У Запоріжжі вимагали припинення війни на Донбасі на українських умовах - Український Канал\nУ Запоріжжі вимагали припинення війни на Донбасі на українських умовах\nУ центрі Запоріжжя на Майдані Героїв революції відбулася акція «Зупини капітуляцію!» Учасники заходу вимагали від центральних органів влади, зокрема президента, укладення будь-яких мирних угоди з Росією винятково на українських умовах. Також були озвучені вимоги повного виведення регулярних військ РФ з території України, повного роззброєння підконтрольних Росії бойовиків та ведення миротворчої місії ООН на кордоні РФ та України.\n«Що ми зараз маємо зробити? Попередити цю владу, тобто зараз ми за собою залишаємо право на спротив. Ми, українці, – нація, яка за ці п’ять років віддала дуже багато крові. Кожен з нас і матеріальних ресурсів багато віддав. Ми повинні наголосити на тому, що ми Україну не здамо. Це наша країна. Ми вирішили, що ми, українці, і ми будемо захищати її до останньої краплі крові», – сказав під час мітингу його учасник, ветеран війни на Донбасі Тимур Книш.\nВін додав, що «ми не можемо розслабитися, щоб наші надбання за п’ять років хтось здав».\n«Я вважаю, що нашим мітингом ми попереджаємо зараз тих, хто рветься до влади, хто йде туди: українці будуть стояти за свою Україну», – зазначив Книш.\nАналогічна акція сьогодні відбувалася в Києві під стінами Адміністрації президента та низці обласних центрів України.\n5 червня вперше за півтора місяця відбулося засідання Тристороннього контактної групи з врегулювання ситуації на Донбасі. Леонід Кучма виступив із пропозицією зняти економічну блокаду з непідконтрольних Києву районів Донбасу. Також він запропонував прописати в домовленостях щодо тиші на Донбасі заборону на вогонь у відповідь та заборону на обстріл громадських об’єктів – шкіл, дитячих садків.\nНаступного дня експрезидент уточнив, що українські військові мають відкривати вогонь у відповідь, але якщо бойові дії відбуваються поза територією населених пунктів.\n7 червня у зв’язку із обстрілами на Донбасі Адміністрація президента повідомила, що Зеленський заявив «про втрату Росією контролю над найманцями». Він висловив сподівання, що російська сторона відновить контроль над цими підрозділами.


Коронавірус новини - Хвороба, яка удвічі підвищує ризик смерті від COVID-19 - Главред\nУдвічі підвищує ризик смерті від COVID-19: названо хворобу\n11 січня 2021, 07:14\nЛюди із синдромом серцевої недостатності повинні перебувати у високій групі ризику в будь-якому віці.\nКоронавірус заразив понад 90 млн людей у всьому світі / Reuters\nКоронавірус убив у всьому світі майже два мільйона людей, заразилися COVID-19 - понад 90 мільйонів жителів планети. Учені продовжують вивчати хворобу і, зокрема, з'ясували, яке захворювання підвищує вдвічі ризик смерті від коронавірусної інфекції.\nЙдеться про синдром серцевої недостатності. Про це заявили британські вчені за результатами масштабного дослідження, результати якого опубліковані на сайті ESC Heart Failure.\nЛюди із синдромом серцевої недостатності повинні перебувати у високій групі ризику в будь-якому віці. Як заявив провідний автор роботи, кардіолог Амардіп Дастідар, таким пацієнтам слід особливо ретельно дотримуватися карантинних обмежень.\nЗазначається, що з 283 пацієнтів, які надійшли в лікарню в Північному Брістолі (Британія) упродовж 30 днів, у двох третин була хронічна форма серцевої недостатності. У цих пацієнтів також спостерігалася висока смертність.\n"Це безпосередньо може вказувати на взаємодію або схильність до гірших наслідків для пацієнтів з гострою серцевою недостатністю з накладеною коронавірусною інфекцією", – вважає лікар.\nДовідка. Серцева недостатність - серйозне захворювання, при якому серце не справляється зі своєю функцією. Це означає, що кров не доставляє органам і тканинам стільки кисню і поживних речовин, скільки потрібно для нормальної роботи, передає heartfailurematters.org.\nСерцева недостатність часто розвивається як ускладнення попередніх або поточних захворювань, які пошкоджують серцевий м'яз або додатково навантажують його. Йдеться про ішемічну хворобу серця, інфаркт міокарда та гіпертонічну хворобу.\nДо причин розвитку серцевої недостатності відносяться: аномальний тиск в кровоносних судинах серця, захворювання коронарних артерій, клапанів серця і серцевого м'яза, а також аритмія.\nСерцева недостатність може розвинутися в будь-якому віці, але найчастіше спостерігається у літніх людей.\nКоронавірус - групи ризику:\nМіжнародна група вчених раніше заявляла, що в особливій групі ризику за рівнем смертності від коронавірусу перебувають люди з серцево-судинними захворюваннями.\nГоловний санітарний лікар України Віктор Ляшко заявляв, що найбільше ризикують заразитися коронавірусом люди, які хворіють на діабет; громадяни, у яких є хронічні захворювання органів дихання, передусім легенів; а також люди, які страждають на гіпертонічну хворобу.\nАвстралійський професор, декан медичного коледжу Університету Джонса Хопкінса Патрісія Девідсон також називала підтверджені групи ризику для зараження COVID-19.\nвчені здоров'я серцева недостатність коронавірус новини України та світу коронавірус новини\nЗараз ви переглядаєте новину «Удвічі підвищує ризик смерті від COVID-19: названо хворобу». Інші новини коронавіруса читайте в розділі «Коронавірус». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter\nСеми областям України загрожує жорсткий карантин – Ляшко Імунолог жорстко розкритикував індійську "вакцину для жебраків", яку привезли українцям Голубовська попередила про смертоносну і непередбачувану хвилю COVID-19 Ексміністр попередила про летальні випадки при вакцинації від COVID-19 Стало відомо про катастрофічну ситуацію в COVID-лікарні на Прикарпатті\nАвтогаз в Україні різко подорожчав\nУ Євросоюзі назвали дату нового удару по Росії Відео\n"Живі кімнати" приходять в Instagram – соцмережа запустила нову функцію\nПішов з життя відомий український політолог\nДев'ять дивовижних ерогенних зон і як їх стимулювати, щоб оживити сексуальне життя Відео\nУ Зеленського назвали терміни отримання нового траншу МВФ Відео\nЦі люди живуть довше: вчені назвали рису характеру Відео\nВ очікуванні Pfizer: чому в Україні провалюється вакцинація від COVID-19\n"У чому героїзм?": Аваков різко висловився про Стерненка та протести Відео\nГлава МВС заявив про нові плівки Медведчука і Суркова Відео\nАваков пояснив, чому Зеленському не вдалося домовитися з Путіним Відео\nАмерікен Макгі працює над грою у всесвіті "Чарівника країни ОЗ" Відео\nСША нададуть Україні 125 млн долларів військової допомоги Відео\nЕксперт розповів, чому п'ять млн українців залишилися без підвищення пенсії Відео\nБілл Гейтс зробив гучну заяву про закінчення пандемії Відео\nПорошенко пішов у фекальну тему, говорячи про вакцину від COVID-19 для України Відео\nВчені назвали овочі та фрукти, які знижують ризик смерті\nВінницька область переводить всі школи на дистанційне навчання Відео\nНа Донбасі в результаті підриву військового авто постраждали 9 бійців ЗСУ Відео\nСША готують серйозний удар по Росії - CNN Відео\nСоціологи з'ясували, чи ризикнуть росіяни робити щеплення Спутником V Відео\nКвитанції за газ українці оплатять по-новому: головні зміни Відео\nУ мережу просочилися нові кадри з довгоочікуваної гри Elden Ring\nЯкі квіти подарувати на 8 Березня – від колег до дружини і тещі Відео


Previous Прожили 30 років у шлюбі і спалився всього на одній фразі. Дружина одразу запідозрила чоловіка і почала пильно стежити за ним. Виявилося, що у Олександра і справді був роман на стороні\nNext Свого часу, ти кинула мене, як непотрібне кошеня. Згадала лише тоді, коли я стала дорослою і досягла успіху! Хотіла бути щасливою, а я була непотрібним тягарем для тебе


Потап ледь не впав у воду, коли побачив знову плоский живіт Каменських: Настя навіть не подала йому руку | Одна Минута\nПотап ледь не впав у воду, коли побачив знову плоский живіт Каменських: Настя навіть не подала йому руку\nВідомий творчий і сімейний дует Потапа і Насті проводить зиму на Мальдівах, звідки вони регулярно діляться новими фото і відео.\nЧерез пандемію та світовий карантин місць для відпочинку залишилося не так багато. Незважаючи на це, багато українських зірок знайшли спосіб не нудьгувати вдома.\nКуми Потапенко і Каменських, Юрій Горбунов та Катя Осадча, полетіли в Дубай, підопічна продюсера Надя Дорофєєва зі своїм чоловіком Дантесом насолоджуються тропічним Балі, а самі вони з NK вирішили влаштувати собі райські канікули на Мальдівських пляжах.\nПотап і Настя на Мальдівах\nУ Інстаграмі Насті Каменських і Потапа щодня з’являються свіжі публікації з відпустки, причому багато з них спростовують постійні домисли про вагітність співачки.\nПубліка раз у раз намагається вивідати на її фотографіях натяки на зростаючий живіт, проте вона раз у раз доводить зворотне. Особливо з цим важко сперечатися, дивлячись на численні знімки Насті Каменських в купальнику.\nТакож відзначимо, що подружжя не завжди виставляє спільні фото і відео. Так, Олексій, наприклад, поділився невеликим роликом, в якому він виліз на пірс і намагається утримати рівновагу, щоб не впасти в океан.\nДля пляжної прогулянки артист вибрав білі шорти і напівпрозору сорочку небесно-блакитного кольору, а в підписі до посту Потап підняв тему магії чисел:\n“2020/2021 — це цифри, причому спірні. Людству більше 200000 років, так який же зараз рік? Але якщо ви вірите в цифри, чи то китайського або єврейського календаря, або в загальноприйняті від Різдва Христова, подякуйте їм і вирушайте в нові , адже те, у що ви вірите, те і набуває сенсу!”.\nКоментатори поділилися під публікацією своїми думками з цього приводу, а ще попросили чоловіка Каменських бути обережніше і не падати.\nНовина про те, що молода дружина Віктора Павлика вагітна, обговорюється всіма ЗМІ і шанувальниками вже не перший день.\nМолода дружина Віктора Павліка привітала його з п’ятою річницею відносин: закрутила роман зі співаком...\nНОВИНИ 12:02 05.11.2020\nКатерина Реп'яхова зворушливо привітала Віктора Павліка з п'ятиріччям їх відносин. Молода дружина співака не посоромилася зізнатися в коханні до чоловіка на очах у 50-тисячної аудиторії.\nШалений Філіп Кіркоров в напівпрозорої сорочці і з пишною шевелюрою вразив публіку: істинний поп-король...\nНОВИНИ 21:13 17.11.2020\nВідомий російський артист Філіп Кіркоров пустився в ностальгію і вирішив згадати свою бурхливу молодість.\nМурашки по шкірі: Настя Каменських під час дайвінгу на Мальдівах зіткнулася...\nНастя Каменських з Потапом вже більше тижня відпочивають на Мальдівських островах. Крім пляжного відпочинку там є багато інших розваг, одне з яких - дайвінг.\nРецепт класичної грецької закуски цацики: швидке і просте керівництво по її...\nРЕЦЕПТИ 16:50 18.01.2021\nХто вона – ідеальна дружина для Баскова? Він сам звернувся до жінок і сказав, що в активному пошуку


Збільшення їх обсягів протягом минулого року не відбулось, загальна кількість становить 279,061 тонн зокрема:\nу Золотоніському районі - 15,0 т (с. Бирлівка - 5 т, с. Остапівка - 10 т);\nв Уманському районі - 11,062 т (с. Охматів - 2,25 т, с. Княжа Криниця - 8,812 т);\nу Звенигородському районі - 247,221 т (с. Неморож - 0,7 т, с. Гусакове -\n2,4 т, СТОВ „Неморож“ - 0,24 т, СТОВ „Гусакове“ - 0,101 т, смт Єрки - 240,0 т,\nс. Колодисте - 2,5 т, с. Заліське - 1,28 т);\nу Черкаському районі - 5,778 т (СТОВ „Нива“ с. Чорнявка - 0,3 т,\nс. Худяки - 0,34 т, ТОВ „Агро Старт“ с. Леськи - 0,438 т, с. Дубіївка - 4,7 т).\nНайбільшою та не вирішеною протягом тривалого часу є проблема зберігання 240 тонн небезпечних відходів в адміністративних межах смт. Єрки Звенигородського району, яка здебільшого пов’язана з потребою значного за обсягами фінансування.\nУчасть у роботі обласної інвентаризаційної комісії, взяли представники Департаменту агропромислового розвитку обласної державної адміністрації, Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області та Управління цивільного захисту обласної державної адміністрації.\nДата публікації 16.12.2021 р.


