Історія ЦДЮТ – ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ ЦЕНТР ДИТЯЧОЇ ТА ЮНАЦЬКОЇ ТВОРЧОСТІ\nВІД МИНУЛОГО ДО СЬОГОДЕННЯ. ІСТОРІЯ ЦЕНТРУ ДИТЯЧОЇ ТА ЮНАЦЬКОЇ ТВОРЧОСТІ м. ВАСИЛЬКОВА,\nзаснованого у 1922 році\nІсторія Васильківського Центру дитячої та юнацької творчості сягає на початок 20 століття, коли розпочав свою роботу дитячий будинок, при якому було створено групи юних спартанців. Про те, що відбувалося в ті роки та про першого директора відображено в книзі нашого земляка, історика, вчителя-методиста з великим стажем Володимира Львовича Бейліса „Чи можна себе забути”.\n“… Червоні слідопити Василькова почули якось від перших піонерів міста ім’я їхнього першого вожатого – Скачкова Олександра Івановича. В 1920 році вступив до комсомолу. Згодом був бійцем частини особливого призначення. Не раз бандитські кулі свистіли над його головою, не раз доводилось дивитися смерті в лице.\nОдного травневого дня 1922 року викликав його до себе секретар райкому комсомолу. “Вирішили ми, Олександре, доручити тобі дуже важливу справу, – сказав той, – посилаємо тебе в дитячий будинок. Там організувалася група юних спартаківців.” І ось він у дитячому будинку сотні дитячих очей з цікавістю дивились на нього. З чого почати? Ось тут стало в пригоді його дитяче захоплення технікою, фізикою. Почав свою роботу з організації гуртків. Створив стрілецький, військово-санітарний гуртки, гурток зв’язку, топографічний і фізкультурний. Про один з них – гурток зв’язку – хочеться розповісти докладніше.\nХвилюючі то були роки, кожний день приносив багато нового, сумного і радісного. Але до повітового містечка усе це доходило з великим запізненням. Ось тоді і вирішив вожатий разом з дітьми зробити радіостанцію. Працювали з великим завзяттям. А скільки радості випромінювали дитячі обличчя. Коли почули голос Москви!\nЗвістка дуже швидко облетіла місто. Від бажаючих послухати не було відбою. Щодня біля воріт будинку збиралося 120 щасливців, яким сьогодні пощастить послухати радіо. Олександр Іванович ставав з годинником, і черга починала рухатися кожному дозволялося слухати по одній хвилині. Вожатий навчив дітей азбуки Морзе, сигнали якої вони вміли передавши і звуком, і світлом. Про цей гурток навіть газети писали. Вчив він і дорослих. Коли потрібно було передати важливе повідомлення, забирався на каланчу і подавав звукові, світлові сигнали, а люди на місцях розшифровували їх. Минав час. До лав піонерів вступали все нові й нові діти. І в 1924 році піонерська організація міста Василькова вже налічувала 1500 чоловік.”\nВІД МИНУЛОГО ДО СЬОГОДЕННЯ. ІСТОРІЯ ЦЕНТРУ ДИТЯЧОЇ ТА ЮНАЦЬКОЇ ТВОРЧОСТІ м. ВАСИЛЬКОВА читати далі


Головна » В » Верн Жюль » Незвичайні пригоди експедиції Барсака » Сторінка 20\n— Перше ніж ми спустимося з цієї башти,— сказав Камаре,— познайомтеся з загальним розташуванням заводу. Його територія має дев’ять гектарів і являє собою прямокутник, що тягнеться понад річкою. Три чверті цієї площі — її західну частину — відведено під сади й городи. З них ми одержуємо частину харчових продуктів; все інше нам постачають. Власне завод розташований вздовж набережної; тут містяться цехи і мій будинок, а в центрі — оця сама башта. З обох боків заводських споруд, перпендикулярно до річки, збудовано два ряди жител для робітників. Це чотириповерхові будинки, в яких налічується в цілому сто двадцять квартир. Як ви самі бачите, всі заводські споруди одноповерхові і вкриті товстим шаром землі, порослої травою. Таким чином, снаряди майже зовсім не страшні для них. Ну, а тепер давайте спустимося.\nСупутники Камаре кинули навколо себе останній погляд. Усе лишалося без змін. «Оси» продовжували кружляти по колу, нападники ж, маючи гіркий досвід, не наважувались більше проникнути в небезпечну зону.\nПідбадьорені цим видовищем, гості спустилися слідом за інженером. Спочатку вони відвідали той поверх башти, що його він назвав «вуликом»; там були розташовані вісім капонірів чи комірок, з яких вилітали «оси», а між цими комірками був розміщений запас картечі. Потім вони проминули цехи: складальний, столярний, ковальський, ливарний та інші, і вийшли в сад з боку, найближчого до палацу.\nВисока стіна закривала палац. Та коли вони відійшли метрів на п’ятдесят, над стіною порізалася башта Гаррі Кіллера, з верхівки її одразу ж пролунав постріл, а над необережними з дзижчанням пролетіла куля. Вони поспішили відступити.\n— Це буде йому наукою,— сказав Камаре.— У мене теж є повітряні міни; у мене їх навіть більше, ніж у нього, адже це я їх виробляю.\n— Але послухайте, пане Камаре,— зауважив Амедей Флоранс,— якщо у вас є ці снаряди, які ви звете повітряними мінами, чому ви не застосуєте їх проти Гаррі Кіллера?\n— Я?..— глухо промовив він.— Я руйнуватиму своє творіння?..\n— Ось це теж цікаво для вас,— промовив Камаре, відчиняючи якісь двері.— Тут старі машини, паровий котел і двигун, який ми опалювали дровами, не маючи іншого пального. Це була дуже складна справа — дрова привозили здалека, і ми витрачали їх у великих кількостях. На щастя, це тривало недовго. Як тільки після перших же дощів, викликаних мною, в річці появилася вода, одразу ж почала діяти гідроелектростанція, яку я тим часом спорудив кілометрів на дванадцять нижче міста. Відтоді ми більше не користуємося цим застарілим паливом, і наш димар уже ніколи не куриться — він тепер непотрібний.\n— Тут і далі,— сказав він,— містяться машини, які приймають і перероблюють енергію, одержувану із станції: динамо-машини, трансформатори, генератори змінного струму. Тут — царство блискавки.\n— Як! — вигукнув приголомшений Флоранс.— Усі машини вам вдалося сюди приставити!\n— Тільки невелику кількість,— відповів Камаре.— Більшу частину ми сконструювали самі.\n— Але ж вам потрібні були матеріали,— не вгавав Флоранс.— Де в бісового батька ви їх добули серед пустині?\n— Справді!..— промовив Камаре і спинився в задумі.— Ви праві, пане Флоранс. Як були приставлені сюди перші машини і ті матеріали, з яких ми створили решту? Признаюсь, я ніколи над цим не замислювався. Я ставив вимоги — і їх задовольняли. Більше я ні про що не допитувався. Ось тепер, коли ви привертаєте мою увагу…\n— Це правда…— погодився Камаре, бліднучи.\n— Гроші?..— пробелькотав Камаре.\n— Я? — запротестував Камаре.— Відколи я тут, у мене й п’яти сантимів не було в кишені.\n— Це Гаррі Кіллер…— тихо почав Камаре.\n— Ми це потім з’ясуємо,— промовив він,— а зараз годі про це. Ходімте далі.\n— Тут ви бачите компресори,— заговорив він зміненим від хвилювання голосом.— Ми використовуємо великі кількості повітря та інших газів у рідкому стані.. Як відомо, всі гази здатні зріджуватись, для чого їх стискають при належному зниженні температури, але одержані так рідини розігріваються і досить швидко повертаються в газоподібний стан. Якщо зберігати їх у замкненому резервуарі, стінки його зазнають такого тиску, що він неминуче мусить вибухнути. Один з моїх винаходів допоміг це усунути. Я відкрий речовину, яку я назвав антидіатермічною — вона абсолютно непроникна для теплового проміння. Зріджений газ, наприклад, рідке повітря, вміщений в резервуар з цієї речовини, зберігає завжди однакову температуру і, отже, залишається рідким, не загрожуючи вибухом. Цей винахід дозволив мені здійснити багато інших, зокрема відомі вам планери з великим радіусом дії.\n— Мої планери мають три основні особливості: стійкість у повітрі, швидкість зльоту і велику рушійну силу. Спиняюсь на них в кількох словах. Почнемо зі стійкості. Коли на птаха налітає раптовий порив вітру, йому не доводиться робити розрахунки, щоб зберегти рівновагу. В цьому випадку починає діяти його нервова система, те, що зветься рефлексом, і він інстинктивно вирівнюється. Щоб досягти автоматичної стійкості у моїх механічних птахів, я наділив їх системою, подібною до рефлекторної. Ви їх бачили і знаєте, що вони мають два крила, розташовані угорі пілона заввишки п’ять метрів, під яким міститься платформа, що несе мотор, водія і пасажирів. Отже центр ваги у цієї конструкції низький. Але пілон не є непорушним щодо крил. Поки він не закріплений повністю або частково за допомогою руля напряму і горизонтального руля, він може описувати невеличкі луги у всіх напрямах навколо вертикалі. Таким чином, якщо крила незалежно від руля нахиляються вбік, пілон під дією своєї ваги виявляє тенденцію до зміни кута щодо крил. Цей рух приводить в дію точно вивірені противаги, які сковзають паралельно або перпендикулярно до крил, і ці останні одразу ж вигинаються належним чином. В такий спосіб негайно,— автоматично, як я вже казав,— вирівнюються всі випадкові відхилення планера.\n— Переходимо до другого пункту,— продовжував він.— В момент зльоту крила планера опускаються і складаються вздовж пілона. В той же час вісь ґвинта, рухлива у вертикальній площині, перпендикулярній до крил, піднімається, і апарат стає гелікоптером.. Проте, коли він досягає належної височини, крила розкриваються одночасно вісь гвинта нахиляється вперед і стає горизонтальною, а гелікоптер перетворюється в планер. Що ж до рушійної сили, то в моїх апаратах нею є рідке повітря. Із резервуара, зробленого з антидіатермічної речовини, про яку я вам казав, рідке повітря через систему клапанів надходить під постійним нагріванням у дуже тонку трубку. Там воно одразу ж під величезним тисненням переходить в газоподібний стан і приводить в дію мотор.\n— Чотириста кілометрів за годину, і проходять до п’яти тисяч кілометрів без поповнення запасу енергії,— відповів Камаре і повів їх знов на башту.\nЙого слухачі не могли не висловити свого захоплення. Їм важко було знайти слова, щоб дати належну оцінку його геніальності. Але ця дивна людина, яка часом проявляла таку пиху, лишалася байдужою до всіх цих дифірамбів, наче її могла зворушити тільки власна хвала.\n— Тут ми в самому центрі заводу,— сказав Камаре, коли вони повернулися до башти.— Ця башта має десять поверхів. Ви, звичайно, помітили нагорі високий металічний пілон? Це «передавач хвиль». Крім того, по всій поверхні башти розсіяні вістря, які теж є передавачами хвиль менших розмірів.\n— Не хочу читати вам курс фізики,— відповів з усмішкою Камаре,— але деякі пояснення все ж необхідні. Відомий німецький фізик Герц уже давно помітив, що коли між зближеними полюсами конденсатора індукційної котушки проскакує іскра, вона створює коливний розряд, інакше кажучи, під час одного розряду обидва полюси стають по черзі то позитивними, то негативними. Швидкість цих коливань або їхня частота може бути дуже великою — до ста мільярдів в секунду. Ці розряди викликають коливання навколишнього середовища, тобто повітря, а також ефіру, який заповнює небесний простір і міжмолекулярні проміжки всіх тіл; кожному розряду відповідають коливання ефіру, які поширюються все далі, розходяться в усі сторони; вони звуться хвилями Герца. Чи зрозуміло я розповідаю?\n— Ясно, як день,— запевнив Амедей Флоранс.\n— Ще до мене було помічено, що ці хвилі, як і світлові, мають здатність відбиватися, але з цього не було зроблено ніяких висновків. Маючи відкритий мною надпровідник (той, яким вкритий верх стіни), я зміг створити рефлектори, що спрямовують майже всю сукупність хвиль в бажаному мені напрямі, і вони передаються на далеку відстань, не втрачаючи по дорозі своєї початкової сили. Спосіб змінювати частоту коливань відомий, і це допомогло мені винайти приймачі хвиль, які реагують лише на коливання якоїсь певної частоти. Це те, що зветься в фізиці настройкою. Даний приймач реагуватиме тільки на хвилі тієї частоти, на яку він настроєний. А кількість можливих частот безмежна, отже, я можу сконструювати безліч двигунів, серед яких не буде двох, які б реагували на одну і ту ж хвилю. Ви все зрозуміли?\n— Тепер гірше,— признався Барсак.— Але стежимо уважно.\n— Я, власне, закінчую,— сказав Камаре.— Ось цим способом ми й приводимо в дію велику кількість сільськогосподарських машин; усі вони одержують енергію на відстані з того чи іншого передавача нашої башти. Цим же способом ми спрямовуємо політ «ос». При кожному з чотирьох гвинтів «оси» є невеличкий мотор, настроєний на певну хвилю, і ми, в міру потреби, посилаємо одну певну хвилю чи комбінацію їх. Нарешті, цим способом я міг би зруйнувати все місто, якби мені заманулося.\n— Ви б могли звідси зруйнувати місто?..— вигукнув Барсак.\nАмедей Флоранс, який весь час гарячково робив нотатки, хотів було спитати, чи не слід би цим способом покінчити з Гаррі Кіллером, але пригадав, що пропозиція використати для цього повітряні міни не мала успіху,— і вирішив не говорити нічого.\n— Я саме збирався про нього сказати,— відповів Камаре.— Хвилі Герца мають деякі дуже цікаві властивості, зокрема, вони ніби підвладні тяжінню і, вийшовши з відправної точки, поволі падають на землю і там губляться. Отже на далеку відстань їх слід посилати з певної висоти. Мені ж потрібно посилати їх хоч і не дуже далеко, але дуже високо, а цього ще важче досягти. Все ж мені вдалося здійснити це за допомогою пілона заввишки сто метрів, з’єднаного з генератором коливань, і рефлектора моєї конструкції, розташованого нагорі пілона.\n— Щоб викликати дощ. Саме на цьому принципі базується мій винахід, який я проектував, коли познайомився з Гаррі Кіллером. За допомогою пілона і дзеркала я посилаю хвилі до хмар і електризую воду, яка перебував в них у краплинному стані. Коли різниця потенціалів хмари і землі або сусідньої хмари стає достатньою — а це настає досить швидко,— починається гроза, і йде дощ. Про дійовість цього методу свідчить перетворення пустині навколо нас в родючий ґрунт.\n— Проте потрібно мати хмари,— зауважив доктор Шатонней.\n— Безумовно; або принаймні потрібна досить вогка атмосфера. Проте хмари якогось дня неминуче з’являються. Завдання полягає в тому, щоб примусити їх проллятися дощем тут, а не в якомусь іншому місці. Зараз, коли поля вже оброблені і ростуть, дерева, створюються передумови для періодичних дощів, хмари з’являються все частіше. Добачивши хмару на небі, мені досить повернути вимикач — ось так,— і одразу потужні хвилі починають бомбардувати хмару мільярдами коливань.\n— Вони, ці хвилі, витікають з верхівки пілона і губляться в безмежжі простору,— продовжував Камаре з усе зростаючим піднесенням.— Але я мрію про інше майбутнє для них. Я почуваю, знаю, я переконаний, що для них можна знайти сотню інших застосувань. Наприклад, можна буде користуватися телефоном чи телеграфом по всій земній кулі, без потреби сполучати дротом пункти, між якими встановлюється зв’язок.\n— Без дроту!..— вигукнули всі.\n— Без дроту. Що для цього потрібно? Дуже мало. Треба тільки вигадати відповідний приймальний апарат. Я шукаю, я вже навіть близький до мети, але ще не досяг її.\n— Ось тепер ми перестаємо розуміти,— признався Барсак.\n— Проте немає нічого простішого,— запевнив Камаре, збуджуючися все більше й більше.— Стійте, ось апарат Морзе, вживаний при звичайному телеграфуванні, який я включив для своїх дослідів в електричний цеп особливого роду. Досить мені повернути ці ручки,— кажучи так, він повернув їх,— і струм, який посилає в повітря хвилі, підпорядковується цьому цепу. Поки ключ апарата Морзе піднятий, хвилі не поширюватимуться. Але як тільки цей ключ опуститься, хвилі почнуть випромінюватися з пілона. Ці хвилі треба спрямувати не до неба, а в напрямі приймального апарата,— за допомогою все того ж дзеркала, яке їх концентрує і відбиває. Якщо ж місцеперебування приймального апарата невідоме, досить усунути рефлектор, що я й роблю, повертаючи ще одну ручку, ось цю. Тепер хвилі, які я посилатиму в простір, розходитимуться в усі боки, і я можу телеграфувати в цілковитій певності, що хвилі досягли б приймального апарата, де б він не був,— якби він тільки існував. На жаль, його немає.\n— Ви кажете, телеграфувати?..— перепитала Джейн Бакстон.\n— Безсумнівно,— відповіла Джейн.\n— Ну що ж! Давайте діяти так, ніби він і справді існує,— сказав Камаре, сідаючи за апарат Морзе.— Кому б ви телеграфували в такому разі?\n— У цій країні ми не знаємо нікого,— усміхнулась Джейн Бакстон.— Просто я не уявляю, кому… от хіба що капітанові Марсенею,— і вона злегка зарум’янилася.\n— Нехай буде капітан Марсеней,— промовив Камаре, працюючи апаратом Морзе і вистукуючи крапки і тире.— Де він знаходиться, цей капітан?\n— Зараз він, мабуть, у Тімбукту,— не зовсім упевнено відповіла Джейн.\n— Тімбукту,— повторив Камаре, продовжуючи працювати передавачем.— Що ж ви йому передали б, капітанові Марсенею? Я думаю, що-небудь в такому роді: «Джейн Бакстон»…\nПробачте,— перебила Джейн,— капітан Марсеней знає мене під прізвищем Морна.\n— Це не має ніякого значення, телеграма все одно не дійде, але поставимо «Морна». Я телеграфую: «Рятуйте Джейн Морна, ув’язнену в Блекленді»…— Тут Марсель Камаре на мить спинився.— Оскільки ж Блекленд невідомий нікому на світі, я додаю, щоб уточнити: «…широта північна, п’ятнадцять градусів п’ятдесят хвилин, довгота…» — Марсель Камаре раптом підвівся.— Он як! Гаррі Кіллер відрізав струм.\n— Як я вже вам казав,— пояснив він,— ми одержуємо енергію від гідроелектростанції. От Гаррі Кіллер і відрізав нас від неї.\n— Вони вже спинилися,— відповів Камаре.\n— А «оси»?\n— Навряд,— відповів інженер.— Давайте зійдемо на башту, і ви побачите, що становище від цього не зміниться.\nВони швидко піднялися нагору і ввійшли в циклоскоп. Перед їх очима одразу постала зовнішня сторона стіни з оточуючим її ровом, в якому нерухомо лежали «оси».\nНа еспланаді лунали тріумфальні вигуки Веселих хлопців. Вони уже відновили атаку. Багато стрибало в рів, наміряючись розправитися з мертвими «осами», які завдали їм такого страху. Та ледве доторкнувшися до цих апаратів, вони з жахом відскакували і намагались вибратися з рову. Проте жодному це не вдалося, всі попадали на дно і більше не ворушились.\n— Ламаного гроша не дав би я за їхні шкури,— холодно промовив Марсель Камаре.— Адже я, розуміється, все це передбачив і вжив своїх заходів. Відрізавши струм зі станції, Гаррі Кіллер тим самим привів у дію пристосування, завдяки якому в рів вилилася із спеціальних сосудів зріджена вуглекислота, що там одразу ж перетворилася на газ. Цей газ важчий за повітря, отже, він залишився в рові, і ті, хто там опинився, повинні задихнутись.\n— Тим гірше для них,— зауважив на це Камаре.— Я нічим не можу їм допомогти. Що ж до машин, то я подбав і про них. Усе підготовлено для того, щоб замінити електричний струм рідким повітрям, якого я маю невичерпний запас. І ось це здійснено, і машини починають діяти. «Оси» знов піднімуться в повітря.\nІ справді, гвинти «ос» знов шалено закрутилися, і ці апарати продовжували свій рух у повітрі, а натовп Веселих хлопців відступив до палацу, кидаючи напризволяще тих, хто застряг у рові.\n— По-моєму, ми можемо спати спокійно,— сказав він з простодушною гордістю.


