй справi, що й ви. Справжнi люди сходяться на основi спiльної iдеї. їх життя може географiчне роз'єднати, але позаяк вони дiють в одному напрямку i працюють для однiєї мети, вони знаходять себе знову i знову.» Із праці “Олекса Тихий” Один з організаторів УРСС, член-засновник УГГ.\nБезкомпромісний борець з русифікацією України, член-засновник УГГ Тихий уклав збірку висловлювань видатних людей «Мова народу. Народ», а також склав словник неправильностей українських говорів Донбасу. Тихий був зразковим носієм української літературної мови. Говорив правильно, обдаровуючи співрозмовника лагідною усмішкою. При цьому був людиною залізної волі, рідкісної толерантності, доброзичливості і виняткової терпимості.\nДовго я залишався з глибокою вірою у велику справу комуністичної партії, був вірним сталінцем… «Прийшла думка, що справа не в самому Сталіні, якщо параноїк і садист міг стільки років очолювати партію і державу. Значить, учення, яке лягло в основу держави, в чомусь неправильне.» Відомий поет, письменник, філософ, правозахисник, засновник Української Гельсінкської групи (УГГ).\nВідомий український письменник-фантаст, член-засновник Української Гельсінкської групи (УГГ). У період з кінця 1976 до арешту 06.03.79 брав участь у складанні й підписав десятки листів і Меморандумів на захист заарештованих і засуджених борців за права людини.\nКандиба розповсюджував ґазету "Наше слово", що видавалася за кордоном, знайомив різних людей з проґрамою УРСС. 25.07.69 р. разом з Л.Лук’яненком і М.Горинем передав за кордон „Звернення до Комісії прав людини при ООН“ про геноцид політв’язнів. Юрист, активний член партії Українська Робітничо-Селянська Спілка, член-засновник Української Гельсінської групи (УГГ).\nПравозахисник, публіцист, релігієзнавець, член-засновник УГГ 22.05.73 р. у Києві його затримала й обшукала міліція, коли покладав квіти до пам’ятника Т.Шевченку. У березні 1977 на вечорі пам’яті Тараса Шевченка в Київській філармонії разом з М.Матусевичем, здолавши опір організаторів вечора, несподівано вийшов на сцену і закликав проспівати „Заповіт".\nНавчався на історичному факультеті Київського держуніверситету, звідки був виключений за симпатії до репресованої української інтеліґенції. Член-засновник УГГ У цеху, де працювала сестра М.Матусевича, були влаштовані збори, які ганьбили її за те, що не відмежувалася від антирадянських дій брата. Промовці навіть казали, що їй не можна довіряти роботи інженера.\n“Козацька матір”, “баба Оксана” Українська жінка, родина якої пройшла горнило нищення українського народу в 20-му столітті. Її заяви, пристрасні й досконалі за стилем, …обґрунтовані почуттям своєї правоти й моральної переваги — це блискучі зразки правозахисної публіцистики. Це вже був голос не просто матері на захист сина — це була відкрита боротьба за права людини — проти цілої імперії зла.\nВиступила на захист чоловіка-політв’язня С. Караванського Н. Строката учасниця голодних страйків жінок-політв’язнів, хоча весь час хворіла, а закінчувала термін в онкологічній лікарні. Тоді Американське товариство мікробіологів прийняло Строкату своїм членом. 1975 р. Н.Строката відмовилася від радянського громадянства. Мікробіолог, відома правозахисниця, член УГГ\nАктивіст руху євангельських християн-баптистів, член УГГ При обшуку вилучені Біблія та Євангеліє (по 3-4 екз.) 12.06.1978 р. за відмову копати "запретку" після роботи був по-звірячому побитий, кинутий на 10 діб до ШІЗО і знову побитий. 13.06 оголосив голодівку, вимагаючи перевести до іншого табору.