Розділ | Симптоми\nБезсоння призводить до поганих наслідків. Дізнайтесь про причини виникнення безсоння, різні види, шкідливі наслідки безсоння, лікування та профілактику.\nЧому виникає сухий кашель? Дізнайтесь про причини, діагностику та ефективні методи лікування. Поради лікарів та народні методи для усунення недуги.\nЗатримка місячних може відбуватися з різних причин: як медичних, так і абсолютно інших. І жінка повинна знати про кожну таку причину.\nСпазми шиї і м'язів спини виникають через запалення нервових корінців верхній частині хребта, а також самих м'язів. Часто до них схильні люди, які багато часу проводять сидячи.\nОніміння голови проявляється у людини неприємним поколюванням і мурашками на шкірі. Часто такий стан виникає внаслідок вегетосудинної дистонії.\nГострий біль у колінному суглобі з'являється внаслідок травми або удару. Ниючий біль в цьому місці може сигналізувати про розвиток гонартроза.\nКоли болять нирки, першим симптомом є ниючі больові відчуття в нижній частині спини. Для постановки точного діагнозу необхідно здати аналіз сечі.\nБіль в сідницях найчастіше виникає внаслідок таких захворювань, як остеоартроз і остеохондроз. Біль іррадіює по зовнішній поверхні сідниці і посилюється при русі.\nСпазм сосудів головного мозку\nЗі спазмами судин головного мозку можна зіткнутися практично в будь-якому віці. Вони виникають через наявність остеохондрозу, внаслідок стресу, перевтоми, недосипання.\nЯкщо у вас болять суглоби ніг, то це привід звернутися до лікаря, тому що причиною болю може бути запальне захворювання, що вимагає адекватного лікування.\nСимптоми захворювань – це ті тривожні дзвіночки, які повідомляють про проблеми зі здоров’ям. Дуже важливо прислухатися до власних відчуттів, щоб вчасно отримати кваліфіковану допомогу і зберегти здоров’я. Більшість людей погодяться з тим, що при не сильно вираженому нездужанні рано йти до лікаря. Але все ж звертати увагу на симптоми необхідно, а ще краще – стежити за динамікою, щоб не упустити момент, коли проблема прийме серйозні масштаби.\nПропонуємо вам ознайомитися з найбільш частими проблемами, які турбують людину. В даному розділі описані симптоми хвороб, перші ознаки виникнення хвороб, болю, що сигналізують про появу порушень у стані здоров’я. Не варто нехтувати першим проявом проблеми, адже часто незначні нездужання є початком розвитку дуже небезпечних хвороб.\nКожен знає, що є легкі симптоми, які проявляються епізодично і несильно. Турбуватися про них необхідно тільки при посиленні неприємних відчуттів або при скороченні періоду прояви. Важкі ознаки, які характеризуються сильними неприємними відчуттями і болями, повинні стати сигналом до початку консультації з фахівцем.


Політика 2019-06-03 12:31 Віхров Максим\nЯк ініціатива референдуму щодо переговорів із Росією відкриває скриньку Пандори\nСкандальних інформаційних приводів минулого тижня не бракувало, але найгострішу реакцію викликала ідея референдуму щодо мирних угод із Росією. Першим таку ініціативу озвучив новопризначений голова Адміністрації президента Андрій Богдан. За його словами, це потрібно для того, «щоб не якийсь політик ухвалював рішення, яке розколює суспільство, а щоб саме суспільство, сам народ прийняв його». Після шквалу критики в ЗМІ пояснити позицію своєї команди спробував сам Володимир Зеленський. «Ми повинні чути кожну людину. Це не законодавчий референдум, а інформаційний», — заявив він на зустрічі з активістами, ветеранами та волонтерами. Як повідомила прес-служба президента, Зеленський нібито погодився називати це не референдумом, а «опитуванням» і «діалогом із суспільством». Коротше кажучи, на сьогодні зрозуміло лише те, що владі кортить провести в тій чи іншій формі плебісцит щодо угод із Росією, але конкретних обрисів ця ініціатива ще не набула. Проте не менш очевидно, що референдум матиме лише негативні наслідки незалежно від форми та навіть від отриманих результатів.\nКуди ведуть референдуми\nПочнемо з того, що референдум не є інструментом вивчення суспільної думки — для цього існує соціологія, яка дає оперативний і досить точний зріз актуальних настроїв, причому обходиться це на порядок дешевше, ніж загальнонаціональне голосування. Але відмінність у тому, що соціологічна вибірка охоплює невелику кількість респондентів, тоді як референдум — мільйони громадян. Саме через це політики популістського ґатунку так полюбляють плебісцити. Передусім це ефективний спосіб загравання з масами, оскільки участь у всенародних голосуваннях дає їм відчуття, що вони безпосередньо впливають на хід історії. Оголошуючи плебісцит, політичний лідер вступає з масами в безпосередній особистий контакт, протиставляючи себе «істеблішменту», який буцімто ховається від громадян за дверима високих кабінетів та бюрократичними процедурами. Такі пестощі людям зазвичай подобаються, особливо в країнах, де довіра до державних інститутів низька. Саме в такому дусі витримана комунікаційна стратегія Зеленського, що протиставляє себе «старим політикам», які нібито не чують народ. Проведення плебісциту з того чи іншого гострого питання невдовзі після вступу на посаду було б цілком логічним кроком, який справив би позитивне враження на цільову аудиторію. Однак загравання з масами не завжди має стосунок до демократії. Зазвичай за гучними посиланнями на «волю народу» стоять авторитарні схильності або як мінімум явне чи неявне бажання ухвалювати рішення в обхід усталених процедур.\nЧитайте також: Реванш: тіні й привиди минулого\nРішення, під яким ставить свій колективний підпис народна більшість, автоматично набуває високої легітимності, зокрема й в очах тієї ж таки більшості. Відтак влада отримує карт-бланш на втілення його в життя, навіть якщо воно суперечить чинним законам, Конституції тощо. Плебісцит справді є базовим інструментом прямої демократії, але проблема в тому, що його можна використовувати для руйнування інститутів демократії представницької. На перший погляд, суперечностей тут немає, оскільки рішення, ухвалене на всенародному референдумі, теж буде легітимним, принаймні в тому сенсі, що його підтримає більшість. Однак коли йдеться про питання державної ваги, то легітимність — це ще не все. Рішення має бути правильним, таким, що не призведе до катастрофічних наслідків. У його розробці повинні брати участь правники, економісти, генерали, громадські активісти — усі ті, хто має достатній рівень кваліфікації та обізнаності в цьому питанні. І лише потім проект рішення виноситься на розгляд парламенту, а також на суспільне обговорення. Таким чином, завдяки представницькій демократії «народна воля» проходить своєрідне огранювання з поправкою на реальні можливості. Звичайно, запобіжники, які дає представницька демократія, ніколи й ніде не були абсолютно ефективними, але пряма демократія в цьому сенсі цілком беззахисна як перед зловживанням самої влади, так і перед втручаннями ззовні.\nПрикладів того, як влада може цілеспрямовано впливати на результати референдумів, безліч. Причому йдеться не лише про вкидання бюлетенів, підтасовку в підрахунках та інші грубі методи. Сьогодні, з розвитком технологій та громадянського суспільства, застосовувати їх стає дедалі важче. Але маніпулювати можна й у витонченіший спосіб, зокрема з використанням тенденційних або неоднозначних формулювань. Такий призабутий приклад є і в нашій історії, коли в березні 1991-го більш як 70% українців проголосувало за збереження СРСР. Досягти такого результату Москві вдалося за допомогою нахабної маніпуляції. Якщо на грудневому референдумі про незалежність України питання стояло в максимально нейтральній та конкретній формі («Чи підтверджуєте ви Акт проголошення незалежності України?»), то в березні українцям пропонували зберегти «оновлений» та «рівноправний» Союз із «гарантованими правами та свободами». Не треба пояснювати, наскільки маніпулятивним було останнє формулювання. Якщо на грудневому референдумі українці висловлювалися щодо конкретного акта, короткий та однозначний текст якого був розміщений просто в бюлетенях, то Москва пропонувала їм розмиту позитивну візію, позбавлену конкретики. Про таку небезпеку не слід забувати й сьогодні, коли йдеться про мирні угоди з країною-агресором, оскільки в привабливі формулювання можна загорнути будь-який зміст аж до цілковитої капітуляції перед ворогом. Не кажучи вже про те, щоб розтлумачити громадянам зміст цих угод, а головне безпекові, політичні, економічні, соціальні наслідки їх імплементації.\nнадуживання плебісцитами, поза сумнівом, стане черговим ударом по наших демократичних інститутах, які й без того розбалансовані та мають невисоку довіру громадян\nЗвичайно, до маніпуляцій суспільною думкою вдаються всі помітні українські політики та державні діячі. І Зеленський зі своєю командою винятком не став — достатньо пригадати його передвиборчу кампанію. У тому, що вона виявилася ефективною, немає жодного сумніву, проте деякі методи викликають серйозне занепокоєння. Нагадаємо, що доступ до повного тексту програми Зеленського «Зе Book», яка нібито містить сотні сторінок, можна було дістати лише після інтернет-реєстрації у «волонтерському контакт-центрі». Тим часом у відкритому доступі на сайті кандидата було розміщено лише коротку узагальнену програму, причому навіть її подавали виборцям розібраною на окремі тези. За словами керівника диджитал-кампанії Зеленського Михайла Федорова, аудиторію було розбито на 32 сегменти за політичними уподобаннями, родом занять, соціальним статусом, потребами тощо.\nЧитайте також: Вибори до Ради: перегрупування сил\nІз кожним працювали окремо. «Ми розклали всю програму на 30–70 тез, — розповідав журналістами Федоров після другого туру. — І цими тезами таргетували різні сегменти, тестуючи те, що добре спрацьовувало». Високі маркетингові технології давно проникли в політичну царину, це не новина (див. Тиждень, № 11/2019). На останніх президентських виборах вони довели свою ефективність навіть порівняно зі старомодним популізмом. І немає жодної гарантії, що команда нового президента не схоче повторити успіх, застосувавши такі самі технології для підготовки суспільної думки до референдуму.\nМожливості для ворога\nЗвісно, вдаватися до маніпуляцій може не лише влада. Національний інформаційний простір давно не є герметичним, тож впливати на суспільну думку можуть і зовнішні сили. У нашому випадку основна загроза походить від Росії, чия інформаційна агресія простягається далеко за межі України та навіть континенту. Немає жодного сумніву, що Росія зробить усе, щоб вплинути на результати референдуму. Переоцінювати здатність українського суспільства протистояти дезінформації не варто: лише 52% українців впевнені у тому, що можуть розпізнавати дезінформацію та фейки, тоді як 26% зізнаються, що ні (КМІС, 2019). Утім, навіть ці дані видаються надто оптимістичними, адже тільки 48% українців розуміє, що війну розпочали Росія та сепаратисти (17% покладають провину на Україну, а 35% не можуть визначитися) (КМІС, 2019). В умовах невисокої довіри до українських ЗМІ, а також широкого використання соцмереж (близько 24% наших громадян найчастіше дізнається новини саме звідти, КМІС, 2019) вплив РФ на результати українського референдуму може виявитися чималим. До того ж свою роль відіграватимуть популістські політичні сили, зокрема й проросійського ґатунку. Для останніх плебісцит буде чудовою нагодою вплинути на ключові моменти державної політики, навіть не маючи парламентської більшості. Таким чином, виносячи мирні угоди з Росією на референдум, українська влада, навіть маючи найкращі наміри, буде змушена протистояти не лише нерозумінню певної частини громадян, а й самій Росії та її українським сателітам.\nТакі різні плебісцити. Між референдумами про збереження СРСР і про оголошення незалежності України малий проміжок часу, але відчутна різниця в тональності запитань\nПроцедурна незахищеність плебісцитів — це не тільки теорія. А в практичній площині йдеться не лише про Brexit. Так, у лютому 2018-го Нідерланди відмовилися в себе від практики консультативних референдумів. Нагадаємо, з 2014-го ініціювати всенародне голосування там могли самі громадяни, зібравши підписи у встановленому порядку. Приводом для роздумів став скандальний плебісцит 2016 року щодо асоціації України з ЄС. Уже тоді було очевидно, що організатори референдумів, збурюючи певні суспільні емоції, можуть привносити хаос у державну політику. Тому ця ідея дуже подобається «контрсистемним» євроскептикам, у чому їх активно підтримує Росія. Так, «Бери участь (в управлінні країною. — Ред.), а не делегуй!» є слоганом італійського «Руху 5 зірок», що підтримує стосунки з російськими емісарами, виступає за скасування санкцій тощо. У 2016-му з ініціативою референдуму щодо членства Чехії в ЄС і НАТО виступав президент цієї країни Мілош Земан, теж відомий своїми симпатіями до РФ. Зрозуміло, що євроскептицизм не обов’язково має проросійську підкладку, а Росія популяризує плебісцити зовсім не з любові до демократії. Хай там як, референдуми були і є дієвим способом привнести дещицю хаосу в політичне життя європейських країн, оскільки в певних ситуаціях пряма демократія може підважувати інститути представницької демократії та делегітимізувати попередні рішення. Ну а створення таких ситуацій — це вже питання політичної майстерності.\nЧитайте також: Початок епохи невизначеності\nСаме тому ідеї прямої демократії так давно й наполегливо популяризують Віктор Медведчук та його «Украинский выбор». Згідно з концепцією Медведчука громадянам слід надати можливість через референдуми ініціювати та ухвалювати закони, оскаржувати конкретні дії влади, а також відкликати чи достроково припиняти повноваження окремих чиновників чи цілих державних органів. Не треба пояснювати, що використання такої моделі на практиці здатне паралізувати роботу держструктур на будь-якому рівні, будь-де і будь-коли. Умовною виявилася б сама українська державність, оскільки вона не знаходила б свого вираження в дієвих і стабільних інститутах влади. У тому, що теорії Медведчука спрямовані не на розширення демократії, а на руйнування державності, українці могли переконатися на прикладі діяльності так званих територіальних громад. На противагу тим, що з’являються в межах реформи децентралізації, ці громади намагаються узурпувати повноваження органів влади. Подекуди вони навіть видають власні автомобільні номери, вводять свої системи оподаткування тощо (див. Тиждень, № 6/2019). На щастя, це поки що поодинокі випадки, але майже всюди за такими «громадами» стоять люди, близькі до медведчуківських структур. Аналогічну модель спробували експортувати до Австрії, використавши місцеву підпільну організацію «Конфедерація Австрія». Однак у січні 2019-го її лідерів заарештували й засудили до позбавлення волі, оскільки їхня діяльність підривала легітимність австрійської держави.\nЗвісно, у «демократичного» популізму команди Зеленського мало спільного з теоріями Медведчука. Але надуживання плебісцитами, поза сумнівом, стане черговим ударом по наших демократичних інститутах, які й без того розбалансовані та мають невисоку довіру громадян. Навіть якщо плебісцит проводитиметься у формі опитування, його результати будуть непередбачуваними, а тому можуть стати козирем у руках відверто проросійських сил. Звичайно, за певних умов референдуми справді зможуть зміцнити рейтинг Зеленського, потішити його виборців і навіть дати якісь позитивні результати. Але джина прямої демократії легко випустити з пляшки й важко загнати назад. Сьогодні ми більш-менш чітко уявляємо собі, як функціонує наша представницька демократія, де вона хибить і як підтримувати її в робочому стані. Але куди понесе суспільство й країну хвиля «прямого народоправства», передбачити важко. Не виключено, що широка практика плебісцитів, започаткована владою заради «прямого діалогу з людьми», закінчиться чорними радами в регіонах, якими диригуватимуть місцеві мафіозні клани, сепаратисти, вихованці «Украинского выбора» чи просто політичні пройдисвіти. І повернути все це «свято демократії» в русло елементарної законності безкровним способом буде вкрай непросто. Доведено на Донбасі.\nреферендум Володимир Зеленський