Вантажопідйомність КамАЗ-53215, бортовий самоскид – технічні характеристики – Спецтехніка для сільского господарства та промисловості\nВантажопідйомність КамАЗ-53215, бортовий…\nВантажопідйомність КамАЗ-53215, бортовий самоскид – технічні характеристики\nУ 2001 році Камський завод почав випуск вантажівки-важкоатлета КамАЗ-53215, який популярний не тільки в Росії, але і в зарубіжних країнах. Він застосовується як платформа до:\nяк бортовий тягач застосовується в будівництві.\nЩоб докладніше про нього дізнатися, розглянемо КамАЗа-53215 технічні характеристики.\nПараметри вантажівки 53215 описані в таблиці 1.\nТаблиця 1 – Технічні характеристики\nсиловий агрегат КамАЗ-740,31-240\nПотужність, к.с. 240\nРобочий об’єм, см. Куб 10850\nОбсяг бака, л 500\nШвидкість руху, км / год 90\nПідвіска: передня / задня ресорна\nГальма: передні / задні барабанного типу\nколісна формула 6 × 4\nКолісна база, м 3,69\nДовжина, м 8,535\nВисота, м 3,995\nПовна маса вантажівки становить 19,65 тонн, а спорядженого – 8,5 тонн. Маса автопоїзда з причепом – 33,355 тонни. Вантажопідйомність КамАЗа – 11 тонн.\nОзнаки та симптоми відмови запуску двигуна Камаз Євро 5\nВідмова запуску силового агрегату вантажних автомобілів може скластися в наступних ситуаціях:\nдвигун не запускається після тривалої стоянки;\nсиловий агрегат не вдається завести після стоянки під час відпочинку водіїв;\nдвигун не заводиться після короткочасної стоянки, «на гарячу»;\nдвигун заглох під час руху і не заводиться;\nдвигун глухне під час руху, потім через деякий час запускається знову, потім ситуація повторюється.\nУ кожній з таких ситуацій найбільш ймовірні причини несправностей можуть бути різними. Тому перед пошуком конкретного джерела і причини несправності слід докладно проаналізувати ознаки відмови запуску двигуна, передумови до цього.\nОстаточної відмови запуску двигуна можуть передувати такі передумови:\nпоява сторонніх запахів в кабіні, перш за все, горілої ізоляції проводки;\nіскріння в області блоку запобіжників;\nтимчасовий збій роботи стартера;\nзміна характеру вихлопних газів;\nрізкі провали потужності;\nзбільшення споживання палива на одиницю шляху;\nситуація ДТП, навіть з незначними ушкодженнями;\nповідомлення бортового комп’ютера про раптово з’явилася помилку і ін.\nВсі перераховані моменти необхідно враховувати при пошуку конкретної причини, за якими Камаз Євро 5 не заводиться.\nПристрій і схеми систем\nВантажівка простий в експлуатації і має високу ремонтопридатність.\nНа авто встановлений восьмициліндровий V-подібний інжекторний мотор. Є функція турбонаддува. При 1100-1300 об.мин крутний момент становить 912 Нм. Незважаючи на те, що двигун вважається вже старим, він відповідає екологічним стандартам. Викид шкідливих речовин в атмосферу мінімальний. Не так давно вийшла модифікація даної моделі з потужністю двигуна – 320 к.с.\nЗа допомогою нього машина плавно і впевнено долає розбиті ділянки доріг і місця зі змішаним рельєфом. Модель випустили в обмеженій кількості.\nПосилена КПП обладнана демуплікатором-дільником. Саме він дозволяє експлуатувати вантажівка в суворих умовах. Ще демуплікатор зменшує зношування мотора, підвищує його резерв та забезпечує плавне і комфортне водіння. Зчеплення фрикційне, двухдисковое, сухого типу. Запускається за допомогою гідравлічного приводу з пневмоусилителя.\nКамАЗ 54115: технічні характеристики, ціна, фото, відео.\nПро КамАЗі 43118 46 і його характеристиках читайте тут.\nУ систему електрообладнання входить дві акумуляторні батареї підвищеної ємності, кожна по 12 вольт. Генераторна установка видає напругу в Потужність 2000 Вт.\nМалюнок 1 – Схема електропроводки КамАЗа\nЕлектропроводкою оснащені одночасно декількома вузлами багатотонника:\nповна система електроживлення;\nвентиляція, опалення, стеклоочистки;\nПристрій гальмування обладнано пневмоприводом. Діаметр барабанів – 4 см, ширина накладок – 14 см.\nМалюнок 2 – Схема гальмування КамАЗа\nСистема охолодження являє собою закриту систему. Рідина циркулює примусово.\nМалюнок 3 – Система охолодження двигуна\nКабіна займає передню частину машини над силовим пристроєм. Розрахована на трьох осіб. Дах може бути як високою, так і низькою, сидіння водія підресорене, регульоване. Залежно від модифікації буває зі спальним місцем і без нього.\nТехнічні характеристики КамАЗа 65225: ціна, фото, відео, пристрій.\nВсе про моделі 5490 тут.\nСідельний тягач 44108 і його пристрій описано тут.\nДитя перестройкіМодернізація автомобілів КамАЗ першого покоління\nМаксим Шелепенков Фото НІЦИАМТ НАМИ\nУ момент постановки на виробництво автомобілі КамАЗ першого покоління вважалися найсучаснішими вантажівками в Радянському Союзі, але пройшло буквально кілька років, і вони перестали повною мірою відповідати збільшеним вимогам експлуатантів по продуктивності, надійності, довговічності і т. Д. Прийшов час першої модернізації.\nФактично роботи з модернізації першого сімейства автомобілів КамАЗ почалися в Набережних Челнах відразу після передачі конструкторської документації на Камський автозавод з Московського автозаводу ім. Лихачова. Але офіційно проект модернізації вантажівок, спрямований на підвищення їх експлуатаційних, ергономічних і екологічних якостей, при одночасному зниженні їх експлуатаційних витрат був запущений в 1984 р в рамках «Програми створення нових і модернізованих автомобілів КамАЗ на період до 2000 г.».\nПерші дослідні зразки оновлених камськіх вантажівок вийшли на заводські випробування в 1986 р Зберігши загальну спадкоємність з машинами першого покоління, вони дуже відрізнялися від них зовні. Кабіна залишилася та ж, але у неї була збільшена висота даху майже на 10 см, завдяки чому вдалося привести внутрішні розміри кабіни по висоті у відповідність з посилилися нормативними вимогами.\nНа догоду новим вимогам було змінено положення фар – вони з облицювання радіатора перемістилися нижче, в бампер. При цьому фари і покажчики поворотів стали іншими, більш сучасними.\nНеможливо на модернізованих автомобілях не звернути уваги на аеродинамічний обвіс кабіни: бічні обтічники стали робити з пластику, над вітровим склом з’явився козирок, а знизу на бампері – спойлер (встановлювався не на всі дослідні зразки). На перших дослідних зразках модернізованих машин взагалі було багато пластика на кабінах. З нього зробили не тільки різні обтічники і спойлери, але і кузовні елементи: облицювання радіатора, крила передніх коліс, підніжки кабіни, законцовки переднього бампера, ковпаки передніх коліс. Пластмасове оперення вантажівок тоді входило в моду, але наші експлуатанти його не дуже шанували. По-перше, через якість самого пластику; по-друге, через дефіцит запасних частин – знайти нові пластмасові деталі для заміни пошкоджених було практично нереально.\nВажливе нововведення – цільне вітрове скло кабіни водія (на серійних моделях воно складалося з двох половинок і було розділене перегородкою). Менш помітні для стороннього погляду такі нововведення, як посилення стійок вітрового скла і задньої стінки кабіни для підвищення довговічності кабіни, були застосовані і нові замки дверей роторного типу.\nПрагнучи поліпшити населеність і ергономічність кабіни, конструктори модернізували панель приладів, встановили нову комбінацію приладів, змінили плафони освітлення кабіни, над вітровим склом розмістили додаткову полку, а на даху новий, збільшений в розмірах вентиляційний люк, поліпшили термошумоізоляцію кабіни, застосували тканинну оббивку сидінь і спального місця; встановили сферичні дзеркала заднього виду, а під пасажирським сидінням розмістили ящик для інструменту.\nСерйозним змінам піддалася бортова платформа вантажівки – її розміри привели у відповідність з міжнародними нормами, для можливості розміщення стандартних європіддонів.\nВелика робота була проведена з модернізації агрегатів автомобілів. На оновлені вантажівки передбачалося встановлювати модернізовані атмосферні (безнаддувні) дизелі потужністю 220 к.с. (Проти 210 к.с. у машин першого покоління), а на деякі модифікації – дизельні мотори з турбонаддувом потужністю 240 к.с. Завдяки чому підвищувалися динамічні якості не тільки одиночних вантажівок, але і автопоїздів в їх складі. При цьому декларувалося загальне зниження витрати палива, виробленого мотором зовнішнього шуму і збільшення міжсервісний періоду.\nВарто відзначити впровадження на оновлених автомобілях телескопічного приводу управління ТНВД замість важеля, що знизило зусилля на педалі управління подачі палива, і установку пластикової труби повітрозабірника системи харчування двигуна замість металевої. В результаті зменшився пиловий знос двигуна за рахунок зменшення сполук в тракті чистого повітря і знизилося опір у впускному колекторі.\nУ зв’язку із збільшеним крутним моментом двигунів на машинах довелося змінити конструкцію зчеплення, замість дводискового зчеплення з периферійними гвинтовими пружинами (D = 350 мм) на машинах з атмосферними дизелями встановили однодисковое диафрагменное зчеплення збільшеного розміру (D = 380 мм), а на машинах з турбонаддувом – двухдисковое диафрагменное зчеплення теж збільшеного розміру.\nМодернізацію коробок передач провели шляхом посилення синхронізаторів, збільшення ширини вінців шестерень, виключення проміжного вала дільника. При цьому на автомобілі з турбонаддувним двигуном встановлювали коробку передач з двома прискорюють передачами. Одночасно знизили власну масу коробок передач (десь на 15 кг) за рахунок спеціальних вибірок на корпусі, без шкоди для його міцності.\nПровідні мости модернізували шляхом посилення підшипникового вузла провідної циліндричної шестерні, застосування біметалевих втулок сателітів міжколісного диференціалів і посилення підшипників міжколісних диференціалів. Паралельно на машинах впровадили блокування міжосьового диференціала. Крім того, на автомобілях з турбонаддувним двигунами довелося застосовувати головні передачі збільшеної розмірності.\nУ передній підвісці змінили довжину ресор (1800 замість 1500 мм), ввели однотрубні амортизатори замість двотрубних і встановили стабілізатор поперечної стійкості. Задня підвіска отримала резинометаллические шарніри реактивних штанг, поєднаний кронштейн верхніх реактивних штанг, і уніфіковані важелі нижніх реактивних штанг. Деяким змінам піддалися гідропідсилювач керма, рульова колонка і гальмівна система вантажівок.\nНа цьому етапі конструктори вирішили зберегти на вантажівках бездискові колеса з поздовжньо-розбірними обіддям. Дискові колеса на модернізованих Камазах з’явилися значно пізніше, і безпосередньо це не було пов’язано з комплексом заходів першої модернізації.\nГоловним досягненням розпочатої модернізації було збільшення ресурсу вантажівок до капітального ремонту з 350 до 500 тис. Км, а також можливість буксирування причепів масою 17 т (раніше 12 т).\nОновлені бортові вантажівки отримали нову індексацію: КамАЗ-53205 (замість КамАЗ-5320), бортові вантажівки з подовженою колісною базою – КамАЗ-53215 (замість КамАЗ-53212); тягачі – КамАЗ-54105 і КамАЗ-54115 (замість КамАЗ-5410 і КамАЗ-54112 відповідно).\nТехнічні характеристики модернізованих автомобілів КамАЗ\nМаса спорядженого автомобіля, кг 7160 6730 8080 7080\nПовна маса автомобіля, кг 15 385 14 980 19 305 19 305\nМаксимально допустима маса причепа на буксирі, кг 17 000 19 100 14 000 27 000\nМаксимальна потужність двигуна, кВт (к.с.) 176 (240), 162 (220) 176 (240), 162 (220) 176 (240) 176 (240)\nМаксимальний крутний момент двигуна, Н ∙ м 850, 680 850, 680 850 850\nКонтрольна витрата палива автомобіля (автопоїзда) при швидкості 60 км / год, л / 100 км 21,5 31 24 34\nРесурс до капітального ремонту, тис. Км 500 500 500 500\nНапрацювання на відмову, тис. Км 25 25 25 25\nПеріодичність технічного обслуговування (ТО-1 / ТО-2) 5,5 / 16,5 5,5 / 16,5 5,5 / 16,5 5,5 / 16,5\nДО 1989 р конструкторські роботи з модернізації камськіх вантажівок були практично закінчені, і в 1990 р машини вийшли на Міжвідомчі випробування, за результатами яких вони були рекомендовані до постановки на серійне виробництво. Спочатку масове виробництво оновлених машин передбачалося налагодити з 1991 р, але нестабільна економічна і політична ситуація в країні мало сприяла цьому. Проте навіть в цей нелегкий час роботи по запуску у виробництво модернізованого сімейства на Камському автомобільному заводі не припинялися. Нехай з великим запізненням, у другій половині 90-х років, модернізовані вантажівки все ж дісталися до конвеєра, нехай і в дещо спрощеному вигляді. Правда, з усього задуманого сімейства в виробництво вдалося запустити лише дві моделі – КамАЗ-53215 і КамАЗ-54115.\nЯк правильно встановити фари на КамАЗ-53215?\nЩоб відрегулювати положення фар, потрібно порожній вантажівка на платформу перед екраном з відстанню в 10 метрів. При включеному світлі фар, світлові смуги встановлюються таким чином, щоб грань між освітленим і неосвітленим ділянкою зійшлася з лінією А-А. Лінії обмеження виходили з точки В або поруч. Щоб відрегулювати противотуманки, екран повинен знаходитися в 5 метрах від машини. Повертати фари так, щоб межа світлової плями збіглася з лінією на екрані.\nЯкий витрата палива на 100 км у КамАЗ-53215?\nУ літню пору – 24,5 літра, в зимовий – 27.\nЯкі є у КамАЗ-53215 заправні ємності?\nПаливний бак на 500 літрів і ємність в системі змащення двигуна на 26 літрів.\nКамАЗ-Інжиніринг – збірка КамАЗ-53215 в Казахстані\nбортові тягачі КамАЗ-4310 • КамАЗ-43105 • КамАЗ-43114 • КамАЗ-43118 • КамАЗ-5320 • КамАЗ-53205 • КамАЗ-53208 • КамАЗ-53212 •\n• КамАЗ-53229 • КамАЗ-5325 • КамАЗ-65117\nтягачі КамАЗ-4410 • КамАЗ-44108 • КамАЗ-5410 • КамАЗ-54112 • КамАЗ-54115 • КамАЗ-5460-046-22 • КамАЗ-5460-066-33 • КамАЗ-5490 • КамАЗ-6460 • КамАЗ-65116 • КамАЗ- 65225 • КамАЗ-65226