\n„Інакодумство в Україні має свої глибокі революційно-демократичні та ліберальні традиції... Свободолюбство, демократизм є характерними ознаками як українця, так і всієї української нації“ Із праці"Правозахисний рух в Україні, його засади і перспективи" Поет, письменник, публіцист, член УГГ. Засуджений на 41 рік неволі\nЧлен ОУН, УГГ, Патріарх УПЦ КП. “Норми поведінки для українця“: уживати тільки рідну мову, не служити в армії за межами України, не їхати на роботу за межі України, не лихословити, не пиячити, не наживати предметів розкоші, не нагромаджувати грошей, а витрачати їх на благодіяння Із праці “Можливі форми опору”\n„ …Зарікатися, що взагалі нічого не читатиму, не можу, тому що я людина письменна і невідомо що є критерієм: що можна читати, а чого — не можна.“ Із протоколу допиту 1972 р. "Нижче моєї гідности бути громадянкою найбільшого в світі, наймогутнішого і найдосконалішого концтабору". Із заяви про відмову від громадянства, 1976 р. Активний член Закордонного представництва УГГ, редактор-укладач „Вісника репресій в Україні„ (США).\nВидатний український поет, критик, публіцист, автор самвидаву, член УГГ. "Судові процеси 1972-73 рр. на Україні — це суди над людською думкою, над самим процесом мислення, суди над гуманізмом, над проявами синівської любові до свого народу“ Із публіцистичного листа "Я обвинувачую". “…Він був гордий і гонористий, як китайський імператор... Говорив з начальством і ментівнею тоном переможця й прокурора на майбутньому Нюрнберзькому процесі Зі спогадів співкамерника М.Хейфеца\nОсвіту, одержав від ув’язнених разом з ним професорів, філософів, письменників, учених, інженерів, яких тоді було дуже багато по тюрмах і таборах. І в бібліотеках (табірних) були книги, які на волі давно вже були вилучені з обігу. В’язні-іноземці поширили його світогляд про спосіб і рівень життя в інших країнах. Заарештований 15-літнім як син Головного командира УПА - майже 40 років у неволі як український націоналіст.\nЛітературознавець, критик, дисидент, Автор праці “Інтернаціоналізм чи русифікація?” Праця «Інтернаціоналізм чи русифікація?» про загрозливі проблеми національних відносин у соціалістичному суспільстві названа Спеціальною комісією ЦК КПУ «пасквілем на радянську дійсність, на національну політику КПРС і практику комуністичного будівництва в СРСР».\n“Я прожив довге і складне життя, … Був свідком руйнувань і пробудження…” Зі спогадів генерала-правозахисника У 1961 р. виступив з критикою сталінізму та політики М.Хрущова. 1963 створив Спілку боротьби за відродження ленінізму, за що 1964 року був позбавлений звання, нагород та пенсії. У 1977 р. спровадили за кордон, а потім позбавили громадянства і заборонили повертатися в СРСР. Генерал-майор, правозахисник, захисник депортованих народів, зокрема, кримських татар\nЛітературний критик, публіцист, дисидент, ініціатор створення УГГ, лідер Народного Руху України “Оргія обшуків і допитів досі лихоманить українську інтелігенцію, багатьом не дає змоги спокійно займатися творчою працею…Вам байдуже до людських драм… Судді розтягують гумову статтю (ст.62) кодексу, як гармошку. Кожен тлумачить поняття “антирадянський” як заманеться…” Із листа до секретаря ЦК КПУ П.Шелеста\nУ 1982 р. Йосип Тереля організував Комітет захисту Української католицької церкви 23 роки провів в радянських тюрмах (з них 9 років — в одиночці) Папа Римський провів з українським пророком тридцать шість аудієнцій. Іван Павло ІІ розпитував його про майбутнє. Містик, сучасний пророк та ясновидець, дисидент, борець за свободу віри\nЯ ішов простою дорогою, тернистою. Не зблудив, не схибив. Мій протест – то сама правда, а не московська брехня від початку до кінця. Мій протест – то пережиття, тортури української нації. Мій протест – то прометеїзм, то бунт проти насилля і поневолення. Мій протест – то слова Шевченка, а я його тільки учень і виконавець. З листа дружині 1978 р. Вчинив САМОСПАЛЕННЯ біля могили Т.