Ніхто не забутий, ніщо не забуте! »luguniv.edu.ua\nЛНУ імені Тараса Шевченка взяв участь у мітингу з нагоди Дня пам’яті і примирення та 73-річниці Перемоги над нацизмом у Другій Світовій війні.\nІ дістає старий солдат хустину,\nХова від онучки крадькома сльозу.\nМинають роки, десятиліття, змінюється обличчя планети, а з ним життя людства, його думки та мрії. Чим далі за історичним небокраєм «ховаються» вогненні роки війни, тим величнішим постає героїчний подвиг нашого народу.\n9 травня викладачі, співробітники та студенти університету взяли участь у мітингу з нагоди Дня пам’яті і примирення та 73-річниці Перемоги над нацизмом у Другій Світовій війні. На заході також були присутні ветерани Другої Світової війни, військовослужбовці Збройних Сил України, ветерани та учасники бойових дій в Афганістані, учасники ліквідації Чорнобильської катастрофи, військовослужбовці Луганського прикордонного загону, а також делегація установ, трудові колективи, жителі та гості Старобільщини. Мітинг відбувся біля Меморіального комплексу.\nНа знак немеркнучої пам’яті в подвигу воїнів-визволителів до вічного вогню, Стелі Слави та Братській могилі Гірлянду Слави поклали учні навчальних закладів Старобільщини. Після чого прозвучав переможний залп.\nХвилиною мовчання вшанували пам’ять про загиблих на фронтах. Учасники мітингу на чолі з першими керівниками району поклали квіти до вічного вогню.\n«Пам’ять про Другу світову війну непідвладна часу. Народ України один із тих, хто втратив неймовірно велику кількість своїх синів і доньок в цій трагедії світового масштабу. Не шкодуючи ані душі, ані тіла народ України героїчно та мужньо виборював для світу свободу від нацистських загарбників», − зазначив ректор ЛНУ імені Тараса Шевченка Сергій Савченко.\nЦі закарбовані в історії події пробуджують в кожному з нас почуття гордості за подвиг нашого народу. Ми пишаємося славою тих, хто приніс очікуваний мир світу та Україні, і схиляємо голови перед пам’яттю полеглих у Другій світовій війні. Через 73 років від дня Великої Перемоги народ України знов захищає здобуту свободу та цілісність держави, проявляючи мужність та героїзм, як і в роки Другої світової війни. Історична пам’ять перемоги вимагає відновлення державного суверенітету України і території Автономної Республіки Крим та Донбасу.\nЗемля українська прийняла сльози матерів, дружин, сестер, дітей. Спомином про усіх Вас, ветерани, учасники Великої Вітчизняної війни, нам завжди будуть травневі квіти, що проросли від тих сліз. Тому, мабуть, не випадково квітнуть червоні маки по українській землі – це символ пам’яті про вас. І пахне бузок – як символ миру і спокою під рідним небом.


В «ДНР» у населення конфісковуватимуть вирощений «без дозволу» урожай\n14 листопада 2017 - 10:32\nВ «ДНР» хочуть конфіскувати урожай, вирощений без дозволу «республіки».\nВатажок терористів «ДНР» Олександр Захарченко наказав вилучати у населення весь вирощений урожай сільгоспрослин, овочів, фруктів, винограду та іншого. «Наказ» Захарченко від 3 листопада 2017 року було оприлюднено на сайті «республіки».\n«Урожай сільськогосподарських рослин і плодів чагарників, виноградників і дерев, вирощений на самовільно використаних земельних ділянках державної та муніципальної форм власності, є власністю "ДНР"», — йдеться в тексті.\nТак званому «Міністерству доходів і зборів "ДНР"» надається право безперешкодного доступу до місць зберігання або вирощування врожаю, а також на його вилучення.\n«У разі самовільного розпорядження врожаєм, зазначеним в п.1 цього "наказу", юридичні особи, фізичні особи-підприємці, фізичні особи зобов'язані відшкодувати вартість такого врожаю "ДНР"», — йдеться в «наказі».\nНагадаємо, ФАО допомагає фермерам на сході України з посівним матеріалом.\nТегиДНР наказ конфіскація урожай2017 Олександр Захарченко самопроголошені республіки голод


Представники коледжу взяли участь у засіданні ректорату НУБіП\nОпубліковано: Четвер, 26 грудня 2019, 20:02\n24 грудня у Національному університеті біоресурсів і природокористування України під головуванням ректора Станіслава Ніколаєнка відбулося засідання ректорату. Від Лубенського лісотехнічного коледжу у ньому прийняли участь директор коледжу Роман Сендзюк та завідувач міжкафедральної навчальної лабораторії НУБіП України на базі Лубенського лісотехнічного коледжу Вікторія Сендзюк.\nПро роботу між кафедральних лабораторій доповів проректор з навчальної і виховної роботи Сергій Кваша. Їхня кількість зросла до дев’яти, навчають тут за 33 спеціальностями. Загальна кількість студентів у міжкафедральних навчальних лабораторіях 1113 особи, найбільше – в Мукачівській, яка діє на базі Мукачівського аграрного коледжу – 243.\nДосить велика частка дисциплін – до 70% - викладаються дистанційно онлайн. Серед пріоритетів розвитку міжкафедральних лабораторій: підвищення якості навчального процесу, збільшення кількості навчальних годин, які викладаються дистанційно, поліпшення матеріальної бази, залучення викладачів закладів освіти, на базі яких функціонують лабораторії, переглянути рівень оплати праці співробітників лабораторій.\nПро підготовку фахівців доповіли керівники: міжкафедральної навчальної лабораторії на базі Лубенського лісотехнічного коледжу Вікторія Сендзюк, на базі Бобровицького коледжу економіки та менеджменту Андрій Матвієнко, на базі Ірпінського економічного коледжу Валентина Вдович.\nРекторат прийняв рішення встановити контроль за відвідуваністю занять студентами та дисципліною викладачів, які навчаються і працюють в цих лабораторіях, залучити до проведення практичних занять викладачів коледжів. Як зазначив ректор, навчальний процес в лабораторіях повинен бути якісним, організований на високому рівні, без формалізму.\nВікторія Сендзюк, викладач фахових дисциплін,\nзавідувач міжкафедральної навчальної лабораторії\nНУБіП України на базі Лубенського лісотехнічного коледжу;\nфото – із сайту НУБіП України


Ранкова молитва на вдалий день! (читати щодня)\nВи прокинулися в поганому настрої? Або у Вас неспокійна душа? Тоді почніть свій день з молитви!\nСаме слово звернене до Господа Бога здатне заспокоїти Вас, направити на шлях істинний, дати Вам внутрішній спокій!\nЗастосовуючи її кожен день, ви відчуєте прилив сил, а посмішка на обличчі буде з’являтися все частіше і частіше.\nВідразу ж після того, як ви прокинулися, прочитайте цю молитву. Молитися можна вголос або про себе, ви можете робити так, як зручно саме вам.\nДана молитва починає діяти з першого дня. Найголовнішою умовою є наступне: потрібно щиро вірити в те, що вимовляєте. Якщо ви будете читати молитву машинально, як багато хто говорить, «для галочки», то нічого не вийде. Під час читання необхідно повністю віддатися процесу і слухати тільки своє тіло і внутрішній голос. Якщо ви будете думати, що встигнете через це читання або які справи вам потрібно встигнути зробити за день, то знову нічого не спрацює. Будьте в моменті тут і зараз. Богородиця допомагає тільки тим, хто дійсно цього хоче і всією душею просить про допомогу. Адже і вам теж стане не приємно, коли при спілкуванні співрозмовник тільки вдає, що слухає, а сам думає про щось своє. Так і в спілкуванні з вищими покровителями повинна бути повна концентрація на самій дії і словах.\nДля початку посміхніться, складіть долоні разом і проговорите молитовний текст:\n«Пресвята Борогодиці, дякую тобі за новий день. Ти є Матір Божа, прошу, оберігай мене від зла і напасті всякої, від людей підлих і заздрісних. І направ мене на шлях істинний, шлях радості і щастя. Допомагай мені у всіх моїх починаннях, через людей добрих і чистих. Пошли мені свою любов і благословення. Амінь».\nЦю молитву потрібно повторити три рази, перш ніж виходити з дому або навіть братися за ранкові справи.


Конструктор LEGO Friends Місія порятунку дельфінів (41378)\nКонструктор LEGO Friends Супермаркет в Хартлейк-Сіті (41362)\n949 грн 854 грн\nКонструктор Lego Friends Кінотеатр Хартлейк-Сіті (41448)\n1699 грн 1495 грн\nКонструктор LEGO Friends Ресторан в Хартлейк-Сіті (41379)\nКонструктор LEGO Friends Ігровий куб Літо з Олівією (41412)\n299 грн 248 грн\nКонструктор LEGO Friends Ігровий куб Літо з Мією (41413)\nКонструктор Lego Friends Органічне кафе Хартлейк-Сіті (41444)\n969 грн 765 грн\nКонструктор LEGO Friends Порятунок слоненяти в джунглях (41421)\nКонструктор LEGO Friends Кафе в парку в Хартлейк-Сіті (41426)\nКонструктор LEGO Friends Порятунок тигра з джунглів на повітряній кулі (41423)\nКонструктор LEGO Friends Ігровий майданчик для цуценят (41396)\nКонструктор LEGO Friends Змагання кондитерів (41393)\n1399 грн 1203 грн\nКонструктор LEGO Friends Виступ гімнастки Стефані (41372)\nКонструктор LEGO Friends Автобус для друзів (41395)\nДолучайтесь до буденного, але такого цікавого та жвавого життя Хартлейк-Сіті. У чудовому містечку мешкають п’ять подружок. Головна героїня, білявка Стефані, - справжній лідер. Вона турботлива та товариська, веде здоровий спосіб життя, обожнює спорт, завжди готова допомагати іншим. Руденька Мія – людина дії та шукачка пригод. Їй до вподоби відпочинок на природі, катання на скейті, спілкування с тваринами.\nРозумниця Олівія добре знається на винаходах, гаджетах та програмуванні. В ній є щось від дивакуватого вченого, але вона добре ладнає з подружками. Запальна шатенка Андреа вірить, що цей світ на краще змінить мистецтво. Вона співає, грає на музичних інструментах та на сцені в театрі. Брюнетка Емма – художниця, фантазерка та жартівниця. Красу цього світу вона передає не лише пензлями та олівцями, але й за допомогою фотоапарата.\nЯка з героїнь Вам подобається найбільше? Серія конструкторів для дівчаток LEGO Friends з’явилася у 2012 році і одразу стала бестселером. Набори у характерних фіолетових коробках розраховані в основному на дітей віком від 6 до 12 років. Для хлопчиків є інша серія – LEGO CITY. Від інших конструкторів «Лего» серія «Френдс» відрізняється більшою деталізацію, великою кількістю дрібних барвистих елементів. Тематика наборів пов’язана з життям Heartlake City.\nВи можете подорожувати з друзями на дивовижному двоповерховому автобусі. Чи рятувати світ: вигодовувати та лікувати тварин, приймати участь у повітряній чи підводній місії. Любите перегони? Тоді Вам – у майстерню творчого тюнінгу або на автодром. Завітайте до найкращого ресторану іграшкового містечка або влаштуйте дівич-вечір біля басейна. Якщо купити конструктор Лего Френдс, можливо все!