Урядовцям скоротили платню на 10 відсотків | Новини на Gazeta.ua\nУрядовцям скоротили платню на 10 відсотків\nЧетвер, 29 січня 2009 19:30\nЛитовські парламентарі через фінансово-економічну кризу урізали собі зарплату на 15%. Замість $3 тис. вони отримуватимуть $2,5 тис. Міністрам зменшили оклади з $5 тис. до $4 тис. Зробили це після масових протестів людей. Ті не погоджувалися на підвищення податків і скорочення зарплат бюджетникам.\nВ українських високопосадовців зарплати не змінюються з 2005 року. Тоді їх майже вдесятеро збільшила прем"єр-міністр Юлія Тимошенко. Відтоді глава уряду отримує 30 тис. грн на місяць, а президент — 40. Міністри й народні депутати — по 13–18 тис. грн.\nУ зв"язку з економічною кризою в Кабміні теж вирішили урізати зарплати. Перший віце-прем"єр Олександр Турчинов пообіцяв наполовину. Але скоротили на 10%. У Секретаріаті президента тим часом звільнили кожного п"ятого працівника. Економитимуть і народні депутати. На їхні потреби в Держбюджеті виділено 300 млн грн. А просили вони 900.\nОкрім зарплати, щомісяця кожному нардепу виплачують по 10 тис. грн на "здійснення депутатських повноважень". Парламентарі самі вирішують, як їх витратити.\n— Скоро ми відчуємо проблеми з виплатою зарплат, — розповідає "бютівець" Сергій Сас, 51 рік. — Уже зараз немає грошей на оплату проживання іногородніх народних депутатів у готелі. Доба коштує 450 гривень.\nУ наших депутатів і держслужбовців є ще й чимало пільг і прав на безкоштовне обслуговування. У парламенті лежать кілька законопроектів, які мають їх скасувати. Кожна фракція вносить свій і регулярно цим хизується перед виборцями. Однак жодного закону, що обмежує пільги депутатів, народні обранці не прийняли.\nЗараз ви читаєте новину «Урядовцям скоротили платню на 10 відсотків». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\n8 Переглядів: 13464\n3 Переглядів: 12007


