Нотатки зі шпиталю – Слово Просвіти\nНотатки зі шпиталю\nЦі нотатки-враження присвячую пам’яті світлого мого друга Миколи Плахотнюка, лікаря, правозахисника, який стоїчно пройшов більшовицькі концтабори і психушки для політв’язнів, а, вийшовши на волю, вже у незалежній Україні 18 років (разом із Н. Світличною) боровся з чинушами від влади за створення Музею шістдесятників, який нарешті відкрився 22 серпня 2012 року. І його організатор став першим директором Музею. І взірцевим директором!\n…Коли бесідувала з п. Миколою в лікарні у Феофанії востаннє, за 10 днів до Його відходу (в кінці січня 2015 р.), Микола і тоді думав про Україну, про Музей і просив мене: “Пиши, записуй все, чому є свідком, учасником, до чого причетна, що знаєш. Нам потрібні документи нашої історії!” І ці Його слова запали мені в душу.\nРозумію, мої тексти дуже скромні. Одне знаю — вони живі. Це спостереження, думки однієї людини. Хтось, мабуть, здивується, що суперстарша особа (мені — 85 р.) ходить до шпиталю. Не дивуйте. Я дитиною тяжко пережила Другу світову війну. У 1944 р. в Києві на Мільйонному провулку, коло хати, куди ми приїхали з евакуації, був шпиталь… винятково для безруких і безногих солдатів. І ми, діти, допомагали медсестрам доглядати тих нещасних людей, годували їх кашами, супами. Щодня дізнавалися, що вмирали наші Олеги, Васі… А потім щезли всі…\n…Коли тепер зловорожа кремлівська сила намагається нищити моїх дітей і внуків, мені це ой як болить! Тому, коли тільки можу, йду з клумаками й Любов’ю в серці до своїх захисників — дітей і внуків. Йду до Київського військового шпиталю…\nПовсталий із вогню\nБуло це на початку літа 2014 р. Вкотре прийшла до шпиталю. Заходжу до 4-ї палати на другому поверсі відділу “Гнійна хірургія”, бачу — справа на спеціальному підвищеному ліжку лежить людина-мумія: з ніг до голови замотаний бинтами чоловік; лише очі видно, але якісь вони нерухомі. Аж млосно стало. І сумна грішна думка: не виживе такий бідака. А в коридорі — тривожні розмови: де стільки шкіри взяти?.. Вся змучена дружина його тут — Оксана. Збираються перевозити воїна до Київського опікового центру.\n…Минули місяці й місяці. І ось вкотре зібралася до шпиталю, трохи грошенят є, шоколаду, чаю купила, прихопила сучасний бестселер В. Шкляра “Маруся” — придивлюся, хто читатиме — тому й подарую. А головне — маю безцензурні нововидані “Кобзарі”. Сьогодні ж день народження Тараса! Питаю зустрічну, вже давно знайому медсестру (всі вони тут, і лікарі, і сестри — герої!): до кого варто зайти, хто допомоги моральної, а трохи й матеріальної потребує? — Ось сюди зайдіть! На палату зліва показує. Стукаю. Чую сильний, бадьорий чоловічий голос: “Заходьте!” Заходжу… і… трохи не вклякла. Очам своїм спершу не вірю, сльози і радість — все одразу! “Сергію!!!” — “Я!” — каже. Очі його — живі, усміхаються. Сам стоїть переді мною на свій повний високий зріст, випромінює радість життя! Тільки обличчя, руки (він у майці з короткими рукавами) всі з латок. Деякі аж прозорі, натягнуті, деякі дебелуваті, шви видно, де-не-де щось вологе проступає, на руках під тонкими латками зі шкіри, здається, аж м’язи, судини видно. Але, попри цю нову оболонку, відчуваю воістину повсталу з вогню й попелу, відроджену Людину — така життєдайна оптимістична сила в його погляді, такий він весь стрункий і сильний поставою своєю, і голос — повний життя!\nТой мужній воїн — Сергій Бабський, якого колись побачила лежачого, замотаного бинтами…\nНа фронт Сергій пішов добровольцем. 