Готелі біля Спортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena\nАвтотрек та казино "Прері Медовс"Автотрек та казино "Прері Медовс", що за 2,8 км від центру міста Альтуна, є популярним місцем, яке варто відвідати під час поїздки.\nГромадський центр Де-МойнаГромадський центр Де-Мойна, що у районі Район Корт-Авеню-Ентертейнмент-Дистрикт, гарно виглядатиме на ваших фото.\nСпортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena: дізнайтеся більше\nДе Спортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena?\nСпортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena розташовано у районі Даунтаун Де-Муана. Цей район добре відомий мандрівникам культурними атракцями, наприклад закладами з живою музикою та театрами. Хочете дослідити, що цікавого є в околиці? Спробуйте відвідати такі місця, як Ярмаркова площа Fairgrounds штату Айова та Парк розваг Adventureland.\nСпортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena: де зупинитися неподалік?\nМи маємо 49 готелів, розташованих поблизу такого місця, як Спортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena. Вам може сподобатися одну з цих опцій, які особливо подобаються нашим гостям:\n• готель категорії «3 зірки» • безплатний Wi-Fi • трансфер із/до аеропорту • цілодобова стійка реєстрації готелю • просторі номери\n• апарт-готель категорії «3 зірки» • безкоштовний сніданок • безплатний Wi-Fi • спа-ванна • розташування в центрі\nСпортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena: цікаве поблизу\nСпортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena: ідеї для цікавої подорожі\nСпортивно-розважальний комплекс Wells Fargo Arena: що цікавого\n• Зоопарк Blank Park