Регулятори росту - Экокультура\nСтимулятори росту рослин - це препарати, що допомагають контролювати безліч біохімічних процесів в рослинному організмі. До стимуляторів росту відноситься велика кількість біологічно активних речовин, які регулюють ростові процеси в рослинному організмі, в першу чергу це фітогормони, гумінові кислоти, вітаміни, амінокислоти та ін. Сьогодні, отримання рясного і якісного врожаю немислимо без використання стимуляторів та регуляторів росту і розвитку рослин.\nЗа що відповідають стимулятори росту?\nАуксини - регулюють ріст кореневої системи і транспорт хімічних сполук в рослинному організмі;\nГібереліни - відповідають за накопичення поживних речовин;\nЦитокініни - регулюють процес клітинного поділу;\nБрассіни - відповідають за рослинний імунітет;\nГумінові кислоти - регулюють безліч процесів, від підвищення стресостійкості та опору шкідникам, до посилення росту кореневої системи і активації проростання насіння.\nІснує багато інших корисних речовин, які регулюють ріст рослинного організму, ми ж назвали тільки найосновніші. Дії стимуляторів спрямовані не тільки на активацію ростових процесів, вони також регулюють процеси дозрівання плодів, накопичення цукрів і інших корисних речовин, стимулюють імунітет і виконують безліч інших корисних функцій. За своїм походженням стимулятори бувають хімічні (штучно синтезовані) та природні.\nПереваги використання стимуляторів росту:\nПідвищення проростання насіння;\nБільш міцна і здорова розсада;\nПосилення дії добрив;\nВідсутність полягання культури у відкритому грунті;\nПідвищення стійкості до патогенів;\nМенший ступінь пошкодження шкідниками;\nЗниження фітотоксичної дії пестицидів;\nСтимуляція дозрівання плодів, накопичення цукрів і вуглеводів;\nГарантоване отримання надбавки до врожаю;\nСтимуляція коренеутворення і вкорінення живців;\nОтримання більш стійких до транспортування плодів;\nКонтроль над ростовими процесами рослинного організму.\nНу і головною перевагою є те, що застосовуючи регулятори росту і розвитку рослин ми в результаті використовуємо менше хімії і отримуємо більш екологічно чисті та органічні продукти.\nКультури: овочеві, плодово-ягідні, декоративні, деревні рослини і зернові (наприклад пшениця).\nСтимулятори росту виробляють найчастіше у вигляді водних розчинів, але вони також існують у вигляді порошків, паст, і т.д. Найбільш частими способами застосування стимуляторів є:\nПолив під корінь;\nОбробка по листу;\nЗамочування насіння, бульб, коренів та ін.\nДе можна купити стимулятори росту рослин (оптом і в роздріб)?\nЩо б купити стимулятори (регулятори) росту рослин в Україні, Росії, Казахстані та інших країнах зв'яжіться з нашими менеджерами будь-яким зручним для Вас способом. ЕКОКУЛЬТУРА - це провідна міжнародна компанія в галузі живлення рослин, природного запилення і інтегрованого методу контролю шкідників.


Виконавча служба почала опис та арешт активів "Газпрому" в Україні | Коректно\nВиконавча служба почала опис та арешт активів “Газпрому” в Україні\nКабінет міністрів активізує свої дії щодо стягнення штрафу з російського газового монополіста “Газпрому”.\n“Позиція України у ситуації з “Газпромом” має бути жорсткою і послідовною. “Газпром” має виконувати вердикт Стокгольмського арбітражу і так само виконувати вимогу антимонопольного органу України та рішення українських судів”, – зазначив глава Уряду.\nГройсман також наголосив, що в нинішній ситуації ми повинні об’єднати усі наші зусилля для того, щоб змусити “Газпром” виконувати усі свої зобов’язання.\n“За невиконання зобов’язань російський монополіст має нести жорстку відповідальність”, – сказав прем’єр.\nТакож повідомляється, що виконавче впровадження у цій справі веде департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції на основі рішення суду про стягнення з “Газпрому” в держбюджет України майже 172 мільярдів гривень.\nВже розпочався опис та арешт активів, які належать “Газпрому” в Україні.\nПізніше стало відомо, що “Газпром” подав апеляцію на рішення Стокгольмського арбітражу у справі про постачання газу, у справі про транзит апеляція буде подана до кінця березня 2018 року.\nЕКОНОМІКА ГАЗПРОМ НАФТОГАЗ МІН'ЮСТ\n| "Коректно" © 2020 Загальний рейтинг 9 з 10. Всього 21589 переглядів Вгору ↑


Свіжа зелень: шпинат. Рецепти на сніданок, обід та вечерю | Рідний Київ\nСвіжа зелень: шпинат. Рецепти на сніданок, обід та вечерю\n30 Квітня 2017 12:21\nЩе одна рання культура, урожай якої збирають у травні – це шпинат, який прозвали королем овочів за його корисні властивості. Їсти шпинат слід якомога частіше – тим краще, і це так легко, адже з них можна готувати звичні, прості і найулюбленіші страви.\nРЕЦЕПТ ПРИГОТУВАННЯ РЕЦЕПТ ПРИГОТУВАННЯ ОМЛЕТУ ЗІ ШПИНАТОМ НА СНІДАНОК Знадобиться: 150 г шпинату, 80г бринзи, 4 яйця, 4 ст.л. молока, 1 ст.л. рослинного масла, чорний мелений перець, сіль. Як приготувати на сніданок омлет зі шпинатом. Кубиками нарізати бринзу, яйця збити з молоком, поперчив і посоливши. Обшпарити шпинат окропом, потім дрібно нарізати і 1хв обсмажити на рослинному маслі, влити яєчну масу, покласти бринзу, смажити омлет 5хв і потім переставити сковороду в духовку. Запекти омлет до готовності і подати до столу, посипавши зеленню\nРЕЦЕПТ ПРИГОТУВАННЯ ГРЕЦЬКОГО САЛАТУ ЗІ ШПИНАТОМ НА ОБІД Знадобиться: 200г сиру фета, 12 маслин, 3 помідори, 1 солодкий перець, по ? качана салату, огірків і солодкої цибулини, 1 ч. л. майорану, листя шпинату, заправка – 3 ст.л. оливкового масла, 1 ст.л. соку лимона, перець, сіль. Як приготувати грецький салат зі шпинатом. Соломкою нарізати салат і шпинат, кільцями – цибулю і солодкий перець, сир – кубиками. Викласти підготовлені продукти в миску, додати скибочки огірка, помідора, оливки і посипати салат майораном. З’єднати інгредієнти для заправки і полити салат.\nРЕЦЕПТ ПРИГОТУВАННЯ МАКАРОНІВ ЗІ ШПИНАТОМ НА ВЕЧЕРЮ Знадобиться: 300 г свіжого шпинату, 1-2 яйця, макарони, рослинне масло, сіль. Як приготувати макарони зі шпинатом. Промити і обсушити шпинат, крупно нарізати, викласти на сковороду з олією, тушкувати 5 хв, додаючи, якщо потрібно, воду, підсолити, перемішати. Варені яйця дрібно порубати, покласти їх до шпинату і перемішати. Звичайним способом відварити макарони, потім перемішати їх зі шпинатом і яйцем, викласти на тарілки і подати до столу. Готуйте улюблені страви зі шпинатом і насолоджуйтеся такою смачною і корисною їжею, приємного апетиту!


NASA випробувало надувну літаючу тарілку - Крупний План\nHome Космос NASA випробувало надувну літаючу тарілку\nФахівці NASA провели успішні випробування апарату, що нагадує літаючу тарілку. Апарат Low-Density Supersonic Decelerator створений для перевірки технологій, які планується використовувати в новому спусковому модулі, повідомляє Sci News. Випробування було проведено недалеко від острова Кауаї в Тихому океані.\nАпарат у вигляді літаючої тарілки призначений для доставки важких вантажів на поверхню Марса. Під час тестів були перевірені в дії дві системи, які планується застосувати для спуску апарата. Це Supersonic Inflatable Aerodynamic Decelerator, що представляє собою надувну подушку, що випускається під час входу в атмосферу для уповільнення спуску, і парашут великого розміру Supersonic Disk Sail Parachute.\nАпарат був запущений з висотного аеростата з висоти 36,6 км над Тихим океаном. Після того, як Low-Density Supersonic Decelerator був скинутий, включився двигун. Перші дані показали, що подушка і парашут були випущені, однак останній не розкрився так, як було заплановано.\nPrevious articleКонкурс на фізичну машину. 50000, які будуть виграні золото.\nNext articleПрикольні вірші племіннику з днем народження


Складе конкуренцію Зідану? Чемпіон Світу та володар Золотого М'яча хоче очолити Реал - FootballHub\nДомашня сторінка Актуально Складе конкуренцію Зідану? Чемпіон Світу та володар Золотого М’яча хоче очолити Реал\nСкладе конкуренцію Зідану? Чемпіон Світу та володар Золотого М’яча хоче очолити Реал\nЛегенда футболу та володар Золотого М’яча мріє одного дня очолити мадридський Реал.\nЕксгравець Реала Фабіо Каннаваро (грав за мадридців у 2006-2009 роках), зізнався, що хоче очолити Королівський клуб. Про це Чемпіона Світу 2006-го року та володар Золотого М’яча заявив в інтерв’ю Madridista Real:\nЯкщо ви хочете бути тренером, то маєте прагнути до найвищого. А найвища точка у тренерській діяльності – це Реал, збірна Італії або інший великий європейський клуб. Я працюю, щоб одного дня очолити такий клуб, як мадридський Реал.\nЯ тренер, який просить гравців грати вперед і бути інтенсивними з м’ячем і без нього\nCannavaro tiene un sueño… y es blanco https://t.co/rLoFt0Ll0C\nНагадаємо, що Фабіо Каннаваро розпочав свою тренерську кар’єру у 2013 році. Нині італійський фахівець очолює Гуанчжоу Евергранд.\nНа цей момент головним тренером мадридського Реала є Зінедін Зідан. Однак, вже неодноразово говорилося, що керівництво Королівського клубу хоче звільнити французького спеціаліста і підшуковує кандидатури йому на заміну. Тому, хто знає, можливо мрія Каннаваро вже скоро здійсниться.\nЧитайте також: Все вже вирішено? Гвардіола залишиться без зірки на наступний сезоний та Без футболу до 1-го вересня. Голова медичного комітету ФІФА зробив гучну заяву\nТегиГуанчжоу ЕверграндЗіданКаннавароРеал Мадрид\nПопередні статті Все вже вирішено? Гвардіола залишиться без зірки на наступний сезон\nНаступна стаття Шахтар влаштував Динамо тайм пекла. Брест після заміни Мілевського пропустив 4 м’ячі за 16 хвилин\nЗірка Реала може не зіграти з Шахтарем? Анчелотті втратив відомого гравця перед Лігою чемпіонів\nФутболіст пропустив останній матч чемпіонату Іспанії з Сельтою …