13 червня 2014 р. як командир взводу на БТРі. І супроводжував пересування техніки. Їхали під Слов’янськом. Раптом з бандитської засідки грохнув гранатомет. Машина загорілася. Сергій із болем сказав, що його водій 20-літній хлопчик Саша Голяченко згорів… Вічна пам’ять тому юнакові! Дивом з пекельного вогню вирвався живим Сергій. У харківському шпиталі лікарі витягли його буквально з того світу. Потім — київський шпиталь, Опіковий центр. Мужність, витривалість воїна і героїзм лікарів поставили Сергія на ноги. Після того була Америка. Українці з Штату Огайо своїм коштом продовжили реабілітацію — лікування у поважній лікарні м. Клівленда…\nІ ось ми знов зустрілися. Через півроку. В день народження Тараса Шевченка. Тоді ми розмовляли коротко і лише очима. Сьогодні переді мною був сильний, здоровий, оптимістичний чоловік. По теплій бесіді ми сфотографувалися на згадку. Сергійко ніжно тулив до себе Шевченків “Кобзар”…\nСергійко Бабський родом із Коростеня, де граніт добувають. Щось є в ньому від надійної і моцної тої земної породи. За освітою — гірничий інженер. Має двійко синів — Дмитра і Олександра. Їм тепер 10 і 3 рочки. Живуть на Грушевського, 28 у 12 квартирі. Зателефонувала я дальнім родичам до Коростеня, щоби навідали родину Героя.\nДай Боже, аби швидше припинився вогонь тої клятої війни. Дай Боже, аби повсталого з її пекла Сергія Бабського родина була щасливою в усьому й взірцевою для інших. Слава Тобі, Сергійку! І дяка особлива Твоїй дружині Оксані, яка стоїчно перенесла всі муки і є Тобі надійною вірною Подругою.\nP. S. На початку квітня 2015 р. у Києві в Музеї шістдесятників була зустріч з учасниками АТО. Я зателефонувала Сергійкові додому, до Коростеня. І яка ж була радісінька, коли Він погодився приїхати на цю зустріч, де молодь і старші люди — шістдесятники, які ще є серед живих і в змозі рухатись, привітали учасників АТО. Звучала тема єднання поколінь у боротьбі за свободу України. Різні були виступи — тривожні і суперкритичні. Говорили воїни і про випадки пияцта і зрадництва. І як же розвиднілося на душі, коли Сергій Бабський, який найбільше, може, постраждав на фронті, сказав: “Я у своєму взводі був впевнений і в спину мені ніхто б не стріляв…” Подумалось тоді, що у фактично новостворюваній армії і від авторитету командира багато чого залежить. Слава командиру взводу Сергію Бабському! І дай Боже йому повернутись до праці на рідному підприємстві, де дотепер зберігають його робоче місце.\nА ще на зустрічі ми дізналися, що за мужність при захисті Незалежності України Сергію Бабському вручено орден Богдана Хмельницького ІІІ ступеня.\nАнтон Воленко — лінгвіст\nПам’ятається літній день. Заходжу до 7-ї палати Київського шпиталю корпусу “Гнійна хірургія”. Повнісінько поранених. Свіженьких, так би мовити. Над усіма підноситься сидяча постать з піднятою правою рукою, закутою у громіздкий апарат Єлізарова. Постать солдата АТО, хлопця з Запоріжжя Антона Воленка. Уламки залізні повиймали з усього зболеного тіла. А з рукою — біда. Сказали, що навряд чи буде працювати.\n…Через певний час приходжу знов. І, о радість! Антон показує мені самі-самісінькі кінчики пальчиків, які стирчать із залізної конструкції… Вони ледь-ледь, але — ворушаться!\nПро перемогу Антона над бідою вже знають усі, обговорюють цю радість родичі, дружини солдатів у коридорі — своєрідному цілодобовому клубі всіх, хто допомагає солдатам вийти з біди.\n…Бесідую з Антоном. Питаю, ким хоче бути. І чую впевнену відповідь: лінгвістом! Уявляєте, як це мене, гуманітарія, порадувало?! Всі хочуть на юристів, економістів вчитися. А він — на лінгвіста, на мовника!