Як захистити вікна на дачі від злодіїв? | Ремонт\nГоловна » Ремонт » Як захистити вікна на дачі від злодіїв?\nЯк захистити вікна на дачі від злодіїв?\nНа читання 6 хв. Views 1 Опубліковано 28.09.2016\nАрмування або металеві вставки\nБлизько 70% дачних крадіжок відбуваються із-за недостатньо міцних вікон. Так склалося, що двері у всіх типах приміщень встановлюються залізні, а для ще більшої безпеки монтується надміцний замок. Вікнам ж такої уваги не приділяється. В результаті повернувшись на дачу, власник бачить розбите скло, виламані рами і повна відсутність всього, що має хоч якусь цінність. Деякі злодії не чуждятся заодно забрати і все кухні або комори. Як же захистити вікна та дачі від злодіїв?\nУ першу чергу варто потурбуватися про стійкості рами. Навіть якщо у вас встановлені суперміцні скла, все ще можна просто виламати раму.\nУ випадку з пластиковими вікнами, роль головної опори грає армування. Воно виконується з оцинкованої сталевої стрічки і монтується в середню камеру профілю.\nДля більшої стійкості вікна вибирайте замкнуту квадратну вставку, вона більш жорстка і менше схильна до механічного впливу. Рекомендована товщина сталевої стрічки – 2.5 мм.\nДерев’яні вікна самі по собі дуже міцні, але їх можна сильно пошкодити важкими гострими предметами, наприклад, сокирою. Для захисту вікна від злому використовується металева накладка. Вона повністю повторюється форму профілю і крім захисних функцій, захищає деревину від вологи.\nАлюмінієві вікна не потребують додаткових заходів захисту. Вони впевнено завойовують перше місце по міцності.\nВсім звичні ручки і петлі теж вносить свій внесок у захист дачі. Більшість фірм пропонують увазі клієнтів протизломну фурнітуру.\nТакі пристрої відрізняються дуже міцним металевим каркасом і спеціальними пазами для кріплення тривожних датчиків або сигналізації.\nСпосіб відкривання вікна теж має велике значення. Фурнітура для розсувних вікон має цілу систему, яка не дозволяє відкриватися вікна зовні або знімати стулку. У такій конструкції використовується серповидний замок. Він дуже легко відкривається і закриває, але при цьому щільно утримує стулки.\nГоловна особливість більшості стекол – це їх крихкість. Потрапити в приміщення найпростіше, розбивши скло. Саме тому виробники все частіше стали замислюватися про зміцнення цієї вразливої частини. На допомогу прийшли кілька ноу-хау з розряду машинобудування.\nЛаміноване скло (триплекс) складається з трьох шарів. Більшу частину триплексу займають звичайні скла. Вони з’єднані в єдину конструкцію за допомогою спеціального складу. Цей склад володіє масою переваг, але основна його властивість – це відмінна клейкість, яка дозволяється утримувати скло навіть після розбивання. Виходить так, що скло не розлітаються в різні боки, а покривається тріщинами.\nЗагартоване скло (сталініт) виходить шляхом сильного нагрівання і поступового охолодження в процесі виробництва. В середньому таке скло в 6 разів міцніше звичайного. При попаданні на скло каменю, його вага рівномірно розподіляється по всій площі, а навантаження не концентрується в одному місці. Ця особливість наочна після розбивання скла. Осколки виходять порівняно маленькими. Їх кути не так загострені, як у звичайного скла і нездатні заподіяти сильний шкоди.\nЗгідно з міжнародними стандартами для жорсткого закріплення віконного клока в отвір допускається наступні види кріпильних елементів: пластмасовий рамний дюбель, універсальний пластмасовий дюбель зі стопорним шурупом, будівельні шурупи, гнучка анкерна пластина.\nВибір між цими елементами залежить в першу чергу від материалаиз якого виконано будівлю. Наприклад, анкерні пластини рекомендуються в тому випадку, якщо будівлі достатню старе і будівельні матеріали мають пухку і нестійку текстуру. У такому разі болти або дюбелі просто не будуть триматися. До сожалениюиз-за цінової доступності анкерних пластинименно вони найчастіше грають роль жорсткого кріплення.\nЯкщо ваша дача виконана з жорстких будівельних матеріалів, не поскупіться на більш дорогі і стійкі кріпильні елементи. Завдяки їм віконний блок буде дуже міцно закріплена в отворі і виламати раму стане неможливо.\nТакий спосіб захисту як решітки на вікна для дачі дуже популярний за рахунок своєї доступності і стійкості.\nРешітки не тільки захистять ваш будинок, але і зможуть зробити його більш затишним і красивим.\nТакий захисний елемент може бути виконаний в трьох видах: стаціонарні, розсувні, знімні і розсувні решітки.\nСтаціонарні грати дуже міцно кріпляться до фасаду будівлі. Шанс виламати їх з стіни практично дорівнює нулю. Якщо використовувати прути товщиною від 10 мм, також складно буде перекусити їх. Головне, пам’ятайте, що такий тип решітки не можна встановлювати на всі вікна, хоча б одне повинно бути захищене іншим видом конструкції. Це вимога обумовлена правилами пожежної безпеки.\nЗйомні решітки монтуються так само стійко, як і попередні. Їх особливість в тому, що болти знаходять у легкій доступності і в критичній ситуації решітки можна знятий і покинути приміщення через вікно.\nРозсувні решітки мають одну або кілька стулок. Крім того, вони обов’язково повинні бути обладнані замком або клямкою.\nРозсувні решітки мають дуже складну конструкцію. Їх прути трохи плескаті в закритому вигляді складаються в гармошку. Стійкість до різним різальним предметів у такий грати набагато нижче, ніж у аналогів, адже прути має порівняно невелику товщину.\nКрім цього, решітки діляться на ковані та зварні.\nКовані решітки виготовляються при мінімальному контакті зварювання з металом.\nЗварні решітки роблять з окремих прутів, які об’єднуються за допомогою великих температур. Зварювання дуже погано впливає на стійкість металу. Він стає більш крихким. З-за цього навіть при зведенні фундаменту будівлі рекомендується не зварювати каркас з арматури, а об’єднувати кілька деталей в конструкцію, просто перев’язуючи їх волосінню.\nЗалізні віконниці на вікна для дачі відомі вже давно, але з популяризацією сучасної архітектури поступово забулися. Але за своєю практичності і зручності їх все ще досить часто використовують. Віконниці можуть бути пластиковими і дерев’яними, але єдиний вид, який підійде для захисту дачі від злому – залізні.\nЗа типом конструкції вони можуть бути стулковими (орними) і знімними. Також до розряду віконниць відносять рольставні.\nСтулчасті віконниці, як зрозуміло з назви, володіють однією або двома сворками. З боку приміщення ці стулки закриваються на замок або клямку. Кріплення використовується таке ж сталий, як і для решіток.\nЗнімні віконниці – відмінне рішення для тих, хто використовується дачу тільки в літній час. У спеціально підготовлені отвори віконниці монтуються в стіну і надійно закріплюються з боку приміщення. У той час, коли вони будуть не нужныих можна легко зняти і відставити до тих пір, поки знову не з’явиться необхідність в них.\nДаний тип конструкції можна сміливо назвати кращою альтернативою металевих грат. За своєю будовою рольставні нагадує рулонні жалюзі. Вони мають пластинами (ламелями), які об’єднані в рухоме полотно. У закритому стані це полотно захищає вікна від будь-яких механічних впливів, у відкритому – складається в невеликий рулон і ніяк не заважає експлуатації вікна.\nРольставні можуть бути механічними і електронними. Другий спосіб дозволяє відкривати і закривати пристосуванні за допомогою спеціального пульта.