Селище Маневичі на Волині серед білого дня здригнулось від крику. Шум-гам лунав з одного подвір’я неподалік залізничного вокзалу. Гучна лайка закінчилась шарпаниною. Коли ж правоохоронці приїхали, виявилося, що на обійсті лежить труп жінки.\nВже мав три судимості\nПро Олега в Маневичах відгукуються по-різному. Хтось досить нейтрально, та більшість – погано. Кажуть, як тверезий, то ніби й непогана людина. А як вип’є – завжди перетворюється на звіра.\n– Його мама Тетяна працювала в пенсійному колись, мала вищу освіту, батько теж добра, порядна людина. Ще виховали старшу дочку Світлану. Хороша була сім’я. Але як Олег виріс, то стало з нього таке… – неохоче діляться знайомі родини.\nВолодимир Канонік, начальник відділення поліції № 1 (селище Маневичі) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Нацполіції у Волинській області піднімає старі справи. Бо Олег мав три судимості.\nЛюди розповідають, що вперше хлопець мало не загримів за ґрати, бо дуже побив якогось чоловіка з Маневичів за пошкодженого велосипеда. Правда, отримав умовне покарання. Припускають, якби тоді не зійшло з рук, хто зна, може, і не сталося би потім такої біди. Але через поганий норов Олега вдома стали часто спалахувати скандали. Батько пробував всовістити сина, у відповідь отримував стусани.\n– Та Коля з Олегом постійно сварився, а той бив його. Батько навіть міліцію викликав, – розповідають одні сусіди.\n– Постоянно бив то батька, то матера, гроші вибивав на горілку, – додають інші.\n– І що, не було більше кому за батька вступитися? – питаю людей.\n– Коли Олег вип’є, стає дуже агресивним. Усі старалися з ним не зв’язуватися, – відповідають.\n– А потім на подвір’ї десь біля брами знайшли батька мертвого. Так син побив, – перешіптуються.\nЩоб визволити з тюрми, набралася кредитів\nТоді мама Тетяна заламувала руки. Кажуть, не стільки за чоловіком тужила, а побивалася, що сина посадять.\n– Та він усе життя був маминькин синок. Таня його дуже любила і захищала. Міг когось образити, а вона: «Олежик, мій Олежик…» Завжди його шкодувала, був у неї на першому місці. Навіть не раз виходило так, що він нашкодить, а попадало за це сестрі, – розповідають знайомі сім’ї.\nІ додають: коли Олега посадили за побиття батька, після якого той помер (як убивство ця справа не розглядалася), мати кредитів набралася, щоб визволити сина з тюрми. Тоді термін хлопцеві дали порівняно невеликий, а реально відсидів він п’ять літ. Поводився за ґратами добре, тож і вийшов завчасу.\n– Мати його так ждала! Весь час йому передачки такі передавала, ви б бачили. А він прийшов і колись так матір відлупцював, що ноги їй поперебивав. Син – знову в тюрму, а матір – до дочки. Вернулася від неї, як з курорту – посвіжіла, одягнута гарно. Та хіба надовго? Знову почалось: «Мій Олежик, мій Олежик…» І цього разу його з тюрми дочекалася. На свою голову, – скрушно хитає головою колишня подруга Тетяни.\nДо поліції виклик про скандал у родині надійшов в обідню пору. Правоохоронці прибули дуже швидко. Та, на жаль, жінка уже була мертва.\nПомерла від шоку і болю?\n– Чоловік тільки ввечері повернувся з місць позбавлення волі. Він ночував у батьківській хаті, а мати – окремо, в сім’ї є два житла. Наступного дня вона прийшла в гості. Син був вдома не сам – зі своєю знайомою. Він вийшов до матері на ґанок, там і сварились. За що, не хоче розказувати, – розповідає Володимир Канонік.\nПотім син схопив якусь дерев’яну ломаку й накинувся на неньку. Бідолашній дісталось так, що вона померла.\n– Мати зростом невисока була. Останнім часом виглядала дуже виснаженою, худенькою. Хіба їй багато треба було? – скрушно хитають головами сусіди.\nКоли мати безсило впала, її відтягнули на траву. Там жінку й знайшли правоохоронці. Крові на тілі не було – мати отримала «тупі» травми. Вона знепритомніла від шоку і померла. Чи був шанс її врятувати, якби вчасно викликали швидку, має встановити експертиза.\n– Родила, гляділа, шкодувала – а син палкою забив... Вона такої смерті не заслуговувала, – кажуть люди.


Твердопаливний котел, буржуйка, пічка: як цієї зими гріються кіровоградці | Перша електронна газета\nТвердопаливний котел, буржуйка, пічка: як цієї зими гріються кіровоградці\n28.12.2015 12:43 Соціум, Статті\nПерший зимовий місяць закінчується без особливих кліматичних сюрпризів – температура тримається на позначці -1 – +5. Синоптики у свою чергу обіцяють, що цьогорічна зима буде доволі м’якою. Український гідрометеорологічний інститут Вазіра Мартазінова прогнозує, що найнижча температура взимку становитиме 15 градусів нижче нуля, а найвища сягатиме до 5 градусів із позначкою плюс. Довгоочікуваний сніг синоптики прогнозують у середині січня.\nНезважаючи на теплі зимові прогнози і не високу температуру на вулиці, зиму ніхто не відміняв і грітися якось треба. Частина кіровоградців здалася на милість централізованого опалення, частина – має автономку, а частина вирішила перехитрити холод і непідйомні комунальні тарифи та «винайшла» власну методику обігріву. Як цієї зими грітимуться кіровоградці – читайте у матеріалі Першої електронної газети.\nЖительку Балки Олену (прізвища редакція не називає на прохання інтерв’юерів) нові тарифи змусили переглянути свої стосунки з «Кіровоградгазом» і… майже відмовитися від них. Натомість у будинку вони вирішили встановити пічне опалення.\n«Грубу відновили ще влітку. Зараз протоплюю дровами один раз на добу і тепло тримається. Можливо, купимо вугілля, якщо буде дуже холодно. Економія дуже велика. У нас велика родина і ми змушені були опалювати газом і літню кухню, де взимку живе наш дідусь. Нині газ використовуємо лише для приготування їжі та підігріву води. За минулий місяць використали 30 кубів газу. А минулому році у цей час «напалювали» 250 кубів газу. Так що самі рахуйте. У літній кухні ми встановили буржуйку. Купили її два роки тому в одному із магазинів. Причому, встигли купити порівняно недорого. Вона обійшлася нам 1600 гривень, а через пару місяців ціна на таку ж буржуйку піднялася до 3400 грн. Раджу всім шукати альтернативу газу», – розповідає пані Олена.\nУ Тетяни з Ковалівки вимушена «економія» коштів на опаленні за тепло. Справа тому, що родина Тетяни – одна з жительок проблемного будинку на Ковалівці, якій завбудинком відрізав централізоване теплопостачання і не збирається його підключати. Свою позицію він аргументує просто: «Невигідно. Встановлюйте автономку». Але коштів на це у родини немає (встановити автономне газове опалення в однокімнатній квартирі коштує близько 26 тис. грн).\nЧитайте також: Кіровоградці мерзнуть через відсутність централізованого теплопостачання\n«Поки що гріємося масляним обігрівачем і газом – відкриваємо духовку і включаємо конфорки (у нас немає газового лічильника). А у газ додають щось, тому він пекельно смердить – довго не погрієшся. Обігрівач працює всю ніч, але все одно холодно. Форма одягу – побільше і тепліше. Спати лягаю теж одягнена. Вдень усі на роботі. Відповідно, обігрівач і газ не залишаємо увімкненими. Ввечері приходиш додому – холод собачий. Що робити далі – не знаю. Мабуть все лишиться без змін. Грошей на автономку у нас немає», – розповідає Тетяна.\nКатерина мешкає у районі Полтавської у приватному двоповерховому будинку, обігрів якого – занадто дороге задоволення. Тому на сімейній раді було вирішено, що єдиний можливий варіант – придбати твердопаливний котел, установка якого хоч і фінансово затратна, але у перспективі більш економна.\n«Коли дізналися, шо для приватних будинків виділяють 200 кубів за півціни, думали, що вийде економити. Але коли прийшов час платити за комуналку, то навіть зі всією нашою економією та прекрасною погодою у нас вийшло 1500 грн на місяць тільки за газ. А ще є вода, електроенергія… Зрозуміли, що не потягнемо. Вирішили діяти радикально. Чоловік замовив твердопаливний котел довготривалого горіння за 30 тис. грн – недешеве задоволення, але працюємо на перспективу. Тепер треба купувати дрова. А до цього ми трішки утеплили горище, двері, скрізь встановили металопластикові вікна. Тепер не мерзнемо наче», – розповідає Катерина.\nПодруги Ольга і Тетяна знімають 1-кімнатку квартиру з централізованим теплопостачанням у районі Пацаєва. За централізоване опалення платять 800 грн. у місяць, але батареї теплом порадувати не можуть. Інколи вони ледь теплі. Крім того, квартира стара, вікна і двері дерев’яні. Відповідно, теплозберігання у квартирі не надто високого рівня. Коштів на дорогі обігрівачі у дівчат теж немає. Тому вони придбали тепловий вентилятор. Це хоч трохи, але рятує ситуацію.\n«Включаємо обігрівач не часто. Він дуже пересушує повітря, дихати важко. Але після душу – ідеальний варіант. Поки переодягаєшся не встигаєш змерзнути. Правда, в кінці місяця нас просто жахають рахунки за електроенергію – менше 300 КВт ще не вдавалося накрутити. І це враховуючи, що вдень нас майже немає дома. Але нічого, переживемо», – розповідає Ольга.\nСистема обігріву кіровоградців не завжди вписується у поняття «законно» та «естетично». Радує єдине – наш народ не здолати жодними газовими блокадами і комунальними тарифами. Викрутяться. А з часом можливо і зовсім незалежні стануть від комунальних структур і тарифів. Як європейці чи жителі країн Азії, яким поняття «централізоване опалення» взагалі невідоме.\nАнглійці обігріваються самотужки. У будинках і квартирах встановлені бойлери — індивідуальні газові колонки, що нагрівають воду та батареї. Залежно від потреб і можливостей господаря можна або замерзати, економлячи на обігріві, або шикувати, розжарюючи радіатори на повну.\nУ Японії, наприклад, система центрального опалення є тільки в префектурі Хоккайд – найхолоднішій частині країни. Решта населення Японії обігріває себе самостійно. Більшість сучасних будинків у японців обігрівається за допомогою електричних кондиціонерів (зима/літо) й обігрівачів різних типів: електричних, масляних, гасових або газових.\nНімці у приватних будинках встановлюють власні котельні, в багатоквартирних – окреме газове обладнання, яке гріє воду для батарей. Скільки газу спалив, стільки й заплатив. На всіх радіаторах стоять вентилі з термостатами, ними регулюють температуру в приміщенні.\nАле найкреативніше до обігріву будинків підійшли жителі Фінляндії. Все частіше новий фінський будинок черпає енергію від землі. Адже в умовах Фінляндії на глибині 200 метрів температура може доходити до +10 градусів. Фінські скелі – наче гігантські радіатори: влітку вони накопичують тепло, взимку – віддають.\nУ будинках встановлюють особливий пристрій – теплонасос. Коштує він, звичайно, недешево, зате окупається за 5–7 років і дозволяє економити від 30 і вище відсотків електроенергії.\nКрім того, фіни змусили працювати на себе навіть повітря. Уявіть собі холодильник, вивернутий навиворіт, де холодна частина на вулиці, а нагрівальна система зі спеціальною речовиною, що циркулює по ній, – у приміщенні. При морозах до -25 ˚С це працює чудово: витративши на роботу 1 кВт електроенергії, тепловий насос виробить до 2 і навіть 5 кВт тепла.\n1 коментар до Твердопаливний котел, буржуйка, пічка: як цієї зими гріються кіровоградці\nІрина 12.06.2017 о 13:13\nУ нас в 16-поверхівці без центрального опалення – ніяк. Просто нема способу відмовитися (вимкнути чи обрізати), не зашкодивши іншим мешканцям будинку. Ті, в свою чергу, не готові скидуватися грошима на установку незалежної системи опалювання. Так і живемо: частина жителів платить за тепло величезні кошти, а всі інші накопичують борги.\nА у батьків, що живуть в селі, інша проблема: постійні вимкнення електрики. Причому відновлювати електропостачання місцеві спеціалісти не поспішають, тому там цілком нормальне явище сидіти по півдня без електроенергії. Грітися можна грубкою, але їсти на ній не приготуєш ні собі, ні худобі. А вся техніка, в тому числі, плита, на електриці. То ми ще минулої осені замовили туди генератор – https://storgom.ua/generatory-i-elektrostantsii.html один з найпростіших, побутового призначення на дизелі обійшовся тоді в 14-15 тис. грн., що загалом для села недешево. Але, враховуючи, як часто цієї зими були перебої з електропостачанням, він себе виправдав. Тут важко говорити “окупився”, бо все ж таки це додаткові витрати і якби з електрикою все було в порядку, він би й не знадобився. Однак зараз розумію, що без нього навряд чи обійшлися, так чи інакше треба було б купити.\nВзагалі ж, все частіше задумуюся над тим, щоб будинок в селі зробити цілком енергонезалежним, однак зараз нові технології занадто дорогі для пересічного українця. Можливо, років через 5-7 вони стануть доступнішими – ось тоді почнеться бум. Бо я не знаю людей, які були б задоволені нинішньою якістю послуг, чи то в місті, чи то в селі.