Боротьба з сумлінням - Історичний роман генріха манна про войовничого гуманіста\nБоротьба з сумлінням\nА король наступного дня випустив з міста три тисячі душ, щоб вони не померли з голоду. Коли його висока союзниця, Єлизавета Англійська, довідалась про це, вона виявила велике невдоволення, і йому довелось посилати до неї свого надзвичайного посла, Філіппа Морнея, — а втім, він зробив це вельми охоче, аби позбутись його на якийсь час. Посол мав переконати королеву, що смерть жменьки нещасних французів не змусить іспанську партію здати Париж, поки вона сама ще має припаси. Навіть більше — король дозволяв парижанам робити короткі нічні вилазки, щоб жати хліб на ланах поблизу міських мурів. Несподівано у пекарів знову з'явився хліб, і люд за те ладен був благословляти короля. Але ченці та городянська самооборона, щоб цьому перешкодити, стали ще завзятіше залякувати парижан, а крім того пустили чутку, що король достачив той хліб тільки через гостру потребу в іспанському золоті. Його військо розбігається, а полки нашого законного повелителя дона Філіппа вже підходять! Слава господу, тому недоростку-єретикові кінець. Його найзаповітніша мрія — побачити, як вимирає столиця королівства, — не справдиться. Коли Анрі почув це, його охопив жах. Усі огидні наклепи па нього, що кружляли в міських мурах і доходили до його слуху, були, на жаль, не новиною для нього: його власне сумління вже твердило йому те саме, і що далі, то невідчепніпіе. «Анрі! Ця битва, що ти провадиш тут, не відважна й не справедлива. Анрі! Ти перемагаєш людей, які не підносять проти тебе зброї, і це — жителі твоєї власної столиці. Вони падають від виснаження, вони збуваються розуму, вони грішать проти природи, — а сам ти спиш і бенкетуєш у безпечних оселях». Та це були ще не всі докори, якими пекло його сумління. Він кохався з вродливою настоятелькою одного жіночого монастиря, а тоді ще й перебрався жити до іншого. «Анрі! — казало йому сумління після хвилини насолоди. — Ці черниці віддаються тобі так, як Юдіф Олофернові. Спочатку вони — наче ягнятка під різницьким ножем, а врешті шаленіють від свого запалу, бо пекельний вогонь чимраз ближче, і вони ладні вбити тебе за це. Отже, на єресі лежить прокляття, печать погибелі», — так відчував король-протестант, але, як і перше, закладав кучерик за вухо, звичаєм своїх одновірців. Маршал Бірон жартував, що він «міняє віру», — так називав старий ті пошуки розмаїття в посвячених богові жінках. Король викликав маршала до себе й уперше висловив свій намір зректися давньої віри й перейти в іншу. До цього змусили його каяття й жаль за вчинками, яких він, власне, й не чинив, але був у них замішаний. Та старий воїн не здатен зрозуміти цього до кінця — хоча саме для Бірона не були таємницею деякі темні глибини в душі його забіякуватого півника й короля. Їхня боротьба між собою, поки вони ще не знайшли й не пригорнули до серця один одного, була не просто собі боротьбою, а пильним взаємним вивірянням, і Бірон цього не забував. Худий, випростаний, ледь похитуючись — бо він пив вино з ранку до вечора, не втрачаючи, одначе, ясності розуму, — обличчям схожий на череп з обвислими вусами, маршал Бірон постояв, подумав і сказав навдивовижу лагідно й нерішуче: — Величносте! Чи розказувати про це іншим? Анрі лише кивнув головою, бо йому забракло голосу. Потім прошепотів: — Розказуйте, але так, ніби це неправда. Бірон погодився. — Нехай відгадують правду — не відгадають. Бо я й сам її не знаю. Адже ваша величність, бувши гугенотом, понад двадцять років захищали свою віру й право на трон — зокрема проти мене, бо я був вашим ворогом і ворогом адмірала Коліньї, що його ми, папісти, замордували так жахливо. Я нічого не забув з усіх минулих років, величносте. А ви? Король вислухав цю делікатну, але й владну осторогу з уст католика. «Чи справді мені слід зректися віри моєї матері королеви?» — міркував Анрі. Він побачив перед собою сліпуче, убивче сяйво, з якого хтось невідступно дивився на нього, — тільки почуття провини підказувало йому, хто саме. Його засліпило, бо те сяйво було внутрішнім спалахом його сумління. «Мамо», — подумав він. «Пане адмірале», — подумав він. Хоч і дуже поблідлий, відчуваючи велику кволість, він зібрався на силі й твердим голосом повторив свій наказ. В останню мить, уже з порога, Анрі повернув Бірона: — Але моїм протестантам не кажіть! Протестантам — не треба! Він розумів, що вони, звичайно, дізнаються. І поведінку кожного з давніх друзів міг передбачити. Він тільки був радий, що послав Морнея, або ж Чесноту, до Англії. Поки чутка дійде туди, вона поблідне, стане звичайною побрехенькою, і Морней переконає в цьому королеву Єлизавету, якщо в тієї все-таки виникнуть підозри. Та замість одного відсутнього він зустріне вдосталь інших суворих чи сумних поглядів. Декотрих він вважав легковажнішими. Роклор, що любить блиск, честолюбний Тюренн, — ви маєте силу бути щирими й засуджувати короля, здатного до брехні! Його Агріппа, правда, вдавав, ніби нічого не знає, але насправді тільки й думав, як заскочити короля зненацька. — Величносте! — почав він. — Я не знаю, що мені діяти. — Ти, Агріппо? — Я. А хто ж іще? Один мій приятель з Парижа розкрив мені імена змовників і навіть прислав їхні листи, з яких видно, що вони зазіхають на життя вашої величності. — Давай ті листи мені! — Саме вам? Величносте, іспанський посол заплатить мені більше, коли я повідомлю його, що цю змову розкрито. Та хоч я завжди полюбляв грошики, як вам відомо, але добувати їх, злигавшися з ворогами моєї віри й мого короля, не буду нізащо. — Волієш почекати, поки вбивці доберуться до мене? Чи якої плати ти від мене жадаєш? Так докірливо Агріппа не дивився на нього ще ніколи. За ці хвилини він наче підріс на три дюйми. — Ніякої. Я подбаю навіть про те, щоб ви не розпізнали цих людей, коли вони з'являться вам на очі. — Тоді я не повірю тобі, що мені загрожувала небезпека. — Як накажете, величносте, — закінчив Агріппа своїм звичаєм, зухвало й водночас насмішкувато. А незабаром по тому прибуло кілька іспанських дворян — за дорученням дона Філіппа, щоб запропонувати королю Франції, який облягав свою столицю, руку інфанти. Анрі, що жадав миру зі своїми підданими, поквапився прийняти цих посередників. До нього привели тільки першого з них, тримаючи за обидві руки, — ліворуч хтось інший, але праворуч Агріппа, що вдавав, ніби то вияв невимушеної люб'язності, але насправді стискав зап'ясток посла дуже міцно. Анрі все зрозумів. Він швиденько спровадив фальшивого посла і навіть не спитав, що сталося потім з ним і з рештою. Своєму Агріппі д'Обіньє він не пропонував нагороди за врятоване життя і вже й поготів не подякував за науку, як слід бути некорисливим, прямодушним і непохитно відданим своїй справі. Він гадав, що йому самому, на жаль, ота зрадливість рокована богом, бо його обрано врятувати королівство. «Я шаную бога, — так виправдовував він свою зрадливість, а це нелегко навіть перед всевидцем. — Я корюсь йому навсупереч пам'яті своєї матері, адмірала й усіх наших борців за віру, навсупереч науці пасторів, незважаючи на цілий мільйон жертв релігійних війн». І його душу в ту мить охопила нова, жахлива самотпість. «Ні давні друзі, ні наша партія, ні укріплені міста, де ми мали право молитись, ні навіть ти, приморська Лa-Рошель! Ні одностайність з моїми одновірцями, ні псалми в бою, — ніщо не може спинити, коли кличе королівство. Бо королівство — це щось більше, ніж переконання чи намір, більше навіть, ніж слава: це живі люди, як я», — так запевняв він себе. І справді відчував у ту мить: він урятований! Живі люди але я на власні очі бачу, як декотрі з них там, за мурами, грішать, проти природи! Ось до чого вони доходять, як тільки король утрачає змогу втримати їх на шляху людською обов'язку! І я їх утримаю: тільки це може дати мені спасіння перед богом і людьми». — Що ж, приймімо обох нечестивців, — сказав він, маючи на увазі зустріч з кардиналом Паризьким та архієпископом Ліонським. Він називав їх нечестивцями, щоб зміцнити свою віру в королівство, бо таким, як вони, до нього байдужісінько. Взявши понад тисячу дворян, опівдні одного серпневого дня він поїхав до певного монастиря за мурами обложеної столиці; туди приїхали до нього й посли. То були достойні й значні пани, вони поки що не зазнавали ніяких нестач, так само як і весь їхній почет. Вони вклонились королю, проте не занадто низько: обложеній столиці це ще не було потрібне, як судити по її послах. Так статечно, як вони, король триматись не міг: занадто густий був натовп круг нього. Він сказав їм: — Не дивуйтеся, що мені так мнуть боки. В бою буває й гірше. Він, звичайно, бачив, що вони хочуть тільки виграти час, поки Майєнн діждеться підкріплень із Фландрії й зніме з Парижа облогу. Їхні переговори з королем мали тільки стримати голодний паризький люд, щоб він не збунтувався. Зате обидва єпископи були переконані, що голодна смерть кількох тисяч простолюду так само байдужа йому, як і їм самим. От тільки чи може він визнати це відверто — він, що так дорожить славою улюбленця народу! Обом сторонам здавалося, що найрозумніше буде пильно дотримати всіх формальностей, тому король зажадав від послів письмових повноважень, і вони вручили їх йому. Там було написано, що панове кардинал і архієпископ мають поїхати до «короля Наваррського», аби вблагати його, щоб він погодився на замирення в усьому королівстві, а потім до герцога Майєнна, щоб і той подбав про це. Пусті слова — і зневага до королівського сану. Анрі звернув їхню увагу на те, що «король Наваррський» аж ніяк не владен дарувати Парижеві й Франції мир. Проте він хоче миру й спокою, а не суперечки за титули. Він навіть запевняв, що ладен віддати за це палець, а тоді доклав і другий. Одного пальця була для нього варта битва, а два він обіцяв за загальний мир. Обидва духовні дипломати вирішили, що він мастак у лицемірстві, і це піднесло його в їхніх очах. — Та ні! — вигукнув він раптом, ще дужче здивувавши їх. — Ні! Париж марно чекатиме загального миру, поки в його мурах панують страх і голод. Бо чого варті самі безпредметні слова про мир! Не годиться, щоб Париж і далі голодував. Я люблю свій Париж. Він мені як найстарший син. — Таким способом він викрив фальш їхнього мирного посольства; але не кожен викритий відразу помічає це. «Він колись був у Парижі в'язнем, ось що він пам'ятає,— подумали обидва посли. — Він називає себе батьком цього народу, та досить однієї поразки, і він знов опиниться за ґратами й більше не вийде на волю живий». А коли він ще на додачу порівняв себе зі справжньою матір'ю на суді в царя Соломона й сказав, що воліє зректись Парижа, ніж відкопувати його з-під трупів, щоб потім заволодіти ним, — вони тільки перезирнулись у захваті, змішаному з іронією. А тоді спробували ще перевершити його в майстерній брехні. Вдали, ніби мають сумніви щодо його військової сили і щодо тривкості його перемог і сподіваються повороту в ході подій. Коли Париж здасться йому до встановлення загального миру, Майєнн з іспанським королем знов візьмуть місто й жорстоко його покарають. Але в цю мить посли побачили несподіване. Побачили воїна, на якого перед їхніми очима зійшла благодать величі. Вони вже не розуміли, хто тут промовляє і з яких висот. Він присягається, уриває сам себе, сам наляканий своєю присягою, але повторює ту присягу ім'ям бога живого. — Ми їх розіб'ємо! І тисяча його дворян підхопили безладно, але куди гучніше, ніж лунав би зграйний хор: — Ми їх розіб'ємо! Присягаємось! Поки бог є на небі, такої ганьби не стерпимо! Вражені посли збагнули, що перед ними — посланий небом ворог їхнього світу, що це навсупереч безсилому повелителеві країн і народів, навсупереч нелюдській всесвітній владі Габсбургів заявляє про своє право справжня, жива велич. Щоб у таке повірити, треба його побачити на власні очі. В житті майже все відбувається не на замовлення — це тільки високопоставлені недовірки привчилися так думати з власного щоденного досвіду, і через те вони вважають кожного можновладця за облудника і таким його й приймають. Та цих двох тепер мов громом уразило: весь образ світу захитався в їхніх очах, бо вони спізнали справжню велич. А втім, велич — занадто слабка назва для всепереможної благодаті божої, як і самі ми слабкі перед богом та його благодаттю й далекі від них. Досі ці два князі церкви ніколи про це не задумувались, поки не спізнали цього на собі: воїн, на якого перед їхніми очима сходить благодать величі. З тої хвилини Анрі на цих переговорах тримав своїх супротивників у жмені. Після миті високого осяяння він щедро користався зі своєї переваги над ними. Він уже не сприймав їх поважно, а зажадав, немов якоїсь дрібнички, щоб Париж здали йому протягом тижня. Величчю не можна надуживати, не можна її марнувати, бо благодать сходить на нас рідко, та й взагалі — чи не краще трохи піддурити цих добряг, ніж силувати їх схилятися перед величчю. — Я даю вам тиждень, мої любі. Коли ви волієте зволікати зі здачею міста, поки у вас зовсім скінчиться продовольство, — що ж, буде для вас остання вечеря, а потім — зашморг.\n— Так немилосердно жоден французький король не поведеться зі своєю столицею й жоден християнин — з двома слугами господніми. — Що ж, покладіться на це. — Знов же страшно: чи не вишлють до вас потім нас-таки обох, тільки вже з зашморгами на шиях. — Ну, то здайте мені місто негайно. — Якщо іспанці та шістнадцятеро це почують, вони повішають нас. — Ну, то чекайте на Майєнна та на підкріплення з Фландрії. — Але ж ви, величносте, можете врешті-решт перемогти, і тоді нас іще певніше повісять. — Ну, тоді поклопочіться про здачу міста. — Величносте! Ви ж забудете про нашу послугу й віддасте нас на поталу людові. — Ну, то полиште йому здихати з голоду. — Величносте, у вас хибні відомості. В Парижі ще ніхто не голодує. — Ну, тоді хай нам і далі так добре ведеться. На цвинтарях є ще багато чого, та й дітей удосталь лишається без нагляду, коли мати зомліє від кволості. На це вони, хоч якими зухвалими були досі в думках, не наважились відповісти — тільки понурили голови. Вони просто-таки втратили грунт під ногами, і тому їм здавалося, що король обморочив їх. «Так, він побавився з нами в запитання й відповіді, за взірцем славнозвісної сцени з Рабле, отого жартуна й фігляра. Такий самий і цей король, і він глузує з нас у вічі». Їхня гідність де й поділась, вони остаточно розгубилися. Король не дав їм змоги отямитись, а навпаки — добив їх. Останні слова він вимовив уже не швидко й недбало, а з притиском і вагомо, як суддя. — Пане архієпископе, — сказав він. — Нещодавно ви на мосту Сен-Мішель попали в тисняву. Люди кидались під ноги вашим коням і волали хліба або смерті. До вас тоді звернувся один старий чоловік? — Не пам'ятаю, — промимрив архієпископ Ліонський, і голова у нього пішла обертом: так, як, певне, буде в день страшного суду. — Він звернувся до вас і назвав ті розпачливі крики, що лунали круг вас, останньою осторогою господа бога.\nВід цього королевого ясновидіння архієпископа охопила страшна млість — точнісінько мов якусь матір простолюдинку, в якої зі страхітливим наміром відняли дитину. Люди з почту підхопили його, кардинал стояв поряд блідий, змарнілий. Король гукнув, щоб їм принесли вина, а поки вони чекали того покріплення, вже вихопився на коня. Їдучи, він пояснив найближчим зі своїх дворян, хто був той чоловік на мосту, що остеріг архієпископа. То був метр Амбруаз Паре, вісімдесятип'ятирічний хірург; на мосту він говорив з останніх своїх сил, а тепер лежить при смерті. — Колись він був біля замордованого Коліньї,— додав король Анрі, міцно стиснув губи й до кінця дороги більш не розтуляв їх. Його супутники теж мовчали. Глухо стукотіли копита. Анрі думав про старих гугенотів. Тут він непохитно лишався одним із них.\nУ таборі йому вибігли назустріч: — Фарнезе вже підходить! Фарнезе стоїть у Mo! Король зневажливо засміявся: Mo надто близько, і він би дізнався про це раніше. Та й його приятелів архієпископа й кардинала, напевне, сповістили б, і вони б не дозволили йому довести їх до млості своїми кпинами. Він знизав плечима й хотів їхати далі, але на дорозі його дожидали ще двоє сперечальників. Пан де ла Ну натягував повіддя свого коня залізною рукою. Пан де Роні сидів па своєму боком, інакше сидіти йому перешкоджали його доблесні рани; одна рука була в черезплічнику. Король сказав: — Тихо, тихо, панове! Ла Ну відказав: — Ваша величносте! Фарнезе. Роні втрутився: — Величносте! То хитрощі. Він не може стояти в Mo. — Мій королю! — гукнув старший. — Кому ви вірите — оцьому чванькові чи мені? Фарнезе такий хитрющий, що часом може навмисне розпускати замість брехні правду. Роні, хоч і сидів у сідлі боком, а капелюх оздобив діамантами, але обличчя мав розважне й холодне, не глянувши на простосердого старигана під'їхав до короля й спинив коня поряд.\n— Це байки! — пихато промовив віп. Лa Ну скипів: — Юначе! А поїдьте-но туди у вашому пишному вбранні! Ви так сподобаєтеся герцогові, що він іще візьме вас у полон. — Пане! — відказав Роні.— У мене одна рука — і у вас одна. Отже, ми можемо стати на двобій! — На це варто подивитися, — сказав король, але якось неуважливо. Зрадів тільки старий. Його обличчя під сивою чуприною густо почервоніло, і ось це гнівне обличчя вже по дитячому всміхалось. — Я ж сам п'ять років просидів у іспанській неволі, і це було не з медом. Величносте, я в своїй темниці писав про віру й про воєнне мистецтво і тільки завдяки цьому не занепав духом. Але те воєнне мистецтво, про яке я писав, було мистецтво Фарнезе. Він митець, не забувайте цього ніколи, величносте! — Ваш король не митець, а вояк, і це важить більше, — заявив Роні. Через свої рани, та й через пиху він тримався випростано й скуто, ніби статуя. Зате бретонський гугенот завзято розмахував руками — навіть залізною. — Що я знаю, те знаю з досвіду! Набутого за дванадцять років у Фландрії, на чолі протестантського війська. Перше ніж іспанці схопили мене, я відбирав там у них усі міста, які хотів. Та відколи туди прибув герцог Пармський — уже не міг узяти жодного. Король, задумавшись про своє, рушив далі; вже вечоріло. Другого дня довідалися, що військо Ліги з Майєнном на чолі та іспанське підкріплення під проводом герцога Пармського з'єдналися під Mo. На військовій раді в короля ла Ну наполягав на тому, щоб уперто вичікувати під Парижем, але Бірон, теж зі старших, вимагав рушати назустріч. Насамперед нападати! Ми завжди нападали. Ла Ну сказав: — Ваша величність неперевершені в бою. Проте ви ще не зустрічалися з таким супротивником, що уникає боїв і досягає всього, чого хоче, мистецтвом. Я, величносте, знаю Фарнезе. Роні вже знову хотів був накинутись на непоказного полководця в шкіряному колеті; але віконт де Тюренн, не менш родовитий і вродливий, ніж Роні, спинив його. Надзвичайне честолюбство рано навчило цього молодика оцінювати ситуації й навіть людей. Маршал Бірон зміг без перешкод доводити, що королівське військо, розставлене довкола всього Парижа, неминуче має вразливі позиції. Ворог прорветься там і підвезе в місто припаси. На те ла Ну заперечив:\n— Саме тому він муситиме переправлятись через річку або проходити лісом, а це якраз зручна нагода для нас. — Нападати! — наполягав Бірон. — Уперед — і на ворога, поки він ще далеко й не сподівається цього. Отак воюють! — Як ви воюєте, Фарнезе знає! — вигукнув ла Ну. І додав повільно, невесело: — А от ви не знаєте, як воює Фарнезе. — Це вже якийсь забобон, — зауважив навіть розсудливий Тюренн; Роні тільки холодно осміхався, а Бірон сопів. Король запитав думки всіх інших, хто ще був на раді, а оскільки вони бачили, що король воліє нападати, більшість висловилася за наступ. І ось спочатку склалося так, що уславлений Фарнезе, герцог Пармський, викликав у всіх відважних вояків, своїх супротивників, тільки глибоку зневагу. Маючи таку велику військову силу, чи годиться окопуватись за якимсь нікчемним болітцем? Королівські загони, наступаючи, бачили тільки те болітце, бо воно лежало у них на дорозі. Пагорка за болітцем вони не бачили, а саме за ним ховалась їхня майбутня невдача. Королівське військо утримувало всі шляхи сполучення а Парижем, особливо річку Марну та Ланьї — містечко, до якого Фарнезе, певно, хотів дістатися потай. А він тим часом окопався за своїм болотом, немов нічого так не боявся, як наступу отієї нової знаменитості. Та хай там як, а він примусив цю нову знаменитість дожидати бою день, два, цілий тиждень. У короля було чудове військо з дворян; ті дворяни знудились і один по одному роз'їхалися хто куди, забравши й свої загони. Вони збирались узяти столицю; хоч би довелося цілий рік стояти під її мурами, врешті-решт її, певне, таки взяли б, і кожен з них розбагатів би. А що візьмеш із цього Фарнезе, якого не дістанеш у його шанцях, в укріпленні з обозних возів? Отож дворяни, яких цікавила тільки здобич, поїхали чекати кращої нагоди. Такі люди, як Роні, залишились — почасти з почуття честі, але й тому, що думали: «Хтозна, там же іспанський обоз, мішки з золотими пістолями. Може, колись я таки розпорю їх, і те золото потече в мої кишені». Анрі довелось визнати, що його уславлений супротивник — твердий горішок, але твердий на якийсь загадковий манір. Король послав до нього сурмача— нехай, мовляв, вельможні герцоги вилазять зі своєї лисячої нори. Італієць відповів холодно: він не для того прийшов сюди з такої далечі, щоб спитати поради у ворога. Король розсердився, але битви не домігся й навіть не зміг побачити Фарнезе в обличчя. Щодня Анрі виїздив з містечка Ланьї, яке захищала не тільки його військова сила, — від ворога його відмежовувала насамперед річка, — обходив болото й дожидав Фарнезе. Минав день за днем, а йому все не щастило побачити італійця. Та ще прикріші були йому повідомлення розвідників, що від Фарнезе не втік жоден вояк — вони бояться свого командира. Дозори там міняються в залізному порядку. А особливо в нічній тиші, коли прислухатись, долинали з того боку слова команд під час зміни— різними мовами, але точні й чіткі. Там панувала залізна дисципліна. В такому ж порядку, всього за двадцять днів, ці солдати прийшли сюди з Фландрії, й дорогою вони щовечора робили собі укріплений табір, як у давнину легіонери Цезаря. В руках інших воєначальників це військо було б не більш як різномовна орда — трохи справжніх іспанців, багато валлонів та італійців, воно пустошило б країну незгірше за диких кабанів, — але воно стало справжньою римською армією під проводом цього Фарнезе. Хто ж він такий? Анрі не міг заснути, бо знав: «По той бік теж хтось не снить і міркує, як знищити мою славу. Таке доручення він дістав від дона Філіппа. Треба поберегтися». Марно силкувався він пройняти зором темряву. «У Фарнезе жодного вогники, але він ніколи не снить. Він, мабуть, бачить і в темряві й стежить за мною. Кажуть, що він недужий, уже старий, і хтозна — може, то не стільки жива людина, скільки тінь, демон». Сирої, безмісячної ночі легко проймає дрож, надто коли думки хиляться до невідомого. Щось доторкнулось до його плеча, і він рвучко обернувся. Швидше ніж оком змигнути, майнуло перед ним обличчя, не встигнувши сховатись. А коли зникло, в темному нерухомому повітрі лишився слід — запах болота й тліну. Голосно засміявшись, Анрі пішов далі. Луна його власного сміху неначе глузувала з нього, але він вчасно згадав, що уславлений стратег, як урешті стало відомо, так і не дав ради голландцям. У Голландії його спіткала велика невдача. А з другого боку, він не надає ваги оцьому походові до Франції: він з'явився сюди тільки з наказу свого повелителя, дона Філіппа. Невже можливо бути полководцем з наказу і переможцем для інших? Адже ж він сам — незалежний державець, але забуває про своє герцогство за служінням іспанському королю, — а тому ні на що не служать власні ноги, бо він весь час сидить сиднем. Тільки сидить у самоті й посилає маячні накази про завоювання чужих королівств оцьому другому каліці кудись на чужину. 1 чим воно скінчиться? А вранці після цієї ночі запитань герцог Пармський почав на них відповідати: вишикував своє військо до бою. Власне, то було тільки військо Ліги, він наказав лише замінити капелюхи та прапорці. В той вересневий день бій розгорівся гаряче; французи у війську короля гадали, що врешті зітнулися з легендарними іспанцями, перед якими тремтить весь світ, тільки не вони! І тільки в бою врукопаш виявили, що й одні, й другі говорять французькою. Та вже допавшись до бійки, рубали тих гаданих іспанців іще завзятіше, дарма що обличчя часом були давно знайомі. Тим часом Фарнезе непомітно вивів з бойовища свої загони, що стояли в центрі. Навіть гладкому Майєннові, що бився в передніх лавах, він не звірив свого задуму. Поза пагорбом, прикритий тією непоказною височиною, яка для нього з самого початку була важливіша за болото й шанці, він перевів своїх солдатів по наплавному мосту через Марну — тихенько, потаємно, в залізному порядку. До того ж запал бою не давав його учасникам щось помітити. Правда, Анрі похопився раніш за Майєнна. Ланьї було вже захоплене чи майже захоплене, а з цього берега річки і Майєнн, нарешті оцінивши становище, почав стріляти по містечку з гармат, і королівське військо відступило, програвши бій. Таким чином до Парижа завезли по річці припаси, а королю лишилося тільки чинити наскоки, але він марно силкувався перебратись через мури своєї столиці. Фарнезе сказав про нього так: «Я сподівався зустріти тут короля. А це якийсь гусар». Іще гірше виставив він на посміх герцога де Майєнна з могутнього дому Гізів, лишивши його так відважно битись у невіданні, просто для ока, тим часом як сам мистецьким маневром позбавив сенсу весь бій. Та Майєнн, хоч як розгнівився, все ж був радий, що Фарнезе лишив йому три полки. Довершивши свій мистецький трюк, знаменитість рушила назад до Фландрії. Король негайно знову обложив Париж; та стратегові було байдуже до того.\nПро короля він, певно, думав так: перехвалена посередність. Треба тільки поставити її на своє місце. Тепер він гідний супротивник щонайбільше для Майєнна. Vale et me ama.