Надурочні години та підсумований обліку робочого часу\nОкремі працівники підприємства через виробничі потреби мають працювати безперервно. Аби дотримати норм тривалості робочого часу, керівник підприємства запровадив підсумований облік робочого часу. Проте подеколи працівники відпрацьовують більше встановленої норми робочого часу за обліковий період. З’ясуємо, як правильно визначити її обсяг та оплатити працівникам таку роботу\nЩотижнева норма — не більше 40 годин\nНа деяких видах робіт (на підприємствах, де робота проводиться безперервно, а також на окремих виробництвах) неможливо дотримуватися встановленої щоденної або щотижневої тривалості робочого часу. У таких випадках, за погодженням профспілки, допускається запровадження підсумованого обліку робочого часу (ст. 61 Кодексу законів про працю України).\nВзаємні зобов’язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, зокрема режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку, встановлюють у колективному договорі (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 № 3356XII).\nПроте не все так просто в нашій «хаті»: порядок запровадження підсумованого обліку робочого часу та оплата праці (в тому числі за надурочні години) мають свої нюанси. На підприємстві необхідно дотримуватись головної умови — тривалість робочого часу за обліковий період не повинна перевищувати нормального числа робочих годин (ст. 61 КЗпП).\nУ такому разі потрібно враховувати, що нормальна тривалість робочого часу працівників — не більше 40 годин у тиждень (ч. 1 ст. 50 КЗпП). Ця вимога не поширюється на тих працівників, для яких законодавство встановлює скорочену тривалість робочого часу.\nОскільки в разі підсумованого обліку робочого часу змінна робота, як правило, триває цілодобово, робота інвалідів у нічний час (і в разі цілодобової змінної роботи) можлива лише за їхньою згодою і за умови, що це не суперечить медичним рекомендаціям.\nНа такі роботи згідно з частиною першою статті 55 КЗпП забороняється залучати:\nвагітних і жінок, що мають дітей віком до трьох років;\nНе рекомендується встановлювати продовжену тривалість робочого дня на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.\nМедицина застерігає: перевтома небезпечна для життя\nТривалість роботи протягом дня за умов підсумованого обліку робочого часу можна встановлювати до 12 годин робочого часу на зміну (за погодженням із профспілкою та записом у колективному договорі). Таку норму передбачає пункт 4 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджені наказом Мінсоцполітики від 19.04.2006 № 138 (далі — Методрекомендації).\nУ разі підсумованого обліку робочого часу працю працівників регулюють за допомогою графіків роботи (змінності). Їх розробляє керівник і погоджує профспілка. Розробляючи такі графіки роботи, стежать за тим, щоб тривалість робочого часу працівників за обліковий період не перевищувала обсягу робочих годин, передбаченого статтями 50 та 51 КЗпП.\nПід час складання графіків роботи (змінності) і визначення тривалості робочої зміни зважають на характер та умови праці. Адже перевтома може становити загрозу для життя і здоров’я для самого працівника так його оточення.\nГрафіки з 12-годинними змінами можуть бути привабливими як для працюючих, так і для роботодавців. Проте така тривалість роботи призводить до значного напруження організму і, як наслідок, до швидкого розвитку втоми. Тому більш довга зміна може мати негативні наслідки для працездатності і стану здоров’я працюючих (особливо у нічних змінах). На цьому наголошує Інститут медицини праці Академії медичних наук України у своїй відповіді на запит Мінпраці (лист від 27.05.2003 № 11/392).\nЯкщо за характером виробництва неможливо дотримати законодавчої норми робочого часу у встановленому обліковому періоді й неминуче виникає потреба у надурочному робочому часі, графіки роботи (змінності) необхідно розробляти так, аби норма надурочного часу не перевищувала 120 годин на рік (ст. 65 КЗпП). Це — норма прямої дії, яка не передбачає винятків. Утім, вона не означає, що підприємство не повинне оплатити працівникові усі відпрацьовані години, що перевищують 120 годин на рік.\nВідповідно до частини першої статті 66 КЗпП працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше ніж 2 год. Перерву не включають до робочого часу, її надають, як правило, за 4 години після початку роботи.\nЧитайте також — Скорочення перерви на прохання працівника: чи дозволено\nЧас початку і закінчення перерви встановлюють у правилах внутрішнього трудового розпорядку. Працівники використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони можуть залишати місце роботи.\nНа тих роботах, де через умови виробництва перерву встановити не можна, працівникові слід забезпечити можливість для приймання їжі протягом робочого часу. Перелік таких робіт, порядок і місце приймання їжі встановлює керівник підприємства за погодженням із профспілкою. Оплату праці в такому разі провадять за весь час, фактично відпрацьований за графіком роботи (змінності).\nВ окремих випадках тривалість щоденного (міжзмінного) відпочинку може бути скорочена, але не менше як 12 годин на добу. На умовах, визначених колективним договором, невикористані години щоденного (міжзмінного) відпочинку підсумовують, і згодом їх можуть надати як додаткові вільні від роботи дні протягом облікового періоду (п. 8 Методрекомендацій).\nСтаття 61 КЗпП, що передбачає запровадження підсумованого обліку робочого часу, містить застереження щодо дотримання лише вимог статей 50, 51 КЗпП і не вимагає дотримуватися вимог статей 59 та 70 КЗпП стосовно тривалості щоденного (міжзмінного) відпочинку працівників.\nТому в разі запровадження підсумованого обліку робочого часу тривалість щоденного (міжзмінного) відпочинку і щотижневого безперервного відпочинку може бути скорочена.\nОкрім тривалості робочого часу за зміну, в колективному договорі обумовлюють тривалість облікового періоду.\nОбліковим періодом для обліку робочого часу за умов підсумованого обліку робочого часу, як правило, є місяць. В окремих випадках застосовують інші облікові періоди — декаду (10 календарних днів місяця), квартал, півріччя, рік тощо.\nВ обліковому періоді враховують:\nВідповідно до пункту 12 Методрекомендацій норму робочого часу за обліковий період визначають за календарем із розрахунку шестиденного робочого тижня, семигодинного робочого дня (чи скороченого робочого дня) з урахуванням скороченого робочого часу напередодні вихідних днів (до 5 год.) і напередодні святкових і неробочих днів (на 1 год.).\nОкрім того, в порядку, встановленому у колективному договорі, норму робочого часу за обліковий період можуть визначати за графіком п’ятиденного робочого тижня. З огляду на те що при п’ятиденному робочому тижні КЗпП не передбачає встановлення конкретної тривалості щоденної роботи, норму робочого часу за обліковий період визначають шляхом множення часу тривалості робочого дня на кількість робочих днів за календарем п’ятиденного робочого тижня, що припадають на цей період, із рівною тривалістю кожного робочого дня, з урахуванням її скорочення напередодні святкових і неробочих днів, та вихідними днями у суботу й неділю.\nВарто наголосити, що щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком роботи (змінності), може змінюватися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.\nОблік роботи працівників при підсумованому обліку робочого часу\nОкремої форми для ведення обліку підсумованого робочого часу законодавство не передбачає. Тому користуються типовою формою № П-5 «Табель обліку використання робочого часу» (далі — Табель), затвердженою наказом Держкомстату «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» від 05.12.2008 № 489.\nУ Табелі роблять позначки про фактично відпрацьований час, роботу в надурочний час, причини неявок на роботу. Підставою для цього є належно оформлені підтвердні документи. Наприклад, на підставі листка непрацездатності у Табелі зазначають дні, в які працівник хворів.\nЗа допомогою затвердженого графіка роботи (змінності) за обліковий період і Табеля можна обчислити кількість надурочних годин і годин, відпрацьованих у вихідні дні або додаткові за графіком дні відпочинку (скажімо, в разі тимчасової відсутності працівників в інших змінах), і, відповідно, правильно нарахувати таким працівникам заробітну плату.\nВизначення надурочних годин за підсумованого обліку\nУ разі підсумованого обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму робочого часу за обліковий період, є надурочним. Загальну кількість надурочних годин за обліковий період визначають як різницю між фактично відпрацьованим часом згідно з Табелем та нормою тривалості робочого часу за цей період (п. 12 Методрекомендацій). Кількість додаткових вільних від роботи днів визначають шляхом ділення часу, відпрацьованого понад норму тривалості робочого часу, на нормальну тривалість робочого часу.\nПід час підрахунку нормальної кількості робочих годин облікового періоду виключають дні, які за графіком або розпорядком роботи припадають на час, упродовж якого працівник згідно із законодавством був звільнений від виконання своїх трудових обов’язків (відпустка, виконання державних або громадських обов’язків, тимчасова непрацездатність тощо).\nПрацівник, який перебуває у відпустці (або хворіє), звільняється від виконання роботи (трудових обов’язків), тому цей час не потрібно включати до робочого часу. На підставі наказу про надання щорічної основної відпустки у Табелі проставляють позначку «в» за кожен календарний день відпустки.\nОтже, щоб визначити кількість надурочних годин за обліковий період, слід від фактично відпрацьованого працівником часу відняти норму тривалості робочого часу, яку він має відпрацювати. Нормальну тривалість робочого часу визначають, віднявши від норми тривалості робочого часу в обліковому періоді, розрахованої за графіком шестиденного чи п’ятиденного робочого тижня, час, упродовж якого працівник перебував у відпустці, хворів, чи інший час, коли він не працював згідно із законодавством.\nНадурочні години оплачують згідно зі статтею 106 КЗпП (п. 10 Методрекомендацій), яка встановлює, що компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.\nОтже, роботу працівника у надурочний час оплачують так:\nза відрядною системою оплати праці — за всі відпрацьовані надурочні години виплачують доплату в розмірі 100% тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою.\nВарто зазначити: робота понад норму робочого часу, передбачену графіком роботи (змінності), в окремі дні, тижні, місяці облікового періоду, якщо норму робочого часу за обліковий період дотримано, не є надурочною. Роботу понад норму робочого часу, що виникає в окремі дні, в такому разі можна компенсувати додатковими днями відпочинку або відповідним зменшенням тривалості роботи в інші дні облікового періоду.\nРоботу працівника у святкові та неробочі дні (ст. 73 КЗпП) за графіком роботи (змінності) включають до норми робочого часу за обліковий період, встановленої на підприємстві. І лише години роботи, що перевищують цю норму, вважають надурочними й оплачують у подвійному розмірі.\nТому, обчислюючи надурочні години, роботу у святкові та неробочі дні, виконану понад встановлену на підприємстві норму робочого часу, за обліковий період не враховують, оскільки її вже оплачено у подвійному розмірі (п. 11 Методрекомендацій).\nПРИКЛАД . Працівник відпрацював 40 годин у святкові та неробочі дні понад норму робочого часу за обліковий період. Години такої роботи не є надурочними, оскільки їх враховують під час обчислення норми робочого часу за обліковий період і, відповідно, оплачують у загальному порядку.\nАби правильно розрахувати працівникові надурочні години за умов підсумованого обліку робочого часу, звернімося до робочої ситуації.\nПРИКЛАД. Оператор котельні працює на умовах підсумованого обліку робочого часу. Обліковий період — місяць. У лютому він відпрацював 167 год. Норма тривалості робочого часу в лютому 2016 року становила 168 год. (за графіком п’ятиденного робочого тижня з вихідними днями в суботу і неділю з 8годинною тривалістю щоденної роботи при 40годинному робочому тижні). Працівник із 01.02.2016 по 04.02.2016 не працював у зв’язку із тимчасовою непрацездатністю. Тобто 32 год. (4 р. дн. × 8 год.). Як правильно розрахувати працівникові надурочні години?\nНормальна тривалість робочого часу, яку має відпрацювати працівник у лютому, становить 136 год. (168 год. – 32 год.).\nЯкщо оператор відпрацював у лютому 167 год., то з них кількість надурочних годин — 31 год. (167 год. – 136 год.).\nНасамкінець зауважимо, що законодавство про працю наразі не вимагає встановлювати єдину норму тривалості робочого часу на місяць чи рік. Ця норма може різнитися залежно від того, який робочий тиждень встановлено на підприємстві (п’ятиденний чи шестиденний), яка тривалість щоденної роботи, коли встановлені вихідні дні.\nТому підприємство самостійно вирішує, яку норму тривалості робочого часу встановлювати на рік, аби лише було дотримано вимог статей 5053, 67 і 73 КЗпП. Під час обчислення норми тривалості робочого часу на рік підприємство може зважати, як на рекомендацію, на листи Мінсоцполітики про норми робочого часу.