Снегоуборщики » Все для дачників і городників, поради та рекомендації\nБагато власників фермерських господарств, заміських будинків і дач, так само як і працівники комунальних служб, вже змогли гідно оцінити відчутну допомогу снігоприбирачів у боротьбі зі сніговими заметами. На ринку представлений широкий спектр як вітчизняної, так і імпортної техніки. Для неї виробляється достатньо великий асортимент навісного обладнання і для зими, і для літа. Принципових відмінностей серед снігоприбиральних машин різних виробників немає, конструкція скрізь приблизно однакова. Найбільш поширені снігозбиральні машини двох типів - шнекові та шнеко-роторні (часом їх називають одно-і двоступінчатими). Різниця між ними полягає в конструкції робочої системи. У машин першого типу вона складається тільки з шнеків, які підгортають сніг до центру ковша і викидають його через випускний канал у бік. У двоступеневих агрегатів це робить ротор - спеціальне колесо з лопатками.\nРобота снігоприбирача (Сніговідкидачі) STIGA\nРізні снегоуборщики призначені для вирішення різних завдань. Легкі і компактні одноступінчасті моделі оптимальні для розчищення доріжок і невеликих ділянок.\nСнегоуборщики другого типу набагато продуктивніше, тому вони підходять для більш серйозних робіт. Потужність двигуна у шнекових машин, як правило, не перевищує 5 к.с. У шнеко-роторних агрегатів орієнтовний діапазон - від 5 до 13 к.с. хоча часом зустрічаються відхилення в ту або іншу сторону.\nШнеко-роторні агрегати в переважній більшості випадків самохідні, тобто мають привід на колеса, що дозволяє працювати тривалий час, не стомлюючись.\nЗовні снегоуборщики різних виробників схожі, і при виборі слід враховувати багато параметрів, не завжди кидаються в очі при побіжному огляді. Нижче наведений опис тих деталей, характеристик або особливостей, які найчастіше стають об'єктом порівняння.\nСнігоприбиральник (Сніговідкидачі) STIGA\nНесамохідні й самохідні снегоуборщики. Несамохідні снегоуборщики призначені для щоденного прибирання щойно випав снігу на невеликих ділянках. Цій техніці цілком під силу впоратися зі своєчасної та швидкої очищенням доріжок та майданчики для автомобіля. Крім того, вони дуже добре прибирають навіть тонкий шар снігу з льоду спортивних споруд завдяки вдалій конструкції невеликого обгумованого шнека.\nНесамохідний снігоприбирач MTD\nЦі снігозбиральні машини, оснащені електричним або бензиновим двох-або чотиритактним двигуном невеликої потужності від 3,5 до 5 к.с, не мають приводу на колеса, тому при роботі їх необхідно штовхати.\nШнеки у несамохідних снігоприбирачів мають гумову крайку (див. нижче), яка допомагає переміщати агрегат. Але по глибокому або злежалому снігу переміщення їх утруднено, тому що потужності двигуна для цього недостатньо.\nНесамохідні снегоуборщики - одноступінчасті машини, тобто відкидання снігу у них відбувається лише за рахунок обертання шнека, тому дальність викиду невелика - до 5 м.\nГідності несамохідних снігоприбирачів:\nобрезинені шнеки не псують плиткове покриття;\nневеликі габарити дозволяють очистити від снігу самі вузькі місця;\nмоделі з електродвигуном максимально прості у використанні і безшумні;\nлегка вага дозволяє працювати з ними жінкам;\nПри експлуатації малих снігоприбиральних машин бажано не забувати про максимальний час роботи без зупинки. Зазвичай цей час обмежується запасом палива, тобто розміром бензобака. Якщо ви витратили весь бензобак, то не треба відразу поповнювати запас палива і продовжувати роботу. Треба дати відпочити і охолонути вашому помічникові мінімум 20 хвилин. Якщо ви будете нехтувати цією порадою, може послідувати перегрів і поломка двигуна.\nСамохідні снегоуборщики призначені для більш інтенсивних і складних робіт з прибирання снігу. Самохідний снігоприбирач під час роботи рухається сам, оператор його просто притримує і спрямовує.\nСамохідні снегоуборщики - двоступеневі машини. Перший ступінь - металевий зубчастий шнек, легко розламується наст, а друга - крильчатка, яка збільшує дальність викиду до 15 м і тим самим прискорює процес прибирання. Ці снігозбиральні машини можуть працювати з глибоким снігом, у тому числі злежані.\nДвигун. З усіх виробників снігоприбиральної техніки власними моторами на своїх машинах здатна похвалитися хіба що компанія Honda. Інші фірми ставлять мотори Briggs & Stratton, Tecumzeh або Honda.\nПрактично всі моделі снігоприбирачів мають двигуни, спеціально адаптовані для роботи при низьких температурах. Така робота супроводжується підвищеним навантаженням на всі вузли і деталі. У лінійці Briggs & Stratton і Tecumzeh є відповідні серії, легко пізнавані щодо маркування: Intek Snow і Snow King відповідно. У ці мотори конструктивно закладено використання тільки якісного, високооктанового палива і, звичайно, синтетичних або напівсинтетичних масел, мають необхідну в'язкість при негативних температурах.\nВсі бензинові моделі забезпечені пусковим тросом. А на професійних агрегатах часто, крім троса, присутній електростартер. Він буває двох видів - з живленням від зовнішньої побутової електромережі або від бортового акумулятора 12-вольта. У першому випадку для запуску потрібно підключити двигун до розетки і натиснути кнопку. Зробити це можна ще в гаражі, де зазвичай і зберігають таку техніку, а потім гнати машину до місця роботи своїм ходом. Акумуляторні стартери, звичайно, зручніше - завести мотор реально де завгодно і коли завгодно. Для підзарядки батареї служить вбудований в двигун генератор, проте ніщо не заважає скористатися будь-яким автомобільним зарядним пристроєм.\nНа імпортних моделях часто буває встановлений електричний стартер, що має напругу 110 вольт. У цьому випадку доведеться обзавестися додатковим пускорегулюючим пристроєм або, в крайньому випадку, мати в запасі понижуючий трансформатор. Незважаючи на ці незручності, електричний стартер хоча і збільшує вартість агрегату, робить початок роботи набагато приємніше, а головне - ви не витратите час і сили, поки будете намагатися завести двигун на сильному морозі за допомогою ручного пуску.\nШини. До недавнього часу практично всі поставляються снегоуборщики різних виробників були "взуті" в Snow Hog з Х-подібним малюнком протектора. Зараз зустрічаються також моделі з V-подібним "відбитком". І ті, і інші колеса мають високий протектор і забезпечують хороше зчеплення з грунтом навіть в ожеледь.\nШнеки. Виробники надають особливого значення формі робочої кромки шнеків. Вона буває абсолютно гладкою або зубчастої. В останньому випадку форма і кількість зубів на різних моделях різні. Це можуть бути просто неглибокі прямокутні западини або ж справжні зуби, коли шнеки нагадують диск циркулярної пилки. Агресивні кромки швидше "гризуть" щільний, злежаний або обледенів сніг. Однак такий попадається не так вже й часто - зазвичай прибирають щойно випав, а в цьому випадку форма робочої кромки визначальної ролі не грає.\nШнек з неглибокими западинами\nУ деяких снігоприбирачів, зазвичай одноступінчатих, шнеки, обертаючись, торкаються грунту. Це обумовлено метою застосування таких снігоприбиральних машин - наприклад, очищення льоду на ковзанці. На таких моделях шнеки або металеві обрезинені, або цільні резино-пластикові. Резінопластіковий шнек легше переносить зустріч з перешкодами на зразок каменів - він не ламається і не змінює форму. А ось металевий прогумований в такій ситуації може і зламатися.\nРедуктор шнеків. Передача крутного моменту від двигуна до робочої системі здійснюється через клиноременную передачу і вал відбору потужності, з яким з'єднані ротор (безпосередньо) і шнеки (через редуктор). Зрозуміло, що обороти ротора набагато вище. Редуктори бувають обслуговуються і необслуговуваних. Також вони відрізняються і матеріалом корпусу: на побутових моделях використовуються алюмінієві сплави; на професійних - чавун.\nТим, хто розбирається в таких механізмах, варто звернути увагу на обслуговувані редуктори - у них вище ресурс. Якщо навичок подібних робіт немає і купувати їх не хочеться, має сенс купувати необслуговується модель - менше метушні, а в разі чого редуктор замінюють цілком.\nШестерні редуктора роблять з досить м'якого металу, наприклад бронзи. Такий вибір невипадковий - при заклинювання шнеків важливо не допустити поломки двигуна, оскільки це найдорожчий вузол. Так що шнеки кріплять до валу зрізними болтами - це перший ступінь захисту. Якщо ж вони не врятують, то нехай краще полетить редуктор - його ремонт або заміна обійдуться набагато дешевше.\nОпорні лижі. Вони тримають на собі вагу носовій частині снігоприбирача. Переміщаючи їх вгору-вниз, регулюють висоту розташування шнеків над землею, тобто фактично мінімальну товщину що не забираються шару снігу.\nЛижі досить швидко приходять в непридатність, і хоча вони вважаються витратним матеріалом, виробники намагаються по можливості продовжити їх ресурс. Для цього багато хто робить лижі двосторонніми - при надмірному зносі їх просто перевертають. Відповідно, служать вони вдвічі довше.\nСнігоочисник із двосторонніми лижами\nВипускний жолоб. Зустрічаються два варіанти - пластиковий та металевий. Пластик застосовують виходячи з припущення, що до нього гірше прилипає сніг, і до того ж він не іржавіє. Виробники моделей з металевим жолобом роблять упор на те, що їх конструкція забезпечує більш точний викид, оскільки вузол менше вібрує. До речі, вібрація пластикового стовбура забезпечує його самоочистку від налипає снігу.\nУ будь-якої, навіть найпростішої снігоприбиральної машини є регулювання напряму і висоти викиду сніжної маси. Перший параметр задають, повертаючи випускний жолоб. У найпростіших моделей для цього служить рукоятка, жорстко прикріплена до стовбура. Частіше зустрічається черв'ячна передача - для повороту потрібно крутити ручку, розміщену ближче до оператора, щоб не довелося далеко тягнутися.\nЧасом зустрічається конструкція на основі троса і блоків. Тут органом управління служить важіль. Перевага такої схеми в тому, що механізм повороту кріпиться до жолобу в його верхній частині, тому на ньому менше скупчується сніг, а значить, і ймовірність обмерзання нижче.\nНарешті, зовсім вже рідко трапляються важкі снегоуборщики з електричним приводом механізму регулювання напряму.\nПід висотою викиду звичайно розуміють кут у вертикальній площині. Здається вона козирком на жолобі: повернув його вниз - сніг летить майже горизонтально, підняв вгору - і він кинувся вгору.\nНайпростіший спосіб регулювання - ручний: підійшов, потягнув козирок в потрібну сторону, працюй далі. Професійні машини оснащені важелем, за допомогою якого висоту змінюють безпосередньо з панелі оператора, не перериваючи руху. Це зручно, наприклад, при розчищенні парковок, коли доводиться постійно міняти параметри викиду, щоб не завалити стоять автомобілі.\nДо речі, "далекобійність", заявляється виробниками, трактується тільки як максимально можлива. Вона сильно залежить від стану снігу і сили вітру. Наприклад, у випадку зі щойно випав снігом про дальності викиду взагалі складно говорити, особливо у вітряну погоду. Вилітає з жолоба маса швидко розсіюється і осідає на землю суцільний завісою. А ось підтала і потім підмерзлу сніг летить однієї струменем і притому досить далеко.\nТрансмісія. Переважна більшість шнеко-роторних снігоприбирачів самохідні. Кількість швидкостей і механізми приводу різні: у самих простих моделей є тільки одна передня, більш складні агрегати мають 5-6 передніх і 1-2 задні. Зустрічаються машини з варіатором або навіть з гідростатичною трансмісією. У них регулювання плавна.\nЗнижені передачі застосовують для прибирання щільного, злежалого або мокрого снігу; середні годяться для щойно випав. Останні, найшвидші, - транспортувальні, для роботи вони не підходять.\nШасі. По конструкції шасі снегоуборщики діляться на колісні та гусеничні. Перші зручніше транспортувати, оскільки їх можна просто котити - запускати двигун і включати передачу потрібно не завжди. З гусеничними Снігоприбиральник такий "номер" не пройде. Однак у цьому є і перевага - подібні агрегати набагато стійкіше на льоду і впевнено працюють на схилах. До того ж вони активніше "вгризаються" в замети, оскільки гусениці за рахунок набагато більшої, ніж у коліс, площі зіткнення з грунтом забезпечують дуже високе тягове зусилля.\nГусеничний снігоочисник Husqvarna\nКрутний момент від двигуна однаково передається на обидва колеса, що, в принципі, очевидно - інакше вже при невеликому навантаженні машина почала б "нишпорити" вліво-вправо. Однак така рухливість в зимових умовах пов'язана з серйозними труднощами. І чим важче снегоуборщик, тим важче розгорнути його. Найзручніший вихід - тимчасово роз'єднати колеса, щоб вони оберталися незалежно. Це різко змінює картину - машина відразу стає слухняною і розгортається практично на місці.\nМеханізми розблокування коліс зустрічаються різні. Найчастіше застосовують швидкознімні шплінти на осях. Варіант трохи складніший - кнопки, також розташовані на осях: для їх натискання потрібно менше часу, ніж для виїмки шплінта. Нарешті, сама зручна реалізація - пригальмовування одного з коліс важелем з панелі управління. У машин, оснащених подібним механізмом, під основними рукоятками розташовані важелі-"гачки", що включають диференціал і призупиняють відповідне колесо. У підсумку снегоуборщик розгортається сам, оператор не докладає ніяких зусиль. У гусеничних снігоприбирачів, до речі, зустрічається тільки такий механізм управління.\nБалансування. Для снігоприбирача взаємне розташування центру тяжіння машини і колісної осі - важлива характеристика, оскільки вона визначає збалансованість всієї конструкції. Найкраще розташування центру тяжіння у агрегату, коли він знаходиться точно над віссю. Для користувача це означає простоту маневру: досить легкого натискання на рукоятки, щоб підняти носову частину машини.\nОднак є й зворотна сторона медалі: чим сильніше навантажений "ніс", тим краще снегоуборщик вгризається в щільні нижні шари злежалого снігу. Інакше цілком можлива ситуація, коли в процесі роботи машина буде видаляти тільки верхній шар, не «докопуючись" дощенту.\nЩоб не допустити цього, снегоуборщики оснащують спеціальними підрізними ножами - гострими горизонтальними пластинами в підставі снегозагребного ковша. Вони-то і покликані забезпечувати нормальне заглиблення і звичайно з цим завданням справляються, якщо користувач не тисне зі свого боку на рукоятки.\nЄ моделі, забезпечені механізмом перенесення центру ваги. Простим пересуванням важеля оператор переносить центр ваги снігоприбирача в одне з трьох положень:\nПоложення I. Режим прибирання злежалого снігу. У цьому режимі центр ваги зміщений вперед. Застосовується для прибирання злежалого, заледенілого снігу;\nПоложення II. Нормальний режим. У цьому режимі центр тяжіння знаходиться в центрі. Застосовується для прибирання звичайного снігу;\nПоложення III. Транспортувальний режим. У цьому режимі центр ваги зміщений назад. Снігоприбиральник перебуває у піднесеному становищі. Застосовується для транспортування і внесезонного зберігання.\nІнші пристосування. Для роботи в темний час доби на деяких снігоприбиральних машинах встановлена фара, а для ще більш комфортної експлуатації є підігрів ручок.\nДля деяких снігоприбирачів передбачено використання підмітальної роторної щітки з зносостійкого щетиною, яка дозволяє звільнити територію навесні від талого снігу, а влітку її можна використовувати для очищення території від сміття.


