Від переохолодження щозими на Одещині помирає щонайменше 50 безхатченків\nВони намагаються зігрітися у підвалах житлових будинків, у закинутих будівлях і в саморобних куренях\nМінус 7 вдень, мінус 15 вночі – стовпчики термометрів в Одесі вже опустилися нижче нуля, тому в місті почали з’являтися перші пункти обігріву. Їх встановлення анонсували ще у середині грудня, однак тоді, на думку представників мерії, було не настільки холодно і цю щорічну подію перенесли на невизначений термін. За даними волонтерів, з початку зими в регіоні від холоду загинули щонайменше 20 безпритульних осіб, і добре, якщо такі пункти допоможуть пережити зиму тим, хто знаходиться на межі життя і смерті.\nА поки такі намети з’явилися не всюди – Новини.LIVE Odesa вирішило дізнатися, як переживають морози бездомні у інших районах нашого міста.\nВ постійному пошуку притулку\nСтаніслав Євтушок мешкає між вулицями Заболотного і Жоліо-Кюрі, що у селищі Котовського. У нього немає ні документів, ні роботи, ні постійного місця проживання. На ногах – капці з рваною підошвою, на тілі – одяг, який він ніколи не прав, а в руках – пакети з пляшками і сміттям.\n"Зиму я ненавиджу найбільше. Кожен холодний сезон може стати останнім, не знаю, коли помру. Щоб не замерзнути до смерті, ночую на теплотрасах, там зібрав багато матраців, є ковдра. Але все це не допомагає, вночі мене трясе від холоду. На тілі з'явилися бульбашки та плями. Щоб не замерзнути, треба випити горілки. Це єдине, що реально допомагає на вулиці. Але гроші на неї не завжди є. Коли погода нормальна – люди щось дають, а зараз, коли мороз, всі кудись біжать, проходять повз мене, зібрати навіть 50 гривень не виходить за день", – хриплим голосом розповідає наш співрозмовник.\nНа вулиці чоловік зустрів багато однодумців. Більшість з них – колишні в’язні, алкоголіки та хулігани, але з кимось спільну мову все ж знайти вдалося. Торішні морози компанія пережила спокійно, утеплили трохи житло і, за їхніми словами, зовсім не мерзли. Теплих речей їм вистачає: щось знайшли на смітниках, щось отримали від благодійних організацій та центру соціальної допомоги.\nТорік, до речі, мобільний пункт обігріву відкрили у Суворовському районі на розі Марсельської та Жоліо-Кюрі, де постійно чергували рятувальники, медики і волонтери. Там наш герой був постійним гостем. Цьогоріч його також встановлять на цій локації, тому Станіслав Євтушок, ймовірно, зможе успішно пережити і цю зиму.\nСеред безпритульних людей багато тих, хто став непотрібним своїм рідним. Почувши їх історії, розумієш, що від втрати даху над головою дійсно ніхто не застрахований. За словами волонтерів, кожен п'ятий стає безпритульним через проблеми з нерухомістю. Георгій Смолкін, наприклад, розповідає, що раніше він був звичайною людиною, жив у двокімнатній квартирі, але онуки вирішили позбавитися від свого настирливого родича. Так він і опинився на вулиці. Раніше чоловік працював у швейному цеху. Каже, що через вік втратив роботу, а через сімейний конфлікт – сім'ю та житло. Тепер він часто ночує на вокзалі.\n"Часто знаходжу якусь роботу на один день і в цей же день отримую якісь гроші, яких може вистачити на хліб. Буває, сплю, а мене будять і самі пропонують роботу. Я не п'ю, бо на це потрібні додаткові гроші. Вулиця вже мій дім. Знаєте, я не почуваюся бомжем. Я вільна людина, що захочу, те й роблю", – каже чоловік.\nПозаминулої зими він жив на будівництві, а на ніч залишався в одній із квартир. Платили копійки, але був дах над головою. Але згодом об'єкт завершили та спати стало знову ніде.\nІнші безпритульні, з якими нам вдалось поспілкуватись, переживають морози у підвалах житлових будинків, у закинутих будівлях і в саморобних хатах на кшталт куренів у відносно безлюдних місцях. На вигляд ці будівлі хлипкі, але насправді цілком стійкі. Стіни, дах, меблі, а також побутове приладдя – все знаходять на звалищах та смітниках.\nЩоб отримати хоч трохи грошей, вони працюють вантажниками. Але здебільшого заробляють бездомні, збираючи металобрухт. Крім того, деякі церкви та монастирі дають дах та їжу за роботу.\nЦі люди бояться двох речей у житті – замерзнути або обваритися, якщо десь прорве теплотрасу. Але сподіваються, що такого з ними не станеться.\nБезкоштовні обіди, нічліг і медична допомога\nВпоратися з проблемою безпритульних у місті допомагають різні громадські, релігійні та благодійні організації. Вони роздають їжу та одяг, допомагають із ліками та документами. Деякі з них взимку відкривають пункти обігріву – такі, як на Куликовому полі. Вони забезпечені електрикою, дровами та різними харчовими продуктами. Для зручності там також є біотуалети та контейнери для сміття.\n"Щороку з настанням морозів ми відкриваємо денні пункти обігріву, а вночі там працює відділення нічного перебування. Цей пункт працює під час екстремальних морозів, коли температура опускається нижче 10 градусів. Серед ночі швидка або волонтери можуть знайти людину в будь-якому стані – п’яну, побиту, під наркотиками, з переохолодженням кінцівок. Ми всіх беремо. У пункті щодня у дві зміни чергують волонтери, які годують безхатьків та відпоюють їх гарячим чаєм", – розповіла волонтерка Ольга Шумракова, яка допомагає безпритульним людям біля залізничного вокзалу.\nЗа одну роздачу благодійники годують зазвичай 180-200 людей. При цьому, як правило, усім охочим вистачає на добавку. Але не всі, хто приходить обідати до вокзалу, не мають будинку і блукають вулицями. В одних маленький дохід, грошей на їжу просто не вистачає, інші заощаджують мізерну пенсію, щоби протягнути на неї ще один місяць.\nМинулого року лише до одного пункту обігріву, що на Куликовому полі, звернулося майже 6 тисяч людей. Частину з них перенаправили до центру допомоги бездомним. 14 людей шпиталізували із відкритою формою туберкульозу.\nДо речі, центри допомоги бездомним, про які ми написали вище, безкоштовно надають допомогу і виділяють ліжка для людей, які живуть на вулиці. Їм пропонують почати своє життя з чистого аркуша, допомогти з реабілітацією, працевлаштуванням та психологічною підтримкою, але більшість звикли до вуличного життя і не погоджуються на такі пропозиції волонтерів або ж згодом знову повертаються на теплотраси.\n"Десь 10% підопічних залишають таке життя у минулому. Інші агресивно відкидають пропозиції допомогти і йдуть геть, інші просто сідають на шию. Вони не бояться життя на вулиці, бо чудово обізнані про те, де в місті безкоштовно поїсти, помитися, поміняти одяг, отримати медичну допомогу та переночувати. Вони не бачать сенсу у змінах. Хто ходить-бродить по вулицях до року, той ще має стимул все змінити, а інших просто затягує", – каже працівниця соціального центру для безхатьків Олеся Шварцуман.\nНе проходити повз\nПитання перебування безпритульних осіб у громадському транспорті чи під'їздах – одне з найскладніших і найгостріших у холодну пору року, кажуть волонтери.\n"У мешканців будинків це, звісно, викликає невдоволення. Але треба пам'ятати, що в холод для безпритульних можливість побути в теплі справді стає критичною, найчастіше це питання життя та смерті. Щоб дати людині шанс зігрітися, можна постаратися з нею домовитися, перш ніж виганяти її на вулицю, наприклад, попросити дотримуватися чистоти і не смітити у під'їзді. Можна також запитати, чи йому потрібна допомога, запропонувати адреси місць, куди він може звернутися, а також уточнити, чому він опинився саме тут", – каже Олеся Шварцуман.\nПункти обігріву будуть розміщені за такими адресами:\nПриморський район – Куликове поле, 1 (з боку залізничного вокзалу – волонтерський пункт);\nСуворовський район – вул. Марсельська, ріг вул. Жоліо-Кюрі;\nКиївський район – просп. Ак. Глушка, 32-а;\nМалиновський район – сквер Георгія Гамова (вул. Мельницька).\nУ місті не ведеться статистика, скільки людей замерзає щороку. І не тільки в люті морози, а загалом за найменшого зниження температури. Але, за словами волонтерів, людей справді замерзає багато, щороку вони фіксують десятки таких історій особисто. Але перш ніж братися за допомогу кожному, треба спочатку зрозуміти, чого хоче людина на вулиці, тобто просто з нею поспілкуватися.\nКрім того, допомогти таким людям можна, підтримавши організації, які працюють у цьому напрямі. Регулярні пожертвування допомагають волонтерам планувати свою діяльність у довгостроковій перспективі та бути впевненими у стабільності тих чи інших проєктів. Поки що у влади недостатньо інструментів, як допомогти бездомним. Зі свого боку громадські організації беруть на себе купу різних ініціатив.\nЛюдям, які живуть на вулиці, доводиться несолодко, і кожен день схожий на попередній, наче день бабака. Безпритульні люди недовірливі, але багато хто чесно зізнається, що мріють про свій дах над головою. Але чи зможуть вони знайти в собі сили та бажання, щоб повернутися до звичайного життя – без алкоголю та криміналу – це вже зовсім інша історія.\nВ Одесі біля пункту обігріву помер чоловік, а пенсіонерку засунули в сміттєвий бак. Відео\nЧерез негоду в Києві посилять допомогу безхатькам\nОдеса швидка допомога їжа благодійність похолодання зима бездомні вулиці морози\nГоловна Одеса Голодні та з ранами від обмороження: як безпритульні переживають зиму в Одесі


У Криму дороги ремонтують з допомогою віників\nУ Сімферополі дороги ремонтують за допомогою віника, в сльоту. Відео про це потрапило в мережу. Розгніваний окупаційний глава Криму Сергій Аксьонов викликав "на килим" кримського міністра транспорту.\nВ окупованому Сімферополі місцева "влада" розпорядилися почати ямковий ремонт доріг. І відповідні служби приступили до виконання завдання, не зважаючи на дощ, сльоту і калюжі. Проїжджаючи по вулиці Севастопольській, городянин зняв на відео процес ремонту.\nКамера зафіксувала, як співробітник ремонтної бригади буквально вимітає калюжу мітлою, щоб звільнити яму від води. Опісля туди кладуть асфальтобетонну суміш.\n"Ось так у нас в Сімферополі латають асфальт. В калюжі пісочку підсипали, смолою залили...", - іронічно відзначає автор відео.\nСтан доріг в цілому на півострові, на яке неодноразово скаржилися кримчани, в кінці кінців обурив окупаційного главу Сергія Аксьонова. Тож він викликав до себе "на килим" окупаційного міністра транспорту Анатолія Волкова.\n"На жаль, ремонт, який відбувався в 2016 році, не піддається ніякому опису. Всі відповідні висновки зроблені, від посад відсторонені відповідальні. Проте людей хвилює якість ремонту, яку необхідно забезпечити. Ми вже говорили про неефективність ямкового ремонту, але з огляду на обсяг лиха, іншого виходу на цьому етапі у нас немає. При чому в нинішньому році всі роботи повинні бути закінчені вже до 1 жовтня, а не вестися в осінньо-зимовий період", - висловився Аксьонов.\nВін доручив Волкову особисто проконтролювати ремонт та обслуговування доріг, якими займалися працівники ГУП РК "Кримавтодор". Саме підприємство збираються перевіряти правоохоронні органи, оскільки освоєння ними виділених з бюджету 1,9 млрд рублів на дороги визнано незадовільним.