Шевченка у Каневі на знак протесту проти РУСИФІКАЦІЇ\nЗдійснив акт САМОСПАЛЕННЯ 5 листопада 1968 року на Хрещатику у Києві на знак протесту проти комуністичної тоталітарної системи Він пішов у свій останній бій, використавши зброю, якої найбільше боялися супротивники, став факелом свободи. Василь Макух заслуговує стояти поруч з іншими національними Героями України. Він не мав права на щастя, але має велике право на пам’ять нащадків”. Мирон Слука


Питання реабілітаційного лікування наших пацієнтів в умовах Старобільс\nПитання реабілітаційного лікування наших пацієнтів в умовах Старобільської фізіотерапевтичної лікарн\nОстаннім часом питання реабілітаційного лікування наших пацієнтів в умовах Старобільської фізіотерапевтичної лікарні постає дедалі гостріше та часто супроводжується певним емоційним напруженням. Часто пацієнти скаржаться, що доводиться довго чекати на свою путівку, а декому взагалі відмовляють у можливості потрапити до водолікарні. Тому, зважаючи на великий попит і обмеження кількості путівок до Старобільської водолікарні, вважаємо за необхідне внести деякі роз’яснення з цього приводу.\nНаш заклад охорони здоров’я раз на квартал отримує путівки до Старобільської фізіотерапевтичної лікарні, зазвичай в кількості від 6 до 10. Шляхом нехитрих математичних підрахунків можна визначити, що на рік це не більше, ніж 40 путівок. Та зрозуміло, що бажаючих набагато більше. Скільки серед нас людей, що страждають захворюваннями опорно-рухового апарату? У кого не болить спина, або суглоби? Це ж кожен другий! Тому зрозуміло, аби забезпечити путівками всіх охочих, хто потребує лікування, необхідно не один рік. Крім того, в черзі є пацієнти, у яких реабілітаційне лікування прописане медико-соціальною експертною комісією у плані реабілітації і є обов’язковим протягом року.\nТаким чином, для зменшення напруги з цього приводу та встановлення прозорих і справедливих правил ми вирішили розмістити у вільному доступі на сайті КНП «Біловодська багатопрофільна лікарня» чергу, за якою пацієнти будуть направлятися на реабілітаційне лікування. Персональні дані публікуються з особистого дозволу у відповідності до чинного законодавства. Тепер кожен бажаючий зможе контролювати процес руху черги.\nЗвертаємо вашу увагу, що існують категорії пацієнтів, які у відповідності до законодавства мають пільги та першочергове право на реабілітаційне лікування. Серед них особи з інвалідністю з приводу захворювань опорно-рухового апарату, особи, що нещодавно перенесли операції на органах опори і руху і мають відповідну рекомендацію лікаря травматолога щодо термінової реабілітації, учасники ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, учасники АТО, учасники бойових дій, що підтверджено відповідними посвідченнями. Тому нами було створено дві черги.\nДля пільгового списку путівки пропорційно будуть розподілені протягом року у повному обсязі. Путівки, що залишились будуть розподілена серед решти пацієнтів, які складають другу чергу.\nВ разі, якщо Ви знаходитесь у загальній черзі, а маєте право на пільги, то просимо Вас надати відповідні довідки. Інформація на сайті оновлюватиметься щомісяця. Ми намагаємося створити в першу чергу зрозумілі та справедливі правила, які виключають можливість будь-яких зловживань, тому ми відкриті для зворотного зв’язку і будемо вдячні за зауваження та пропозиції.\nЧерговість направлення пацієнтів до Старобільської фізіотерапевтичної лікарні.\nКНП «Біловодська багатопрофільна лікарня»