\nСкоро його переводять до Ірпеня. Я телефоную до Києво-Могилянської Академії — прошу звернути увагу на цього хлопця, допомогти йому стати лінгвістом. Через кілька днів із Могилянки до нього в Ірпінь приїхала ціла депутація — викладачі, студенти. Вірю — він буде лінгвістом.\nУже маю для нього книжки: “Українське слово для всіх і кожного” Олександра Пономаріва, твори Євгена Сверстюка… З Академії також привезли книги — аби готувався!..\nЗгадую: “Спочатку було Слово!”, “Я на сторожі коло їх поставлю Слово!” І буде Антон Воленко, який пройшов через великі страждання, захищати, підносити Слово Правди і Волі.\n6.ІІІ. 2015 р.\nНаш Сергійко Ільницький\nГосподи! Це було вже давненько. Прийшли з онукою до шпиталю. Я ще в коридорі. Стефанія пішла до 7-ї палати корпусу “Гнійна хірургія”. А там… Скоро виходить сама не своя. Там щойно вмощували на ліжко новенького з фронту. Без ноги хлопець. Сильний біль. Коло нього — лікарі, сестри, рідня, та він, молодесенький, нічого й нікого не бачить. Йому болить!..\nСергійкові 19 років. Після школи йде добровольцем на фронт захищати Україну від споконвічного ворога, який зовсім знахабнів! У ніч з 11 на 12 липня був бій під Луганськом у Зеленопіллі. І там сталося лихо.\n…Сергійко — у Київському шпиталі. Навпроти на ліжку з такою ж бідою дуже сумний, нестерпно-худий Роман Федорів з села на Волині. (З’ясувалося згодом, що у нього до всього ще була хвороба Боткіна. Довго лікували, але успішно). Я згадала й Романа, бо все навертала оптимістичного сильного духом Сергійка дружити, частіше спілкуватися, а коли стали на милиці — ходити з Романом. І так сталося. Вони подружилися. І Роман під впливом Сергійка став сильнішим духом.\nА моя Стефця, як у творчих мандрах, то телефонуючи, питає: “Як там наш Сергійко, як Роман?”\n— Сергійко признався, що мріяв учитись на юриста. Його подружка, ніжне кохання ще зі школи, Оксанка, хоч уже студентка, та взяла відпустку і теж біля Сергійка. Спрямувала її до університету з добрим Сергійковим атестатом зрілості, з документами зі шпиталю. А через три дні — до Сергійка в палату заходжу з книжками з української історії, з юриспруденції, а коло нього — ціла депутація з університету ім. Шевченка!\nОдин поважний чоловік допитується й дивується: це Ви, проста пенсіонерка, ото на свої гроші книжок хлопцеві накупили?! Кажу: то не просто хлопець, то мій і наш захисник від страшного агресора, а щодо грошей на книги, то — я ж не п’ю горілки, не курю, от і зекономила — жартую…\nА дні пливуть. Лікарі там подвижники. Інколи й дні і ночі — в операційній без передиху. Сергійко лягав разів сім на операційний стіл. І так майже всі. Тут дуже тяжкі поранені.\nПобував у нас його тато Олександр, енергійний, благородної поведінки, сильний чоловік — відчувається в ньому дух батька, який родом із Карпат. Бував і брат Сергійка — юрист. Також сильна духом людина. Може, він спрямував Сергійка на юриспруденцію?\nА мама Сергійка — мініатюрна, дуже молода і також сильна людина. Валічка на моє запитання, хто вона за національністю (була на цю тему розмова) гордо сказала: “Я — марійка”. І стрепенулося моє серце: у війну (Другу світову) я, малим дівчиськом, була евакуйована до Марійської АРСР на Волзі. І чарівні марійські жінки в національному одязі, яких я бачила тільки на базарі, справили на мене велике враження. В зросійщеному місті Козмодем’янську, де ми жили, їх не було. Лише приїжджі, на базарі. І ось раптом, через більш як 70 років, я в Києві у шпиталі зустрічаю прекрасну марійську жіночку — маму українського воїна-героя! Тема для філософського роздуму.