Святослав та інтриги візантійців\nБлискуче завершивши Хозарську кампанію – встановивши новий кордон Русі по Волзі і Північному Кавказу, Святослав не став сидіти, склавши руки і «спочивати на лаврах перемоги», а взявся за вирішення інших не менш глобальних завдань. Однією з них була необхідність остаточно утвердитися на Чорному морі, яке і так вже називалося Руським. Він і цю задачу вирішив швидко. Дорогою додому, його дружини пройшлися по володіннях Візантійської імперії в Приазов’ї та Північному Криму. З 10 міст і 500 інших поселень була взята данина. Що цікаво, населення тутешніх місць було змішаним і чималий відсоток з нього представляли слов’яни, вони не чинили опору князю русів. За повідомленням одного з візантійських топархів (начальник провінції, його ім’я історія не зберегла), більшість його підданих «жило за звичаями варварів», при наближенні військ Святослава «міста і народи добровільно до них приєднувалися». Навіть місцева знать в повному складі відмовилася виконувати накази топарха і перейшла на сторону Святослава.\nТопарху довелося їхати в Київ, там він поспілкувався з князем, той його ласкаво прийняв, після того, як ромей виявив покірність, руський князь залишив його правителем області, навіть збільшив його володіння. Обіцяючи підданим свій захист і збереження колишніх доходів. Це було типовим для русів того часу – їм була потрібна покірність, за непослух жорстко карали, а внутрішні справи, релігія, звичаї місцевих жителів їх особливо не цікавили.\nБолгарія в той період була у великому занепаді. Велика держава охоплювала землі від Чорного до Адріатичного морів, а на півдні дійшла до Егейського моря, від земель сучасної Молдавії да Албанії та Македонії. Болгарський цар Симеон Великий (правив з 893 до 927 року) вів успішні війни з сусідами – угорцями, Візантійською імперією, сербами. Нова столиця Великий Преслав була порівнянна зі столицею Східно-Римською імперією Константинополем. Але після його смерті три десятиліття «дружби» і «культурного партнерства» з ромеями привели до деградації великої держави. Знать піддалася величезному впливу Візантії, її діти вчилися в Константинополі, переймали візантійську моду, її прогресивні соціальні пороки. В результаті частина знаті стала вважати себе «греками», бояри стали зраджувати і змінювати своїй батьківщині. Цар Петро піддавшись на майстерні лестощі, вів себе як васал імперії.\nНезабаром і ілюзії про «дружбу» з «братнім християнським» Константинополем звалилися. Імператор Никифор II Фока (імператор в 963-969 роках) повернувшись з переможного походу в Сирію, вирішив вирішити проблему Болгарії. Благо вважав, що вона вже досить розклалася і не готова до серйозної війни. Петро прислав до нього посольство, запропонувавши одружити одного із своїх синів на візантійській принцесі. Никифор наказав побити послів, грубо їх обзивав, висміяв їх. Послав ультиматум, вимагаючи надіслати синів у заручники. Петро розгубився, намагався вирішити справу миром, але Никифор вже почав війну – легко захопив прикордонні міста, спробував прорватися через перевали в Балканських горах. Але прорахувався, прості болгари, на відміну від «еліти» добрих почуттів до ромеїв не відчували – на перевалах візантійська армія зустріла жорстку відсіч. У підсумку замість легкої перемоги, імператор отримав новий фронт. А війська були потрібні на Близькому Сході, щоб розвинути успіх проти арабів, та й в Італії йшло протистояння зі Священною Римською Імперією. Крім того, візантійські володіння в Криму захопив Святослав, цю проблему також треба було вирішувати.\nТоді Никифор придумав начебто блискучий хід – потрібно зіштовхнути болгар з русами, одвічна політика «рязділяй і володарюй». Благо, зі Святославом у нього були контакти – руси допомагали йому в блискучому штурмі острова Крит. Крім того, війна Святослава з болгарами, відвернула б його від Криму. Можна буде звільнити війська для війни з арабами і справ в Італії.\nЗ цією місією до Києва відправили сина херсонського стратига – Калокира, благо херсоніти регулярно контактували з русами, знали їх звичаї, мову. Йому видали і гроші на «подарунок» – 540 кг золота (15 Кентаро золота, 1 Кентаро дорівнював 36 кг). Тут думки Никифора співпали з інтересами Святослава – він й сам збирався вдарити по Болгарії, правда, з іншими цілями, ніж пропонували ромеї, він не збирався йти звідти. А планував включити ці землі в державу русів. Тому посольство Калокира зустріли милостиво.\nВ 967 році дружини Святослава виступили в похід, болгари були попереджені про нього і мали час на підготовку. Армія болгарського царя Петра приготувалися до бою на річці Дністер, перекривши переправи.\nАле і Святослав був не тільки блискучим полководцем, а й політиком, у нього в союзниках були в цей раз угорці, старі вороги болгар. Його військо, як і у війні з Хазарією йшло частиною верхами, частиною на човнах. Він піднявся вгору по річці Дністер, там з’єднався з угорцями, після цього форсував річку і вдарив по болгарській армії. Розгром був повним. Петро був в жаху й волав про допомогу до Никифора, погоджуючись на будь-які поступки. Але той відмовчувався, йому потрібен був повний розгром Болгарії, щоб потім її взяти без бою.\nА руські дружини продовжували переможну ходу, штурмом взяли Переяславець, цар не бачачи можливостей до опору, капітулював. Після цього без бою здалися 80 градів болгар. Вже в той період ромеї почали інформаційну війну проти русів – писали про те, що воїни Святослава зрівняли міста Болгарії з землею, зруйнували церкви, розграбували всі скарби, скоювали масові страти, людські жертвопринесення своїм «кровожерливим» богам. Правда, згідно із іншими джерелами у русів не було такого звичаю, їх боги були сонячними, світлими, їм не були потрібні людські жертви. Та й якщо вивчити грецькі ж джерела, видно, що болгарські міста, церкви залишилися цілими, недоторканими. Та й самі болгари. Якось дивно відреагували на «звірства» русів – більшість з них підтримала Святослава, навіть стали входити в його військо.\nНа Західну Болгарію війна не поширилася, а Східна Болгарія визнала себе васалом Русі. За це Святослав не став зміщувати Петра з трону, зберіг за ним столицю – Великий Преслав, автономію. Зайняв тільки приморську Добруджу, влаштувавши резиденцію в Мало Переяславці, в гирлі Дунаю.\nВізантійський план ніби як був виконаний – ромеї змогли зосередити проти арабів основні сили, відбили Кіпр, Антіохію. Але підсумок був для них несподіванкою – по-перше, руси розгромивши армію Болгарії не пішли; по-друге не виправдався і другий сценарій, вони не загрузли в цій війні. Святослав, великий воїн, сам утвердився на Дунаї, та ще до того ж багато болгар визнали його, як свого владику. Так християнство ще не утвердилось в середовищі простого народу, починається повернення до віри предків. Загроза тільки зросла – тепер руси разом з болгарами, могли виступити проти Константинополя, а в свій час один Симеон навів страху на ромеїв. Святослав тут же «нагадав» Константинополю, що той за договором про «дружбу і союз» повинен платити русам данину.\nВоювати ж, з цим правителем – воїном, з незрозумілим результатом не хотілося, треба було відкликати війська з арабського фронту.\nРомеям не завжди треба було воювати, багато проблем можна було вирішити золотом. Влітку 968 року загони печенігів вторглись на територію Русі. Раптовим ударом вийшовши до Києва. Звідти до Святослава поскакали гінці з гіркими докорами, про те, що він не дбає про свою землю. Столиця була оточена і могла впасти через голод, виручили загони воєводи Претича. Їх було недостатньо, щоб вступити у відкритий бій, але вони змогли зобразити прихід передового загону Святослава. Тільки його ім’я викликало такий жах степовиків, що вони бігли без бою. Але пішли не далеко.\nСвятослав, отримавши звістку тут же виступив з особистою дружиною, залишивши основні сили на воєводу Вовка. По дорозі набрав «воїв» – тоді всі руси, слов’яни чоловічої статі були хорошими бійцями (є звістки, що й багато дів, жінок володіло мистецтвом бою – так звані «Поляниці»), нагнав печенізькі загони і розгромив їх. Після хорошої прочуханки, печеніги запросили миру, принесли вибачення, був укладений мир.\nВ цей час Святослав думає про те, щоб перенести столицю Русі на Дунай, це був стратегічно виправданий крок: по-перше, ставка переносилася ближче до фронту, Святослав збирався створити велику державу, до якої увійшли б землі слов’ян на Балканському півострові, а для цього треба було розтрощити Візантійську імперію; по-друге, він став би контролювати торговий шлях по Дунаю; по-третє, міг встановити панування над Чорним морем і Балканським півостровом; четверте, мабуть, він володів інформацією, що на Дунаї був древній центр слов’ян, про нього згадує і «Повість Тимчасових років».\nЩоб зміцнити тил, розсадив синів по землях – Ярополк одержав Київ, Олег землі неспокійних древлян, новгородці, через Добриню, випросили Володимира. За даними візантійського автора Скіліци, ще один син Святослава – «Сфенг» (Свен, Звенко, Дзвінкий) був князем в Тмутараканському князівстві – управляв величезними територіями колишньої Хазарії, наприклад, замість Саркела, побудували фортецю Біла Вежа, там стояв гарнізон.\nПоки Святослав Ігорович залагоджував справи в Києві, ромеї не дрімали, розгорнувши бурхливу діяльність серед болгар. Їх знову називали «братами» по вірі, запевняли в дружбі, обіцяли одружити царевичів Бориса і Романа на представницях імператорського роду. Рікою лилося золото в кишені бояр, в підсумку слабовільний Петро знову пішов на поводу у лукавих візантійців. Правда, незабаром він помер, його змінив Борис II, але новий цар був за складом характеру такий же, як і батько, нерішучим. Він уклав з секретний договір спрямований проти Русі.\nВ цей час в Константинополі стався один з кривавих переворотів, типових для її історичного розвитку. Імператор Никифор II Фока був людиною військовою, невибагливим, не схильним до розкоші і млості. Був людиною глибоко віруючою – протегував монахам Афона, знаменитим своїм аскетизмом. Жив по-спартанськи, спав на підлозі, тримав довгі пости. Велику частину часу проводив на війні, у військових таборах, користувався великою повагою в середовищі солдат. В цьому відношенні був схожий на Святослава. Тому, і в столиці він почав вводити свої порядки, спрямовані на зміцнення імперії, припинення ознак розкладання. Він боровся з тодішніми корупціонерами, переслідував хабарників і казнокрадів. Скасував зайву розкіш двору, численні затратні церемонії, економив державні кошти. Крім того, в його планах були реформи спрямовані проти знаті і навіть духовенства, він планував скасувати ряд їх привілеїв, поліпшити становище простого народу. Віднімав землі навіть у єпископів, які були несправедливо захоплені, знімав їх з посад. Як писав історик Лев Диякон: «Багато ставили йому в провину той недолік, що він вимагав від усіх безумовного дотримання чесноти і не допускав ні найменшого відступу від суворої справедливості». Через це його ненавидів весь двір, хто «звик безтурботно проводити день за днем».