Банки масово блокують кошти на рахунках українців: хто і чому в зоні ризику | Європейська Україна\nГоловна / Новини / Статті / Банки масово блокують кошти на рахунках українців: хто і чому в зоні ризику\n09.04 09:37\tСтатті\nУкраїнці дедалі частіше стикаються з тим, що банківські установи можуть раптово заблокувати кошти на їхніх рахунках і зажадати документи, що підтверджують джерело доходів. Такий обов’язок поклали на банки ще кілька років тому, в межах закону про фінансовий моніторинг, але систему досі налагоджують.\nФінансовий моніторинг – один із методів протидії відмиванню доходів, одержаних злочинним способом, фінансуванню тероризму, а в українських реаліях – і ухиленню від сплати податків. У межах фінмоніторингу всі банки зобов’язані сприяти тому, щоб виявляти надходження на рахунки коштів невідомого походження.\n“Якщо система визначає операцію як підозрілу, вона стає на паузу, – розповідає фінансовий аналітик, радник голови правління одного з банків Василь Невмержицький. – Гроші при цьому тимчасово зберігаються на транзитному рахунку. Після перевірки їх або випускають, або зв’язуються з клієнтом для уточнень”.\n“Точної статистики щодо ринку не існує, – каже Невмержицький. – Адже ні банки, ні клієнти не прагнуть розкривати інформацію про блокування коштів. Однак є відчуття, що таких випадків дійсно стає більше. Переважно це пов’язано з активним впровадженням банками автоматичних систем фільтрації підозрілих операцій”.\nДо ухвалення закону про фінмоніторинг обов’язкову перевірку проходили всі операції фізичних і юридичних осіб на суму більше ніж 150 тис. грн. Зараз, за словами експертів, не існує єдиного суворого правила щодо суми або регулярності платежів, які треба вважати підозрілими. Вони різні в різних банків і категорій клієнтів.\nА ось Михайло Кучеренко не так давно втратив більше ніж 30 тис. із рахунку ФОП і так і не дізнався, чим викликав претензії у фінмоніторингу: “Мені навіть не назвали причину блокування! Я вимагав її прямим текстом – але співробітники відповідали, що мене заблокував внутрішній фінмоніторинг банку. І відповіді на запитання “чому і за що” я так і не отримав. Розумієте абсурдність ситуації? Ми заблокували всі ваші гроші, але чому – не скажемо”.\nЧитайте також Філарет відкинув Томос: що буде із ПЦУ\nАле під фінмоніторинг насамперед потрапляють категорії клієнтів, діяльність яких пов’язана з ризиками незаконного отримання коштів. Звичайним клієнтам боятися не потрібно.\n“Загалом банку здасться підозрілою будь-яка операція, яка радикально відрізняється від типової поведінки. Але це не означає, що будь-яка операція може бути припинена. Все навпаки – побоюватися припинення платежів звичайним людям точно не варто“, – заспокоює Василь Невмержицький.\n“99% громадян зазвичай роблять це тільки після нагадування банку, – каже Шапран. – Банк не зацікавлений у припиненні вашого обслуговування, але йому потрібно знати джерела походження ваших коштів. Ваше ж завдання, як клієнта, забезпечити банк усією необхідною інформацією для того, щоб він виконав покладені на нього законом функції”.\nПопередня СБУ виявила “перевертня” в МВС: ним виявився ексбойовик з Луганська\nНаступна Степанов прогнозує 30 тисяч хворих на COVID за добу в наступні 10 днів