Коментар: консенсус замість розколу України | Політичні новини з України: аналітика, прогнози, коментарі | DW | 30.03.2014\nА Україні терміново потрібні політики, здатні до консенсусу та врівноваження. Після того, як було скинуто кримінальний режим Януковича, країна постала перед велетенськими проблемами – економічне становище є катастрофічним. Гостро необхідні мільярди допомоги МВФ будуть виділятися лише у тому разі, якщо країна проводитиме економічні реформи. А вони означають для людей докорінні зміни. Крім того, країні загрожує Росія – спочатку через анексію Криму на півдні, а тепер ще й через масове зосередження військ уздовж східного кордону.\nВодночас, схоже, що Тимошенко робить ставку на політику розколу. Після того, як Кличко знявся з перегонів, колишня прем'єрка є головною конкуренткою Порошенка. Однак її кандидатура навряд чи здатна стабілізувати країну як ізсередини, так і назовні. Свого часу Тимошенко своїми одноосібними кроками часто ставала причиною суперечок. Це призвело до того, що до влади прийшов авторитарний Янукович, який довів країну до хаосу.\nЩойно повернувшись у політику, Тимошенко своїми антиросійськими тирадами сприяє новій поляризації. Це, звичайно ж, не ставить під сумнів її придатність до президентської посади. Але Україні вона не робить цим добру послугу. За нею ще стоїть її партія "Батьківщина". Однак більшість виборців, судячи з останніх опитувань, вже її не підтримує.\nЛідер партії "УДАР" Віталій Кличко відмовився від участі в президентських перегонах та заявив, що балотуватиметься на пост мера Києва. (29.03.2014)\nКлючові слова коментар, консенсус, Йоганн, вибори, президентські вибори, кличко, порошенко, тимошенко, 25 травня\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/1BYb4


Lechuza Cubeto Color з параметрами Матеріал: Пластикові; Колір: Чорні - це гарний вибір\nПлошка для квітів Lechuza Cubeto Stone з параметрами Матеріал: Пластикові; Колір: Чорні\nВибираючи Lechuza Cubeto Color в нашому інтернет-магазині, Ви завжди будете впевнені в якісному товарі. Такий вибір характеристик, як Матеріал: Пластикові; Колір: Чорні дуже вдалий, але остаточне рішення про покупку завжди за Вами. Наші менеджери з великим задоволенням допоможуть Вам вибрати те, що Ви так давно шукали . Будьте впевнені, Ваше рішення купити Lechuza Cubeto Color буде правильним.


Тяжкість COVID-19 може залежати від імунної відповіді пацієнта\nТяжкість COVID-19 може залежати від імунної відповіді пацієнта – дослідження\nУ пацієнтів з тяжкою формою COVID-19 утворюється менше антитіл, які націлені на спайковий білок, що забезпечує проникнення коронавірусу в клітини людини, ніж антитіл до інших вірусних білків.\nПро результати, які отримали вчені з Медичного центру Стенфордського університету, повідомляє MedicalХpress.\nДослідники виявили нові зв'язки між перебігом хвороби та імунною відповіддю пацієнта. Вони оцінили кілька часових точок і типів зразків, а також проаналізували рівні вірусної РНК в мазках з носоглотки та крові пацієнтів. Були вивчені дані 254 осіб з безсимптомним, легким або важким перебігом COVID-19.\nБуло виявлено, що тяжкість захворювання корелює з співвідношенням антитіл, які розпізнають спайковий білок. У людей з легким ступенем захворювання, як правило, була більш висока частка антитіл до цього білка, тоді як при тяжкому перебігу хвороби було більше антитіл до інших компонентів вірусної оболонки.\nЯк відомо, SARS-CoV-2 потрапляє в клітини, зв'язуючись з рецептором ACE2. Опинившись всередині, генетичний матеріал вірусу звільняється від зовнішньої оболонки, після чого запускається процес утворення білка для виробництва більшої кількості вірусних часток. Антитіла, які розпізнають і зв'язуються зі спайковим білком, блокують його здатність зв'язуватися з ACE2, запобігаючи зараженню вірусом клітин, тоді як антитіла, які розпізнають інші вірусні компоненти, навряд чи допоможуть запобігти поширенню вірусу.\nMedOboz повідомляв, що препарат фенофібрат для зниження рівня жирів в організмі може значно змінити тяжкість коронавірусу та спосіб лікування пацієнтів з цим захворюванням.


Прикраси: Турецьке золото\nЗ падінням «залізної завіси» упав і «золотий» - у наси з'явилася можливість купувати ювелірні вироби за кордоном. Звичайно, рідний ювелірторг - це добре, але, по-перше, ціна золота у нас в півтора рази вище, ніж у середньому в світі, по-друге, дизайн наших виробів староват. Тому активну меншість звернуло свій погляд на дешеве турецьке золото.\nТурецьке золото дійсно непогане, недороге і легко доступне. Тільки в Стамбулі налічується більше 2000 ювелірних майстерень. Понад половини вироблених в Туреччині золотих виробів купують іноземці, в тому числі і ми. І тепер добрі три чверті православних хрестиком підвішені на басурманскіх ланцюжках.\nАле ось ви привезли з Туреччини пожадане колечко. І тут з'ясовується, що ні здати в ломбард, ні продати в скупку ви його не можете, так як із золотом воно не має нічого спільного. Буває й так: частина вироби - справжнє золото, а частина - невідомо що. На виробі може навіть стояти справжнє клеймо пробірної палати.\nПоширені випадки виготовлення комбінованих фальшивок. Особливо часто буває, наприклад, що у золотій ланцюжку замок справжній, з цим тавром, а вся інша частина її зроблена зі сплаву міді, олова та цинку.\nЧасто при виготовленні турецьких виробів не дотримується технологія, тому сломанной прикраса ремонту не підлягає - надто тендітний сплав, не сумісний з вітчизняними припоями. Гроші пропали дарма.\nОфіційна статистика стверджує, що у 60% золотих виробів, які ввозяться в Росію, реальний вміст золота значно нижче зазначеної на них проби.\nІ справа не в тому, що це турецьке золото. У фальшивого золота немає національності. З тією ж імовірністю фальшивое золото можна купити в будь-якій країні світу, і навіть в нашій рідній стороні.\nЧасто вигідніше підробляти прикраси у нас, ніж ввозити здалеку. Не думайте, що вже наші-то співвітчизники - святі. У країні діють десятки підпільних ювелірних майстерень, які навіть не дуже-то ховаються, просто до них руки не доходять.\nІ хоча щорічно податківці вилучають з незаконного обігу дорогоцінних металів на десятки мільйонів рублів, ситуація істотно не змінюється. Результат: більше половини продаваних в Росії золотих прикрас - фальшиві.\nНе варто вважати, що абсолютно всі золоті речі, куплені в Туреччині, або, скажімо, у Китаї - фальшивки. Ні, багато хто з них дійсно золоті, виготовлені з дешевого золота, викраденого на золоті копальні або контрабандно завезеного з тієї ж Росії. Адже в Туреччині своїх золотих копалень немає.\nПросто бажання слупили з однієї вівці дві шкури дуже заманливо для приватних ювелірів. І ось везе народ з Туреччини, Польщі, Китаю, Італії, ОАЕ та Ізраїлю не золото, а дешеві побрякушкі - саме у виробах цих країн найбільше виявляють підробок.\nАле золото - не просто прикраси, це ще й спосіб вигідного вкладення коштів. А оскільки російський ювелірний ринок затоплений фальшивими виробами, занадто велика ймовірність втратити більшу частину своїх кревних. Так що, якщо ви серйозно хочете вкладати гроші в золото, віддайте перевагу золотих злитків.\nЗолото в злитках вагою від грама і вище продають і купують банки. Тільки там ви отримаєте гарантію, що це дійсно справжнє золото. А, крім того, воно стоїть мало не в два рази дешевше ювелірного золота. У всьому світі люди вкладають гроші в банківське золото. Тепер це можна зробити й у нас.