Ігор ЖАБЧЕНКО: «Третє місце реально відображає нашу силу» ‣ Український Футбол\nІгор ЖАБЧЕНКО: «Третє місце реально відображає нашу силу»\nКоуч «Гірника-Спорту» повідав про виступи підопічних, зимові плани та святкування 20-ліття ФК\n«Спочатку на нас дивилися зі зневагою в очах»\n— Ігоре Валентиновичу, як охарактеризуєте пройдений шлях комсомольців цьогоріч?\n— 2014-й був успішним для нас: виграли другу лігу, «зимуємо» на третьому місці після підвищення в класі. Змогли зробити хороший подарунок клубу на його ювілей. Погоджуся зі словами, що той чемпіонат був сильний, хлопці змужніли впродовж нього. Приємно, що в новому середовищі продовжили в тому ж дусі. Уважаю, що нинішній результат — досягнення для такого невеличкого міста, як Комсомольськ.\n— Які висновки зробили за цей час?\n— Щоби досягнути певного рівня, всі повинні працювати в одному напрямку. Починаючи від президента та бухгалтерії ФК. Головне — об’єднати колектив довкола спільної мети. Це можливо навіть із командою, котра раніше «борсалася» в низах вітчизняного футболу.\n— Проміжна бронзова сходинка реально відображає нинішню силу «Гірника-Спорту»?\n— Думаю, так. І не потрібно брати до уваги той безуспішний проміжок, коли ми чотири поєдинки поспіль не могли виграти. Нереально пройти весь шлях, не потрапивши в яму будь-якого характеру. Для хлопців це — досвід, отож потрібно брати урок із таких етапів. До того ж, упевнено виступали на виїзді: перемогли практично в усіх гостьових зустрічах. Хоча не відкидаю, що спочатку на нас дивилися зі зневагою в очах. А згодом усе складніше було грати, позаяк налаштовувалися на нас серйозніше.\n— Кубок України в Комсомольську так і не побачили. Вочевидь, робили ставку на вдалі виступи в першості?\n— Не кривитиму душею: в принципі, все відбулося саме таким чином. У нас не така довга лава запасних, аби на два «фронти» достойно відпрацьовувати. Якщо чесно, не хотілося бути учасником сценарію, в якому в усіх турнірах «Гірник-Спорт» не досяг гідного результату. Відтак зробили все, щоб у чемпіонаті впевнено та рівно виступали. Якби кров із носу прагнули продовжити шлях у Кубку, то обов’язково зазнавали би неприємних кадрових утрат. Отож те, що нас почало переслідувати в кінці осені, могло виникнути на ранніх стадіях змагань, що, безсумнівно, негативно вплинуло би на результати в першості. Сподіваюся, ситуація зміниться, коли обзаведемося чисельною та якісною підміною основного складу.\n— Що задумали на період між-\n— Зараз хлопці відпочивають, а 21 січня зберемося вдома, де, власне, й розпочнемо підготовку до поновлення чемпіонату. Збори всі сплановані: готуватимемося повністю в Комсомольську, на щастя, для цього в нашому розпорядженні є все потрібне.\n— Чи отримували запрошення на Кубок Полтава-2015?\n— Нас запрошували на два Кубки — Полтави та Придніпров’я. Однак змушені були відмовити обом організаторам, оскільки ми не прибічники позиції — готуватися до сезону через турніри. У нас є своя програма, тож нічого не змінюватимемо.\n— Чи не виникне відтак проблема з пошуком спаринг-партнерів?\n— Ні, абсолютно. Як казав, уже все сплановано, зокрема й контрольні поєдинки. Неподалік од нас базуються команди з Кременчука, Черкас, Олександрії, Кіровограда та Полтави. На мою думку, попри відмову від участі в згаданих турнірах, у нас буде вдосталь спарингів.\n— Відомо, що ви розпрощалися з трьома виконавцями (Андрієвський, Алексанов, Приходний). Чи відомо, які будуть подальші рухи у цій площині?\n— Наш тренерський штаб не бажає займатися кадровими революціями. Відтак підшукуватимемо футболістів лише на потрібні позиції. Ми рухаємося у цьому напрямку — вже почали пошук потрібних гравців. Думаю, якщо троє людей нас залишили, то стільки ж, як мінімум, повинно прийти. Нові футболісти мають бути сильнішими за своїм потенціалом за тих, із ким попрощалися.\n«Прем’єр-ліга? Не потрібно форсувати події»\n— Очевидно, що Андрієвського «Металіст» братиме на збори з головною командою. Чи чекатимете Олександра, якщо він, раптом, не зможе переконати тренерів харків’ян?\n— Звичайно! Ми із Сашею вже говорили на цю тему. Проте будемо тільки раді, якщо він зможе закріпитися у своїй команді. Якщо ж ні, то ми домовилися, що він повернеться в Комсомольськ. Думаю, найближчих півроку Андрієвському буде корисніше провести в нас, аніж сидіти на лавці в очікуванні свого шансу. За цей час він змужніє, дозріє так би мовити. У 20 років іще складно виступати в прем’єр-лізі. Головне, щоби він повірив у свої сили, набував досвіду та отримував ігрову практику. А вже потім Олександр зможе в повній красі заявити про себе в елітному дивізіоні.\n— Чи встигне травмований Кирієнко відновитися до початку зборів?\n— Зважаючи на серйозність травми, очевидно, що за наступний місяць він не зможе повністю одужати. Хоча бачили недавно Ігоря на святкуванні 20-ліття ФК: уже потроху ходить, може згинати ногу. Дай, Бог, аби реабілітація завершилася якнайшвидше. Операцію зробити швидко, а ось пройти відновлення — тривалий процес. Чекаємо на його повернення, щоби він нарешті зміг потішити свою донечку-первістка, котра недавно з’явилася на світ.\n— Чим запам’яталося святкування ювілею «Гірника-Спорту»?\n— Хороше свято, впродовж якого відбувалася концертна програма на дві години. Також отримали привітання від мера, керівників підприємства «Ferrexpo». Було чимало ветеранів місцевого футболу, котрі всі ці 20 років вели цю команду, вкладали свої сили.\nЗвичайно, після таких наших виступів усі прагнуть продовження «бенкету». Однак усе залежить од спонсорів. Тим паче, в нинішніх умовах в Україні, коли всі відчули на собі наслідки війни. Щодо розмов, пов’язаних із черговим підвищенням у класі: поки ми до цього не готові. Потрібно ще набити шишки, набути досвіду, щоби створити боєздатний колектив. Як «Олімпік», приміром, який провів у першій лізі три сезони, а вже потім замахнувся на серйозніші завдання. «Гірнику-Спорту» теж потрібно пройти аналогічний шлях. Якщо в нас це вийде швидше, то будемо лише раді.\n— Як розповідав мій колега, котрий також відзначав ювілей комсомольського клубу, один із очільників місцевих комбінатів прямим текстом заявляв, що в них є можливості для забезпечення життєдіяльності ФК у прем’єр-лізі.\n— Я спокійно поставився до цих слів. Інша справа, що не варто перелізати через дві голови, коли ти ще сирий і не готовий до виступів на найвищому рівні. Потрібно пройти певний еволюційний етап. Узяти, до прикладу, «Олександрію», котра вже спробувала смак гри в когорті найкращих вітчизняних колективів, а зараз робить моду в першій лізі: помітно, що в них готова команда, розвинена інфраструктура — все налагоджено. Уважаю, що в нашому випадку теж не потрібно форсувати події.\n— Цього сезону питання щодо прем’єр-ліги не стоїть перед вами. Відтак, як сформуєте головну мету для комсомольців навесні?\n— Перше — знайти підсилення (чотири-п’ять гравців), яке зразу освоїться в команді. Загалом, підготуватися, щоби нас вистачило до фінішу чемпіонату. Сподіваюся, навесні награємо склад. Знову ж таки, далі все відбуватиметься поетапно. А найголовніше зараз — створити конкурентоспроможний колектив, який матиме високий потенціал.


Стиль одягу "Casual"\nСтиль одягу «Casual»\nСором’язливий, несерйозний, і навіть неакуратний — так перекладається з англійської мови стиль моди CASUAL. Може бути, одягатися в цьому стилі не підходить для світських раутів, або для зустрічі з серйозними партнерами по бізнесу, але виділитися з натовпу, носити модні зручні і елегантні речі, або додати в свій образ що-небудь з ретро, доступно всім кому подобається цей стиль одягу.\nМода без правил, без кордонів, але в теж час біля витоків CASUAL стояли відомі особистості в світі моди. Засновником стилю був відомий кутюр’є Ніно Черутті, а великий Джорджо Армані підтримав і заснував нову течію в цьому стилі, з’єднавши до того не поєднувані речі, такі як піджак і джинси.\nЯкщо пояснити просто призначення стилю CASUAL, можна сказати, що це міська одяг на кожен день, здатна проявити індивідуальність людини, при комфортному стані душі і тіла. Немає ніяких обмежень в кольорі, в довжині одягу. Силует повинен бути вільним, а тканини м’якими і приємними на дотик. Взуття повинна бути зручною при ходьбі, і звичайні кросівки або балетки відмінно виглядатимуть з будь модельної новинкою стилю.\nСвобода творчості, фантазія, поєднання в одному стилі різних напрямків моди, і всіляких аксесуарів робить цей стиль популярним і улюбленим серед молоді, хоча і більш дорослих шанувальників і прихильників теж багато.\nПуловери та сорочки, джинси та брюки, спідниці і сукні, штани і шорти, окуляри, брошки, намиста — використовуйте будь-які аксесуари і види одягу, створюйте нові модні ансамблі і можливо у Вас вийде, що-небудь нове в стилі CASUAL.