Як працювати пензлем при фарбуваннi примiщень » Ремило - советы и рекомендации о строительстве и ремонте\nРемило - советы и рекомендации о строительстве и ремонте » Стены и потолок » Як працювати пензлем при фарбуваннi примiщень\nШирокi кистi з важкої ручкою пiдходять для великих дiлянок. Їх краще тримати як тенiсну ракетку, тодi можна буде легко рухати зап'ястям в будь-яких напрямках.\nНе треба занурювати кисть у фарбу повнiстю. Опускайте її у фарбу на 1 / 2-1 / 3 довжини щетини. Щоб струсити зайву фарбу легенько постукайте пензлем по бортику банки.\nЗазвичай першi мазки йдуть вгору. Продовжiть мазок йде вниз по тiй же дiлянцi поверхнi (чи дiлянцi лiворуч або праворуч вiд пофарбованого). Таким чином мазки добре покриють поверхню.\nЯкщо потрiбно пофарбувати дiлянку, розмiр якого значно перевищує розмiр вашої кистi, працюйте по "прямокутникам". Розмiр окрашиваемого дiлянки залежить вiд величини вашої кистi i вiд того, як швидко сохне фарба. Якщо фарба швидкосохнуча, покривайте їй невеликi сектора, ширина яких не перевищує двох кистей. Якщо фарба сохне не надто швидко, можна збiльшити розмiр дiлянки. Фарбувати намагайтеся вертикальними рухами вгору-вниз, тодi рука буде менше втомлюватися.\nЩоб пофарбувати вiконний палiтурка без застосування малярської стрiчки вiзьмiть кисть невеликого розмiру зi скошеною по краю щетиною i тримайте її за низ рукоятки. Великий палець повинен знаходитися з одного боку кистi, а всi iншi - з iншого. Притиснiть кисть плазом до поверхнi, щоб бортик (тонка лiнiя фарби) вiдбився у кiнчикiв щетини. Одним впевненим, рiвним рухом прокреслите бортик приблизно в парi мiлiметрiв вiд краю фарбується.


Здивувала нещодавно всіх гостей своїм сиром сулугуні. А я його давно вже готую за цим рецептом – така смакота виходить! Три складових – і готово! Замінює твердий сир на будь-які свята. Витрати – маленькі, а виходить багато і, головне, дуже корисно! Не можу не запропонувати і вам неперевершений рецептик цього сиру! – iBilingua\nYou are here: Home / рецепти / Здивувала нещодавно всіх гостей своїм сиром сулугуні. А я його давно вже готую за цим рецептом – така смакота виходить! Три складових – і готово! Замінює твердий сир на будь-які свята. Витрати – маленькі, а виходить багато і, головне, дуже корисно! Не можу не запропонувати і вам неперевершений рецептик цього сиру!\nЗдивувала нещодавно всіх гостей своїм сиром сулугуні. А я його давно вже готую за цим рецептом – така смакота виходить! Три складових – і готово! Замінює твердий сир на будь-які свята. Витрати – маленькі, а виходить багато і, головне, дуже корисно! Не можу не запропонувати і вам неперевершений рецептик цього сиру!\nПриготувати сир зможе кожен без винятку. При маленьких витратах, виходить справжній смачний сулугуні. Сир, приготований в домашніх умовах, корисними властивостями перевершує тверді сорти.\nМолоко для сиру краще взяти сире і простерилізувати його в домашніх умовах. У магазинному не будуть утворюватися потрібні нам грудочки.\nНагріти молоко до 72-75 ° С протягом 20 секунд, після остудити його якомога швидше. Остигле молоко поставити на плиту і довести до кипіння, після всипати сіль і перемішати.\nПоки молоко буде закипати, в окрему ємність вилити сметану, вбити 3 яйця і добре перемішати.\nСуміш перекласти в молоко і повільно помішувати. Коли маса закипить, варити ще кілька хвилин. Суміш повинна стати щільною. Потім вилити масу в сито і зверху поставити гніт. Почекати, коли сироватка стече, помістити в холодильник і дати постояти до повного затвердіння. Сироватку можна не виливати, вона може стати в нагоді для приготування різних страв.\nПісля того, як сир застиг, потрібно перевірити його на готовність. Відрізати шматочок, опустити в гарячу воду на кілька хвилин, щоб температура була не вище 65 ° С, інакше сулугуні стане гумовим. Сир повинен злегка розтягнутися, але ні в якому разі не порватися. Якщо він рветься, то дати сиру постояти ще деякий час.\nСулугуні можна використовувати на гарячі бутерброди, як компонент для салату і навіть можна приготувати десерт і торт.\nФото – missbagira