Як вибрати принтер? - 1 Липня 2009 - Ноутбуки Samsung і нетбуки Самсунг\nНоутбуки та Нетбуки » 2009 » Липень » 1 » Як вибрати принтер?\nВміння красиво писати давно вбито вмінням швидко друкувати. Писати доводиться все рідше і рідше. Навіть поради: ми робимо вже не в блокноті, а в кишеньковому комп'ютері. Відправити SMS на стільниковий телефон знайомому простіше, ніж передати записку. Діти в школах ще по-старому вчаться писати ручкою в зошиті, але передові педагоги вже розробляють методи, як навчити дитсадку стукати по клавіатурі раніше ніж писати - і у них це виходить! Не змінюється лише одне - найкраще інформація сприймається на паперовому листі. А це означає, що настав час серйозно замислитися над питанням: «Як вибрати принтер?»\nНасправді, вибрати принтер не так уже й складно, як здається на перший погляд. Незважаючи на безмежне різноманіття моделей, всі сучасні принтери можна розділити на три класи за способом друку: матричні, струменеві та лазерні. Кожен тип має свій набір переваг та недоліків, що дозволяє відразу визначитися, принаймні, з типом потрібного вам принтера. Так, принтер для дому - струменевий: малий обсяг друку при хорошій якості і можливості кольорового друку. Для офісу більше підійде лазерний: великі обсяги при хорошій якості і швидкості друку, але без кольорового друку. Матричні принтери займають цілком окрему нішу - коли необхідно друкувати на конвертах і бланках з поганої паперу або під копірку в декількох екземплярах.\nКолись найпоширеніший тип принтера. Принцип друку - як у друкарської машинки: маленькі голочки вдаряють через фарбувальну стрічку по паперу, утворюючи зображення. Чим більше голочок, тим вища якість друку. Деякі моделі можуть друкувати в кольорі (при наявності кольорового картриджа), але невисока якість друку робить цю можливість малокорисна. Головні переваги матричних принтерів - дешевизна витратних матеріалів і невибагливість до типу використовуваного паперу, можливість друку під копірку в декілька шарів. Недоліки - невисока якість друку і шум, що видається при роботі. У загальному випадку, купувати матричні принтери сьогодні немає сенсу. Але бувають ситуації, коли такі принтери незамінні: наприклад, коли треба друкувати на конвертах або готових бланках з поганої папери.\nЯк приклад, розглянемо недорогий (близько 150 $) і популярний EPSON LX 300 +: друкуюча головка з дев'ятьма іграми (9 pin) дозволяє друкувати з роздільною здатністю 240 x144 dpi із швидкістю друку до 337 символів у секунду. Якщо не влаштовує якість друку, то можна придивитися до EPSON LQ-630, у цього принтера головка 24 pin, що дозволяє друкувати з роздільною здатністю 360 x 180 dpi. Правда, і ціна буде вдвічі більше.\nЗображення виходить шляхом «набризкування» фарби на папір. Такий метод дозволяє домогтися дуже непоганої якості друку, у тому числі кольоровий (для цього потрібен окремий кольоровий картридж - він не завжди входить у комплект постачання принтера!). Але вимагає спеціального паперу: фарба не повинна розпливатися по аркушу плямами і в той же час досить швидко усмоктуватися, щоб не розмазатися слід друкувати листом. Втім, навіть при гарному папері треба звертатися зі свіжовіддруковані листом дуже обережно, щоб не змастити фарбу. Але головні недолік - дорожнеча картриджів. Зате самі принтери відносно дешеві.\nЯк приклад сучасного «струйника» початкового рівня, розглянемо принтер HP DeskJet 3940 виробництва Hewlett Packard (ціна від 50 $): він може друкувати з роздільною здатністю 4800x1200 dpi, швидкість друку до 16 сторінок в хвилину (чим більше дозвіл - тим нижче швидкість), є можливість кольорового друку. Більш дорогий Epson stylus photo r340 (ціною близько 250 $) може похвалитися роздільною здатністю 2880 х 1440 dpi - для власника цифрової фотокамери такий принтер буде справжньою знахідкою! Родзинка цієї моделі - можливість друку на носіях товщиною до 1.3 мм і поверхні дисків CD або DVD. За допомогою такого принтера та планшетного сканера можна повністю скопіювати оформлення «фірмових» дисків для CD-плеєрів та DVD-плеєрів! А власники цифрових відеокамер зможуть оформити знятий матеріал нітрохи не гірше за «заводських» DVD.\nПринцип друку як у ксерокса: ті ж барабани, порошковий тонер - нам, як покупцям, не обов'язково знати всі тонкощі процесу. Достатньо знати, що печатка завжди йде в максимальній роздільній здатності (а отже швидкість друку не залежить від нього), відбитки нечутливі до вологи і не потребують часу для висихання. Прекрасна якість поєднується з невисокою вартістю витратних матеріалів. Недолік - самі принтери відносно дорогі, однак моделі стрімко дешевшають.\nЯк приклад лазерного принтера початкового рівня, наведемо Samsung ml 2015, вартістю близько 160 $: він друкує з роздільною здатністю 600x600 dpi при швидкості 12 cтpаніц на хвилину. Причому це справжнє, «оптичне», дозвіл, на відміну від струменевих принтерів, де вказується максимальна кількість точок, що друкуються голівкою принтера (тому що точка кольорового зображення виходить з мінімум трьох розташованих поруч точок різних кольорів, отже дозвіл можна сміливо ділити на три ). Це зауваження щодо квітів зберігається і для кольорових лазерних принтерів. Дозвіл кольорового Epson aculaser 2600n ті ж самі 600x600 dpi, але це буде справжнє, а не дута «струминне» дозвіл. Швидкість друку цього принтера 4 сторінки в хвилину (16 для чорно-білого тексту). Здавалося б, не багато в порівнянні з цифрами в рекламі струменевих принтерів. Але справа в тому, що швидкість останніх вказується для друку в режимі із середньою якістю. Струменеві принтери в режимі фотодруку друкують набагато повільніше.\nПереглядів: 2192 | Дивись також: RoverBook Voyager V450 |NZXT відкриває шлях у майбутнє |


Під час намагань загасити пожежу в гаражі батько та син отримали опіки — УНТ - Інформаційне Агентство Головне в Україні\nПід час намагань загасити пожежу в гаражі батько та син отримали опіки\nНа місце виклику було направлено 2 відділення 44-ї Державної пожежно-рятувальної служби ДСНС. На момент їх прибуття вогнем повністю був охоплений гараж, в ікому знаходився легковий автомобіль «Daewoo Nexia», 2008 року випуску. Крім того у житловому будинку. Який перебував на відстані 5-ти метрів, вже почали горіти віконні рами. Була реальна загроза виникнення пожежі ще й у будинку. Загальна площа пожежі склала близько 72 кв.м.\nЗа попередніми даними причиною виникнення пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрогазозварювальних робіт.


10 оригінальних рецептів кручеників - відомої української страви\n10 оригінальних рецептів кручеників\n10 оригінальних рецептів кручеників. Українську кухню неможливо уявити без вишуканих м’ясних страв. Саме такою оригінальною стравою є крученики. Назва походить від слова «крутити» – адже щоб приготувати цю страву, потрібно відбити шматочок м’яса (або риби), розпластати його, як млинець, покласти в середину начинку і закрутити в щільний рулетик. Начинками для кручеників можуть бути гриби, сир, овочі, сухофрукти.\nКуряче філе порізати пластинами і легенько відбити, посолити, поперчити. Вершкове масло дістати з холодильника, залишити на деякий час при кімнатній температурі, щоб стало м’яким. Подрібнити зелень і перемішати з м’яким вершковим маслом і сметаною, ретельно перемішати. Твердий сир натерти на крупній тертці і порізати шматочками бекон, все це додати до вершкової маси, добре перемішати. На шматки курячого філе покласти по ложці начинки, загорнути рулетиком і зафіксувати за допомогою зубочистки. Картоплю почистити, помити і порізати кільцями. Форму для запікання застелити фольгою, змастити олією, викласти шар порізаної кружечками картоплі, а наверх покласти крученики, накрити фольгою, защепити краї. Відправити в розігріту до 180º духовку та запікати 1 годину.\nМ’ясо порізати шматками як на відбивні та легенько відбити, поперчити, посолити. Одну цибулину порізати дрібними шматочками та підсмажити на сковорідці з олією до золотистого кольору, зняти з вогню і трішки остудити. Подрібнити кріп і петрушку, натерти на крупній тертці твердий сир, додати смажену цибулю і перемішати. Викласти готову начинку на шматочок м’яса, загорнути рулетиком, закріпити зубочисткою або ниткою. Обваляти крученики в панірувальних сухариках та смажити на сковорідці з олією. Цибулину порізати на дрібні шматочки, моркву натерти на крупній тертці, підсмажити до готовності, посолити, поперчити та додати сметану, перемішати. Викласти в сковорідку з соусом вже підсмажені крученики, накрити кришкою і залишити на маленькому вогні на 30 хвилин, щоб протушкувались.\nМ’ясо свинини порізати шматочками та трішки відбити, посолити, поперчити. Цибулю порізати дрібними шматочками, підсмажити до золотистого кольору, додати в сковорідку до цибулі віджату квашену капусту, перемішати, посолити, поперчити і тушкувати на маленькому вогні близько 10 хвилин. На шматочок м’яса викласти трішки начинки, згорнути рулетиком і зафіксувати зубочисткою або ниткою. Кожен крученик вмочити у сметану, обваляти в панірувальних сухариках і обсмажити до утворення золотистої скоринки. Всі крученики скласти в сковорідку і протушкувати на маленькому вогні близько 15 хвилин, додавши трішки сметани, посолити, поперчити.\nМ’ясо порізати тонкими шматками, трішки відбити, посолити і поперчити. Цибулю порізати маленькими шматочками і підсмажити до золотистого кольору. Квашені огірки порізати невеличкими кубиками, перемішати їх зі смаженою цибулею і панірувальними сухарями, начинка готова. На шматок м’яса покласти трішки начинки, загорнути рулетиком і зафіксувати ниткою або зубочисткою. Крученики обваляти в борошні і підсмажити до золотистої скоринки, викласти їх у каструлю, залити розведеною у воді томатною пастою, посолити, поперчити. Поставити на маленький вогонь і тушкувати близько 25 хвилин.\nМ’ясо порізати на тоненькі шматки, легенько відбити, посолити, поперчити. Цибулю порізати дрібно і підсмажити до прозорості. Додати порізані печериці, перемішати та смажити до готовності, зняти з вогню і остудити. На шматочок м’яса викласти трішки начинки, загорнути рулетиком, зафіксувати ниткою або зубочисткою. Крученики обсмажити до золотистої скоринки, всі скласти в сковорідку, долити трішки води, можна додати 3-4 ложки сметани, накрити кришкою і тушкувати на маленькому вогні протягом 15 хвилин.\nІнгредієнти: 300 грамів курячого філе, 150 грамів чорносливу, 100 грамів майонезу, 50 мл вершків, 40 мл соєвого соусу, цибулина, мелений чорний перець, сіль.\nКуряче філе помити, просушити і порізати шматками, трішки відбити, поперчити, посолити. Соєвий соус перемішати з майонезом до однорідності, і замочити в ньому відбите м’ясо і порізану півкільцями або кільцями цибулю. Чорнослив помити, висушити на паперовому рушничку. Викласти на шматок м’яса одну сливочку, загорнути рулетиком, зафіксувати за допомогою нитки або зубочистки. У форму для запікання викласти крученики, залити маринадом із соєвого соусу і майонезу, на верх викласти кільця цибулі і полити вершками. Помістити в розігріту духовку на 30 хвилин і випікати при температурі 180º.\nМ’ясо промити і порізати тонкими шматками, легенько відбити, посолити, поперчити. Рис промити та відварити, зняти з вогню, остудити. Куряче яйце зварити на круто. Цибулю посікти дрібно і підсмажити до золотистості, перемішати з порізаним яйцем, подрібненою зеленню і вареним рисом, поперчити, посолити. На шматки м’яса покласти начинку, загорнути рулетиком і закріпити зубочисткою або ниткою. Крученики обваляти в борошні і підсмажити до золотистої скоринки. В каструлю викласти крученики, залити сметаною і бульйоном, посолити, поперчити, довести до кипіння, а тоді зменшити вогонь і тушкувати ще півгодини.\nМ’ясо порізати, відбити, посолити і поперчити. Порізати цибулю півкілцями і покласти на кожен шматок, загорнути рулетиком і зафіксувати ниткою чи зубочисткою. Обсмажити крученики до золотистого кольору і викласти їх у каструлю, додати воду, сметану, перець, сіль, помістити на маленький вогонь і тушкувати близько 40 хвилин.\nКуряче філе порізати, легенько відбити, посолити і поперчити. Масло дістати з холодильника і залишити в кімнаті, щоб стало м’яким. Порізати сало кубиками, перемішати з потертим на крупній тертці сиром, м’яким маслом і сметаною. Викласти готову начинку на шматок м’яса, загорнути рулетиком і зафіксувати зубочисткою або ниткою. Викласти у форму для запікання, додати трішки сметани, закрити зверху фольгою і запікати 40 хвилин при температурі 180º.\nСкумбрію розморозити, почистити і промити, розділити на філе, видалити кісточки, поперчити, посолити і збризнути лимонним соком, залишити на декілька хвилин щоб м’ясо промаринувалось. Вершкове масло дістати з холодильника і залишити при кімнатній температурі, щоб воно стало м’яким. Зелень подрібнити і перемішати з маслом, подрібненим часником та натертим на крупній тертці сиром. Рибне філе намастити приготованою начинкою, загорнути рулетиком, закріпити ниткою або зубочисткою. Покласти у форму для запікання, змастити рибні крученики олією та запікати близько 20 хвилин при температурі 200º.