\nА тим часом я щойно телефонувала Валі. Син Сергійко плаває у басейні (м. Баштанка, Первомайський р-н Миколаївської обл. — там живуть Ільницькі). Має запрошення на продовження реабілітації, оздоровлення до Австрії. І Роман з ним їде! А ще, — сказала мама, — з університету телефонували: на час перебування в Австрії дадуть відпустку. Хвилюється лише мама, що поки не дуже вчиться. Стільки емоцій і напруги всілякої, що не зосередився поки належно на навчанні. А ще радісно сповістила, що Сергійкові і Роману, ще кільком хлопцям київські волонтери автомобілі подарували.\n(З приводу навчання я часто думаю: поранені, фізично скалічені зовсім молоді хлопці дуже потребують активного їх спрямування на навчання, на здобуття серйозних професій. Спокуси простішого, якоюсь мірою легшого життя, дуже небезпечні…).\nМашина — це прекрасно. Але якщо якась бабуся принесе пораненому онукові яблучко і 100 г халви в кульочку — це теж прекрасно!\nНародна доріжка до наших поранених дітей у київський шпиталь воістину не заростає: то поодинокі люди несуть, хто що може, то, наприклад, красуні-старшокласниці з величезними пакетами фруктів “штурмують” шпиталь, то біля корпуса зібралися з пакунками ліків і харчів представники якоїсь церкви, то діти малі з учителькою несуть свої мистецькі шедеври, якими прикрашені всі стіни в палатах… Летять дні…\n…А Сергійко вже зробив Оксані пропозицію руки і серця. І вона не відмовилася. З чарівною зачіскою, усміхнена зустрічає мене й демонструє обручку на пальчику…\nНіч з 10 на 11 березня 2015 р.\nЛист Василю Стуженку до Польщі\nВасильку, Ти тепер у Польщі. Тут, в Україні, наші майстри разом з німецькими зробили Тобі протез ноги. А ось із протезом руки — складнощі виникли. Побратими-поляки запропонували свою допомогу. Вчора дізналася, що Ти у Польщі. І ось не спиться — думаю про Тебе, славний правнук, моє рідне дитя, мій світлий воїн. Такий юний і добровольцем пішов захищати Україну від страшної путінської навали.\nЗгадую, як уперше Тебе завезли до 7-ї палати, куди ми з онукою Стефанкою саме в той час прийшли провідати Сергійка Ільницького та Романа Федоріва. Ти лежав нерухомо на ношах, без руки й ноги, а за ношами із болем, відчаєм, жахом в очах йшли на ногах, що підкошувалися, твоя красива мама й тато.\n…Час минав. Бачила, як ти намагався щось написати лівою рукою, бо правої не стало, і не дозволяв мамі Тобі допомогти. Сам! Як поступово в Твоїх очах з’явилося світло повернення до життя, як Ти вчився самостійно сісти у візочок. Між тим численні операції, чистки, болі. А потім… потім було таке: як заходиш на територію шпиталю і бачиш — майорить, рухається над доріжками шпитального парку жовто-блакитний прапор — знаєш, то Василь Стуженко на прогулянку виїхав! Ти не виїжджав з палати, поки не закріпиш на спинці візка наш прапор!\nЯк піддамся якимсь сумним думкам, одразу Тебе згадую і прапор, який майорить над Твоєю голівонькою! Згадаю і — де й сила взялася до дії, до життя. Такий Ти, Васильку, добрий чаклун. Велика дяка Тобі, що захистив нас од лютого ворога. Велика дяка Твоїм батькам пп. Олені й Василю, Твоєму рідному Кривому Рогу. Там живе мій добрий товариш Микола Іванович Коробко, не байдужа, патріотична людина! Потелефонувала йому, коли Ти поїхав додому, аби знали і пишалися криворіжці своїм героєм…\nНа шляху до повної реабілітації ще чимало часу, чимало болей, переживань, звикання. Та знаю: Ти подолаєш лихо. Ти сильний, вольовий. Недавно послала Тобі бандерольку. Вірю, що дійшла. В ній — оформлена в рамці під склом фотографія скульптурного портрета Твого тезки великого українського поета Василя Стуса, який був нашим другом. Цей портрет роботи мого чоловіка скульптора Бориса Довганя. Він виконаний в чавуні і є тепер окрасою Національного художнього музею України. Не тільки іменами ви схожі, а й мужністю й силою характеру.