\nТому, проти нього об’єдналася знать, духовенство і навіть його дружина – блудниця Феофано, незадоволена суворістю і нелюдимістю нового чоловіка. На чолі змови встав полководець, родич Никифора – Іоаанн Цимисхій, абсолютно безпринципний, що став коханцем Феофано. Причому перша змова була розкрита, у Никифора знайшлися при дворі прихильники (або вони хотіли усунути конкурентів). Але Никифор Фока проявив зайве милосердя, яке не можна застосовувати до людей не знаючим честі і совісті, Цимисхія вислав зі столиці, а з дружиною перестав спілкуватися. Цимисхій таємно повернувся в столицю, слуги імператриці вночі впустили в палац Цимисхія з його головорізами. Никифора після знущань, убив його двоюрідний брат Цимисхій. Знать і духовенство були раді, але оскільки вбивство було занадто скандальним, потрібен був «громовідвід». Тому, патріарх Полієвкт «зажадав» покарати винних. Іоанн Цимисхій покарав своїх прихильників – вбивцею назвав свого «друга» Льва Воланта, його і стратили, а Феафано була заслана в монастир, її оголосили головною змовницею. Крім того, церква зажадала «відкупу» – повернути конфісковані землі, відновити на постах зміщених єпископів. Цимисхій виконав ці вимоги. Всі пристойності були дотримані, і патріарх провів церемонію зведення в сан василевса братовбивцю Цимисхія.\nНа початку 970 року болгарський цар Борис виступив проти русів і обложив руський гарнізон під командуванням воєводи Вовка в Переяславці. Руси стійко відбивали напади, але коли скінчилося продовольство, треба було знайти вихід, і Вовк його знайшов. Залишки гарнізону пішов на прорив і прорубали собі шлях на свободу. Вони почали відходити в бік батьківщини, в низов’ях Дністра з’єдналися з військом Святослава, який повертався з Русі зі свіжими силами.\nВін діяв, як завжди стрімко і рішуче. Біля Переяславця (або його ще називають Малим Преславу) розігрався тяжкий бій. Сили були рівні, і бій тривав до вечора, але руси в підсумку взяли гору, болгари побігли. Переяславець «взяли копієм», городян змінивших клятві і зрадивших Вовка, стратили. Борис злякався і став просити миру, клявся у вірності, виправдовуючись зізнався, що «греки болгар на нього обурили». Святослав і сам здогадувався, що болгари не самі придумали повстати, а тепер отримав доказ.\nПісля цього було прийнято рішення йти на Константинополь, щоб покласти край підлим випадам ромеїв. Було надіслано повідомлення-виклик: «Хочу йти на ви …». До речі приводом стало не тільки признання Бориса, але і підле вбивство Никифора Фоки. Його Святослав вважав соратником, з яким вони штурмували Крит, били арабів. За якого треба було помститися, кров’ю за кров, за звичаями русів.\nПідготовку до війни він провів хорошу: були покликані старі союзники угорці-мадяри, союзники у війні з Хазарією – печеніги, та й багато простих болгар влилося в його армію, вони симпатизували русам, їх князю. Візантійські автори війська русів називали – «Велика Скуфь», тобто «Велика Скіфія» .Що цікаво, серед соратників Святослава були і греки-ромеї, серед них соратник Никифора Фоки – Калокір. Є ймовірність того, що Святослав передбачив сценарій встановлення у Візантії свого васального уряду. Адже краще, щоб в Константинополі сидів грек, який краще розуміє місцеву «кухню», підтриманий гарнізоном русів.\nСвятослав не став чекати підходу союзних сил і вдарив, не даючи часу ворогові на підготовку. Дружини русів перейшли Балканські гори і захопили Філіппопіль і ряд інших міст. Іоанн Цимісхій не очікував, що Святослав прийде так скоро і не встиг зосередити на Балканах серйозних сил. Для затягування часу було вислано посольство, Святослав зажадав виплатити данину, яку вже кілька років не платили. Коли його запитали, скільки у нього воїнів, щоб розрахувати викуп, Святослав перебільшив свої сили вдвічі. У нього було всього 10 тисяч війська. У разі відмови платити, пообіцяв вигнати греків з Європи в Азію, до того ж не виключив посадити в Царгороді свого «законного» василевса – Калокира, або болгарського царя Бориса.\nЦимисхій же тягнув час, він зробив те на що не зважився Никифор Фока – зняв дві армії (Варди Склира і Петра Фоки) з сирійського напрямку, вони форсованим маршем йшли до Другого Риму. Через це араби змогли відбити Антіохію. Першим в бій вступила армія Петра Фоки, вона раптово для воїнів Святослав переправилася через Босфор і вступила в бій. Вона в кілька разів перевершувала досить скромні сили Святослава, тому частина воїнів сторопіла. Тоді Святослав виголосив свою знамениту промову, що назавжди увійшла в пам’ять нашого роду: «Нам нікуди вже подітися, хочемо ми чи ні, повинні битися. Так не посоромимо землі Руської, але ляжемо тут кістьми, бо мертві сорому не мають … ». І продовжив: «Станем міцно, а я піду попереду вас. Якщо моя голова ляже, то про свої самі подбайте ». Його дружина була гідна свого великого князя, воїни відповіли: «Де твоя голова ляже, там і свої голови складемо». У страшній «Січі великій» руси взяли вгору, і «біжаша Греці».\nПісля цього бою, підійшла союзна кіннота печенігів, мадярів, підмога з Києва та Святослав почав новий наступ – «воюючи і гради розбиваючи». Під загрозою був сам Константинополь. Треба відзначити, що грецькі автори, слідуючи традиції інформаційної війни проти «варварів», «скіфів», «тавроскіфів», обійшли мовчанням ці нищівні поразки, описуючи бої, виключно як переможні, де гинули одиниці ромеїв і сотні, тисячі Варваро-росів, «тавроскіфів». Не повідомили про паніку у столиці – «руси йдуть»! З повідомлень зникла Армія Петра Фоки, як ніби її й не було. Хоча, деякі сліди паніки збереглися, бо є знайдений археологами напис митрополита Мелітинського Іоанна, він його зробив на гробниці Никифора Фоки. Митрополит скаржився, що «руська зброя» з дня на день візьме Другий Рим, закликав убитого василевса «повстати», «скинути камінь» і врятувати народ, або «прийняти нас в свою гробницю».\nСитуацію ускладнив той факт, що в Малій Азії підняв повстання брат убитого василевса – Варда Фока. Тому, Цимисхій запросив у Святослава пощади. Святослав, військо якого понесло важкі втрати в страшному, хоча і переможному бою, вирішив піти на перемир’я, відновити сили. До того ж до Константинополя підійшла свіжа армія – Варди Склира. Ромеї віддали всі старі борги, виплатили окрему контрибуцію на військо, в тому числі й на загиблих. У русів було прийнято передавати частку загиблих, його роду, сім’ї. Війська повернулися в Болгарію, союзників Святослав відпустив.\nВ цей час Цимисхій кинув армію Варди Склира проти Варди Фоки, повстання було втоплено в крові. Але якщо руси вірили Слову, клятвам, то ромеї були вірними своїй лукавій політиці. Кекавмен у своєму «Стратегиконі» писав наступне: «Якщо ворог пошле тобі дари і приношення, якщо хочеш, візьми їх, але знай, що він робить це не з любові до тебе, а бажаючи за це купити твою кров».\nЦимисхій таємно готувався до нової війни. З усіх кінців імперії стягувалися війська, була сформована особлива гвардія – «безсмертні», броненосних кіннота. Було послано золото печенігам. Підкуплена частина їхніх родів. Підкуплені болгарські бояри, без бою здали проходи в гірських перевалах. На Великдень 971 року вони зняли болгарські гарнізони – відпустивши їх додому на свято. А Цимисхій в цей момент, порушивши всі домовленості, клятви, завдав підступного удару. Його армія вторглася до Болгарії, підійшла до столиці – Великої Преслави.\nТам розташовувалася руська дружина Свенельда з союзними болгарськими загонами. Бій йшов два тижні, русько-болгарські сили відбивали штурми, але коли стінопробивні машини пробили стіни і ромеї увірвалися в болгарську столицю, руси й болгари не склали зброю і прийняли останній смертний бій. Залишки дружини Свенельда змогли прорубатися крізь вороже кільце і піти, залишки інших загонів прийняли бій в палаці, всі полягли, ворогові не здалися.\nЦимисхій оголосив про те. що прийшов як «визволитель» болгар від ярма русів. Але просте населення мало вагомі приводи йому не вірити – ромейська солдатня грабувала, вбивала, творила насильство щодо жінок, дівчат. Причому не соромилися грабувати і болгарські церкви – своїх «християнських братів», так командир армії Іоанн Куркуа, за повідомленнями самих же греків, розграбував безліч церков «звернувши ризи та святі в свою власність». Цікава картина, затятий язичник Святослав пощадив християнські святині, а візантійські «християнські брати» розгромили і пограбували. Царя Бориса взяли під арешт, його казну захопили, чого знову ж таки не робив «варвар» Святослав. Були взяті і розграбовані Плиска, Діні.\nСвятослав отримавши звістку про штурм Великої Преслави, рушив на виручку, хоча сил у нього було не багато. По дорозі дізнавшись, що болгарська столиця впала, а назустріч йдуть незліченні полки, вирішив прийняти бій в Доростолі-Сілістрії на Дунаї. Цимисхій не зміг перемогти невелике військо русів і болгар, Святослав своїми вилазками не дозволяв наблизитися до фортеці і встановити стінобитні пристрої. В одному з боїв військо Цимісхія взагалі врятувало диво – руська «стіна» на чолі зі Святославом зім’яла фланги ромеїв, в бій кинули «безсмертних», але і вони б не зупинили «Дажбожих онуків», якби не піднявся страшний зустрічний вітер, який засліпив руське військо. Святослав в черговий раз не переможений, відвів військо в фортецю. В цей день ромеї потім дякували Богородиці за допомогу. У бою загинув Іанн Куркуа, і ряд інших воєначальників ромеїв.\nВ одній з вилазок, 2 тисячний загін знищив ворожу охорону, здійснив рейд по Дунаю, захоплюючи провіант. Але ситуація ускладнювалася тим, що військо слабло, втрати, на відміну від ромеїв, відшкодувати було ніким. Закінчувалося продовольство. Цікаво, що в цій війні, грецькі автори зазначили такий факт, серед убитих русів, болгар, було багато жінок. Але й Цимисхій був у важкому становищі, пам’ятаючи страшний бій – а раптом руси Святослава здатні ще на один такий бій? Армія зазнала великих втрат, з імперії йшли тривожні вісті, а облога затягувалася. Раптом Святославу прийде допомога – руське військо, або угорці?\nУ підсумку було прийнято рішення прийняти взаємовигідний, почесний для Святослава мир. Хоча всі розуміли, що це тільки перемир’я, Святослав не пробачить клятвопорушення Цимисхія. Святослав погодився піти з Болгарії, візантійська сторона підтвердила виплату щорічної «данини», визнали за Руссю вихід в Чорне море, завойовані у хазар Керч і Тамань («Боспор Кіммерійський»). Ромеї звільняли дорогу на Русь, постачали загони Святослава продовольством. Відбулася й особиста зустріч Святослава і Цимисхія, грецькі джерела, повідомивши про вигляд великого князя, що не відрізнявся від простих воїнів, нічого не повідомили про суть їхньої бесіди.\nЦимисхій розумів, що якщо не усунути Святослава, миру не буде – буде нова війна і цього разу руси не дадуть пощади, розплата буде повною. Нову війну імперія навряд чи витримає. Тому, в хід пішов випробуваний засіб – золото, були куплені печеніги, вони перекрили шлях по Дніпру. Йти у Керч також було не можна – бушували зимові шторми.\nТому, Святослав відпустивши велику частину дружини зі Свенельдом, вона пішла кінним ходом, став вичікувати з особистою малою дружиною і пораненими, хворими на Білобережжі (Кінбурнській косі). Він чекав допомоги з Києва. Але, на думку ряду дослідників, його зрадив Свенельд, що побажав стати правителем при малолітньому Ярополку. Його підтримала частина боярства, вони звикли бути господарями в Києві і не хотіли влади суворого князя, перед яким доведеться тримати відповідь за свої справи. До того ж у Києві вже було «християнське підпілля»,що ненавиділо ярого язичника Святослава. Можливо, у нього були контакти і з Візантією.\nНавесні, не бачачи печенігів, ті схитрували, відійшли від порогів, Святослав вирішив піти на прорив. Можливо, вони чекали підтримки з боку Києва, якої не було. Цей бій став останнім для Святослава, його особиста дружина і він сам, всі полягли в цій відчайдушній рубці. Але мертві сорому не мають, срам дістається зрадникам …\nСвятослав увійшов в нашу історію, як найбільший полководець і державний діяч, чия зухвала думка дорівнювала з помислами Олександра Македонського. Він приклад для всякого воїна, чоловіка. Прямий і чесний, як руський меч.