Техпаспорт (технічний паспорт) на квартиру - замовити техпаспорт БТІ в Києві і області\nТехпаспорт на квартиру – це документ, що ідентифікує об’єкт у Державному реєстрі нерухомості, а також містить всі технічні характеристики житла. Він необхідний для підтвердження права розпорядження житлоплощею, а також підтверджує її юридичну реєстрацію у сфері БТІ. Отримати технічний паспорт можна в бюро BOGORAD, компанія гарантує оперативність виконання робіт і максимальну зручність для клієнта.\nЯка інформація міститься у техпаспорті на квартиру?\nПравильність оформлення технічного паспорта – запорука успішного вирішення всіх питань, пов’язаних з цільовим об’єктом нерухомості. На ринку існує чимало бажаючих «допомогти» в даному питанні, але далеко не всі знають, як повинен виглядати правильно оформлений технічний паспорт і яка інформація у ньому міститься.\nПравильний технічний паспорт на квартиру містить:\nінфо про власника (ПІБ);\nадресу місцезнаходження житла;\nосновні параметри житла (кількість кімнат, площа, висота стель);\nвторинні параметри (особливості комунікацій, системи опалення, інженерних мереж);\nграфічний план житла;\nінформацію про житловий будинок, в якому знаходиться квартира (перш за все, кількість поверхів);\nвартість житлоплощі (приблизна), визначається за фактом проведення інвентаризації.\nЯкщо технічний паспорт містить все вищезазначене, можна не сумніватися в компетентності виконавця, що видав документ. З таким обґрунтуванням права розпорядження нерухомістю можна сміливо займатися будь-якими питаннями, в тому числі судового характеру.\nЯкі документи необхідні для отримання техпаспорту?\nЗазвичай виготовлення техпаспорта не займає багато часу. У тому числі оперативність залежить від подачі пакета документів з боку клієнта, важливо, щоб все необхідне для проведення інвентаризації було відразу «під рукою».\nДля оформлення техпаспорта будуть потрібні наступні документи:\nпаспорта та ІПН власників житлоплощі;\nакт прийому-передачі квартири при отриманні нового техпаспорта (наприклад, у новобудові);\nдокументи, що підтверджують право власності (договір купівлі-продажу, спадщину, дарчу і т.д.), якщо планується оновлення показників поточного техпаспорта;\nзаяву на проведення техінвентаризації від власника квартири;\nпідтвердження оплати послуги.\nМаючи на руках такий портфель документів, можна розраховувати на максимально швидке проведення техінвентаризації та отримати БТІ технічний паспорт на квартиру в максимально стислі терміни.\nКоли може знадобитися технічний паспорт на квартиру?\nДокументи, що ідентифікують житловий об’єкт і містять актуальні його характеристики, можуть бути необхідні у таких ситуаціях, як:\nбажання продати або купити житло (зміна власника);\nсуднові розгляди, що стосуються права власності на квартиру;\nоформлення іпотеки в банку (з передачею нерухомості у заставу);\nзаміна втраченого або відновлення зіпсованого техпаспорта.\nТермін дії техпаспорта може бути скоректований в деяких особливих випадках. Оновлення документів необхідно, якщо змінився власник, а остання техінвентаризація була здійснена більше 12 місяців назад. Також при необхідності отримання виписки з БТІ термін техпаспорта не повинен перевищувати 3 місяці.\nЗамовити техпаспорт на квартиру від BOGORAD\nКомпанія BOGORAD здійснює комерційну діяльність у сфері проектування житлових і нежитлових забудов, а також надає послуги юридичного характеру, зокрема тут можна замовити технічний паспорт на квартиру.