– у вікнах, вітринах та прозорій частині вхідних дверей (з внутрішнього боку) із закриттям їх до 30%;\n– біля входу в приміщення (в т.ч. у подвір’ї, на сходовій клітці тощо), яке займає суб’єкт господарювання, що встановлює вивіску;\n– над вхідними дверима, над вітринами та над віконними прорізами;\n– між віконними прорізами першого та другого поверхів, але не вище нижнього краю вікон другого поверху двох- чи багатоповерхового будинку (споруди), або на поверсі де знаходиться власне чи орендоване особою приміщення;\n– в існуючих, спеціально передбачених для вивісок у проекті будинку площинах, нішах, картушах, приставних вітринах тощо;\n– на огорожі та її вхідній (в’їзній) брамі, якщо суб’єкту господарювання на праві приватної власності належить вся будівля та вся земельна ділянка;\n– на власній земельній ділянці у вигляді об’ємно-просторової пластики чи конструкції;\n– якщо у будівлі знаходиться декілька власників (орендарів) приміщень, зовнішній вхід для яких є спільним, то їх вивіски на фасаді повинні розташовуватись на невеликих табличках однакового розміру та з однакового матеріалу виконання, розміщених праворуч чи ліворуч від входу (в’їзду) у будівлю (приміщення). Окрім того, їхні вивіски можуть бути розташовані безпосередньо біля дверей належних їм приміщень.\n– із закриттям табличок з назвами вулиць, номерами будинків та іншою соціально-необхідною інформацією;\n– у вигляді світлових табло та моніторів, біжучих стрічок, динамічною (пульсуючою) підсвіткою в межах історичного ареалу міста;\n– із закриттям вікна, вітрини чи прозорої частини вхідних дверей площинами вивісок більше ніж 30%;\n– із закриттям огорож балконів, архітектурного та скульптурного декору фасадів;\n– на будинках (спорудах) – об’єктах незавершеного будівництва;\n– повинні бути співмасштабними до архітектурного вирішення фасаду та його елементів.\n– вивіски не повинні виходити за межі приміщення, у якому здійснює діяльність суб’єкт господарювання;\n– вивіска повинна враховувати розмір та місце розташування раніше погоджених та встановлених на цьому ж будинку вивісок. Перевага надається комплексному підходу до проектування та розміщення кількох вивісок на одному фасаді.\nПопередній запис31 березня на Нижніх Воротах поліція затримала авто, яке перевозило 24 000 літрів нафтопродуктів\nНаступний записВ Ужгороді стартує новий проект з популяризації читання «Бібліотечні гарадичі»


Новонароджена дитина | KIDSCLUB-клуб для дітей та дбайливих батьків\nТакий природний процес, як годування грудьми немовляти, викликає безліч питань. Один з них – якою має бути дієта при годуванні новонародженого грудним молоком? Адже все, що з'їдає мама, з'їдає і немовля. Чим мамі дозволено харчуватися, щоб не нашкодити йому, а принести максимальну користь? Що можна включати в раціон харчування для годуючої мами новонародженого?\nДодати коментар 24\nБілий шум - гул, що складається з усіх частот, які здатна вловлювати людина. У ньому немає ніякої інформації, все звуки однієї гучності. Названий він так за аналогією з білим світлом, який складається з усіх електромагнітних хвиль, що сприймаються людським оком.\nДодати коментар 25\nДодати коментар 19\nкалендар вагітності 7 новонароджений 1 вагітність 6 2 тиждень вагітності 1 1 тиждень вагітності 6


92 роки тому ухвалили новий “націоналістичний” правопис – Духовний Фронт України\n92 роки тому ухвалили новий “націоналістичний” правопис\n17:30 | 31.03.2021\nНад укладанням працювали мовознавці Агатангел Кримський, Борис Ткаченко, Олена Курило, та інші. Але його головним ідеологом був Григорій Голоскевич, який вже мав значний досвід складання правописних словників. До правописної комісії ж увійшли відомі літератори – Сергій Єфремов, Микола Хвильовий, Михайло Яловий, Майк Йогансен.\nУ проєкті правопису підкреслювали, що комісія прагнула унормування правопису й мови та можливого спрощення, і ніяких радикальних змін у алфавіт та в сам правопис не вносила. Мала на меті усунути розбіжність, що з’являється в наслідок боротьби в українській літературній мові різних діялектів, впливів, звичок. А базою для унормування та спрощення служила традиція і природа української мови. Комісія оглядалася на живу мову в її різних діалектах та її історію.\nНайбільше суперечок під час підготовки правопису викликали правила написання букв для репрезентації фонем л – л’ та г – ґ. Врешті вирішили європейський звук “g” передавати через “ґ” а не “г”. У словах грецького походження літеру θ вирішили передавати через “т”, а не “ф” – Афіни – Атени. Також мовознавці зберегли літеру “е” у словах іншомовного походження: Европа, Еспанія. Назви міст мали закінчуватись на -ське, -цьке – Луцьке, Київське, а чужомовне “і” в більшості випадків передавалося через “і” у власних назвах – Тімур, Цюріх, Вашінґтон, Бразілія, але у старих запозиченнях через “и”: Америка, а не Амеріка, Африка, Париж, Єгипет тощо.\nРедакція “Українського правопису”, затверджена 1933 року новою Правописною комісією на чолі з Андрієм Хвилею\nПравопис був чинним до 1933 року. Саме тоді його назвали “націоналістичним”, особливо літеру “ґ”, та підмінили новим зрусифікованим правописом. Але переслідувати укладачів почали раніше. З 1929 року Кримського раптово почали позбавляти посад, а 17 серпня чекісти заарештували Голоскевича. Інкримінували йому участь у неіснуючій Спілці визволення України. Її ж “керівником” був Сергій Єфремов – так влада позбавлялася старої української інтелігенції. Голоскевич загинув у Тобольську за незрозумілих обставин.\n22 травня 2019 року ухвалили нову редакцію “Українського правопису”. В ній повернули деякі елементи харківського, що знайшло підтримку частини мовознавців. Інші ж фахівці не визнали новий правопис, адже найбільш наближеним до харківського вважають незатвердженний проєкт 1990-х.


Поняття і ознаки держави - Курсова робота Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Теорія держави і права → Поняття і ознаки держави - Курсова робота\nПоняття і ознаки держави - Курсова робота\nТаким чином, на етапі виробничої економіки під дією розділення праці, появи патріархальної сім'ї, військових захоплень, заборони інцесту і інших факторів, проходить розшарування первісного суспільства, загострюються його протиріччя, внаслідок чого родова організація соціального життя виживає себе, а їй на зміну з тою ж неминучістю приходить нова організаційна норма суспільства – державність.\nОтже, узагальнюючи, можна сказати, що виникнення держави обумовлено потребою суспільства зберегти свою цілісність за його розшарування на нерівні за своїм соціальним становищем верстви, здійсненням ефективного соціального управління за умов збільшення населення, зміни безпосередніх родоплемінних зв'язків на опосередковані продуктами виробництва, що є проявом ускладнення суспільного життя.\nДержава – це особлива політико-територіальна організація, що має суверенітет, спеціальний апарат управління і примусу і здатна надавати своїм велінням загальнообов'язковоїсили. \nОтже, якщо узагальнювати, то держава – це політична організація суспільства, яка забезпечує його єдність і цілісність, здійснює з допомогою державного механізму управління справами суспільства, суверенну публічну владу, яка надає праву загальнообов'язкового значення, гарантуюча права, свободи громадян, законність і правопорядок. \nвсеохоплююча – об'єднує в єдине ціле всіх членів суспільства, відображує та забезпечує загальносуспільні інтереси і потреби;\nВ додержавному суспільстві приналежність індивіда до того чи іншого роду зумовлювалась кровною спорідненістю. Причому рід часто не мав строго визначеної території, переміщувався з одного місця в інше. В державно-організованому суспільстві кровноспоріднений принцип організації населення втратив своє значення. На зміну йому прийшов принцип його територіальної організації. Держава має строго локалізовану територію, на яку розповсюджується його суверенна влада, а населення, яке на ній проживає, перетворюється в підданих чи громадян держави. Виникають таким чином просторові межі держави, в яких проявляється новий правовий інститут – підданство чи громадянство. З територіальною організацією населення поєднано не тільки виникнення держави, але й початок складання окремих країн. А тому з цих позицій поняття "держави" і "країни" багато в чому співпадають.\nУніверсальна, бо об'єднує членів суспільства для вирішення питань, що стосуються різних сфер їх життя.\nВерховна організація – є вищим за значенням та силою об'єднанням суспільства, всі інші соціальні організації у сфері загальносуспільних інтересів підпорядковані їй. \nДержавний суверенітет. Поняття "державного суверенітету" з'явилося в кінці середніх віків, коли стало потрібним відділити державну владу від церковної і надати їй виняткове, монопольне значення. Нині суверенітет – обов'язкова ознака держави. Держава, яка його не має – це колонія або домініон.\nНерозривний зв'язок держави і права. Без права держава існувати не може. Право юридично оформляє державу і державну владу і тим самим робить її легітимними, тобто законними. Держава здійснює свої функції в правових формах. Право вводить функціонування держави і державної влади в рамках законності, підкоряє їх конкретному правовому режиму. При такій підлеглості держави праву і формується демократична правова держава.


Контррозвідка звітує, що затримала в Києві агента "ЛНР" | Новинарня\nHome / Україна / Межа закону / Контррозвідка звітує, що затримала в Києві агента “ЛНР”\nКонтррозвідка Служби безпеки України заявляє, що затримала у Києві агента незаконних збройних формувань, який передавав розвідувальну інформацію представникам так званого “МДБ ЛНР”.\nПро це в середу, 19 лютого, інформує пресцентр СБУ.\nОперативники та слідчі спецслужби встановили, що колишній працівник органів МВС, мешканець тимчасово окупованого Луганська, був завербований так званим “МДБ ЛНР”.\n“Для виконання завдання кураторів він прибув на підконтрольну українській владі територію, де збирав відомості про дислокацію і переміщення підрозділів, залучених до проведення антитерористичної операції. Інформатор переховувався у різних населених пунктах нашої країни”, – йдеться у пресрелізі СБУ.\nЗазначається, що фігурант справи був оголошений у загальнодержавний розшук.\nЗатриманого, кажуть в СБУ, доправлять до суду для розгляду клопотання щодо обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.\nЯк інформувала “Новинарня“, у ЗСУ хотів проникнути “кріт” ФСБ з Криму. Помітила контррозвідка.\nПов’язані публікаціїdon't missmainКиївконтррозвідкаЛНРСБУ