Анексія Криму - більшість росіян визнали погіршення економіки РФ | СЬОГОДНІ\n4 квітня, 13:42 Переглядів:\nНа сайті також розміщена інфографіка, на якій вказані результати аналогічного опитування в різні періоди, починаючи з березня 2015 року:\nОпитування в Росії було проведено в лютому 2019 року. Опитано 1613 осіб віком від 18 років у восьми федеральних округах. Похибка становить 3,4 процентних пункти.\nВ кінці лютого 2019 року в Києві пройшов міжнародний форум "Захоплений Крим: 5 років опору", на якому виступали українські та іноземні політики, дипломати, громадські працівники. Спецпредставник США по Україні Курт Волкер визнав, що Захід повільно реагував на захоплення Криму Росією. За його словами, США і Європа не могли повірити, що в центрі Європи хтось буде захоплювати чужі території.\nРосія, Крим, дослідження, анексія\nВи зараз переглядаєте новину "\tРосіяни помітили, що анексія Криму погіршила їх рівень життя – опитування". Інші Економіка дивіться в блоці "Останні новини"\n27 березня, 06:09\nЕС остается решительным в своей приверженности суверенитету и территориальной целостности Украины\n124 300 Пенсії підвищили: як розрахувати розмір і скільки треба стажу


Понеділок, 10.05.2021, 06:18\nГончаров Сергій Євгенійович\nМетою занять в гуртку є формування компетентностей особистості в процесі авіа моделювання.\nВ гуртках основного рівня навчання в гуртку спрямоване на розвиток просторової уяви, поглиблення шкільних знань у галузі практичного конструювання різноманітних літальних об’єктів. В основі програми — особистісно орієнтоване навчання, що враховує потреби кожного гуртківця, його здібності, уміння та навички і допомагає в повній мірі виявити та проявити творчий потенціал учнів.\nЗаняття в гуртку сприяють вихованню любові до Української держави, розумінню її місця як авіаційної і космічної держави у світовому співтоваристві, громадянському самоствердженню. Теоретичні заняття передують практичній роботі, що сприяє застосуванню знання на практиці, свідомій і творчій роботі гуртківців над виготовленням моделей.\nУсі моделі виготовляються за ескізами та кресленнями. Проводяться нескладні розрахунки площі крила, стабілізатора, перерізів деталей, маси моделі, використовуючи мікрокалькулятор. Важливе місце у практичній роботі гуртка надається проведенню льотних випробувань моделей, тренувальних запусків та участі у змаганнях.\nЗначну увагу в роботі з учнями приділяється набуттю практичних навичок роботи на комп’ютері при вирішенні конкретних конструкторських задач.\nВ гуртки вищого рівня учні поглиблюють знання з авіаційної техніки й авіамоделізму, будують вільно літаючі, радіокеровані та кордові літаючі моделі нечемпіонатних та чемпіонатних конструкцій. Теоретичні заняття, передують практичній роботі. Такий підхід готує гуртківців до свідомої та творчої роботи над моделями, вчить застосовувати теоретичні знання на практиці.\nУсі моделі виготовляються за ескізами та кресленнями. За такої умови гуртківці вчаться читати креслення, складати їх, що розвивають просторову уяву.\nТакож проводять обчислення площі крила, стабілізатора, перерізів деталей, маси моделі.\nКерівник гуртка підтримує та заохочує гуртківців до самостійних конструктивних і технологічних рішень при виготовленні деталей і вузлів моделей, домагається, щоб усі роботи з побудови моделей виконувалися точно й ретельно та були доведені до кінця. Важливе місце в практичній роботі гуртка належить льотним випробуванням моделей, тренувальним запускам та участі у змаганнях. Значна увага приділяється подальшому розвитку творчих здібностей вихованців. Вони продовжують ознайомлення й набуття практичних навичок у вирішенні конструкторських задач різними методами та прийомами роботи.\n- пізнавальної: ознайомлення з технічними видами спорту; основами авіаційних наук і технологій, поняттями про основні технологічні прийоми проектування та виготовлення авіамоделей;\n- практичної: набуття техніко-технологічних умінь і навичок; навчання технологій виготовлення різних класів моделей за кресленнями й власної конструкції та їхньої експлуатації; практичних навичок у проектуванні авіамоделей різного функціонального призначення, їхнього регулювання та запуску, робота з різним інструментом;\n- творчої: формування майстерності виготовлення авіамоделей, розвиток технічного мислення, конструкторських здібностей, стійкого інтересу до технічної творчості;\n- соціальної: виховання культури праці; професійне самовизначення, обґрунтований вибір професії з урахуванням власних інтересів та здібностей; формування й розвиток позитивних якостей емоціонально-вольової сфери особистості: працелюбства, наполегливості, відповідальності.\nГуртки основного рівня об’єднують дітей і підлітків віком від 6 до 12 років.\nГуртки вищого рівня об’єднують учнівську молодь віком від 12 до 21 років.\nПрограма розрахована на роботу гуртка за двома рівнями навчання:\nосновний рівень — 2 роки; вищий рівень — 2–4 роки.\nРЕЗУЛЬТАТ РОБОТИ ГУРТКА (основний та вищий рівень)\n- правила безпеки праці в приміщенні гуртка та механічній майстерні;\n- порядок організації та обладнання робочого місця;\n- відомості про історію авіації, космонавтики та авіамоделізм;\n- типи літальних апаратів;\n- піднімальну силу та центр ваги тіла;\n- побудову креслення;\n- послідовність виготовлення моделі за кресленням;\n- властивості паперу та пінопласту;\n- технологію роботи з папером і пінопластом;\n- технологію склеювання паперу та пінопласту;\n- пиломатеріали та породи дерев, які використовують для виготовлення авіамоделей, їх властивості;\n- властивості металів і пластмас;\n- технологію обробки металів і пластмас;\n- вимірювальний і розмічувальний інструмент;\n- інструмент і пристрої для пиляння деревини, фанери, пінопласту;\n- інструмент для обпилювання та шліфування;\n- інструмент для поперечного і поздовжнього пиляння деревини;\n- інструмент для стругання;\n- інструмент для свердління отворів;\n- інструмент для обробки металів на токарному верстаті;\n- будову свердлильного верстату;\n- будову токарного та фрезерного верстатів;\n- прийоми та елементи вирішення винахідницьких задач;\n- основи роботи на персональному комп’ютері;\n- правила безпеки при запуску авіамоделей і моделей ракет;\n- порядок регулювання моделі планера;\n- порядок запуску вільнолітаючих, кордових, радіокерованих моделей і моделей ракет.\n- обирати за кресленням моделі необхідний матеріал для її виготовлення;\n- визначати порядок виготовлення окремих елементів моделі;\n- наносити розмічувальні лінії;\n- виготовляти модель або окремі елементи моделі з паперу та пінопласту;\n- виконувати поперечне та поздовжнє пиляння;\n- виготовляти та обробляти вироби з пінопласту;\n- виконувати свердління отворів;\n- виконувати з’єднання деталей за допомогою склеювання;\n- виготовляти окремі елементи з проволоки та тонколистового металу;\n- виготовляти деталі моделі на токарному та фрезерному верстатах;\n- проектувати й виготовляти схематичну модель планера та літака;\n- проектувати й виготовляти вільнолітаючі, кордові, радіокеровані, рекордні та експериментальні моделі;\n- проектувати й виготовляти моделі ракет;\n- запускати вільнолітаючі, кордові та радіокеровані моделі;\n- запускати моделі ракет;\n- виконувати за допомогою персонального комп’ютера розрахунки та будувати креслення авіамоделей.


PressReader - The Ukrainian Farmer - Agro Elite of Ukraine: 2015-05-20 - Арніка\nАндрій ПИЛИПЕНКО засновник «Насінництво та експорт — це головні рушії нашого розвитку»\nThe Ukrainian Farmer - Agro Elite of Ukraine - 2015-05-20 - ВЛАСНА ПЕРЕРОБКА -\n2014 рік став для компанії щедрим на події. Підприємство збудувало та ввело в експлуатацію завод із переробки сої та елеваторний комплекс на 40 000 т одночасного зберігання, почало експортувати продукти переробки сої в ЄС та інші країни. Крім того, компанія розширила свій земельний банк до 25 000 га. Основним завданням на найближчі роки в компанії вважають розвиток насінництва.\nМинулого року господарства холдингу зібрали понад 65 000 т зернових культур, зокрема кукурудзи — 30 000 т, пшениці — 10 000 т, соняшнику — 8000 т і сої — 17 000 т. Компанія наростила на 5000 га земельний на банк шляхом оренди земельних паїв у Рівненській області.\nТорік важливим інвестиційним проектом для компанії було введення в експлуатацію сучасного соєпереробного заводу в м. Глобино (Полтавська обл.) загальною вартістю 2,5 млн доларів, потужністю 60 000 т соєвого шроту на сезон. Уперше компанія організувала постачання за кордон соєвого шроту власного виробництва. Основними напрямками експорту стали Польща та Білорусь.\nМинулого року підприємство збудувало елеваторний комплекс на 40 000 т у Полтавській області. У будівництво проекту було інвестовано 1,5 млн доларів. Тепер господарство може зберігати весь посівний матеріал власного виробництва на своїх потужностях відповідно до європейських стандартів.\nКомпанія торік придбала нові трактори, сівалки, інші причіпні агрегати на загальну вартість близько 1 млн доларів.\nУсі господарства компанії мають статус насіннєвих. У створення насіннєвої програми інвестовано понад 600 000 дол. Для цього було придбано спеціальний насіннєвий зернозбиральний комбайн, обладнання з очищення посівного матеріалу тощо. У наявності підприємства є повний комплекс малогабаритної техніки для ведення селекційної програми Науково-дослідним інститутом сої, який входить до групи компаній «Арніка». Щорічно під посівами сої власної селекції висівається не менше як 9000 га. Це сучасні високопротеїнові сорти, які мають великий потенціал урожайності.\nЗагальна сума коштів, що виділяє холдинг на соціальні проекти, перевищила понад 10 млн грн. Основне фінансування було спрямовано на ремонтування лікарні, благодійні програми для місцевих громад тощо.\nУ компанії й далі планують розвивати насінництво. Першочерговим завданням тут вважають передання на державне сортовипробування нових високопротеїнових сортів сої. Також заплановано збільшити земельний банк іще на 5000 га й інвестувати близько 1 млн дол. в оновлення парку техніки.\nДовідка: ТОВ «Арніка» створено у 2000 році. Підприємство спеціалізується на насінництві, переробці власної продукції та розвиває експорт соєвого шроту.


Помер колишній головний рятувальник області | Кременчук Тудей\n25 Січень 2021, 09:28\nВчора, 24 січня 2021 року, у віці 67 років помер колишній начальник ГУ МНС України у Полтавській області Микола ГОРБЕНКО.\nМикола Олексійович народився 18 травня 1953 року у селі Піски Лохвицького району Полтавської області. Закінчив Харківське пожежно-технічне училище де навчався за спеціальністю «протипожежна техніка та безпека». Потім здобував освіту у Київській вищій школі МВС СРСР. Багато років свого життя він присвятив порятунку людей. Свій трудовий шлях розпочав у серпні 1973 року на посаді інспектора відділення держпожнагляду відділу внутрішніх справ Кременчуцького міськвиконкому УВС Полтавського облвиконкому.\nРухаючись кар’єрними щаблями вже з 1999 по 2005 роки очолював ГУ МНС України у Полтавській області. За цей період він фахово й вміло керував усіма найбільшими рятувальними операціями на території регіону. З 2002 року був депутатом Полтавської обласної ради, постійно підтримував ділові стосунки з керівництвом обласної Ради, обласної Державної адміністрації, органами місцевого самоврядування та керівниками підприємств області.\nЛюдина живе доти, поки її пам’ятають. Світлий, добрий спомин про Миколу Олексійовича назавжди залишиться в серцях тих, хто його знав, любив і поважав, хто жив і працював поруч із ним, – повідомив у Фейсбуці начальник ДСНС України в Полтавській області Володимир Салогуб.\nУ Кременчуці в покинутій будівлі знайшли тіло зниклого чоловіка\nВчора у покинутій будівлі виявили тіло 44-річного чоловіка.


Ігра викидання онлайн. Грати безкоштовно\nІгра викидання онлайн\nІгри онлайн Ігри для дітей Ігри на спритність Арканоід Кольорові блоки Ігри на спритність 3d Сенсорні ігри Html5 ігри Ігри на Андроїд\nГри по блокам виходять на новий рівень і стають тривимірними. Зустрічайте гру Throw Out, де вам належить розправитися з цілими пірамідами з різнокольорових кубиків, що розташувалися на ігровому полі. Платформа перебуває в нижній частині поля і може переміщатися по горизонталі. Ловіть кулька, він вже літає, б'ючись об бічні стінки і відштовхуйте, щоб він розбив всі блоки, які з'явилися в зоні видимості. Рівень завершений, якщо ви повністю очистіть простір. Число фігур буде постійно змінюватися, як і їх розташування, найскладніше знищити самотньо стоять елементи. Вам буде потрібно влучність, спритність і вправність.


Як вишивати гобеленовим швом |ЯкПросто\nДревнє мистецтво вишивання надзвичайно популярно і в наші дні. Один з найпоширеніших видів вишивки — вишивання по канві рахунковими швами. Серед лічильних швів гобеленовий виділяється своєю ефектністю — правильно виконана робота виглядає так, наче картина виткана. Техніка виконання гобеленового шва не дуже складна і з нею впорається навіть починаюча рукодільниця.\n- Страмін або інша жорстка канва;\n- Спеціальна гобеленова голка з тупим, закругленим коцом;\n- Досить товсті нитки для вишивання\nДля виконання першого стібка виведіть голку на лицьову сторону з правого верхнього кута квадратика канви. На виворітній стороні залиште кінець нитки такої довжини, щоб потім його можна було вставити в голку. Це знадобиться в подальшому для закріплення нитки. Притримуйте цей кінчик нитки пальцем лівої руки. Протягніть робочу нитку через перетин ниток канви і введіть голку в лівий нижній кут квадрата канви.\nЗ лівого нижнього кута квадрата канви виведіть голку на виворітну сторону. На лицьову сторону голку виводите знову з правого верхнього куточка наступного квадрата канви. Таким чином просувайтеся справа наліво до кінця ряду.\nДля того щоб почати наступний ряд, переверніть канву на 180 ° і продовжуйте вишивати справа наліво новий ряд. Також можете шити новий ряд не перевертаючи канву, а зліва направо, над попереднім поруч стібків.\nПо завершенні роботи ні виворітній стороні простягніть голку під декількома стібками і обріжте нитку. Вставте в голку залишок нитки, який ви залишили на початку вишивки і теж простягніть його під декількома стібками на вивороті.\nІноді гобеленовий шов плутають з напівхрестом. При вишивці напівхрестом на виворітній стороні стібки йдуть вертикально. А гобеленовий шов на виворітній стороні виглядає так само, як і на лицьовій — діагональними стібками. За рахунок цього стібки гобеленового шва лягають на тканину-основу більш щільно і створюють ілюзію витканого полотна.\nДля гобеленового шва вибирайте товсті нитки або шийте в кілька додавань нитки, оскільки цим швом треба вишивати візерунок так, щоб не залишалося просвітів канви.