РУС. Романський стиль в інтер'єрі фото та ідеї облаштування.\nРоманський стиль в інтер’єрі, як ніякі інші, відображає суть виразу «Мій будинок – моя фортеця». Монументальність конструкцій і грунтовність простих меблів розбавляється розписом (в ідеалі на релігійні сюжети), речі – красиві, але не прикрашені.\nМаючи в своєму розпорядженні достатньо велику площу для відтворення атмосфери середньовічного замку, оформляємо стіни так, щоб візуально підкреслити їх міцність, зонуємо приміщення товстими колонами, стеля – у вигляді бочкоподібного або хрестоподібного склепіння, вікна – круглі або напівкруглі.\nРоманський стиль в інтер’єрі- простота і непорушність.\nОскільки мова йде про великі приміщення, перш за все, про камінний зал, що є вітальнею, викладений мармуром або орнаментальною керамічною плиткою підлога буде виглядати особливо натурально. Стіни покриваємо венеціанською штукатуркою, частину їх можна відвести під розпис і великі дзеркала з шифонової бронзи в аскетичних рамах. Переходи з кімнати в кімнату оформляються напівциркульними арками.\nЗайва рельєфність небажана, досить відкритих стельових балок з опорами по центру.\nКолони – масивні, прямокутні або циліндричні, з каменю або імітації каменя.\nПалітра – коричнева, бордова, сіра, чорна, біла, зелена, оливкова.\nПриналежності лицарської епохи – світильники у вигляді факелів, обладунки, старовинна зброя – замінюють твори живопису і аксесуари.\nТак чи «похмурий» інтер’єр в романському стилі?\nЗрозуміло, романському інтер’єру можна додати яскравості за рахунок невеликих вітражних вставок, проте доречніше буде «глухе» декоративне напівкругле вікно в стіні, заповнене фрескою, гобеленом або вставкою з темного дерева.\nСтеля у вигляді зводу обов’язково є продовженням стін і оформляється точно так же. Дерев’яні підпори, якщо вони є, не прикрашаються декором.\nЯкщо для покриття підлоги використовується не натуральний камінь, а плитка, вона неодмінно повинна його імітувати.\nДвері – величезні, з масиву, прикрашені ручною ковкою.\nСилуети меблів (ялина, кедр, дуб) лапідарних, стільці та їх спинки завищені. М’які меблі виключені, для більшого дотримання стилю можна застосувати середньовічну технологію – меблі покриваються фарбою і обтягуються полотном, потім наноситься шар гіпсу, що підлягає розпису яскравими фарбами.\nРоманський стиль не заохочує шафи в інтер’єрі, вони повинні поступитися місцем високим скриням на ніжках і комоду.\nКамінна полка об’ємна, прикрашається невеликими теракотовими статуетками і бюстами, а також об’ємними вазами з малюнками.\nЗавіси і штори – однотонні, об’ємні, з простої на вигляд тканини, використовуються не тільки в якості поперечних портьєр на напівкруглих вікнах, але і як перегородки між приміщеннями.\nАтмосфера тепла і гармонії, спокою і стабільності повинна панувати в апартаментах, виконаних в романському стилі інтер’єру. Час не владний над життям будинку, що відтворює романтичний образ минулого.\n← Cтиль рококо в інтер’єрі.\nСтиль експресіонізм в інтер’єрі. →


Цікавий блог про фотографію, життя та все навкруги: Італійська опера Дж.Б. Перголезі "Служниця-пані" в італійському дворику -- українською мовою.\nПостановка відбувалась у італійському дворику, що досить символічно :) Вибір цього місця напевно був не випадковий, бо це ж історична пам'ятка у центрі міста із унікальною архітектурою. Окрім цього всього, у дворику чудова акустика, а це ще один "+" на його користь ;)\nТрохи вступу є, то ж тепер до самого дійства.\nГлядачі займали місця згідно куплених квиточків :)\nОтож, надійшов час починати -- на "сцені" з'явився струнний квартет "Академія" із керівником проекту Наталією Свириденко, яка гратиме на клавесині.\nТрішки про саму оперу ;) Вона є комедійного жанру і має 2 дії. У даному унікальному проекті виконується у авторському українському перекладі Максима Стріхи.\nУмберто -- холостяк (Петро Остапенко, баритон)\nСерпіна -- його служниця (Ольга Федоренко, сопрано)\nВеспоне -- німий слуга (Ярослав Мацелюх, мімічна роль)\nУмберто -- респектабельний італійський лікар. У нього є 2-є слуг -- красуня-дівчина Серпіна та німий Веспоне.\nЗазвучав чудовий клавесин у супроводі струнного квартету "Академія".\nЗ'являється Умберто (Петро Остапенко). Він розпочинає свою арію -- скаржиться, що дівчина-слугиня не несе йому сніданок (шоколад). Виконання дуже емоційне та перфектне. А це недарма, бо ж Петро Остапенко навчався у Ла-Скала у Мілані.\nОт заходять слуги -- Серпіна\nУмберто тут же ж пробує прочитати обом нотацію, бо вважає, що вони навмисно так до нього ставляться.\nТа на всі його докори у Серпіни є свої аргументи. Вона навіть не просить вибачення.\nНе принесли шоколад -- ну той що!\nГосподар прекрасно обійдеться і без нього!\nМузиканти уважно спостерігали за всім дійством і слідкували, коли ж їм вступати.\nЕмоції виконавців та легкість виконання -- це справді відчувається\nУмберто у відповідь на слова Серпіни і далі скаржиться.\nЕмоції його переповнюють.\nТа все таки стає вже трішки м'якшим у аргументах.\nА може і ні... :)\n"Та у мене від Вас болить голова..." (не дослівно, це по пам'яті :) )\nІ Уберто теж незадоволений.\nЯ Вам забороняю покидати дім! І зачиню двері" -- сказала Серпіна\nЩ-о-о-о-о! Зачиниш двері!\n1-а скрипка квартету "Академія" -- Катерина.\nНаталія Свириденко майстерно награвала мелодію на клавесині,\nа звучання квартету доповнило його, тим самим підсиливши атмосферу Італії та гармонійно влилось у арії наших головних героїв.\nТак треба ж послухати Серпіну...\nСаме тут вона і розказує, що не потрібно нікуди йти.\nЦе все настільки мелодійно, граційно, бездоганно та із душею, що аж сам проникаєшся.\nОт що значить талант.\nТрохи фото без коментарів із емоціями наших головних героїв -- відчуйте їх.\nВеспоне спокійно стояв і слухав розмову Уберто та Серпіни...\nНапевно собі думав: "Як добре, що мене ніхто не рухає..."\nАле не тут то було :)\nУберто на зло Серпіні відряджає слугу Веспоне, щоб він підшукав йому дружину\nХа! Я відряджу Веспоне, він знайде мені дружину\nДружина -- це ж якраз те, що Вам потрібно, пане Уберто.\nА хто ж може бути кращою дружиною?\nА може я стану Вашою дружиною? Служниця п-а-а-а-н-і!\nВеспоне відправляється на пошуки нареченої для Уберто.\nА Серпіна намагається переконати свого пана у тому, що не треба далеко шукати.\nБагатство вокальних прийомів, міміка, жести -- наші артисти демонструють справжні відчуття і переживання головних героїв.\nВіолончелістка квартету "Академія" допомагала, граючи на своєму інструменті.\nДо речі, у віолончелі близьке звучання до людського голосу ;) Це так, між іншим :)\nПристрасті і далі вирували.\nТак Ви ж хочете на мені одружитись! Ви просто це приховуєте ;)\nТа Ви Серпіна з'їхали із глузду.\nІ знову залишу Вас наодинці із емоціями ;)\nПерша дія закінчилась...\nГлядачі подякували акторам та музикантам за чудові емоції гучними оплесками!\nДумаєте, що ж так всі захоплено слухають? Перша дія ж завершилась?\nА всі слухали ведучого Юрія Булку, який розказав трішки про оперу та музикантів.\nОпера звучить в українському перекладі та це не впливає на мелодійність. Вона за інтонаційністю така ж, як і на італійській мові. Мимоволі навіть здається, що так і є :) Авторський переклад Максима Стріхи дозволяє українським глядачам зрозуміти суть арій, а не лише здогадуватись про що ж співають. Насправді, перекладати опери не так вже й легко, а є практично неможливо. Та Максиму Стрісі це вдалось. І ми маємо велику приємність цим насолоджуватись. Та цього могло б і не бути, якби не керівник проекту -- народна артистка України Наталія Свириденко. Вона запросила виконувати ролі чудових талановитих вокалістів -- Петра Остапенка та Ольгу Федоренко.\nПару портретів для скрипалів квартету :)\nОплески для наших музикантів!\nДля віолончелістки теж фото ;)\nДовго глядачі дякували музикантам ;)\nУ перерві між діями опери квартет "Академія" виконав декілька творів Моцарта.\nЧуттєво, вкладаючи всю душу.\nГлядачі-слухачі були різні, та це їм не заважало насолоджуватись чудовою музикою\nЗавершальний акорд, оплески (вибачте кадру із оплесками нема ;) )\nНастала пора побачити і почути другу дію.\nКлавесин знову зазвучав під руками талановитої Наталії Свириденко.\nЗ'являються Серпіна та Веспоне.\nУ Серпіни є план, як же ж примусити Уберто на ній одружитись.\nВона все розказує Веспоне -- він переодягнений у форму.\nВід нині він страшний капітан Буря :)\nТепер ти капітан Буря! Разом нам все вдасться ;)\nКлавесин знову звучить.\nСерпіна хитро розмовляє із Уберто. Це навіть видно по її очах ;) Справжній талант перевтілюватись і входити в образ.\nІ знову клавесин у виконанні Наталії Свириденко.\nГлядачам подобається ;)\nТим часом Серпіна розповідає Уберто свою історію ;)\nОскільки він (Уберто) відмовляється одружуватись, а вона мусить відстоювати свої інтереси, то вона заручилась із іншим. Його звати: "Капітан Буря!" У нього страшний характер. А ще він просить 4000 крон приданого!!\nКлавесин прозвучав ;)\nЯк добре, небезпека минула. Вже не потрібно одружуватись із служницею Серпіною ;)\nА Серпіна співає Уберто арію про те, що йому буде нудно.\nЯк же ж Ви будете без мене?\nІ все це дуже сентиментально та зворушливо...\nСправжній талант вокалістів.\nТа й музикантів теж.\nЗворушливі слова Серпіни розтопили серце Уберто. І він погоджується зустрітись із "нареченим".\nА поки служниця пішла за своїм "нареченим", то Уберто залишається один.\nЯк же ж мені жаль бідненьку.\nІ глядачам напевно теж жаль ;)\nА ще ж є дуже тривожні обставини...\nУберто переживає за свій капітал.\nІ от, Серпіна із своїм "нареченим" приходить.\nЦе -- Капітан Буря!\nВін вимагає 4000 крон приданого! Інакше Вам буде непереливки.\nВін дуже злий.\nА якщо не дасте 4000 крон, то Вам самим прийдеться на мені одружитись.\nНе дам я Вам викупу!\nУберто вирішує, що таки краще самому одружитись на Серпіні.\nВона красуня та ще й грошики залишаться в домі :)\nЯ одружусь на Вас!\nУра! Все вдалось :)\nРадості не було меж :)\nВідчуйте мою любов до Вас!\nСерпіна та Уберто співають сентиментальну арію.\nВони співають про те, що відчувають їх серця.\nДехто із публіки аж млів від такого чудового співу :)\nА може просто вирішив насолодитись сповна неймовірним виконанням.\nЯк добре нам разом.\nСерденько стукає у ритмі слів!\nСаме так! На фото це відчутно :)\nЕмоції просто переповнювали вокалістів і вони ділились ними із глядачами.\nГлядачі чекали... невже завершення опери? ;)\nО мій милий, милий, милий!!\nО моя радість, радість, радість!!\nІ от завершилась чудова опера.\nНаталія Свириденко представила всіх акторів!\nПетро Остапенко (Уберто), Ольга Федоренко (Серпіна) та Ярослав Мацелюх (Веспоне)\nНаталія Свириденко та Квартет "Академія".\nПетро Остапенко із керівником проекту -- Наталією Свириденко.\nГлядачі гаряче аплодували!!\nОльга Федоренко отримала квіточки від вдячного пана ;)\nДовгенько оплески не замовкали.\nА ми піднялись із всіма учасниками дійства трішки вище і зробили гарні колективні фото на згадку.\nІще фото на згадку на "сцені" у дворику.\nЗліва на право: Ярослав Мацелюх (Веспоне), Ольга Федоренко (Серпіна), Петро Остапенко (Уберто), Наталія Свириденко (керівник проекту), Струнний квартет "Академія".\nНа опері був присутній і засновник фестивалю "Музика у старому Львові" -- Сергій Бурко\nВін привітав Наталію Свириденко та всіх артистів і музикантів із вдалою постановкою.\nІ ще фото на згадку для Петра Остапенка та Ольги Федоренко.\nІ окреме фото для керівника проекту -- Наталії Свириденко.\nНа завершення -- всі наші головні герої разом :)\nЗавершилась опера ;)\nІ стаття про неї теж.\nТа не сумуйте -- скоро на Вас чекають нові фото та розповіді!\nА ще Вам скажу таку річ -- музика у Львові не перестає лунати ніколи ;)\nПотрібно тільки вміти її почути :)\nКласна розповідь. Чудові фотографії. Відчувається унікальність в твоєму стилу. Мені дуже сподобалося.\n16 вересня 2016 р. о 13:49\nЯрослав Мацелюх -- дуже дякую за коментар та відгук! ;)\n21 вересня 2016 р. о 13:49