Вибух туги за чимось вищим, чистішим у житті / Статті та есе // Сторінки пам’яті Володимира Івасюка\nВибух туги за чимось вищим, чистішим у житті\nУ серпні українському музичному телевізійному фільмові «Червона рута» виповнюється 40 років.\nНа початку 1970-х про Буковину та її молодечі таланти почув увесь Радянський Союз — завдяки «Червоній руті» і «Водограю», написаних студентом Чернівецького медінституту Володимиром Івасюком, і тим, чиї голоси несли їх у світ: ВІА «Смерічка» Левка Дутковського (тоді ще самодіяльний колектив Вижницького районного Будинку культури Чернівецької області), Василю Зінкевичу та Назарію Яремчуку. Щоб закріпити досягнуте, виник задум створити музичний телефільм. Автори картини — сценарист Мирослав Скочиляс, режисер Роман Олексів, звукорежисер Василь Стріхович і оператор Аркадій Дербінян — вважали, що його прихильно сприйме молодь країни.\nНеймовірна популярність пісні «Червона рута» визначила і назву фільму. Відтак, у серпні 1971 року в гірському містечку Яремче задум було втілено настільки вдало, що фільм став справжнім бумом і всі 45 хвилин стали вибухом туги за чимось вищим, чистішим у житті і для малого, і для старого. За жанром «Червона рута» — фільм-концерт, у якому можна побачити стільки знаменитостей: Левка Дутковського, Софію Ротару, Василя Зінкевича, Володимира Івасюка, Назарія Яремчука, Анатолія Євдокименка, Аллу Дутковську (усі молоді, гарні, ще про жодну популярність навіть не мають й гадки). Звісно ж, солістів супроводжують талановиті буковинські ВІА «Смерічка» Левка Дутковського, «Карпати» Валерія Громцева і два івано-франківські колективи: вокальний ансамбль «Росинка» Христини Михайлюк і танцювальний ансамбль «Еврика» під керівництвом Георгія Желізняка.\nВасиль Зінкевич і Соня Ротар закохуються один в одного\nФільм мав свою сюжетну лінію: у поїзді «Донецьк — Верховина» (насправді ж такий поїзд у природі не міг існувати, оскільки селище Верховина розташоване за 31 км від найближчої залізничної станції Ворохти) знайомляться карпатська гірська красуня Оксана і молодий шахтар Борис (у ролі Оксани — викладачка Чернівецького музичного училища Софія Ротар — тоді ще без «у» в закінченні, саме так і записано у титрах, — Бориса грає соліст «Смерічки» Левка Дутковського Василь Зінкевич). Уже тоді — Схід і Захід разом! Ми сильні, бо маємо Схід і Захід!!!\n— У фільмі видно дуже багато людей, — каже Левко Дутковський. — Але спеціально на зйомки нікого не запрошували. Усім самим було цікаво дивитися наш концерт — для цього вони навіть повиходили на балкони.\nЗвучать 15 аранжованих пісень, серед яких: «Намалюй мені ніч» Мирослава Скорика і Миколи Петренка, «Я піду в далекі гори», «Червона рута», «Водограй», «На швидких поїздах» Володимира Івасюка, «У Карпатах ходить осінь», «Незрівнянний світ краси» Левка Дутковського на слова Анатолія Фартушняка, «Течія» Руслана Іщука на вірш Степана Пушика, «В руки ми берем свої гітари» Валерія Громцева і Віктора Кураченкова, «Відлітають журавлі» Олександра Білаша і Валерія Гужви. Спеціально для фільму львівський поет Роман Кудлик пише український текст італійської пісні Дона Баккі та Маріано Детто (в першоваріанті «L’immensitа» — «Неосяжність»). Українською мовою вона має назву «Сизокрилий птах», стає культовою в репертуарі Софії Ротару впродовж усієї творчої кар’єри.\nДо слова, існує дві версії фільму — українська і російська. Так незвично там чути «вишукану» російську Василя Зінкевича, в якій важко вловити «данєцкій» акцент. У рідному варіанті, навпаки, яка вишукана та мила серцю Зінкевича українська.\nНа той час «Смерічка» вже мала власні самобутні сценічні костюми. Проблемою був костюм для Ротару. Тоді Левко згадав про дипломну роботу дружини, що як раритет висіла на почесному місці у Вижницькому музеї. Привезене спеціально на таксі Василем Зінкевичем (туди його послав Левко Тарасович) з Вижниці червоно-біле плаття наче спеціально було пошите для співачки. Алла не переробляла жодного шва! Хоча із Сонею Дутковська вперше познайомилася й заприятелювала тоді ж у Яремчі, вони обидві — Левиці (народжені у серпні), перша — справжня «левиця» в піснях, друга — у створенні сценічних костюмів… Фільмували «Червону руту» весь серпень, тож справляли дні народження усім гуртом: 7-го — у Соні, 15-го — в Алли.\nДовга червона сукня головної героїні Оксани з двома білими вставками, вишитим стилізованим кептариком, аплікацією та підвісками з перлин творила фільм на взірець найкращих голлівудських (де на костюми не шкодують ні грошей, ні часу). Особливо пам’ятною і хвилюючою миттю було виконання «У Карпатах ходить осінь» Левка Дутковського. Соня ефектно зводить руки у довгому червоному платті — справжня «леді ін ред» — з такими ж довгими, розширеними донизу рукавами. Класичні українські кінематографічні кадри!\n— Як це несправедливо, що дивовижну майстриню, художника-модельєра Аллу Дутковську так рідко показували по телевізору за її життя, і писали про неї недостатньо. І чому це завжди з’являється невчасно… точніше — запізно… Сенсом творчості буковинської майстрині стала рідкісна витончена праця над створенням сценічних костюмів — спочатку для «Смерічки» її Левка Дутковського, потім — «Червона рута», «Черемош», «Жива вода», окремо — для Софії Ротару, Назарія Яремчука, Василя Зінкевича… — вважає буковинська поетеса Тамара Севернюк. — Спочатку Вижниця, потім Чернівці, далі — Київ, Москва, Ленінград, Прибалтика, Крим… Європа, Азія, Америка… Де тільки не гастролювали буковинські митці — і всюди їх зустрічали бурями оплесків — спершу за одяг, щиро дивуючись і чаруючись його незвичністю, тонкою, філігранною роботою творцевих мук… А на кінець — за пісню, одягнену Аллиними руками.\n«Без ніяких «понтів» і жодних ознак будь-якої неперевершеності чи зірковості!..»\n— Слова «Течії» (вона звучить другою, після Івасюкової «На швидких поїздах») написав івано-франківський поет Степан Пушик, а у фільмі пісню виконувала «Росинка», до дівчат «долучається» й Софія Ротару (її голосу не чути, звучить фонограма, а на відео вона «співає»), — повертаючись у ті незабутні часи, каже тодішній керівник ВІА «Опришки» Івано-Франківського педінституту Руслан Іщук.\nВарто сказати, що моє ім’я навіть не згадали у титрах фільму — дала про себе знати бунтарська і смілива назва нашого колективу — «Опришки» (росіяни перекладали як «Опрычники»)…\n— Так сталося, що у фільмі за сценарієм «Водограй» мала співати головна героїня (Софія Ротару) разом з Василем Зінкевичем, — говорить тодішня солістка ВІА «Смерічка» Левка Дутковського Марія Ісак. — Не знаю, з яких причин, але вони в дуеті не змогли заспівати і записати її. У фільмі звучить виконання наше з Назарієм Яремчуком, хоча в кадрі «співають» Василь і Соня.\nВже пізніше, коли Назарій бував на гастролях у Львові, часто казав мені: «Так, як ми з тобою співали «Водограй», я більше не міг ні з ким заспівати» .\n— 1971 року Львівське обласне телебачення, де я тоді працював, знімало музичний телефільм «Червона рута». Хоча там звучало багато пісень Володимира Івасюка, за сюжетом треба було ще якусь пісню для головної героїні, — додає й свій спогад поет Роман Кудлик. — Режисер фільму Роман Олексів (на жаль, нині покійний) приніс записану на старому магнітофоні італійську пісню «L’immensitа» (музика Дона Баккі та Маріано Детто). Прослухав досить цікаву мелодію і написав так звану «рибу», тобто текст на готову музику. Я не знав італійської мови, не знав, про що співається в італійському варіанті (якщо чесно, не знаю й досі). Олексів попросив мене, щоб вірш був про кохання. Я написав зовсім інший, тобто свій текст. Настрій у музиці був чудовий, і він мені навіяв такі слова, які зародилися відразу, і їх більше не переробляв:\nПісню записала Софія Ротару. Варто визнати, що ніхто не зміг заспівати її краще від Соні. Не чув когось кращого від неї, хоч молодь пробувала і пробує її співати також.\n— Фонограми записували у Чернівцях, адже всі головні герої — з Буковини, — згадує звукорежисер фільму Василь Стріхович. — З Сонею Ротару ми могли до ранку робити до 15 дублів. А потім о шостій йшли на ринок, купували щось поїсти. І снідали в парку. Без ніяких «понтів» і жодних ознак будь-якої неперевершеності чи зірковості!.. Фільм знімали в Яремчі. На танцях у Будинку культури ми з Володею Івасюком познайомилися з місцевими дівчатами, потім, звісно, проводжали їх додому. В якусь мить за плечима почули тупіт. Першими злякалися дівчата: «Ой, це наші хлопці збираються вас бити!». Ми сховалися від помсти на сіннику, а драбину витягнули нагору. Тож нас шукали, але не знайшли… Володя, з яким я дружив, був нормальним компанійським хлопцем. Як і всі ми, любив «відірватися» десь на природі. З напоїв віддавав перевагу шампанському. Йому завжди подобалися дівчата — вищі від нього на зріст блондинки. До речі, Москва залюбки брала все нове українське. Благо, талантів і нових пісень нам ніколи не бракувало. А як на «ура» пройшов український музичний телефільм «Червона рута»! Ніхто не зміг повторити того, що колись зробили «Смерічка» Левка Дутковського і Софія Ротару. Більше від них українських пісень на всьому пострадянському просторі не заспівав ніхто.\n«Фільм «Червона рута» стає своєрідним вибухом туги за чимось вищим, чистішим у житті»\n«Червона рута» не був першим у своєму жанрі, як дехто вважає. 1967-го року на Львівському телебаченні завдяки Мирославу Скочилясу з’явився перший український телевізійний музичний фільм тривалістю 25 хвилин. У його основі — залицяння трьох співаків (артисти диксиленду Львівського медінституту «Медикус», один з них — керівник колективу Ігор Хома) до вродливої вокалістки (її роль виконувала Леся Стадник), яка врешті-решт обрала собі зовсім іншого хлопця. Ось з того фільму вийшла народна пісня «Сумна я була» в сучасному естрадному прочитанні.\nФільм отримав відзнаку на одному з фестивалів у Ленінграді. У ті часи Львівська студія телебачення (у неї був ефірний час у семи областях Західної України) мала свій шарм і свою самобутність. Велика заслуга у цьому і Мирослава Скочиляса. Львів’ян любили за українську мову. Не раз наприкінці 1960-х телефонували з Москви Мирославу Федоровичу і наполегливо просили надіслати «што-нібудь екзотічєскоє», тобто українське. Той завжди казав: «Будь ласка!». Треба було щось до новорічних свят — нема проблем!\n1968-го року Скочиляс знімає ще один новітній музичний фільм (разом з Романом Олексівим) «Сійся-родися!», в якому сестри Байко співають (а насправді колядують те, що «пропускала» тодішня атеїстична комуністична цензура).\n— Фільм «Червона рута» стає своєрідним вибухом туги за чимось вищим, чистішим у житті, — писав письменник Михайло Івасюк у своїй книзі «Монолог перед обличчям сина». — У ньому напрочуд злагоджено співпрацюють львівський сценарист Мирослав Скочиляс із режисером-постановником Романом Олексівим. До них горнуться звукооператор з Чернівецької студії телебачення Василь Стріхович та оператор студії «Укртелефільм» Аркадій Дербінян.\n«Ми з піснями Володимира Івасюка — молоді…»\n— У сінокосному серпні 1971 року всі учасники фільму «Червона рута» зібралися у легендарній Яремчі, — згадував Назарій Яремчук. — Володя приїхав з нерозлучною гітарою і скрізь — в автобусі чи на березі Прута, під копицею пахучого сіна — складав і наспівував пісні. У фільмі Володю можна також побачити: він виконував роль директора уявної концертної програми. З напутніми словами: «Тримайся, старий!» він виводив співаків на сцену. І не лише у фільмі, а і в житті Володимир Івасюк допоміг знайти свій голос і заспівати по-справжньому Софії Ротару, Василеві Зінкевичу, мені, багатьом іншим виконавцям.\nОсь тільки мати Назарія Яремчука — Марія Даріївна — не змогла порадіти за сина: вона померла, коли фільм знімали…\nЛевко Дутковський, Василь Зінкевич і Назарій Яремчук зі своєю «Смерічкою» вели активне концертне життя. Тепер навіть важко повірити, що можна було за 20 днів дати 60 концертів і більше. Скрізь — повні зали, а слухачі готові були навіть висіти на люстрах, аби почути своїх улюбленців. Ті, хто не потрапляли до залів, плакали. Мине зовсім небагато часу, і ансамбль «Смерічка» Левка Дутковського назвуть українськими «Бітлз».\n— Тоді ніхто і не думав про те, що буде далі. Після зйомок телефільму заступник директора Чернівецької обласної філармонії Пінхас Абрамович Фалік запропонував мені разом зі «Смерічкою» та Софією Ротару перейти на професійну сцену у філармонію. Та я, порадившись з учасниками «Смерічки», вирішив залишатися у Вижниці і запропонував чоловікові Софії, Анатолію Євдокименку, створити свій ансамбль і назвати його, як і телефільм, «Червона рута». Наприкінці 1971 року новостворений ВІА «Червона рута» з солісткою Софією Ротару, взявши за основу свого репертуару популярні пісні ансамблю «Смерічка», поїхав у свій перший концертний тур. Нині вважаю, що, напевно, зробив помилку, можливо, «Смерічка» з Василем Зінкевичем, Назарієм Яремчуком і Софією Ротару була би неперевершеною на той час не тільки в Союзі. Але ж хто не помиляється… У творчості все може бути… — розмірковує тепер засновник «Смерічки» Левко Дутковський.\n— Ми з піснями Володимира Івасюка — молоді, — вважає Василь Зінкевич. — Не тільки у моєму житті, а у житті інших співаків він зіграв особливу роль. Тому що на його піснях училися співати. І вони легко співалися. Він сам мав прекрасний голос, вміло і гарно співав. Він любив своїх виконавців, «своїх» співаків, хоча ніколи про це не говорив. Ми вважали це за честь і також ставилися до нього з особливою повагою. Він мав талант цементувати навколо себе однодумців. Це нікого не ображало, хоч ми й були майже однолітки. Особливим було його ставлення до Софії Ротару (вона заспівала 21 пісню Івасюка!) — любив її надзвичайно. Власне, для неї писав. І вона співала голосом Володі Івасюка. Я вважаю, що цей творчий дует був унікальним явищем на нашій естраді.\nА вже у грудні того ж 1971-го в московській концертній студії Останкіно у фіналі «Пісні–71» — він проводився вперше — українська «Червона рута» у виконанні Василя Зінкевича і Назарія Яремчука та Володимира Івасюка стала переможцем пісні року!!!


Память людська це нескінчена книга, в якій записано все: і життя людини і життя країни. Багато сторінок написано кривавим і чорним. Найчорнішою сторінкою в тій книзі нашого народу є голодомор 1932-33 років. За своїми вражаючими наслідками Голодомор можна порівняти з втратами нашого народу від Другої світової війни.\nІз грудня 1932 по квітень 1933 року, в пік трагедії, Україна втрачала щодня по кількасот тисяч осіб. Кількість загиблих в роки Голодомору дорівнювала кількості населення деяких європейських країн.\nВже минуло більше 80 років з того часу, як голодна смерть у мирний період, обірвала мільйони людських доль. Сьогодні голодомор — не історична давнина, а глибока духовна рана, яка нестерпним болем пронизує пам’ять і його очевидців і сучасне покоління.\nГолодомор 1932-1933 р.р. торкнувся кожної родини. Ми постраждали всі, бо кожен втратив частку свого корінння. Навіть сьогодні трагедію 1932 — 1933 років важко осмислити. То був справжній Армагедон, коли люди від голоду втрачали людське. Відтак, це національне нещастя, яке поглинуло мільйони безневинних, не підлягає забуттю. Наш з вами спільний обов’язок зробити все, щоб такі трагедії не повторювалися. Запорукою цього має бути вічна пам’ять за безневинно убієнними.\nЩе раз усі разом вклонімося Пам’яті жертв Голодомору і у молитві за їх душі запалимо маленький вогник свічки у своїх оселях.