Крок відчаю - Київ відповів на санкції РФ проти понад 70 українців — санкції РФ\n«Крок відчаю» - Київ відповів на санкції РФ проти понад 70 українців\nКрок відчаю — Київ відповів на санкції РФ проти понад 70 українців\n21 сер 2021, 16:29\nПротест проти нових санкцій РФ висловило Міністерство закордонних справ України. 20 серпня Кремль розширив перелік українських громадян, стосовно яких Росія запровадила економічні обмеження.\nЦього разу до переліку були включені не лише народні депутати та представники громадського суспільства, але й представники дипломатичного корпусу.\nРозглядаємо такі агресивні дії Росії як кроки відчаю від провальної роботи російської дипломатії на міжнародній арені, провокацію напередодні інавгураційного саміту «Кримської платформи», — наголосили в зовнішньополітичному відомстві України.\nМосква наклала санкції на понад 70 українців, серед них на секретаря РНБО Олексія Данілова, омбудсмена Людмилу Денісову та очільника МЗС Дмитра Кулебу.\nВодночас в МЗС зазначили, що протиправне запровадження Росією санкцій є продовженням агресії проти України «в усіх її формах і проявах».\nЖоден тиск з боку РФ не зупинить послідовну політику України з протидії російській агресії. Продовжимо докладати послідовних зусиль задля припинення окупації Росією тимчасово окупованих українських територій, відновлення суверенітету і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах, — додали у відомстві.\nОкрім цього, українські дипломати пообіцяли відповісти на запровадження санкцій.\nНагадаємо, раніше Данілов назвав запроваджені проти нього російські санкції «найкращим подарунком до 30-річчя Незалежності України». Ці обмежувальні заходи чиновник вважає найвищою відзнакою і найкращою оцінкою його роботи по відстоюванню національних інтересів України.\nЦе найкращий подарунок — Данілов з іронією відреагував на російські санкції


Шестеро пожежників гасили газовий стояк у будинку по Коріатовичів : 02:10:2018 - vn.20minut.ua\nШестеро пожежників гасили газовий стояк у будинку по Коріатовичів\nУ центрі Вінниці рятувальники ліквідували загоряння газового стояка. Дивіться фото з місця надзвичайної події.\nВчора, 1 жовтня 2018 року, спалахнув газовий стояк на вул. Князів Коріатовичів у Вінниці.\nО 11:01 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про надзвичайну подію. На виклик виїхали шестеро рятувальників на одній пожежній машині.\n— Прибувши на місце події, бійці Державної пожежно-рятувальної частини №1 встановили, що вогнем охоплено 2 м труби газопроводу. Пожежу ліквідували о 11:55, — розказують у відомстві.\nСпуститись у підземелля та потрапити в дім вар'ятів. Зібрали десяток екскурсій Вінницею Кримінальний флешмоб або Як Сафарі на «ватників» стало справою про групове хуліганство У Вінниці готували шпигунів для Америки? Ветерани спецслужби назвали публікацію про це фейком Треба ще один «Дім Мама»: давайте побудуємо разом!\nКолись проходив повз такий стояк десь за Петроцентром і біля нього добре відчувався запах газу. Зателефонував 104, 5 хвилин випитували хто я і що я хочу, сказали що перевірять, але я ще хвилин 40-50 був поруч і так ніхто і не приїхав. Мабуть є в людей цікавіші заняття, аніж виконання власних обов'язків.\nМайже годину шість чоловік "хероїчно" гасили два метри труби. А просто перекрити газ-"нє судьба"?\n20 хв, переходьте на новий рівень журналістики, вказуючи джерела інформації і авторство фото: http://vn.dsns.gov.ua/ua/Nadzvichayni-podiyi/10504.html\nНавіть якщо допустити що з вини газовиків, там був витік газу, то однозначно той запах можна було чути не один день, але сам той газ загорітись ніяк не міг.\nЦі стики з пересушеною гумою частенько газ пропускають, особливо там, де в малолюдних місцях телефонувати на 104 нема кому. Помітили, бо хтось підпалив.\n"Ці стики" - звуться фланцевими з'єднаннями.


На Фірташа готувався замах на вбивство — Наші News / Українські новини / Найсвіжіші останні цікаві новини дня України та світу онлайн сьогодні / Читати Our-News.org\nНа Фірташа готувався замах на вбивство\nСенсаційна новина з'явилась в австрійській пресі. На Дмитра Фірташа планувався замах на вбивство. Таку інформацію розповсюдило австрійське видання Die Presse. Замах мав відбутись у Вені.\nНагадаємо, Дмитро Фірташ український олігарх, що займався транзитом російського газу в Україну та в Європу.\nІнформацію про замах на Фірташа підтвердили також і в німецькій розвідці. Припускається, що замах має угорське коріння, а все тому, що саме в Угорщині був зосереджений основний капітал Фірташа. Повідомляється, що команда кіллерів була сформована з угорців та румунів. Проте, нікого з них затримати не вдалося.\nЗараз, олігарх знаходиться під домашнім арештом, після того, як його затримали за запитом США, 12 березня, поточного року та випустили під рекордну для Австрії суму в 125 міліонів євро. Дома він чекає на рішення австрійського суда про екстрадицію в США. Одна з версій замаху на нього, це те, що дехто не хоче, щоб США взнали про махінації у газовому секторі східної Європи, припускає видання Die Presse.


У селі Лівчиці зберігся величний палац колишніх власників цієї території графік Глуховецьких. Збудований він у 1850 р. Поряд із палацовим комплексом знаходиться занедбаний парк площею приблизно 2 га, закладений в середині ХІХ ст. Зараз на цій території розміщено дитячий інтернат.\nПерша письмова згадка про село Берездівці належить до 1410 р. До нашого часу у селі збереглась споруда мурованого римо-католицького костелу Воздвиження Чесного Хреста, збудованого у 1771 р. за проектом архітектора Б. Меретина.\nЗгадка про село вперше датується у письмових документах за 1394 р. У центрі села знаходиться дерев'яна церква Різдва Пресвятої Богородиці, збудована у 1750 р.\nВ селі Розвадів варто оглянути унікальний іконостас, написаний у 1728 р. галицьким живописцем Томою Дунаєвським. Село відоме також тим, що в 1914 р. митрополитом УГКЦ було освячено прапор УСС.\nСело вперше згадується у письмових документах за 1450 рік. Головною окрасою села є дерев'яна церква Св. Миколая, збудована в 1688 р. та її дзвіниця 1713 р.\nСторінка 8 із 47


Коляска прогулочная CARRELLO Perfetto CRL-8503 Turquoise 1 MOQ - GrandToys\nКоляска прогулочная CARRELLO Perfetto CRL-8503 Turquoise 1 MOQ\nТоргова марка: TM Baby Tilly\nСучасна та зручна прогулянкова коляска ідеально підійде як хлопчикам, так і дівчаткам. Вона вражає своєю простотою і компактністю складання. Вона така мала в складеному вигляді, що в багажнику будь-якого авто, ще залишиться місце для інших речей. Розмір в розкладеному вигляді: 86х50х106 см, розмір люльки: 82х35х22, вага - до 8 кг.\nМаксимальна вантажопідйомність - 15 кг; тип складання - книжка; регулювання спинки- 3 положення; бампер - знімний; наявна корзина; колеса поворотні поліуретанові; аксесуари - чохол на ніжки.


Як знайти фільм по кадру |ЯкПросто\nЩоб зрозуміти, з якого саме фільму зроблений кадр, іноді достатньо кількох секунд, якщо кіно дуже відоме і всенародно улюблена. Але, іноді доводиться проводити аналіз зображення, визначаючи, з якої картини воно взято.\nЯкщо ви хочете знайти фільм по кадру, перш за все, визначте, що це за картина. Якщо на фотографії є обличчя людей (актори), і вони вам відомі, подивіться їх фільмографії. Цей можна зробити на сайтах відповідної тематики, наприклад: «Кинопоиск», або просто ввівши в пошуковий рядок вашого браузера прізвище та ім’я актора.\nУ разі якщо фільмографія актора досить обширна, спробуйте звузити часовий діапазон шуканих фільмів. Уважно подивіться на кадр з кінострічки. Якщо його фарби не можна назвати яскравими, а саму картинку — ідеальної за якістю, швидше за все, цьому фільму вже більше двадцяти років. Зверніть увагу на те, за якою моді одягнені актори, які предмети побуту їх оточують. Звичайно, фільм за класичними творами минулого сторіччя можуть зняти і зараз, і це теж потрібно враховувати.\nВраховуйте вік актора, зображеного в кадрі з фільму. Наприклад, перед вами на фото — Аліса Фрейндліх. Вона багато знімалася, її фільмографія дуже велика, і ви не знаєте (або не пам’ятаєте), з якого фільму цей кадр. Але, ви бачите, що тут вона вже досить немолода, і тому картини до 90-хх років минулого століття можна не розглядати.\nПростіше обстоїть ситуація, якщо на фотографії є і партнер по фільму (і ви його знаєте). Тоді відгадати саму стрічку буде набагато простіше. Наберіть в пошуковому рядку свого браузера прізвища цих акторів, наприклад: Аліса Фрейндліх та Євген Миронов. У представлених результатах, напевно буде шуканий вами фільм. За наведеним тут Приміром, Googlе відразу ж видав результати — фільм «На Верхній Масловці».\nЯкщо ж актори, зображені в кадрі, вам невідомі, зверніть увагу на пейзаж або інтер’єр кімнати, намагайтеся хоч в чомусь знайти зачіпку. Визначте, чийого виробництва перед вами фільм (наш або зарубіжний). Зробити це можна по ряду ознак: правосторонній рух машин на вулиці, іноземні написи на вивісках магазинів і т.п. Постарайтеся, зрозуміти, який жанрової спрямованості перед вами кінострічка: бойовик, драма, комедія і т.п. Звичайно, зробити все це практично нереально, якщо в кадрі немає героїв, а дана лише статична картинка (пейзаж, інтер’єр кімнати і т.п.)\nАле, якщо вам все-таки вдалося розпізнати жанр кінострічки, країну її виробництва і приблизні роки випуску, відкрийте каталоги зарубіжних фільмів цієї країни, що вийшли в певний період часу і перегляньте кадри з представлених фільмів, можливо, ви знайдете шукане схожість.