Ситуація на продовольчому ринку Кіровоградської області\nОстаннім часом в Кіровоградській області вперше за останні роки відбулося підвищення роздрібних цін на деякі види хлібобулочних, макаронних виробів, круп і цукор. Основною причиною цього не є відсутність зернових ресурсів. Зернові ресурси в області є. При середній потребі на рік 135 тис. тонн продовольчого зерна на даний час задекларовано запасів зерна в зерносховищах більше 60 тис. тонн. За інформацією Прес-служби Кіровоградської ОДА, більше 28 тис. тонн завезено із-за меж області за червень-липень п.р. Власних ресурсів господарств, підприємств борошномельної та хлібопекарної промисловості є до 20-25 тис. тонн Із урахуванням систематичного отримання ресурсів борошна із фондів Держрезерву, потреби покриваються.\nЗа таких обставин облдержадміністрація вимушена була здійснити заходи, передбачені законодавством. А саме, 4 липня п.р. видане розпорядження голови про запровадження державного регулювання цін на основні продовольчі товари. Суть розпорядження зводиться до обмеження рівня рентабельності до 5 % для виробників борошна, хліба, гречаної, манної, пшеничної та ячневої круп, а також пшона. Для тих, хто здійснює продаж цих продуктів харчування, встановлено обмеження торговельної надбавки 10%, а для продажу цукру  15 %.\nРезультат вже є. Зростання цін припинено і розпочався процес їх зниження. Важливим економічним важелем для впливу на цінову ситуацію є завезення дешевого борошна з фондів Держрезерву.\nВже отримано наряди на липень на 2 тис. тонн борошна. За домовленістю із основними хлібопекарними підприємствами області, яким буде надходити борошно, ціна масових сортів хліба з борошна І гатунку не буде перевищувати 1 грн. 10 коп.  1 грн. 20 коп. за буханець вагою 750 грам.\nПосилено контроль за роботою зернотрейдерів, підприємств елеваторної, зернопереробної, хлібопекарної промисловості, підприємств торгівлі. Працюють робочі групи облдержадміністрації, правоохоронних органів. Вже перевірено 85 підприємств-операторів на ринку зерна, 15 осіб притягнуто до кримінальної відповідальності.


Марк Морріс – Totem dance Theatre\nМарк Морріс (Mark William Morris) народився 1956 року в Сіетлі (Seattle, Washington). У сім'ї його всіляко заохочували мистецтва – музику та танець; батько його з раннього дитинства прищеплював синові музичний смак, а матінка вчила Марка азам фламенко та балету. Пізніше Марк навчався у Верли Флауерс (Verla Flowers) та Перрі Брансона (Perry Brunson).\nУ 16-річному віці Морріс подорожував Іспанією (Spain), тоді він всерйоз вважав себе танцюристом фламенко і вирішив присвятити своє життя саме цьому. Втім, у Європі він залишитись так і не наважився – через режим Франка йому довелося повернутися до Штатів; він оселився у Нью-Йорку (New York City), у 1976 році; крім того, Марк жив разом з іншими акторами та танцівниками на горищі в Хобокен, Нью-Джерсі (Hoboken, New Jersey), час від часу беручи участь у концертах та шоу.\nНа тому ранньому етапі своєї кар'єри Морріс виступав з Ларом Любовичем (Lar Lubovitch), Ханахом Кааном (Hannah Kahn), Лорой Дін (Laura Dean), Еліотом Фелдом (Eliot Feld) та танцювальним колективом 'Koleda Balkan'.\n< > У 1980 році Марк зумів започаткувати власну танцювальну компанію – з того часу він створив близько 100 робіт для неї. 'Mark Morris Dance Group' спочатку давала лише пару щорічних виступів, а в 1986-му прийшов успіх – його групу показали на національному телебаченні, в 'Dance in America' на каналі PBS. У 1988-1991 Марк Морріс очолював балет Королівського театру Ла Моне у Брюсселі (Theatre Royal de la Monnaie in Brussels). Саме в цей творчий період Марк створив три повнометражні балетні уявлення: 'Міцний оршок' (The Hard Nut), 'Швидко, задумливо, помірно' (L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato) та 'Дідона і Еней' (Dido and Aeneas ).\n1990 року Морріс розпочав постановку танцювального проекту під назвою 'Білі дуби' (White Oak Dance Project) з Михайлом Баришниковим (Mikhail Baryshnikov).\nВзагалі, у 1990-х Морріс став дуже затребуваним хореографом. До його досягнень цього періоду відносяться чотири роботи у Балеті Сан-Франциско (San Francisco Ballet); пропозиції про співпрацю надходили від таких компаній, як Американський театр балету (American Ballet Theatre), Бостонський балет (Boston Ballet), Балет Паризької опери (Paris Opera Ballet).\nЙого балетні постановки можна побачити у репертуарі Женевського театру (Grand Theatre de Geneve), Новозеландського балету (The Royal New Zealand Ballet), Англійського національного балету (English National Ballet) та багатьох інших.\nМорріс багато працював в опері, створюючи хореографію до постановок у США, Британії та по всій Європі.\nМарк Морріс удостоївся всіляких нагород світу балету та хореографії, крім того, йому присвоєно звання почесного доктора від безлічі навчальних закладів – Бостонської консерваторії музики (Boston Conservatory of Music), Джульярдської школи (The Juilliard School), Університету Лонг-Айленда , Інституту Пратта (Pratt Institute), Коледжу Баудуїна (Bowdoin College) та кількох інших.\nТворчість та життя Марка Морріса стали предметом монографії Джоан Акочелли (Joan Acocella) у 1993 році. У 2001 році вийшла збірка критичних есе з фотографіями, у центрі якої – робота Морріса 'L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato: A Celebration'. Примітно, що сам Марк, який відрізнявся від своїх балетних колег важчою статурою, умів виглядати напрочуд легкою і невагомою в танці, а його художня виразність і принесла йому заслужений успіх. З 2001 року компанія Морріса розташована в Брукліні (Brooklyn), там же відкрився і танцювальний центр Марка Морріса - Mark Morris Dance Center, у студіях якого проходить навчання хореографії та балету для різних вікових груп. Автор: Поліна Челпанова


Піклуючись про особливих діток…\nПіклування про особливих діток нашого міста перебуває під особистим контролем міського голови Олександра Мамая, адже ці дітки, більше, аніж інші, потребують надійного захисту, щоденної турботи, повноцінних умов розвитку тощо. Ранком мер завітав до спеціальної школи №39, де на нього завжди чекають як педагоги, так і юні вихованці. Останні з радістю діляться своїми новими успіхами в навчанні, творчій діяльності. Можливо, для когось їх успіхи маленькі та прості, а от для вчителів та їх батьків – це великі життєві перемоги, до яких вони сходять разом. Розуміючи, як непросто, але як важливо піклуватись про таких діток, зі словами подяки Олександр Федорович звернувся до батьків та педагогів:\n– Любі батьки, шановні вчителі! Піклування про особливих дітей – подвиг! Я прекрасно розумію, як важко інколи вам буває…Щораз приїжджаючи до цього навчального закладу, ми з моїми профільними заступниками намагаємось дати школі те, чого їй бракує, тим самим полегшити роботу педагогічного колективу, допомогти батькам, але головне – покращити умови навчання для дітей, їх розвитку. Обіцяю, що скільки вистачить у мене сил, буду продовжувати підтримувати цю школу, вихователів, батьків та їх діток!\nМіський голова Олександр Мамай вручив директорові школи сертифікат на отримання 5-ти путівок до дитячого табору оздоровлення та відпочинку. Окрім цього, Олександр Федорович попіклувався і про покращення умов навчального процесу: з 1 вересня у школі з’явиться велика інтерактивна дошка.\nВсе для повноцінного та всебічного розвитку дітей! —17:57\nПолтаву з робочим візитом відвідав Повноважний Посол Литовської Республіки в Україні Марюс Януконіс —14:22\n«Я не нуль» —14:14\n«Ярмарок професій» додав упевненості випускникам у виборі професії! —12:19\nПісля плідного навчання — на відпочинок! —11:49\n110 полтавців з обмеженими можливостями взяли участь у фестивалі «Від серця до серця» —09:29


ЮНІСТЬ Вінниця – контакти сайт адреса телефон – код ЄДРПОУ 20109271\n21100, м. Вінниця, просп. Юності, 43а\nМудренко Ганна Анатоліївна\nПро компанію «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ» мало інформації для просування на UA-REGION і в пошуковій системі Google! Якщо це ваша компанія — рекомендуємо додати інформацію про ваші товари чи послуги, а також контактні дані: телефони, електронну пошту, офіційний сайт, графік роботи і т.д. А для просування на наших сайтах рекомендуємо обрати один з чотирьох варіантів інтернет-реклами.\nЯкий код ЄДРПОУ у підприємства «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридичній особі «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ» присвоєно код 20109271.\nХто є керівником підприємства «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ»?\nКерівником підприємства «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ» є Немерський Дмитро Едуардович, згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.\nЯка юридична адреса у підприємства «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридична адреса підприємства «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ» — м. Вінниця, просп. Юності, 43а.\nНапишіть свій коментар — відгук про роботу компанії «ЮНІСТЬ, ФІРМА, ТОВ»