\nГоловним достоїнством нашої компанії є орієнтованість на клієнта та оперативність виконання замовлення. Відгуки клієнтів підтверджують той факт, що отримати техпаспорт від BOGORAD, це:\nможливість замовити послугу онлайн з дистанційним узгодженням умов проведення інвентаризації;\nвибір найбільш оптимального для клієнта часу проведення технічної інвентаризації квартири;\nніяких черг, все максимально просто, швидко і зручно – взяли експерта, через деякий час в призначений день прийшли і забрали свій техпаспорт;\nшвидкість виконання замовлення, виготовлення технічного паспорта в максимально стислі терміни, що дуже важливо для ситуацій, коли час дорогий (суд, банківські питання).\nЦіна послуги стартує від 1000 грн, компанія готова обґрунтувати вартість, чесно і прозоро по відношенню до клієнта, ніяких «котів у мішку». Потрібно зробити новий техпаспорт на квартиру Київ або переробити вже наявний? Компанія BOGORAD готова допомогти у будь-якому подібному питанні.\nочікування приїзду техніки\nБТІ BOGORAD Architect\nвиготовимо техпаспорт БТІ за 4 години\nтехнік приїжджає у зручний час\nВи чекаєте, а значить, витрачаєте найцінніший ресурс - свій час.\nНіяких нервів і очікування - отримайте\nсвій техпаспорт на будинок або квартиру вже\nВиконуємо роботи у максимально скорочені терміни.\nВ команді працюють професіонали. Маємо всі необхідні сертифікати для виконання робіт.\nПрацюємо на результат. Можлива оплата частинами за виконану роботу.\nБезкоштовна консультація з питань оформлення права власності.\nВ кожній проєктній роботі власна неповторна ідея.


На Черкащині начальник міліції віджимає ділянку у АТОвця | Kropyva.ck.ua\nНа Черкащині начальник міліції віджимає ділянку у АТОвця\nТравень 13, 2015 - 14:49 | Олександр Безпроз...\nЩодня ми чуємо та бачимо з різних ЗМІ про те як держава піклується про учасників АТО. Однією з топ-тем є виділення землі.\nЗемлю виділяють під ведення сільського господарства, під будівництво, а органи влади лише бравурно звітують про успіхи в такому дійсно корисному виді заохочення. Разом з цим, тема виділення землі учасникам АТО не обходиться і без скандалів.\nПроте той випадок який стався на Черкащині, в селі Білозіря, Черкаського району, взагалі виходить за межі будь-якого розуміння. Немолодий учасник АТО який донині на фронті, депутат місцевої сільської ради Анатолій Половинка вже пів року не може завершити оформлення документів права власності на отриману ділянку у 15 соток під будівництво. Всьому причина, що око на земельну ділянку поклав більш іменитий уродженець села Олександр Московченко, який має тривалий стаж роботи в органах МВС, а нині очолює Чигиринський РВ УМВС у Черкаській області.\nНа фото Анатолій Половинка.\n- Депутати сільської ради ще в листопаді минулого року надали мені як учаснику АТО ділянку під забудову. Але одразу почалися перепони в оформленні права власності. Сьогодні вже дійшло до суду, коли через суд хочуть скасувати рішення сільської ради. І причина проста – високопоставленому міліціонеру не вистачає ще й цієї ділянки під закладення саду. Мені немає часу займатися оформленням, я з старшим сином на військовій службі, от приїхав 7 травня на суд, а він не відбувся, перенесли. Справою більше займається дружина. Але я відразу сказав, що ніхто перепродувати її не буде, в мене є два сина, є для кого будувати, - розповідає Анатолій Половинка.\nБільше про схеми із відверто корупційним душком розповідає дружина військового Валентина Половинка. Зараз дивлячись на всі пазли ситуації стає зрозуміло, що спірна ділянка готувалася саме для родини начальника міліції, зокрема для його батька – Михайла Московченка. Саме на нього оформлені документи на гектари землі на яких закладається садок і які вже також приватизовані і межують із спірною ділянкою.