Антени на будинках - лише з дозволу жителів « Інформаційно-аналітичний електронний додаток до тижневика «Вечірня газета»\n4 жовтень 2011 - 17:58\nАнтени на будинках - лише з дозволу жителів\nЯкщо раніше покрівлі житлових будинків страждали лише від природних факторів - дощів, снігу, віку врешті-решт, то останніми роками їм почали завдавати шкоди ще й "дворукі шкідники" - прагнучи долучити жителів до таких благ цивілізації, як кабельне телебачення, мобільний звязок, провайдери цих послуг взяли за моду дірявити дахи.\nЯкби провайдери після монтажу обладнання на даху усували пошкодження, проблем би не виникало. Однак, на жаль, далеко не всі з них цим переймаються. Не зобовязують їх до цього деякі КРЕПи та ЖЕКи. А на тих жителів, які цим незадоволені, просто не звертають уваги. А зовсім недавно їм ще й почали вносити у вуха плітку, начебто у когось із родичів міського голови Олександра Саінсуса - пакет акцій одного з провайдерів мобільного звязку. Мовляв, краще мовчіть, а то неприємності будуть. Та, схоже, неприємності виникнуть в того, хто ці плітки розпускає.\n- Я заявляю всім: ніхто з моїх родичів ніякого стосунку до надавачів подібних послуг не має, - зазначив Олександр Саінсус під час апаратної наради у понеділок. - А працівників ЖЕКів, КРЕПів попереджаю: без згоди всіх мешканців надавати дозволи на встановлення приладів на дахах я категорично забороняю. Укладайте з провайдерами угоди, що вони під час проведення робіт не пошкоджуватимуть покрівлі, що вони нададуть допомогу по ремонту підїзду, будинку, якщо, знову ж таки, мешканців такий варіант влаштовує.\nПід час апаратної наради прозвучала також пропозиція відновити практику узгодження проведення таких робіт із членами виконкому Кіровоградської міської ради. При цьому провайдери повинні будуть надати на розгляд виконкому повний пакет документів, обовязковим з яких буде й письмова згода на ці роботи мешканців.\npgt 0.38361 сек. / запитів: 7 / sitemap / Copyright © "Вечiрня газета" 2001-2015


Інтернет провайдер Києва | Яворів Інфо\nФільми, передачі, серіали, спортивні канали чи передачі, ток-шоу, або мультфільми? Ви та ваша сім’я більше не буде сперечатись та сваритись із-за таких дрібниць, через те, що переглянути. Підключайте IT-TV та кожен з ваших членів родини може дивитись те, чого душа забажає.\nЦе зручно та комфортно. Зауважимо, від початку 2006 року компанія розширила можливості та пропонує вам новинку – надання медійних послуг, у тому числі й – інтернет. Підключити (Київ) домашній інтернет, корпоративну мережу чи високошвидкісне вай-фай з’єднання Вам допоможе IT-TV!\nОберіть інтернет-провайдер https://www.it-tv.org/ для себе та своєї родини!\nНа сьогоднішній час, нам відомо, що інтернет заполонив усіх та усюди. Але, незважаючи, на це, українське телебачення займає та буде займати вагоме місце для нас. Адже, цікаво, що і телевізора на б тоді не треба було. а тепер.. ви можете переглядати телебачення українське у будь якому куточку світу.\nЗа допомогою цифрового телебачення, до речі, і малюнок та зображення є яскравішим та вираженішим. Зі звуком у такому телебаченні вочевидь також краще.\nОтож, ви не помилитись у виборі такого помічника для вас та вашої родини.\nУ такому телебаченні – відсуртовані найкращі для вас кіностудії усього світу, різноманітні жанри як і кіно, так і передач, зокрема, існує безліч розваг, інформацій, новин, спорт.\nВи маєте таку чудову нагоду дивитись усі канали через інтернет. Навіть, не обов’язково мати кабельне телебачення, а цифрове, і тоді у вас супер заздрість для сусідів – перегляд усіх каналів через інтернет, відповідно з усіх ваших гаджетів можливо.\nЦіна такого підключення – помірна та доступна.\nОтож, не зволікайте та підключайте цифрове телебачення. Йдіть у ногу з сучасністю. Не будьте залежними від кабельного та прикутими до певних обставин. Покращіть для себе та своїх рідних перегляд улюблених серіалів, фільмів, передач, розваг, музичного прослуховування та іншого. Уперед! Цифрове телебачення на сьогоднішній день – це найуніверсальніша версія для вас та вашої родини, сусідів, друзів.\nНавіть, наголосимо, у вас є супер можливість подивитись усе і нічого не пропустити, адже, за допомогою цифрового телебачення ви можете використати функцію “на початок передачі”., також ви можете записати передачу.\nУ 2008 році було вирішено, що в Україні поступово буде впроваджено стандарт цифрового телебачення .\nОтож, уперед! Цифрове телебачення – вікно уперед!


«Повстання» — у минулому, попереду — вибори... | Газета «День»\n«Повстання» — у минулому, попереду — вибори...\nВіталій КОВАЛЬЧУК: «Ми і не зупиняли процесу підготовки до кампанії 2015-го...»\n16 жовтня, 2013 - 10:17\nСтриманий Віталій Ковальчук відповідав на запитання цілком очікувано, без явних відхилень від загального курсу партії, не забуваючи при цьому вплітати в канву своїх відповідей фрази, які, немов мантру, повторює більшість ударівців. «Європейськість, відкритість, прозорість», — не втомлювався декламувати пан Віталій.\nЯкщо ж приглядатись уважніше, прискіпливіше, суб’єктивніше, то справжні емоції Віталія Ковальчука виказували його жести й міміка, часте відведення погляду в бік прес-секретаря і небажання сказати щось зайве. Радше схвальна оцінка дій соратників, про яких говорив або добре, або нічого, і зважена, рамкова позиція щодо діяльності своїх політичних опонентів — яскраве тому підтвердження. Як висновок, після пари десятків хвилин інтерв’ю розумієш: «сірий кардинал» «УДАРу», як його назвали журналісти, насправді не такий уже й закритий політик, радше навпаки — прагне публічності.\nНаскільки це вдалося — пропонуємо прочитати в нашому інтерв’ю з народним депутатом від партії «УДАР» Віталієм КОВАЛЬЧУКОМ.\n— Пане Віталію, в п’ятницю фракція ВО «Свобода» принесла у сесійний зал Верховної Ради прапор УПА та банер з анонсом Маршу УПА. На знак протесту регіонали й комуністи демонстративно вийшли із залу. Виходить, свободівці фактично зірвали засідання. Чи підтримуєте ви такий крок своїх колег по опозиції?\n— Я думаю, що тут якраз треба оцінювати кроки Партії регіонів і комуністів, адже було доволі дивно спостерігати за їхньою реакцією з приводу того, що вони відмовилися брати участь у засіданні. Вважаю, це був хибний крок. Спостерігаючи за їхніми діями, я зробив для себе один висновок: члени Партії регіонів із комуністами чи без них вкотре намагаються створити у Верховній Раді конфронтацію. Знову йде сценарій переділу України.\n— Підігрування «Свободи» в цьому не вбачаєте? Все-таки це досить провокативний вчинок з їхнього боку.\n— Залежить, як на це дивитися. Принаймні у мене не виникло розуміння того, що це була якась спланована провокація з боку «Свободи». «УДАРу» також закидали те, що ми буцімто порушуємо норми регламенту, бо ходимо у символіці. Та якось дивно чути про те, що ми не можемо носити одяг, який вважаємо за необхідне, навіть якщо на ньому присутня яка-небудь символіка. Переконаний, ми при цьому не порушуємо жодних норм регламенту.\n«АКЦІЯ «УКРАЇНО, ВСТАВАЙ!» — ПЕРЕГОРНУТА СТОРІНКА»\n— До речі, щодо згаданої вами символіки. Зараз ударівці ходять до парламенту в червоних светрах із символікою ЄС та картою України, на яких написано...\n— «Україна — це Європа!» (Радісно).\n— ...є люди, які з цим сперечаються? У чому сенс одягань?\n— Це наш месидж, який ми хочемо донести до громадян України стосовно того, що Україна має єдиний стратегічний вибір — це європейський шлях розвитку. Сьогодні ми свідомі того, що цю позицію все-таки необхідно доносити до людей, оскільки соціологічні дослідження показують, що є певна категорія українців, яка все ще налаштована на рух країни до Митного союзу.\n— Але ця яскрава картинка спрямована більше на пересічних громадян...\n— ...чи на депутатів?\n— Вона у тому числі спрямована й на депутатів, і на тих людей, які спостерігають за діями, що відбуваються у Верховній Раді. Зараз ми проводимо низку акцій по Україні, і всі вони об’єднані спільним гаслом: «Україна — це Європа». Ми пропагуємо те, що Україна повинна підписати Угоду про асоціацію і згодом стати частиною Євросоюзу.\n— Якщо ми вже торкнулися теми «ходіння в народ», то 18 травня під час завершального етапу акції «Україно, вставай!» опозиція оголосила, що 24 серпня всі знову разом зберуться, і це стане початком серії нових мітингів. Як наслідок — кожна опозиційна політсила День незалежності святкувала порізно, а про «Україно, вставай!» взагалі ніхто не згадує. З чим це пов’язано?\n— Те, що кожна опозиційна політична сила провела свої заходи окремо, не суперечить задекларованому 18 травня. Рішення стосовно того, що до Дня незалежності опозиційні партії готують свої святкові заходи, було погоджено за два чи три тижні до 24 серпня. Тому тут не треба шукати якогось підтексту.\nХочу також додати, що зараз ми спільно вирішили йти пропагувати свої ідеї до людей, більше спілкуватися з ними, отримувати зворотний зв’язок, тому опозиція сьогодні діє в основному в форматі зустрічей із громадянами.\n— Це тому зараз про акції «Україно, вставай!» вже нічого не чути?\n— (Посміхається). Я перегорнув би вже цю сторінку.\n— Просто доволі дивно виглядає, коли ви анонсуєте новий етап акції восени, люди його очікують, а потім «перегортаєте цю сторінку». Поки виглядає так, що є якась «календарна революція» з перервами на канікули, яка продовжиться лише тоді, коли це буде вигідно конкретним політсилам.\n— Я не розділяю таку вашу точку зору. Піднімати Україну можна і треба різними способами.\n— Я лише ретранслюю настрої, які панують у суспільстві.\n— ...Тому що політичні сили обирають той шлях діалогу з людьми, який на той чи інший період є прийнятним і оптимальним, у першу чергу, для людей. Ми вирішили, і я вже на цьому наголосив, що сьогодні треба все-таки більше бути в діалозі з людьми. Тому ми в «УДАРі» анонсували, і вже найближчим часом розпочнемо, тур лідера нашої політичної сили Україною. Ми бачимо, що і наші колеги по опозиції також організовують подібні заходи. Вони спрямовані на свій електорат, і я не бачу в цьому нічого незвичайного.\n«БАЖАННЯ ВЛАДИ ЗВІЛЬНИТИ ЮЛІЮ ТИМОШЕНКО НЕМАЄ»\n— Ваша позиція зрозуміла. Продовжуючи тему координації дій опозиції, позиція «УДАРу» щодо необхідності визначення єдиного кандидата від опозиції на виборах 2015 року вже у першому турі наразі резонує з позицією лідерів інших опозиціонерів. Чи ведуться зараз з цього приводу дискусії в середовищі опозиції й які аргументи ви наводите своїм теперішнім соратникам для того, щоб вони все-таки підтримали вашу точку зору?\n— Такі дискусії ведуться, й «УДАР» наголошує, що треба не пізніше, ніж навесні 2014 року, остаточно визначитися щодо цього питання, тому ми поки що виступаємо модераторами даного процесу. Головний аргумент: якщо буде єдиний кандидат, це забезпечить перемогу демократичних сил уже в першому турі, унеможлививши перемогу Януковича. Зараз, як на мене, головне — якщо ми захочемо домовитися і визначити єдиного кандидата, то ми неодмінно зробимо це.\n— А аргументи, які вам надають представники інших опозиційних політсил щодо недоцільності такого кроку, вас не переконують?\n— Знаєте, виходячи з того, що сьогодні опозиція знаходиться в консультаціях, ми відкриті, щоб вислуховувати аргументи своїх колег, і так само маємо право доносити до них власні аргументи. Проте, думаю, що ми все-таки визначимося з цього питання і доведемо беззаперечну доцільність висунення єдиного кандидата від опозиції вже у першому турі. Нагадаю, що в угоді, яка була підписана 18 травня між трьома опозиційними силами, чітко прописано: якщо вибори проводитимуть в один тур, то опозиція відразу висуне єдиного кандидата. Зараз же виникає конкретне питання: що заважає визначити кандидата від опозиції вже у першому турі, навіть якщо збережеться існуюча система виборів президента? Що заважає?\n— І що заважає?\n— Вважаю, відповідь на це запитання є очевидною, але впевнений, що ми знайдемо спосіб переконати в нашій правоті й інших опозиціонерів.\n— До речі, а чи розпочали вже підготовку до виборів 2015 року у вашій партії?\n— Знаєте, тільки-но закінчуються одні вибори, для будь-якої політичної сили одразу ж розпочинається підготовка до наступних. Безумовно, ми й не зупиняли цей процес, і зараз він перебуває у фазі активного розвитку.\n— Координуєте свої дії з іншими силами опозиційного табору?\n— Гадаю, ви спостерігаєте й бачите, як опозиція досить консолідовано визначає свою позицію зі стратегічних питань. Безумовно, в нас є розбіжності, тому що в нас різні ідеології, але все, що стосується питань боротьби з режимом Януковича й перемоги над цим режимом, то тут ми, безумовно, діємо спільно.\n— Але поки так виглядає, що євроінтеграційний козир, який увесь час був у руках опозиції, наразі перехоплено владною партією. Які ще гасла є в арсеналі опозиції?\n— (Незадоволено посміхається.) Справа ж не в гаслах. Головне, що повинна представити опозиція і єдиний кандидат у президенти, — це бачення майбутнього країни, шляху її розвитку. Стратегію успіху країни — того, чого ми досягнемо після перемоги демократичного кандидата. Тому сьогодні треба розмірковувати на тему, якою буде Україна, й бути готовими до майбутньої відповідальності за здійснення тих чи інших перетворень у державі.\nЩо стосується начебто того, що Президент Янукович і партія влади сьогодні підняли прапор євроінтеграції, то хочу зазначити, що останні дії й партії влади, й Президента дають підстави говорити про те, що Угоду про асоціацію може бути не підписано. Євросоюз чітко заявив: необхідно виконати всі критерії, які є в «списку Фюле». Я маю на увазі як ухвалення всіх євроінтеграційних законів (європейських не тільки за формою, а й за змістом), так і необхідність звільнення Юлії Тимошенко. Якщо ці умови не будуть виконані, Угода може бути не підписана. І це не жарти. На мою думку , влада це розуміє. І свідомо не здійснює кроків для успішного результату Вільнюського саміту.\n— Сьогодні Янукович заявив про те, що майже всі критерії зі «списку Фюле» українська влада виконала...\n— Майже всі, але не всі. Немає бажання влади звільняти Юлію Тимошенко, не ухвалено всі євроінтеграційні закони. Але ж ми всі розуміємо, що питання звільнення Тимошенко — це питання цінностей Європейського Союзу.\n«ВКЛЮЧЕННЯ У ФРАКЦІЮ ДЕПУТАТІВ, ЯКИХ ОБРАЛИ ЧИ ВИСУВАЛИ ВІД ІНШИХ ПОЛІТСИЛ, В «УДАРі» НЕ РОЗГЛЯДАЮТЬ»\n— Також «УДАРу», зокрема, доволі часто закидають співпрацю з партією влади. Останні дослідження ОПОРИ кажуть про те, що ці звинувачення є не такими вже й безпідставними (згідно з їхніми даними, «УДАР» у парламентській залі краще може порозумітися з Партією регіонів, аніж зі «Свободою» чи «Батьківщиною»), а нещодавня заява, нехай і доволі одіозного Чечетова про те, що в Партії регіонів із «УДАРом» склався такий собі «союз розумних людей», дає черговий привід для сумнівів.\n— Я вважаю, що треба виходити з того, що принаймні протягом останньої сесії більшість законопроектів, які розглядалися в парламенті, були євро інтеграційними, й ми чудово розуміли: без наших голосів вони не можуть бути прийняті. Але при цьому казати, що є якась співпраця, підігравання партії влади або ж синхронне голосування, — абсолютно немає підстав. Зрозуміло, що зі слів представників ПР — це свого роду дрібна провокація, але я переконаний, що партія «УДАР» довела своїми діями у Верховній Раді власну опозиційність. І люди це бачать.\n— Але поки ці методи не спрацьовують, то ваші політичні опоненти шукатимуть інші, більш дієві способи боротьби проти вас.\n— Звісно. Переконаний, що вони будуть досить цинічними й зухвалими. Це будуть потоки відвертої брехні та бруду. Тобто — те, що ми спостерігаємо й зараз, але з часом воно тільки посилюватиметься. Проте ми до цього готові, адже в нас є єдиний вибір — перемога, й ми до цієї перемоги йдемо.\n— Щодо цієї можливої перемоги у 2015 році...\n— Чому можливої? Перемоги. (Усміхається).\n— ...У одному зі своїх інтерв’ю ви свого часу заявили, що до вашої фракції надходять пропозиції від інших народних депутатів щодо можливості приєднання до команди «УДАРу» в парламенті, але ви поки не виявляєте бажання приймати їх у свої лави. Чому?\n— Наша позиція щодо цього є чіткою: ми не розглядали й не розглядаємо зараз питання приєднання до нашої фракції народних депутатів, які були обрані чи висувалися від інших політичних сил. Адже якщо людина зраджує власну фракцію, то де гарантія, що вона потім знову не зрадить, але вже нас? Той, хто зрадив раз, зрадить і вдруге.\n— Просто цікавою з цього приводу є думка іншого члена вашої фракції — Павла Рябікіна, яку він висловив у своєму інтерв’ю Forbes.ua про те, що «до жовтня 2014 року у фракції «УДАРу» буде близько ста людей». Як прокоментуєте?\n— Безумовно, через певний проміжок часу велика кількість депутатів буде налаштована на те, щоб підтримувати нашу політичну силу й нашого лідера Віталія Кличка, й ми ніяким чином не забороняємо цього робити. Проте не варто ставити знак рівності між питанням підтримки Віталія Кличка, принаймні якщо ми зараз говоримо про вибори 2015 року, і членством у фракції партії «УДАР».