Біографія Лакана\nСтатті » Біографія Лакана\nPosted 24/12/2013 14/09/2015 panalyst\nЖак Марія Еміль Лакан .\nКоротка історія життя та творчості\nЖак Марія Еміль Лакан народився 13 квітня 1901 року у Парижі в сім’ї заможного торговця оцтом. Отримав традиційне католицьке виховання та класичну освіту в єзуїтському коледжі святого Станіслава у наставників «Спільноти Марії».\nВ університеті вивчав медицину, спеціалізувався на психіатрії. З 1927 р. працював у лікарні Святої Анни, де психіатрія вже зазнала впливу психоаналізу, і шизофренія вважалася результатом несвідомих конфліктів, а не поганої спадковості.\nВчителем Лакана був відомий дослідник параноїдального марення та психічного автоматизму Клерамбо. Його через роки Лакан називатиме своїм єдиним наставником у психіатрії. Концепція психічного автоматизму демонструє, як внутрішній, суто механічний паразит підпорядковує собі психічний стан людини. Клерамбо пояснює автоматизм присутністю у душі якоїсь психічної машини, з якою людина не може впоратись. Цю машину символічного і буде освідомлювати Лакан.\nУ 1931 р він отримує диплом судового психіатра. З 1932 по 1938 рр. Жак Лакан проходить аналіз у Рудольфа Льовенштайна. У 1934 році стає членом «Психоаналітичного товариства Парижа» (SPP).\nУ 1932 р Лакан захищає дисертацію «Про параноїдальний психоз та його відношення до особистості». Через кілька десятирічь він скаже, що параноїдальний психоз та особистість — це одне й те саме. Вже у цій праці цілком зрозуміле прагнення Лакана до пропущення одного дискурсу крізь інший. Дисертація стає місцем зустрічі психіатрії, психоаналізу, сюрреалізму та філософії. Він надсилає її у Відень до Фрейда, від якого в січні 1933 року отримує лаконічну відповідь: «Дякую за те, що надіслали Вашу дисертацію».\nДисертація публікується у першому номері сюрреалістичного журналу «Мінотавр», нею захоплюється Сальвадор Далі. В свою чергу творіння Далі під назвою «Гнилий віслюк» виявляється важливим поштовхом для розуміння мови психозів Лаканом. У його роздумах психічний автоматизм Клерамбо доповнюється спонтанним листом Бретона.\nЗ цього тексту починається і постійний інтерес Лакана до філософії, який, втім, був у нього ще у юні роки. Свідченням тому була схема «Етики» Спінози, якою була прикрашала в ті роки кімната Лакана. На початку 1930-х років до його орієнтирів у філософії окрім Спінози та Ніцше додалися ще Ясперс та Гусерль. Пізніше до них приєднається Гегель, з яким французьке інтелектуальне середовище познайомилось на лекціях філософа Олександра Кожева, а також Хайдегер.\nСемінари Кожева з «Феноменології духа» проводилися у Вищій Практичної Школі. Саме тут у 1933 році Лакан знайомиться із Жоржем Бата та Раймоном Кено. У цьому ж році в «Мінотаврі» він публікує статті «Проблема стилю та психіатрична концепція параноїдальних форм досвіду» та «Мотивації параноїдного злочину: злочин сестер Папен».\nУ 1933-1934 рр. Лакан бере участь у роботі «Соціологічного коллежу», заснованого Батаєм, Лейрісом та Кайуа. У 1934 році у Лакана з’являється перший пацієнт, в цьому ж році він одружується з Марі-Луїз Блонден, а ще за три роки знайомиться з Сільвією Батай, на якій одружується у 1953 році.\nУ 1936 році Лакан вирушає на Міжнародний психоаналітичний конгрес у Маріїнбаді, де намагається висвітлити свою теорію стадії дзеркала, на котрій формується його уявна думка про самого себе. Стадія дзеркала – це нарцисична репрезентація, що затверджує уявну єдність людського тіла. За десять хвилин після початку виступу Лакана перериває головуючий на конгресі Ернест Джонс. Не здавши недочитану доповідь для публікації, Лакан вирушає на відкриття Мюнхенської олімпіади.\nПід час Другої Світової війни Лакан працює у військовому шпиталі. Доки іде війна він не пише жодного рядка. Після закінчення війни він вирушає до Англії, де його приваблює робота у групах Вільфред Біон та Джона Рікмана.\nУ 1949 році Лакан у філософа Олександра Койре знайомиться з етнологом-структуралістом Клодом Леві-Стросом. Любов до науки, літератури, живопису зближує Лакана з Леві-Стросом. Для Леві-Строса несвідоме — це порожнє місце, у якому скоюється автономія символічної функції: символи є реальнішими за те, що вони символізують, це значить, що вони передують “тому, що означає’’. Лакан приголомшений статтями Леві-Строса. Тепер для нього у постаті Едіпа з’єднується табу інцесту Фрейда з символічною функцією як законом несвідомої організації людського суспільства.\nОкрім психіатрії, мистецтва та філософії, інтерес психоаналітика, звичайно ж, лежить у площині мови. Інтерес Лакана до мови проявляється, по-перше, у його любові до літератури, причому на відміну від Фрейда, вже не тільки до літератури класичної. У юні роки він регулярно відвідує книжкову крамницю Адрієн Мон’є, яку також відвідують Андре Жид, Жюль Ромен, Поль Клодель. Тут сімнадцятирічному віці він зустрічається із Джеймсом Джойсом, творчість якого він буде аналізувати через багато років. Лакан повинен зрозуміти, як працює мова, для цього він звертається до основ лінгвістики, що закладені у роботах Фердинанда де Сосюра.\nКоли в Париж з Америки приїжджає відомий лінгвіст Роман Якобсон, він зупиняється у Клода Леві-Строса. Не дивно, що одного разу Лакан та Якобсон зустрілися і потоваришували. Усіх трьох об’єднувала цікавість до структур. Особливий акцент на структурах Лакан зробить у 1960-их роках, коли його дискурс буде зазнавати чергових трансформацій: місце міркування займатиме формула, місце ілюстративного прикладу — гасло, місце доводу — неологізм.\nКоли Лакан знайомиться з Якобсоном, обох привертають мовні розлади, афазії, про які, до речі, Фрейд написав книгу в 1891 році. Змальовуючи два типи афазій за різновидом зв’язку подібності або суміжності, Якобсон співвідносить їх із двома риторичними фігурами — метафорою та метонімією. У 1957 році Лакан порівнює їх з двома виявленими Фрейдом механізмами роботи несвідомого — згущенням та зміщенням: несвідоме оперує риторичними стежками.\nІнша ідея Якобсона, яку розвиває Лакан, має відношення до поняття «рідна мова». Якобсон підкреслює, що рідна мова спочатку сприймається як іноземна. Пережити цей досвід чужої мови легко, опинившись у країні, де ти не розумієш жодного слова. Лакан приходить до формули, що згодом стала знаменитою «дитина занурена у мову з момента народження». У цьому сенсі символічне передує уявному.\nСвої теорії, ідеї та міркування Лакан розробляє на семінарських заняттях. Семінари стають його особливою формою роботи на три десятиріччя. Семінари Лакана — тлумачення текстів Фрейда. Лакан починає проводити семінарські заняття у 1951 році у квартирі своєї майбутньої дружини Сільвії Батай. З 1953 року семінари проводяться у лікарні Святої Анни. У 1964 році, завдяки клопотанням Альтюссера і Леві-Строса Лакан переносить семінар у знамениту Вищу нормальну школу. Тепер у розпорядженні Лакана є аудиторія, що вміщає до трьохсот учасників. З 1969 року семінар на десять років переїжджає на Факультет права, де в аудиторію, розраховану на шістсот п’ятдесят слухачів, набивається вісімсот. Перший семінар на факультеті права Лакан присвячує абсолютно новій революційній концепції — теорії чотирьох дискурсів.\nЛакан вважає за краще не писати, а говорити, розмірковувати вголос. Єдина фундаментальна публікація так і називається «Те, що було написано», або «Писання». Ця величезна праця, до якої увійшло безліч статей, вийшла в світ у 1966 році і декілька разів була перевидана, ставши неймовірним бестселером. Неймовірність полягає в тому, що найскладніші писання Лакана, подібно Біблії, були на початку 21 століття мало не в кожному французькому будинку. Про них говорять не лише психоаналітики, не лише інтелектуали, але й таксисти та продавці одягу у бутиках. Відкривається «Написане» текстом про «Викрадений лист».\nУ 1955 р Лакан проводить семінар, присвячений аналізу «Викраденого листа». Розбираючи текст Едгара По, Лакан наголошує, що «коли персонажі оповідання починають володіти цим листом, ними самим опановує і захоплює їх щось таке, у порівнянні з чим індивідуальні їх особливості не є важливими». Суб’єкт представлений у вигляді листа, ланки у ланцюзі «того, що означає». Місце «я міркую» (Декарта) займає «воно говорить» (Фрейда). Лист як «те, що означає» вписаний в несвідоме і визначає, подібно фортуні Макіавеллі, долю суб’єкта. Так Лакан знов надає змісту фрейдовскій машині листа.\nУявлення про мову є вкрай важливими для розуміння інстанції символічного в тій моделі психіки людини, яку пропонує Лакан. Ідея символічного порядку була введена в гуманітарні науки Леві-Стросом, для якого будь-яка культура є сукупністю символічних систем — мови, шлюбних зв’язків, економіки, мистецтва. Говорячи про символічне, Лакан в черговий раз підкреслює: несвідоме структуроване як мова.\nУ 1953 році Лакан виступає з лекцією, в якій представляє свою модель психічного, що являє собою три виміри, діалектично пов’язані між собою — уявне, символічне, реальне. Ця модель психічного апарату людини, яку надає Лакан, є доповненням двох структур Фрейда — несвідомого, підсвідомого, свідомого та я, воно, над-я. В останні роки життя Лакан буде зосереджений на інстанції реального як на інстанції неможливого, того, що неможливо уявити, того, що неможливо символізувати. Зрозуміло, що йому все менше доводиться вдаватися до слів і все більше — до топологічних моделей. Незважаючи на такий поворот у бік математики, він як і раніше іде шляхом, зазначеним Фрейдом.\nУ 1951 році Лакан проголошує «Повернення до Фрейда». У цьому ж році в Психоаналітичному суспільстві Парижа (SPP), що входить в МПА (IPA), починає розгоратися скандал з приводу коротких сесій Лакана. Лакан намагається довести опонентам, що його техніка спрямована на посилення аналітичних важелів терапії. Його логіка така: якщо несвідоме не знає часу, то можна наполягати на стандартній тривалості сесії.\nТут варто згадати, що Лакан декларує ідеологічну розбіжність у поглядах з генеральною лінією американського психоаналізу ще раніше, в 1936 році, коли у промові перед ПОО каже: «людина не пристосовується до дійсності, вона пристосовує її до себе».\nНавколо Лакана починаються скандали. По-перше, він є перманентним реформатором психоаналізу. По-друге, в інтелектуальних паризьких колах він — поп-зірка (у 1969 році директор відомої Ecole Normale Superieur навіть заборонив проведення його семінарів з причини нескінченних розмов про фалоси та безлічі дорогих автомобілів, що припарковані під час його лекцій біля Школи). По-третє, Лакану переслідують розколи об’єднань, їх створення та розпуск.\n1953 Лакана обирають президентом Психоаналітичного суспільства Парижа (SPP). Але через півроку він залишає цей пост і приєднується до Французького психоаналітичного суспільства (SFP). У 1964 р Лакан стає засновником «Фрейдової Школи Парижа» (EFP). У 1974 з’являється ще одна заснована ним структура – «Фрейдове Поле» («Le Champ freudien»). Лакан займає пост директора, президентом стає Жак-Ален Міллер.\nУ 1980 році Лакан через газету «Ле Монд» оголошує про розпуск ФШП (EFP) і просить усіх, хто хоче продовжувати роботу разом з ним, викласти свої наміри в письмовому вигляді. За один тиждень він отримує тисячу листів. 21 лютого Лакан засновує ще один інститут — «Випадок Фрейда» («La Cause freudienne»). 12 липня того ж року на міжнародній конференції в Каракасі він каже: «Вам вирішувати, чи бути вам лаканістамі; сам я — фрейдист». Програма «Назад до Фрейда!», Яка прокладала маршрути руху думки Лакана протягом декількох десятиліть, завершувала черговий цикл. 9 вересня 1981 в Парижі Лакан помер. Його останніми словами стали «я наполягаю на своєму … я йду».\nТеги: біография Лакана, Жак Лакан\nМаніфест Школи Психоаналізу Фройда-Лакана⟶


Едуард Прощук: В Україні не налагоджений процес якісного моніторингу навколишнього середовища | Едуард Прощук\nЕдуард Прощук: В Україні не налагоджений процес якісного моніторингу навколишнього середовища\nНародний депутат від Калущини Едуард Прощук, в рамках національного форуму «Поводження з відходами в Україні: законодавство, економіка, технології» виступив з доповіддю щодо впровадження системи, яка б контролювала стан довкілля в Україні.\nІдеться, перш за все, про моніторинг якості повітря, річок, стану ґрунтів, показників біологічного різноманіття та обов'язково – моніторинг радіаційного випромінювання.\n«В Україні існують окремі мережі спостереження. Проте вони не здатні здійснювати оцінку основних параметрів, які рекомендовані законодавством Європейського Союзу. До того ж впродовж останніх років відбулося поступове згортання моніторингу на підприємствах, що становлять підвищену екологічну небезпеку», – підкреслює народний депутат Едуард Прощук.\nПроблема й в тому, що більшість власників підприємств-забруднювачів не зацікавлені у проведенні екологічних перевірок. Адже тоді доведеться відшкодувати збитки за забруднення довкілля.\nЕдуард Прощук переконаний, що вирішення цієї ситуації варто починати із законодавчих змін.\n«З колегами з Екологічного комітету готові надавати допомогу та підтримувати законопроекти, що стосуються впровадження засад моніторингу стану довкілля. Адже безпечне середовище – це умова здоров'я наших громадян і єдиний шлях до майбутнього», – резюмував народний обранець.