\n- Все почалося з того, що ще в липні минулого року згідно з даних БТІ та акту обстеження ділянки її було визнано як безгосподарну та включено до земель запасу рішенням сесії сільської ради. Одразу з ж сільський голова Володимир Міцук запропонував передати земельну ділянку Михайлу Московченку двір якого фактично межує з цією земельною ділянкою тоді депутати відмовили, - розповідає Валентина Половинка.\nНа час вилучення земельної ділянки було визначено і комісією сільської ради і БТІ, що капітальних споруд немає, ділянка ні за ким не закріплена, безгосподарна та така що підлягає внесенню до земель запасу.\nСпірна ділянка знаходиться по вул. Гагаріна 18, ще більше 20 років тому там згорів будинок який так і не відновили, останні понад 20 років там ніхто не проживав, оскільки фізично не було де проживати. Нині ділянка коштує орієнтовно 15 тис. доларів, оскільки знаходиться в тихому центрі села.\nРішенням сесії ділянку було виділено Анатолію Половинці.\nКоли не вийшло вирішити питання через сільську раду міліціонер намагався домовитися.\n- Коли на сесії сільський голова переконував, що ділянку потрібно віддати Московченкам і депутати не погодилися, а згодом віддали землю моєму чоловіку, посадовець намагався домовитися. Він телефонував, запитував чи не збираємося продавати, потім пропонував виділити йому 5 метрів з нашої ділянки. А якщо не погодимося то повідомив, що вирішуватиме питання через суд, - розповідає дружина АТОвця.\nЯк розповіла Валентина Половинка оформлювати право власності почала одразу після рішення сесії. Проблеми почалися одразу, - спочатку сільський голова не видавав рішення, згодом в проектному інституті розробили два проекти – один такий як приймала рішення сільська рада, другий – з виділенням 5 метрів Московченкам.\n- В проектному інституті мені сказали – домовляйтеся бо на нас тиснуть, - говорить Валентина.\nПроектний інститут виготовив два проекти, другий з урахуванням побажань міліціонера, з 5-метровим заїздом. На проекті ділянка позначена оранжевим кольором.\nДо цього часу родина учасника АТО не отримала ні погоджень від сусідів які є зацікавленою стороною, ні сільською радою яка б могла це зробити своїм рішенням.\nНатомість почалася судова тяганина. В суд на сільську раду за вилучення земельної ділянки в запас, подала родичка чоловіка який колись був приписаний за цією адресою і який помер ще 2005 році.\nЩе більш кричущим виглядає той факт, що під суд зявився і інвентаризаційний паспорт з БТІ під дане домогосподарство і нібито вже й податки за землю сплачувалися. Проте жінка яка стала позивачем через поважний вік та хворобу декілька днів тому померла.\nТехнічний паспорт який видав БТІ і який суперечить попередньому рішенню, засвідчує про наявність капітальних споруд, виданий вже 5 березня 2015 року.\nЩо далі буде вигадувати начальник міліції і як буде реагувати на таку підвищену господарську активність свого підлеглого начальник обласного управління Владислав Пустовар залишається тільки гадати.\nПроте очевидно, що в даному випадку потрібно було б зробити які мінімум депутатську комісію сільської ради, яка б відповіла на питання, чому спочатку ділянка визнається безгосподарною, а після того як вона не втрапила у правильні руки зявляються зовсім інші висновки БТІ. БТІ також варто було б перевірити правоохоронцям.\nНасамкінець сподіваємося на адекватну реакцію Владислава Пустовара, який до цього досить оперативно та ґрунтовно реагував на наші матеріали.