В Запоріжжі проходить засідання двадцять третьої сесії міської ради | Європейська Солідарність | Запорізька територіальна організація\nВ Запоріжжі проходить засідання двадцять третьої сесії міської ради\nЗасідання розпочалося з виступів та звернень. Депутат фракції «Солідарність» Андрій Согорін відзвітував за два роки роботи комісії з питань депутатської діяльності, регламенту, законності, правопорядку та запобігання корупції, яку він очолює.\n- Вважаю нашим надбанням прийняття Регламенту міської ради та Положення про постійні комісії, які були визнані одними з найкращих серед міст України.\nПозитивно оцінюю проведену роботу з запобігання корупції – запрацював механізм попереджання конфлікту інтересів серед депутатського корпусу. Я радий, що за два роки правоохоронні органи не склали жодного протоколу про корупцію на депутатів місцевої ради.\nВ комісії почалась робота над змінами до Статуту міста Запоріжжя. Зараз ведуться дискусії, який вигляд він повинен мати. У обговоренні беруть участь громадські діячі, представники депутатського корпусу і представники виконавчої влади, що дає нам надію на те, що документ буде позитивно сприйнятий усіма сторонами, – зазначив депутат.\nАндрій Согорін розповів, що за звітній період члени комісії провели 47 засідань, розглянули 559 питань та надали 5 рекомендацій.\n- Вважаю задовільною роботу за кількісними і за якісними показниками, – підсумував очільник комісії.\nЛідер фракції «Солідарність» Олександр Константинов у своєму зверненні підняв питання ефективності роботи комунальних служб міста. Депутат навів приклад ситуації, що сталася по вулиці Фортечна – підвал одного з будинку затопило каналізацію, і мешканці декілька днів не могли добитися усунення аварії. Багатоповерхівка знаходилась на стадії створення ОСББ, тому комунальники перекладали обов’язки з вирішення ситуації на керуючі компанії, а ті, в свою чергу, на міські служби.\n- В місті немає комунікації між службами, немає жодного прикладу, щоб хтось ніс відповідальність і покарання за свою бездіяльність. Я звертаюся з проханням проведення службового розслідування – настав час приймати кадрові рішення щодо роботи окремих осіб Запорізької міської ради, – резюмував Олександр Константинов.\nКомунальну тему продовжив Олександр Кобзарюк. Депутат звернув увагу присутніх на недосконалість роботи окремих служб.\n- В місті не займаються контейнерними майданчиками. Восени в дворах збирають опале листя, облаштовують його в купи і залишають на всю зиму. Сміття збирається, а навесні в ньому заводяться гризуни. Щоб цього запобігти, сміття потрібно вивозити одразу, – зазначив народний обранець.\nДепутати В’ячеслав Зайцев та Геннадій Васильчук підняли транспортні питання. В’ячеслав Зайцев зауважив, що в місті вже декілька років відсутнє транспортне сполучення з Національним заповідником «Хортиця». Співробітники заповідника та городяни вже неодноразово зверталися до міської влади з проханням організувати курсування громадського транспорту, але проблему так і не було вирішено.\nГеннадій Васильчук звернув увагу на недостатню кількість транспортних засобів на популярних напрямках. Зокрема, маршрутів №13 та 54, які курсують через Запорізький Національний університет. Депутат розповів, що запоріжці вимушені годинами чекати транспорт, також їм доводиться регулярно стикатися з порушенням своїх прав з боку водіїв – як то відмова у пільговому проїзді та банальне хамство.\nПісля виступів та звернень депутати перейдуть до безпосереднього розгляду питань. Загалом на порядок денний винесено 32 основних і 23 додаткових питання.


Тайхо Кокі (Іван Боришко) - найвидатніший японський сумоїст українського походження\nЧемпіон з гігантським кубком в руках на фото - Тайхо Кокі він же - Іван Боришко, "великий йокодзуна 20 століття", перший сумоїст, який виграв Імператорський кубок з сумо 32 рази.\nДоля легендарного сумоїста, відомого в Японії та світі як Тайхо Кокі або Ная Кокі, від початку була нелегкою.\nВін народився у важкий 1940 рік на Сахаліні у сім'ї українця Маркіяна Боришка із с. Рунівщина Зачепилівського району на Харківщині та японки Кіє Ная.\nБатьки дали українське ім'я Іван та японське Кокі, що означає щастя і радість. В 1945 р., коли острів перейшов до СРСР, батька забрали (за одними даними репресували, за іншими він став перекладачем у СМЕРШі), а матір з дітьми переїхала на Хоккайдо. П'ятирічний Іван Боришко став Кокі Ная, і вже ніколи не бачив свого батька.\nВін допомагав мамі торгувати соєвими бобами на базарі. А в 16 років його запросили на заняття з сумо. Спершу надій на вдалу кар'єру було небагато: Ная важив 75 кг, але саме це змусило його вдосконалювати свою техніку. Згодом він набрав ще 60 кг, що в поєднанні з відпрацьованими прийомами зробило сумоїста непереможним. Недарма його "спортивне" ім'я - Тайхо - означає "великий фенікс". Його вчителі казали: "з таким розмахом рук ти не просто йтимеш до перемоги, а летітимеш". І вони не помилилися.\nТайхо став народним улюбленцем. Його поважали, захоплювалися боями. А незвична зовнішність лише додавала йому шарму. Він був справжньою зіркою. Кажуть, коли Ная одружувався, на весілля зібралася тисяча гостей і понад 200 журналістів.\nЗа свою спортивну кар'єру Тайхо 32 рази перемагав на імператорських турнірах. Досі він є прикладом для молодих спортсменів як еталон працьовитості, старанності та цілеспрямованості.\nНаприкінці життя Тайхо цікавився своїм українським корінням. На жаль, його батько помер ще в 1960 р. Але Тайхо вселюдно приїхав в Україну у 2002 році. У Рунівщині зняв на відеокамеру місце, де стояла дідівська хата, набрав води із криниці, взяв рідної землі. Також під час візиту в Україну славетний сумоїст побував у Харкові на турнірі з сумо, організованому місцевими ентузіастами. З його дозволу змаганням присвоїли ім'я Кокі Тайхо. Відтоді Кубок Кокі Тайхо розігрують в Україні щорічно.\nЩе за життя у Японії йому спорудили величний пам'ятник. У 2009 році йому, першому з сумоїстів в Японії, вручили орден культури. А у 2011 році й Україна відзначила його досягнення орденом "За заслуги" III ступеню. Тоді ж в центрі Одеси з'явився пам'ятник видатному сумоїсту з українським корінням.\nСлавний земний шлях Тайхо Кокі - Івана Боришка завершився 19 січня 2013 року на 72-му році життя. За пару років його рекорд було побито, однак його слава як національного символу Японії ще довго осяюватиме шлях новим поколінням сумоїстів.\nЧитайте за темою: Видатний галичанин у Канаді: 125 років з дня народження Василя Буряника