Вапняний бурсит плечового суглоба: причини і лікування | Здоров'я\nАнатомія плечового зчленування кісток дуже складна. Тут є одразу кілька суглобів, що забезпечують повноцінне обертання, відведення, приведення, підйом і опускання верхньої кінцівки. Амортизаційна навантаження рівномірно розподіляється по всіх відділах завдяки сухожилкового і связочному апарату. Найважливішою структурною частиною амортизаційного механізму є синовіальна суглобова сумка – бурса. Вона не має прямо повідомлення з суглобової порожнини та отримує харчування з навколишнього м’язової тканини.\nВапняний бурсит ще називається кам’яним, оскільки при його розвитку в порожнини синовіальної сумки відбувається відкладення кальцинатів. Це вогнища вапнування, які на рентгенографічних знімках визначаються як схожі за своєю структурою і прозорості з кісткової фізіологічної тканиною. Розвивається вапняний бурсит плечового суглоба протягом тривалого періоду часу, при чому на ранніх стадіях практично не дає виражених клінічних симптомів. Тому звернення до лікаря зазвичай відбувається на запущених стадіях, коли показане хірургічне видалення кальцинатів і відновлення будови синовіальної сумки.\nЩоб не допустити такого розвитку ситуації, потрібно звертатися за медичною допомогою при появі перших характерних симптомів. Це можуть бути болі, запалення, скрип при рухах рукою, скутість рухів і т. д.\nУ Москві ви можете записатися на прийом до лікаря ортопеда в нашій клініці мануальної терапії. Первинна консультація лікаря для кожного пацієнта надається абсолютно безкоштовно. Під час приймання лікар проведе повноцінний огляд, поставить попередній діагноз і розповість про те, як слід проводити диференційну діагностику. Також пацієнт отримає вичерпну інформацію про те, які перспективи та можливості проведення лікування існують при виявленому у нього захворювання.\nПричини кам’яного бурситу\nСимптоми кам’яного бурситу плечового суглоба\nПеред там, як лікувати вапняний бурсит плечового суглоба\nЛікування вапняного (кам’яного) бурситу плечового суглоба\nКам’яний бурсит є наслідком неправильно проведеного лікування різних захворювань і травм плечового суглоба. на початковому етапі велике значення має запальна реакція. Вона може бути спровокована наступні факторами негативного впливу:\nкрововилив в синовіальну суглобову сумку при травмі області плеча (забиття, розтягнення зв’язок і сухожиль, перелом кісткової тканини або тріщина);\nвплив низьких температурних режимів і порушення трофіки на тлі компенсаторного звуження дрібних кровоносних судин;\nпорушення процесу іннервації при плегите або шийному остеохондрозі з корінцевим синдромом;\nасептичний невроз кісткової і хрящової тканини ішемічного генезу;\nревматоїдний або реактивний артрит плечового суглоба;\nВсі ці захворювання є потенційними факторами ризику для розвитку вапняного або кам’яного бурситу. Але слід розглянути механізм розвитку патології далі. Після первинного запалення розпочинається рубцювання тканин. У цей момент в порожнину суглоба збирається велика кількість фібринових волокон. У тих місцях, де не було прямого запалення, починають осаживаться солі кальцію, який утворюють спочатку остеофіти, а потім повністю проникають вглиб фізіологічної структури хрящової тканини. кальцинати заповнюють всі порожнини, які утворюються в результаті запального розплавлення тканин.\nВажливе значення має порушення відтоку синовіальної рідини, в якій присутня велика кількість кальцію. Внаслідок застійних явищ кальцій осаджується на внутрішніх стінках сумки і формує первинний шар вапнування. Ущільнення стінки бурси призводить до того, що вона втрачає свою еластичність і амортизаційну здатність. Це тягне за собою подальше накопичення застійної синовіальної рідини та посилення процесу кальцинування.\nСприяючими чинниками негативного впливу є наступні аспекти:\nперевищення фізіологічної амплітуди рухливості верхньої кінцівки в плечовому суглобі, що тягне за собою неминуче мікроскопічне травмування сухожильной, зв’язкової і м’язової тканини;\nгенетична схильність при сімейних випадках захворювання;\nнеправильно розроблений раціон повсякденного харчування з надмірною кількістю кальцію і нестачею фосфору (при відсутності цього мікроелемента кальцій не має можливості відкладатися в кістковій тканині і починає проникати в м’які тканини);\nпереломи верхньої кінцівки;\nрізні тунельні синдроми.\nЦі фактори слід виключати зі свого життя до початку лікування. В іншому випадку позитивний ефект від проведеної терапії буде недовготривалим. Зверніть увагу, що в більшості випадків вапняний бурсит плечового суглоба розвивається у професійних спортсменів, вантажників, будівельників, малярів і обробників, кухарів і продавців, вчителів. Часто страждають особи похилого віку ведуть малорухливий сидячий спосіб життя. У них кам’яний плечової бурсит часто пов’язаний з деформуючим остеоартрозом і призводить до інвалідності.\nХарактерним клінічним симптомом кам’яного бурситу плечового суглоба є больовий синдром різної інтенсивності. Якщо пацієнт веде малорухливий спосіб життя і амплітуда рухів у цьому зчленуванні кісток у нього не виходить за межі фізіологічного об’єму, то болі незначні. Якщо відбуваються різкі рухи рукою з розмашистої амплітудою, то це викликає сильні больові відчуття.\nХарактерно, що рухливість руки не обмежується. Досвідчений лікар проводить функціональний тест: при примусовому відведення прямої верхньої кінцівки тому виникає гостра біль у верхній частині плеча (в локації синовіальної бурси).\nПід час проведення огляду вапняний бурсит плечового суглоба проявляється згладженню контурів плечового суглоба, видно часткова дистрофія м’язового волокна. Якщо в даний час протікає запальний процес, то крім больового синдрому можуть бути присутніми наступні ознаки:\nнабряк м’яких тканин в області ураження;\nПри тривалому перебігу патології можливо повне знерухомлення суглоба не за рахунок обезиствління бурси, а за рахунок розвитку супутніх патологій. Найчастіше вапняний бурсит плечового суглоба викликає розвиток деформуючого остеоартрозу та плече-лопаткового періартеріїту.\nДіагностика і лікування проводиться у лікаря ортопеда. Звертатися до терапевта в міську поліклініку потрібно тільки в тому випадку, якщо немає можливості потрапити на прийом до цього фахівця.\nІснує кілька способів того, як лікувати вапняний бурсит плечового суглоба, але в основному вони надають незначний вплив на стан пацієнта. Фармакологічні препарати допомагають досягти лише тимчасової ремісії та зниження гостроти больових відчуттів. Хірургічна операція дозволяє повністю відновити амортизаційну здібності бурси плечового суглоба. Результатом цього стає нестабільність суглоба, поява звичних вивихів плеча, регулярні загострення з сильним процесом запалення.\nПеред тим, як лікувати вапняний бурсит плечового суглоба важливо визначити етіологію розвитку захворювання. Для цього достатньо призначити рентгенографічний знімок. на ньому буде видно, що стінки синовіальної суглобової сумки покриті шаром відкладення солей кальцію. Для уточнення діагнозу може бути показана пункція, проведення артроскопії або МРТ обстеження. Досвідчений лікар зможе поставити точний і правильний діагноз за допомогою огляду, проведення функціональних тестів і рентгенографічного знімка.\nНе займайтеся самостійним лікування та діагностикою. При появі характерних симптомів як можна швидше зверніться до фахівця.\nДля лікування вапняного бурситу в міській поліклініці використовуються в основному консервативні фармакологічні методи впливу. Призначаються нестероїдні протизапальні препарати, які сприяють усуненню больового синдрому. пацієнт дійсно відчуває себе відносно здоровим і готовим повернутися до виконання своїх професійних обов’язків.\nАле, на жаль, подібне лікування кам’яного бурситу не веде до усунення солей кальцію із синовіальної суглобової сумки. Тому на тлі загального благополуччя відбувається подальше прогресування патологічних змін.\nУ запущених випадках лікування вапняного бурситу плечового суглоба проводиться за допомогою хірургічної операції. В даний час для цього використовується ендоскопічне втручання з допомогою методу артроскопії під місцевим знеболенням або епідуральної анестезією. В ході операції лікар під контролем рентгенівського апарату очищає внутрішній вміст синовіальної суглобової сумки. Це дає певний позитивний ефект. На жаль, як показує практика, протягом найближчих 2-3 років у прооперованих пацієнтів спостерігається рецидив захворювання.\nІснує більш ефективне і безпечне лікування кам’яного бурситу плечового суглоба за допомогою методів мануальної терапії. Для цього використовуються такі способи впливу:\nлікувальна фізкультура підсилює кровопостачання навколишнього м’язової тканини, що тягне видалення солей кальцію із зони ураження;\nостеопатія і масаж прискорюють процес мікроциркуляції крові та лімфатичної рідини в області уражених тканин – це запускає процес природного вимивання солей кальцію з уражених тканин;\nкінезіотерапія допомагає позбутися від больового синдрому;\nрефлексотерапія запускає процес регенерації тканин;\nфізіопроцедури і лазерне вплив прискорює одужання.\nЯкщо вам необхідно комплексне ефективне лікування вапняного бурситу плечового суглоба, зверніться на консультацію до ортопеда в нашу клініку мануальної терапії. Тут вам поставлять точний діагноз і розкажуть про те, як можна добитися повного відновлення пошкодженого плечового суглоба.\nWordPress: 11.74MB | MySQL:66 | 0,946sec


E-kniha: Перемагаючи долю. Козацьке щастя - mojE-knihy\nDomov / Deti a mládež / Перемагаючи долю. Козацьке щастя\n1638 рік, на Лівобережжі лютують коронні війська Миколая Потоцького та Яреми Вишневецького. Козацький обов’язок змушує Івана Рубая і його в\nПопередня книжка з серії: «Перемагаючи долю. Під чужим небом». Наступна книжка з серії: «Перемагаючи долю. Повій вітре».\nUkážka “Перемагаючи долю. Козацьке щастя” (PDF)


«Скарби англійського неоромантика» (до 170-річчя від дня народження Роберта Луїса Стівенсона (1850-1894), англійського прозаїка)\n– листопада 13, 2020\nУ читацькій пам’яті Роберт Льюїс Стівенсон нерідко постає автором однієї книжки. Називають ім’я Стівенсона і одразу ж, ніби вичерпне його пояснення, – «Острів скарбів». Велика популярність «Острова скарбів» у шкільному середовищі закріпила за цим твором репутацію книжки відкритої і напрочуд доступної, а її автор набув слави літератора, котрий пише для юнацтва. Ця обставина і спонукає бачити в романі, як і у творчості Стівенсона загалом, явище більш просте і за своїм значенням доволі вузьке (пригоди, захопленість, романтика) порівняно з його істинним змістом, реальним значенням і впливом. Утім, не лише книжки, а й біографія Стівенсона сприяла його популярності. Цілісність характеру, мужність у поведінці, незвичність фону і обставин, у які потрапляв Стівенсон, драматизм долі – усе це бентежило уяву. Ім’я письменника супроводжували легенди. Його життя уявлялося, як і книжки митця, то цілком відкритим, доступним для розуміння, то таємничим, аж ніяк не пояснюваним.\nРоберт Льюїс Стівенсон – романтик, цілком упевнений і натхненний, сам був утіленням і взірцем проголошених ним принципів, втім, романтик особливого штибу, не так прихильник, як противник романтизму початку XIX століття, тих його ідей і настроїв, що йшли від егоцентричного індивідуалізму, який волі бажав лише собі.\nСтівенсон – основоположник, теоретик і вагома постать англійського романтизму останньої чверті XIX століття, значущого літературного напряму, що його прийнятого називати неоромантизмом на відміну від романтизму перших десятиліть цієї доби.\nПротидія духовної інерції, потреба в самостійності, бунт проти моральних шаблонів і побутових умовностей проявилися у Стівенсоні рано й стали поштовхом до його романтичних шукань.\nПринцип мужнього оптимізму, проголошений Стівенсоном наприкінці 70-х років XIX століття, став основоположним у його програмі неоромантизму, і митець дотримувався його із упевненістю та завзятістю. Особливого значення в цьому зв’язку набуває переважний інтерес Стівенсона до молодого віку: герої всіх його знаменитих романів – юнаки або ще зовсім молоді люди. Така пристрасть узагалі притаманна романтизму. Не розслаблене і хворобливе, а життєлюбне, яскраве світовідчуття здорової юності передає він у своїх книжках, зіштовхуючи юного героя за допомогою захоплюючого сюжету з надзвичайними обставинами, які потребують напруження всіх сил, енергійних, самостійних рішень і дій.\nСтівенсон і романтика самі собою зливаються воєдино у читацькій уяві, його особистість і творчість овіяні духом романтики. Шотландський рід що корінням своїм сягає глибин національної історії, «бродяжне» життя під різними широтами, близькість до моря як сімейна традиція, стійкість і мужність перед обличчям смертельної небезпеки, книжки, сповнені пригод, - багато що в цьому письменникові здатне запалити романтичні думки.