Номінально до курортного регіону Кемер відноситься готельний комплекс Imeros Hotel 3*. Але фактично цей готель розташований у селищі Бельдібі. У нього є власний пляж на березі Середземного моря і відмінна інфраструктура для прекрасного проведення відпустки. Крім того, зручне розташування готелю дозволяє протягом відпочинку вчинити безліч екскурсійних турів. Саме про це недороге і доступному готелі і піде мова в огляді.\nЯк було раніше зазначено, територіально розташовується Imeros Hotel 3* в Бельдібі. Кемер – це загальна назва цього курортного регіону. Ця частина середземноморського узбережжя Туреччини не може похвалитися безліччю історичних пам’яток, як Сіде або ж Аланія, але природа тут дійсно вище усіляких похвал. Селище Бельдібі і курортне містечко Кемер поділяє відносно невелику відстань в 12 кілометрів і між ними є регулярне автобусне сполучення.\nНайближчий до готелю міжнародний аеропорт знаходиться в Анталії. До нього близько 60 кілометрів. Тобто після прильоту новоспечені туристи до готелю змушені добиратися близько години на комфортабельному автобусі.\nІнформація про готельному комплексі\nБув відкритий в околицях Кемера Imeros Hotel 3* в далекому 2000 році. Остання ж комплексна реновація, проведена в ньому, датується 2017 роком. Загальна площа території готелю складає 2500 м2.\nДо складу даного готельного комплексу входить один основний корпус, висота якого становить 4 поверху. На додаток до цього на території готелю є дев’ятнадцять одноповерхових споруд – бунгало. Остання обставина істотно ріднить цей готельний комплекс з місцями відпочинку Holiday Village. Також потрібно відзначити наявність одного головного ресторану і двох барів. Перший з них також по сумісництву відіграє роль їдальні для відпочиваючих. Доповнюють весь цей список два окремих відкритих басейну.\nВже досить давно відрізняється високим рівнем гостинності по відношенню до відпочиваючих Туреччина. Imeros Hotel 3* в Бельдібі зайвий раз це підтверджує. Умовно готельні номери даного комплексу можна розділити на дві основні групи. Одна з них – це Standard Room, а друга – Bungalow Room. Вони відрізняються тільки місцем розташування, а компонування і оснащення практично ідентичні. У першому випадку номери знаходяться в головному корпусі, а в другому – в окремих одноповерхових будівлях. Кількість Standard Room становить 48 кімнат, а Bungalow Room – 19.\nЗагальна площа кожного номера складає 26м2, а максимальна кількість відпочиваючих у ньому може досягати трьох осіб. Крім спальної кімнати, в кожному з яких є балкон і комбінований санвузол. В останньому є туалет, так і душова кабінка. В якості підлогового покриття В готельному комплексі виступає керамічна плитка. Також усі номери готелю оснащені кондиціонерами, телевізорами і фенами.\nДивіться також: Вовчак / Системний червоний вовчак-хвороба, симптоми, діагностика\nРеалізована система харчування в Imeros Hotel 3* називається «Все включено». В її рамках продукти тричі на добу в достатній кількості подаються в головному ресторані даного готелю. Відпочиваючі, в свою чергу, самостійно формують меню і вибрані страви укладають на страви. Потім їх вживають за столом. Все це вже спочатку включено в вартість туру.\nЧас сніданку в даному готелі з 7:30 до 9:00. Обід, в свою чергу, триває з 12:30 до 14:00, а вечеря – з 19:00 до 20:30.\nЗнову-таки, меню комплексу включає страви турецької кухні, місцеві газовані і спиртні напої. Причому все це безкоштовно для відпочиваючих в головному ресторані. А ось імпортний алкоголь, турецька кава і свіжовичавлені соки в нього не включені. Але все це можна спробувати за додаткову плату.\nУ рамках даної концепції харчування також функціонує бар біля басейну. Час його роботи – з 10:30 до 21:30.\nХоч і розташовується у другій берегової лінії цей готель, але відокремлює його від власної прибережної смуги скромне відстань у 200 метрів. При цьому будь-яких істотних перешкод між пляжем і територією комплексу не існує. Тобто пройти до нього не становить особливої праці.\nДовжина закріпленої за готелем прибережної смуги складає всього 30 метрів, але у неї досить велика ширина. Тобто знайдеться місце для кожного відпочиваючого. В якості пляжного покриття в цьому випадку виступає середня за розмірами галька. Тому при купанні рекомендується надягати на ноги спеціальну захисну взуття.\nНа території пляжу в достатній кількості є шезлонги і сонцезахисні парасольки. А ось рушники навіть за окрему плату неможливо отримати. Тому їх потрібно брати з собою готельного комплексу. Ще один суттєвий мінус – це відсутність на пляжі бару. Тобто для того, щоб поїсти, потрібно буде повертатися в готель.\nБасейни. Їх призначення\nБудь-готельний комплекс має окремий басейн у сучасній Туреччині. Imeros Hotel 3* в цьому плані не є винятком. У нього два відкритих басейну, кожен з яких наповнений прісною водою. Один з них має площу 200 м2 і глибину 140 сантиметрів. Тобто в ньому повинні купатися тільки дорослі. Другий же з мініатюрними розмірами призначений для малюків.\nОкремо потрібно відзначити ще й той момент, що на території цього готелю немає водних гірок і, на думку багатьох, це ще один істотний недолік.\nБезліч різноманітних розваг доступно в Imeros Hotel 3*. Щодня в цьому готельному комплексі проводяться дискотеки. Причому вхід на них абсолютно безкоштовний для відвідувачів готелю. Також можна пограти в настільний теніс. Причому якщо на нього записатися заздалегідь, то це теж нічого не буде коштувати. На додаток до цього можна пограти в дартс. Теж безкоштовно, але за попереднім записом.\nЦей перелік доповнюють різні водні види спорту. Але вони не включені у вартість туру і за них вже потрібно буде доплачувати. До них відносяться водні лижі і серфінг. Також можна зануритися в морську безодню. Але для дайвінгу вже потрібно відповідне свідоцтво.\nДостатньо велика кількість можливих варіантів відпочинку для дітей може запропонувати даний готельний комплекс. У першу чергу необхідно відзначити раніше згаданий дитячий басейн. Якщо з якихось причин буде неможливо купатися в море, то він може стати гідною альтернативою йому.\nТакож побудована і дитячий майданчик на території цього готелю. На ній встановлені невеликі гірки та кілька гойдалок. Тут малюк теж зможе чудово провести час.\nКрім того, є ще й дитячий клуб, вік відвідувачів якого повинен бути від 4 до 12 років. У його рамках проводяться різні тематичні заняття, які сприяють розширенню кругозору малюка.\nУвечері рекомендується відвідувати анімаційні подання. Хоч вони і проводяться англійською, але одна тільки обстановка зможе надовго привернути увагу дитини.\nЕкскурсії. Рекомендації щодо їх вибору\nДосить великим набором екскурсійних турів може похвалитися по Туреччині Imeros Hotel 3*. Бельдібі, Кемер і їх околиці не можуть залучити наявністю історичних пам’яток. Також тут не існує жодного аквапарку, ні океанаріуму.\nАле ключова пам’ятка даного регіону Туреччини – це природа. Тут впритул до прибережній смузі Середземного моря підступає величний Таврський гірський хребет. При цьому він цілком і повністю покритий буйною зеленою рослинністю, а з його гірських вершин відкривається просто фантастичне видовище на узбережжі. Тому рекомендується під час відпочинку виділити півдня і здійснити прогулянку до найближчих гірських вершин під керівництвом досвідченого провідника.\nДруге можливе екскурсійне напрямок – це Кемер. У цьому випадку можна прогулятися тихими його вуличках, відвідати кафе та пообідати стравами місцевої кухні в романтичній обстановці з прекрасним видом на море.\nТретє туристичне напрямок – це Анталія. Його доцільно вибирати лише в тому випадку, якщо планується зробити які-небудь пам’ятні покупки.\nДуже і дуже демократичною ціновою політикою може похвалитися на сьогоднішній день Imeros Hotel 3*. Відгуки відвідувачів готельного комплексу зайвий раз дана обставина підтверджують. У червні за двох дорослих туристів за 7 ночей відпочинку потрібно заплатити за тур в цей готель близько 33 000 рублів. У липні вартість аналогічного туру складе 40 000 рублів. У серпні ціна зросте до 44 000 рублів. У вересні, коли пік курортного сезону пройдено, вартість відпочинку в готелі з тими ж самими умовами знизиться до 39 000 рублів. У жовтні ціна досягне свого мінімуму і складе 32 000 рублів. І цьому є логічне пояснення – це офіційне закриття курортного сезону.\nЄ як плюси, так і недоліки Imeros Hotel 3* в Кемері. Відгуки до перших з них відносять наступне:\nПросторі номери, які оснащені всім необхідним для комфортного відпочинку.\nЗручне місце розташування. Це дозволяє здійснити подорожі по околицях готельного комплексу і помилуватися природою.\nОкремий пляж поруч з територією готелю.\nДо мінусів же готелю можна віднести наступне:\nВідсутність в меню системи живлення імпортних алкогольних напоїв і свіжих соків. Також до мінусів можна віднести ще й можливість спробувати турецька кава на платній основі.\nНеможливість навіть на платній основі отримати рушник на прибережній смузі.\nВідсутність водних гірок на території готелю.\nДійсно хорошим місцем для проведення відпочинку є Imeros Hotel 3*. У цього комплексу відмінна інфраструктура та відмінне місце розташування. Тобто в ньому можна чудово провести час, так і зробити різні екскурсії по його околицях і не тільки. Також є повністю укомплектований власний пляж з усіма необхідними елементами. В додаток до цього меню готелю збалансовано і відповідає навіть самим найбільш жорстким вимогам. Окремо потрібно зазначити вартість відпочинку, яка в цьому готелі дійсно низька.


Кабмін пропонує звільнити старих вчителів зі шкіл… Погрожує штрафами | Вісник Кременчука\nПісля набрання чинності цим законом усі безстрокові договори з директорами шкіл (ліцеїв, гімназій) мають бути розірвані та укладені контракти на 6 років. Так само вчинять із педагогами, які отримують пенсію за віком. З ними також\nукладатимуть контракти на строк від 1-го до 3-х років. Незгодних із новою системою Уряд пропонує звільняти.\nВсе по темі: вчителі звільнити старі\n19 Червень, 2019 15:27


НГ: Захід більше не допоможе - Korrespondent.net\nНГ: Захід більше не допоможе\n9 квітня 2008, 01:40\nДнями президент Віктор Ющенко призначить нового посла України в РФ. Експерти називають різних кандидатів на цю посаду, але всі погоджуються: новий посол, як і його попередник Олег Дьомін, не зможе вплинути на українсько-російські відносини, пише російська Независимая газета\nКандидатура нового глави української дипмісії в Росії швидше за все буде обговорена наступного тижня на зустрічі глав МЗС двох країн.\nВчора стало відомо, що 15 квітня в Москві заплановані переговори міністрів закордонних справ України і РФ. Офіційно на порядку денному значаться загальні і організаційні питання. Неформально представники українського уряду допускають, що український міністр Володимир Огризко проконсультується з російським колегою Сергієм Лавровим стосовно кандидатури нового посла.\nДібрати кандидатуру дипломата дуже складно, додає керівник Інституту ім. Горшеніна Костянтин Бондаренко. «З одного боку, потрібна людина, яку сприйматиме російське керівництво. З іншого– Ющенко спробує призначити на цю посаду дуже близького соратника, якому він абсолютно довіряє. Поєднати ці дві якості складно», – визнає експерт. Директор українського Інституту глобальних стратегій Вадим Карасьов стверджує, що робота в Росії для будь-якого українського дипломата – каторжна праця.\nВін зазначив, що звільнений Ющенком посол Дьомін сам давно просився у відставку.\n«Роль посла мінімальна: він нічого не може зробити, але вимушений відповідати за прорахунки державного керівництва», – вважає керівник київського Центру політичних досліджень і конфліктології Михайло Погребінський. Урядовці зазначають, що до українського посла в Росії за два роки його роботи у Ющенка накопичилося немало претензій. До їх числа можна віднести і газові проблеми, і непоступливу позицію Москви в питанні вступу України в НАТО, і нездатність посольства ініціювати переговори про виведення російського флоту з Криму, і уперте небажання Росії визнати голод 1932–33 років геноцидом українського народу, і втручання російського МЗС в інформаційну політику України. Чиновники погоджуються, що жодну з цих проблем посол не міг вирішити своїми силами. Експерти називають головною проблемою українсько-російських відносин непрогнозовану політику офіційного Києва, яка до того ж не має єдиного центру ухвалення рішень: у президента одні домовленості з «Газпромом», у прем'єр-міністра – інші.\nЕксперти погоджуються, що українське керівництво не зволікатиме з призначенням нового посла: газові проблеми вимагають невідкладного вирішення. Хоча дипломат навряд чи братиме безпосередню участь в переговорах, але від нього може залежати атмосфера зустрічі в «Газпромі». Частіше за інших кандидатами на вакантну посаду політологи називають екс-главу Мінпаливенерго Івана Плачкова, екс-керівника президентського секретаріату Олександра Зінченка і нинішнього головного редактора газети «Україна молода», земляка і близького друга Віктора Ющенка Михайла Дорошенка.\nПроте чиновники мають сумніви стосовно того, хто із названих кандидатів буде вибраний на посаду посла. «Пам'ятаєте, як призначали Дьоміна в 2006 році? Кого тільки не називали кандидатами, але не його. Та і про саме призначення в Україні стало відомо із слів російського посла Віктора Черномирдіна», – сказав «НГ» представник українського уряду. Він упевнений, що і цього разу вибір Ющенка буде несподіваним.\n«Український президент побоїться грати з вогнем і дратувати Росію, він порадиться, кого в Москві хотіли б бачити українським послом», – припускає політолог Погребінський. Він упевнений, що українсько-російські відносини настільки ускладнилися, що у Києва немає можливостей для маневру. На саміті НАТО Москва довела, що саме вона є ведучою у відносинах з Україною і може впливати на стратегічного партнера, зокрема за допомогою Заходу, зазначає експерт.