Передові оборонні технології України та перспективні шляхи їх розвитку\n18 червня, 11.30 відбудеться спільний круглий стіл Українського інституту безпекових досліджень та Державної інноваційної фінансово-кредитної установи\nОрганізатори: Державна інноваційна фінансово-кредитна установа (ДІФКУ) та Український інститут безпекових досліджень (УІБД).\nУчасники: Роман Бондар - перший заступник генерального директора ДК «Укроборонпром»; Олександр Кондратюк - в.о. голови Правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (ДІФКУ); Артем В’юнник - директор НВП «Атлон Авіа»; Сергій Згурець - директор інформаційно-консалтингової компанії Defense Express; Валентин Бадрак - директор Центру досліджень армії, конверсії та роззброєння (ЦДАКР); Валерій Іващенко - перший заступник міністра з питань стратегічних галузей промисловості України; Олександр Немчин - керівник Компанії «Інвестаційна технологічна група»; Владислав Бельбас - генеральний директор Конструкторсько-виробничого підприємства «Українська бронетехніка»; Дмитро Грищак - заступник директора Департаменту Мінстратегпром.\nЗапрошені: Михайло Згуровський - ректор Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», академік Національної академії наук України; Вадим Ноздря - генеральний директор Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"; Ігор Чепков - начальник Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України, генерал; Олександр Пащенко - генеральний директор Держпідприємства «Завод 410 ЦА».\n- Підбиття підсумків виставки «Зброя і Безпека-21». Огляд найбільш перспективних технологій оборонного та подвійного призначення, а також можливостей їх розвитку.\n- Перспективи створення в Україні Агентства з розвитку передових технологій оборонного та подвійного призначення.\n- Пріоритетні напрями переозброєння сил оборони. Можливості формування та реалізації державних цільових програм з розвитку передових технологій оборонного та подвійного призначення (зокрема, ракетної, програми автоматизації та роботизації).\n- Необхідність концентрації зусиль в державі. Роль профільного міністерства у частині інтеграції для створення сучасних систем озброєння\n- Чи критичний імпорт в інтересах ЗСУ. Сприйняття політики переозброєння сил оборони всередині ОПК України.\nУкраїна має збільшувати фінансування сфери оборонних технологій — експерт


Аборт - Теревені - Сторінка 32\n#621 Посилання на це повідомлення #621 Максим Стюфляєв\nВідправлено 17.04.2013 – 00:02\nНевже не вистачає розуму аби усвідомити що жодна офіціна державна організація, так само як і відповідальна особа від влади, у ті часи, подібних заяв не робила ?\nЯ саме і хотів сказати, що та теза ніколи не проголошувалася офіційно, її не варто сприймати серйозно.\n#622 Посилання на це повідомлення #622 Безбожник\nВідправлено 17.04.2013 – 00:08\nМаксим Стюфляєв (17.04.2013 – 00:02) писав:\nСтюфляєв, от якраз тебе, особисто, я не підозрюю в неспроможності правильно розбиратись в таких простих речах. Я просто, для свого посту, використав твою цитату. І не більше того. Але ж ми тут не удвох. І ти, цю обставину теж, чудово розумієш.\nВідправлено 17.04.2013 – 08:48\nБезбожник (16.04.2013 – 14:32) писав:\nце жарт був))) ваш кеп\n#624 Посилання на це повідомлення #624 Kassandra\nВідправлено 17.04.2013 – 12:04\nвікі каже отаке\nВ 1986 году телеведущие Владимир Познер и Фил Донахью организовали один из первых советско-американских телемостов, который режиссировал Владимир Мукусев. В ходе общения американская участница телемоста задала вопрос: …У нас в телерекламе всё крутится вокруг секса. Есть ли у вас такая телереклама?\nСоветская участница Людмила Николаевна Иванова (в то время — администратор гостиницы «Ленинград» и представительница общественной организации «Комитет советских женщин») ответила: Ну, секса у нас… (смешок) секса у нас нет, и мы категорически против этого!\nПосле этого аудитория рассмеялась, и какая-то из советских участниц уточнила: Секс у нас есть, у нас нет рекламы!\nхм, хоча інша стаття каже дещо інакше\nВспоминая о выпуске «Ленинград — Бостон» (17 июля 1986) в эфире диалог-шоу «Назад в СССР» Мукусев рассказал:\n– Сакраментальная фраза «Секса у нас нет», сказанная Людмилой Ивановой, администратором одной из ленинградских гостиниц, стала символом телемостов. В действительности же было так: шел разговор о порнографии в кино и на телевидении, и в этом контексте Людмила произнесла: «Секса у нас нет, и мы категорически против этого», – после чего грянули смех и аплодисменты в обеих студиях и заглушили окончание фразы: «У нас есть любовь». Когда я монтировал, Иванова позвонила мне прямо в аппаратную и попросила вырезать фразу… С одной стороны, я понимал, что… она может стать героиней анекдотов. С другой стороны, по приказу вырезая из предыдущего телемоста все про Сахарова, убирать из передачи то, что точно объединило обе студии – юмор, я посчитал невозможным.\n#625 Посилання на це повідомлення #625 Фабрегас\nвеселий напевно був телеміст)\nВідправлено 17.04.2013 – 14:57\nБезбожник (16.04.2013 – 23:53) писав:\nНехай, наприклад, Nameless One буде правий що абортів в срср було більше. Припустимо. Якщо їх було більше, то, відповідно кількість дітей повинна була зменшуватись. Так чи ні ?\nНе є прямим висновком. Бо справи із контрацепцією були набагато гірші, ніж зараз, і загалом з медициною (народжували із "запасом", якщо хтось помре, то хтось же і лишиться).\nМаю ще такі думки щодо озвучених Вами питань.\n1.\tЗмінилися вимоги до особистого комфорту, прийнятного рівня життя. Те, що раніше задовольняло, н-д, коли діти (2-3, навіть коли там серед них і дівчата і хлопці) в одній кімнаті всі живуть, батьки у другій (залі), а гостей зустрічають переважно на кухні, тепер для багатьох є неприйнятним.\n2.\tДемографічна ситуація по селах і по містах, звичайно, що відрізняється. Скільки у вас там молоді взагалі лишилося?\n3.\tЖінки тепер більш налаштовані на кар’єру. Знаю багатьох, хто відклав створення сім"ї, дітонародження на "після 30" чи навіть "після 35". А потім вже не завжди і виходить народити дитину, хоча б одну.\n4.\tА це про виплати: "Действующую в Украине систему социальной защиты трудно назвать эффективной, учитывая то, что весомую долю среди тех, кто нуждается в социальной помощи, до сих пор составляют семьи с детьми, уровень бедности которых в 1,3 раза превышает среднеукраинский показатель, а наивысший процент бедных отмечается среди многодетных семей и семей, которые имеют детей в возрасте до 3-х лет." Джерело: www.unicef.org/ukraine/CRC__Report_Final_RUS.doc\nЛюди (особливо середній клас) просто бояться/ не хочуть народжувати (або ж обмежуються 1-2 дітьми) в цій країні, де щодня можуть з'являтися якісь грабіжницькі податки з тих, хто намагається робити бізнес, де так ковбасить банківську систему ну і т.п.\n5. Смертність підвищилася в останні роки: неякісна медицина, недоступність її для багатьох, СНІД, гепатити...\n#627 Посилання на це повідомлення #627 Безбожник\nВідправлено 17.04.2013 – 21:38\ntaraBooka (17.04.2013 – 14:57) писав:\nТарабуко, дорогенька, ти навіть не уявляєш собі наскільки я тебе люблю. А ну його нафіг, оці аборти. У мене є діти, у тебе є діти. Ми знаємо ціну і вагу прежитого з ними. Тож я хочу призначити тобі побачення...десь у іншій темі. Скажімо в "загадках"...або щось гуморне...ти ж така розумниця і завжди оригінальна та неповторна. Справжня, ФІРМА. Давай, придумай що небудь. Бо я, тут, після того як Фабрегас зібрався виховувати загалом 47 млн людей одночасно...аби "впливати на державу", та після того що в срср сексу не було, скоро здурію. Старенький я вже і швидко стомлююсь від туфти. Придумай що небудь. Не сумнівайся, цей паразіт, Безбожник, прекрасно знає як, який, і яким чином він буде зобовязаний піднести такій поважній дамі, оригінальний презент. Він це зробить так...аби ти тіко не розтанула швидко, як прекрасна сніжинка, на його теплій долоні. Отако.\n#628 Посилання на це повідомлення #628 MqM\nВідправлено 18.04.2013 – 02:04\nПодібна статистика в радянські часи була стратегічною\nзвичайно це могло дати якісь висновки про стан здоровя нації...а конкретно що могла дати ця інформація\n#629 Посилання на це повідомлення #629 Безбожник\nВідправлено 18.04.2013 – 09:39\nMqM (18.04.2013 – 02:04) писав:\nА конкретно...не берись розуміти будь який замисел тієї чи іншої країни (зважаючи на її політико-суспільний-пропагандистський устрій) не вивчивши його. Яку таку інформацію могла дати кількість законсервованих паровозів у срср ? Їх вже десятиліттями ніхто не використовував. Однак тисячі їх стояли чистенькі і навіть покрашені, як то кажуть, "на мазі". Здавалось би, купа металолому, а ніфіга. Дуже вигідна штучка в разі великого шухеру. Це зрозуміло ?\nСтратегія якоїсь держави у тих чи інших питаннях має різний напрямок. Не обовязково, військовий. Стратегічний замисел може бути політичним, пропагандистським, дезінформативним...ну і так далі. Все залежить від того які цілі переслідуються. Йшла боротьба між двома таборами. Боротьба серйозна, з залученням фантастичних ресурсів та коштів з обох сторін. Все це входило в "розділ" так званої, "холодної війни". Закрита інформація, часто-густо стосувалась таких областей про які ти і не здогадуєшся. Твій потенційний супротивник при наявності спеціалістів у відповідній області міг запроста, з їх допомогою, використати той чи інший фактор у твоїй країні на свою користь. І так "розкрутити", на перший погляд "незначуще" питання, що пальчики оближеш. Такі методи застосовувались, наприклад, при перерозподілі інших країн на сфери свого впливу. Скажімо, це були країни Близького Сходу. Там повинні були "бачити" переваги або срср або сша в тій чи іншій галузі. І кого ті країни обирали, під того і "лягали". Інформація про кількість абортів, до твого відому, теж входила як "козирна карта" у подібній боротьбі. Як ?...запитай у спєців, вони тобі розкажуть. Якщо схочуть, єссно. Скажімо, 1980 рік. Олімпіада в Москві. Попри політичну складову, (війна в Афганістані) в тих же США, в західній європі, в країнах африки і т.д. в числі реальних речей розповсюджувалась інформація що по вулицях Москви спокійно ходять цілі табуни величезних і злих ведмедів. Смішно ?...а "руками" спєців інформація була оброблена так, що міліони людей у деякий країнах сприймали це за чисту монету. Або, як був використаний у пропагандистській боротьбі спецслужбами США, той же Касіус Клей. Людина популярна...чорношкірий...зовсім "недавно" прийняв іслам і назвався Мохамедом Алі. Що тут можна використати ? Ні багато ні мало як відправити його в країни Африки, в арабські регіони де він буде розказувать (по вивченому тексту, єссно) шо у срср ненавидять іслам і як вбивають мусульман в Афганістані, так само будуть вбивати їх по всьому світу якщо хтось з ісламських країн захоче товаришувати з срср. (Заодно, маючи інформацію і назвавши реальні цифри, можна додати :у них, міліони жінок примушують робити аборти. У вас, аборти заборонені. Буде з ними товаришувати, ваших жінок примусять ті аборти робити) . От і все. Справу зроблено. Всього потрошку, і цілий важливий регіон де ти хотів би мати свою сферу впливу, для тебе, втрачено на користь супротивника. Таким чином не така вже і мала ціна статистики про аборти. Той Мохамед Алі заради бабла навіть "забув" що ще зовсім недавно ті хто його послав пропагувати, тримали Касіуса Клея у вязниці, за відмову служити в армії США і воювати у Вьєтнамі. Ну і так далі. Принаймі, щодо олімпіади, результат був не такий вже і маленький. Не на користь срср, єссно. Корочч, це ціла низка прикладів і я не бачу сенсу обговорювати всі можливі варіанти про те, як можна використати кількість абортів у політичній, військовій чи пропагандистській боротьбі.\nПовідомлення відредагував Безбожник: 18.04.2013 – 09:43\n#630 Посилання на це повідомлення #630 Гість_Гість_*


Проросійські активісти знову почали підпалювати банкомати ПриватБанку в Харкові / Новини / Finance.ua\n23.04.2014, 15:25 - 2101 0\nПроросійські активісти знову почали підпалювати банкомати ПриватБанку в Харкові\nУ ніч на середу в Харкові невідомі підпалили два банкомати “ПриватБанку”.\nЯк повідомили у відділі зі зв’язків з громадськістю Головного управління МВС України в Харківській області, інциденти сталися за схожих обставин у Дзержинському та Жовтневому районах міста.\n“За вказаними фактами відкрито кримінальні провадження за ст.194 (умисне знищення або пошкодження майна) Кримінального кодексу України. Досудове розслідування проводить слідче управління ГУ ВД України в Харківській області”, – повідомили у відділі зі зв’язків з громадськістю облуправління міліції.\nВ даний час правоохоронці вживають необхідних заходів, щоб встановити, хто причетний до підпалів.\nЯк повідомлялося, наприкінці березня в Харкові була здійснена серія підпалів банкоматів “ПриватБанку”. 19 квітня за підозрою в організації та вчиненні підпалів був затриманий один з координаторів місцевого проросійського руху Костянтин Долгов. Київський райсуд Харкова визначив запобіжний захід щодо Долгова у вигляді утримання під вартою строком на 60 днів до 17 червня.\nУкраїна продовжує зміцнювати кордон з Росією: вже оснащено 600 кілометрів ровів 24.04.2014, 08:00 1093 5\nЄС заявив, що Україна виконує "Женевські домовленості" 24.04.2014, 01:30 654\n"Донецька народна республіка" шукає 85 мільйонів для проведення референдуму 24.04.2014, 00:15 1012 9\nПитання боротьби з корупцією і тероризмом в Україні потрібно вирішувати шляхом арешту рахунків винних російських банків - нардеп 23.04.2014, 19:55 1385 5\nНа в'їздах до Києва встановили народні блокпости з військовою технікою 23.04.2014, 15:05 2528 1\nМиколаївські та одеські активісти затримали озброєного лідера сепаратистів (ВІДЕО) 23.04.2014, 14:35 3615 14\nПозавчора, 13:08 - 914\n20.02.2020, 15:10 - 1321


Головна » Корисні статті про меблі » Як вибрати спальню. І від чого залежить ціна.\nМеблі для спальні можуть бути:\n- з масиву дерева;\n- покрита шпоною, тобто тонким шаром дерева, зазвичай, ціннішої породи, ніж основа меблів;\nкованої з елементами декоративної обробки з дерева, скла, декоративного пластика, тканини;\nплетеною - з лози або ротанга.\nЗалежно від стилю меблів, можуть застосовуватися різні прийоми роботи з матеріалом: дерево(у тому числі і шпона) може бути штучно постарене, покрите спеціальними декоративними складами, виглядати полірованим, позолоченим, глянсовим, " свіжозаструганим", імітувати поверхню мармуру, каменю, бути будь-якої фактури.\nЦіна виробів залежить від наступних чинників:\n- від виробника(імпортні меблі дорожчі за вітчизняні);\n- від матеріалу(меблі з натурального дерева тих або інших порід найбільш дорогі);\n- від дизайнерських розробок(стандартні меблі дешевші, ніж зроблена на замовлення, особливо розроблена із залученням відомих дизайнерів);\n- від способу виготовлення(меблі, виконані на замовлення або при частково ручному виготовленні дорожче " фабричних" меблів).\nНі в якому разі не економте на хорошому ліжку. Ліжко - предмет меблів, який потрібно вибирати, виходячи, передусім, з його якості. "Неправильне" ліжко може привести до серйозних захворювань, у тому числі, захворюванням хребта. Вибираючи продавця, переконаєтеся в якості меблів, швидкій і якісній доставці і складанню меблів. Гарантія на меблі повинна даватися фірмою-виробником, а на складання - фірмою-продавцем.


Як «закосити» від армії і чим це загрожує | Газета «Рівне вечірнє»\nЯк «закосити» від армії і чим це загрожує\nПершого квітня розпочався весняний призов. Багато хто не хоче носити погони і придумує для цього будь-які причини. Навесні лави військових поповнять десятки тисяч молодих хлопців. Хтось вважає, що служба зробить з них справжніх чоловіків. Але існує і протилежна думка: армія робить з підлітків інвалідів, якщо взагалі не вбиває їх. Тому частина молоді намагається за будь-яку ціну не потрапити у військо. Найпопулярніший спосіб «закосити» — не піти в армію за станом здоров’я.\nІснує довгий перелік захворювань (Додаток 1 до Порядку проведення військової медичної експертизи і медогляду, затвердженого наказом Міноборони від 4.01.1994 р. №2), у якому чорним по білому написано, з якими захворюваннями не беруть в армію за жодних обставин, раз і назавжди, а при яких можна одержати відстрочку. Її дають максимум на рік, але цей термін можна продовжувати «до нескінченності» новими відстрочками.\nЗвичайно, у всіх випадках свою профнепридатність за станом здоров’я призовник повинен довести медичній комісії військкомату. На ній медики перевіряють здоров’я призовника «з всіх боків» — проводять так званий медичний огляд. «Щоб полегшити їм роботу, у військкомат потрібно приходити відразу з усіма довідками, які накопичилися до 16 років, — говорить Володимир Архипенко, лікар, який 12 років очолює військову медкомісію. — Але краще оформити епікриз — витяг з історії хвороби. Це документ, у якому вказуються всі проблеми зі здоров’ям, що є в потенційного новобранця. Якщо лікарі вважають підстави, наведені в цих документах, достатніми, вони винесуть рішення про непридатність до служби або відстрочки, якщо немає — доведеться служити».\nЯкщо призовника не влаштовує рішення медкомісії, він може оскаржити його в суді. Для цього відразу ж після оголошення рішення військкомату потрібно зажадати в комісії письмову копію рішення. «За законом, вона зобов’язана це зробити, — продовжує Архипенко. — З цим документом призовник може звернутися в суд. У цьому випадку доведеться пройти контрольний медичний огляд лікарями призовної комісії міського рівня. До цього часу призовник повинен чітко знати, які конкретно довідки підтверджують його вимогу не йти в армію, і мати їх на руках. З’ясувати це можна, попросивши свого лікуючого лікаря поклопотатися».\nЗробити хворим на папері лікарі можуть навіть здорову людину. Головне — знайти «надійного» лікаря. Його профіль може бути різним — у будь-якого вузького фахівця є хвороби, з якими не беруть в армію. «Домовлятися потрібно особисто з лікарем того профілю, за яким будеш «косити», — радить призовник Олександр. — Особисто я «зробив» документи по вегетосудинній дистонії: ось витяг з історії хвороби про те, як я півроку мучився від головного болю від підвищення тиску». За такі турботи лікарю прийнято дякувати. Ціна в кожному конкретному випадку різна. В середньому грамотна відмазка коштує 1000 у.о. Якщо ж намагатися «закосити» самостійно, лікарі швидко виведуть «клієнта» на чисту воду, поповнивши ним лави української армії. «У нас, наприклад був хлопчик, який дурив нас енурезом, — говорить уролог Костянтин Любченко. — Мовляв, прокидаюся, а простирадло щоранку мокре. Таких в армію дійсно не беруть. Ми пішли на хитрість. Дали йому випити звичайної глюкози, а сказали, що це ліки, які діють тільки в тому випадку, якщо в людини енурез. Дії полягали нібито в тому, що ранкового сечовипускання не повинно бути. Вранці простирадло було сухим. А в хворих на енурез такого б ніколи не відбулося — вони нездатні контролювати сечовипускання. І такі хитрощі є в кожного спеціаліста».\nЯк «косять» від армії й чим це небезпечно\nСеред методів, якими найчастіше користуються призовники для «закосу» по здоров’ю, можна виділити кілька найбільш популярних.\n1. На дистонію\nПри вегетосудинній дистонії періодично підвищується тиск, від чого в людини виникає головний біль. В армію таких не беруть. Суть методу: лікар дає молодій людині ліки, які підвищують тиск (найчастіше — ампулу адреналіну й ампулу атропіну). Якщо випити їх за 15-30 хв. перед оглядом, тиск «стрибає» так, що комісія приходить у шок. Чим це загрожує? Найнеприємніші наслідки експериментів з тиском — крововилив у мозок, очі, інфаркт міокарда, поява серцевої аритмії.\n2. На виразку\nЗ виразковою хворобою шлунка або дванадцятипалої кишки в армію дійсно не беруть. Але тільки якщо вона супроводжується частими загостреннями — нападами болю в животі, блювотою, домішками крові в калі. Суть методу: є два варіанти. Перший — «придумати» виразку. Лікар дає пацієнтові ковтнути ґудзик на нитці — на рентгені видно тінь, яка нагадує виразку шлунка. Після знімку ґудзик витягують за нитку. Підмішати кров у кал теж не становить проблем. Якщо знадобиться підтверджуюче зондування — теж можна домовитися. Варіант другий — зробити справжню виразку. Для цього призовники жменями ковтають натще аспірин, який роз’їдає слизову шлунка. Зате нікого підкуповувати вже не потрібно — виразка буде дуже натуральна. Чим це загрожує? Якщо перший варіант ніяк не позначиться на здоров’ї, то другий може призвести до болючого шоку, шлункової кровотечі, прориву виразки і запалення очеревини.\nВ армію не беруть тих, хто страждає страхами, нав’язливими станами, шизофренією. Суть методу: купують довідку про якесь психічне захворювання. Заковика — ще потрібно пройти військову комісію і зіграти так, щоб повірили. Перед цим «свій» лікар докладно інструктує, що потрібно говорити і як поводитися: варто «акторові» сказати хоча б одне зайве слово і він «спалиться». Чим це загрожує? Для здоров’я наслідків ніяких, зате з працевлаштуванням можуть виникнути проблеми: в органах безпеки, школах і деяких інших установах вимагають довідку від психіатра.\nДмитро Гуцало, «Сьогодні».\nСкільки коштує довірливість?\nУ Рівному не симулюють — призовники й так хворі\nЧи є життя за екватором?\nПро «кризу середнього віку» в житті чоловіка\nСкільки заробляють міністри Тимошенко\nМатчук витрачає менше, ніж заробляє\nПенсія — не менше від прожиткового мінімуму\nСтипендії підвищать ще раз\nПерехід на літній час: психіатри радять уникати стресів\nЗі світу — по шматочку\nТендер гальмує роботу «швидкої»


Збірна України закінчила тренування в ПАР - Озеро Кричевичі\nГоловна / Блог / Збірна України закінчила тренування в ПАР\nВеличезна, красива, непередбачувана і складна водойма.\nСпека плюс 40 градусів і шквальний поривчастий вітер вносили свої «принади» в тренувальний процес.\nАле в цьому пості я хочу коротко написати не про саме тренування, а про чергове “кидалово” з боку організаторів.\nБез емоцій – тільки факти:\nПри підготовці тренувального процесу ми зв’язуємося з організаторами для того, щоб обговорити деталі тренування. Природно і логічно, що ми хотіли тренуватися там, де безпосередньо будуть проходити змагання – в зонах. На що ми отримуємо відмову. Мотивація відмови – ремонтні роботи, перекрита дорога, і неможливість фізичного потрапляння в зони А і В. Причому в офіційній програмі Чемпіонату світу ми всі бачили фото тракторів і техніки;\nУкраїнська федерація пише офіційний запит в ФІПС з проханням розібратися в даному питанні. Лист залишається без відповіді. На повторне звернення відповідь теж не прийшла;\nМи детально вивчили всю доступну інформацію по водоймі і зрозуміли на 100%, що ловля в зонах А і В буде дуже сильно відрізнятися від лову в інших частинах водойми;\nЯ, як капітан збірної, хочу провести повноцінне тренування. Пишу пост в Фейсбук;\nНа цей пост є реакція. Федерація ПАР і ФІПС пишуть відповідь про те, що тренування в зонах А і В заборонені, так як проводяться ремонтні роботи, представляючи фото техніки, машин, тракторів, спиляних дерев і т. д. Я впевнений, ви цю відповідь бачили;\nМи сіли на автомобіль і проїхали в зони А і В. Так ось, що цікаво – НІЯКИХ РЕМОНТНИХ РОБІТ НЕ ПРОВОДИТЬСЯ і не проводилось. Тут ідеальна дорога, всі дерева на місці, тракторів та будівельної техніки немає і не було;\nНа запитання до організаторів (які тільки вчора, 26 січня, люб’язно погодилися нам показати зони А і В, за що їм величезне спасибі), як таке можливо, і де, взагалі, трактора, які були на фото, відповідь була дуже емоційний і нервовий , але гранично чітка і зрозуміла:\n“Ми – організатори, і це перевага нашої збірної. А, якщо вам, збірнії України, щось не подобається, то вас тут ніхто не тримає. Сідайте на літак і валіть в Україну. Гроші за участь ми можемо вам повернути “.\nПоспілкувалися із збірною Франції, яка тренувалася поруч. Що цікаво, їм по-іншому пояснювали причину заборони на тренування в зонах А і В. Виявляється, там проводиться полювання на диких звірів (УВАГА – в заповіднику!) І, з міркувань безпеки, там не рекомендується знаходитися;\n20 метрів від зони А сидять люди і ловлять рибу, але нам там ловити не можна … Відповідь організаторів: «Це приватна територія, я не знаю, що там відбувається».\nВисновки робіть самі. Я лише хочу привітати збірну ПАР з черговою перемогою на Чемпіонаті світу 2019 – молодці!\nНу і ФІПС, звичайно, величезне спасибі за те, що вже другий рік поспіль вони займаються своїми прямими обов’язками і дуже якісно контролюють процес підготовки до чемпіонату світу.\nP. S. На фото трактор в Україні – у нас теж є трактор …