\nХай цей портрет буде Твоїм Оберегом. Хай береже Тебе Бог! Слава Тобі, Васильку, і смерть ворогам!\nДякую. Вірю. Люблю.\nСкоріш набирайся сил.\nВже світає… 85-літня бабуся твоя київська Маргарита таки приляже трохи…\n12.ІІІ.2015 р., четвер\nОлексій, Юрко, Сергій\nСьогодні вранці по радіо почула в новинах, що Кремлівський садист уже 5-й день не виходить на люди. Щоб уже й ніколи, щоби… Подумала я. Ненависть — гріх. Та Бог усе бачить і знає, що кому пробачити, а кому — ні!\nЗі мною ранком у день народження Шевченка був Бог на подвір’ячку Київського військового шпиталю й побачив зовсім юного Олексія у візочку, без обох ніг і без руки, з трагічною відсутністю в очах!\nКоло нього — тато. Намагається бути усміхненим, ясним, ніби нічого не сталося. Нарешті зустріли маму з торбами. Й розгортає тато той візок в напрямку корпусу травматології, де він приписаний. Душа моя рветься до тої дитини і руки хочеться до нього простягнути, забрати бодай частку його болю. Стримую себе, усміхаюся і простягаю йому “Кобзар” Шевченка. Він узяв його своєю єдиною рукою, обдивився, ніби погладив очима, й каже мені: “Я вже, мабуть, нічого читати не буду, подаруйте комусь здоровішому…” Страшно. Закам’яніла. Цей серйозний, інтелектуальний хлопець ще там, у пеклі Дебальцівської бійні. Душа й серце, й розум ще затьмарені жахом пережитого…\n…Помалу візок з Олексієм забирає сонячна доріжка, яка веде до відділення травматології. Я, помахуючи йому рукою, думаю: ще ми з Тобою, Олексію, й з Шевченком зустрінемося!\nЯ ще прийду. Знайду Олексія в тій травматології, де віднедавна, після Дебальцівського пекла, багато таких майже дітей… А поки йду до “Гнійної хірургії”… Йду до 22-літнього воїна-добровольця Юрка Артьомова. Руки, ноги його напхані залізом. Операція за операцією. Високу температуру ніяк не збити. Пробують різні антибіотики. Медсестра на столику коло пораненого написала на папірчику, які Юркові потрібні ліки, що полегшують негативний вплив на печінку, шлунок. От і купила цих препаратів (а ще деяким людям у нашому домі сказала) та й прийшла з ними до Юрка… Іронія — путінські фашистюги покалічили хлопця при захисті… міста Щастя на Луганщині. Нещасне те щастя. І взагалі якась штучна совкова назва.\nОтже, заходжу до палати, а там — весело! Коло ліжка Юрка зовсім молоденька мама його спускає з ручок на землю крихітну Юркову сестричку-щебетунку, на ліжку коло нього сидить один із молодших братів, серйозний хлопчина, студент комерційного коледжу. Ще двоє братів удома. Не змогли приїхати. Багатодітна, дуже скромних достатків, родина Юрка живе у Вишгороді, славному історичному місті на Київщині. Я вже йти з палати збираюся, а тут на порозі й тато, голова родини, з’являється. Щирість і якусь потужну життєдайність випромінює цей робочий чоловік. І всі вони згуртувалися, наввипередки щебечуть із сином…\nТихенько виходжу. Впевнена — тут все буде добре.\nІду до інших. Тут у мене ще є друзяки. 29-літній Сергій Дятел з Миронівки під Києвом. Сильний духом чоловік. Він тут після полону. Кульові поранення. Вже кілька операцій переніс цей воїн 72-ї окремої механізованої бригади. Було важко. А тепер вже сяє назустріч, як заходиш до палати. Особливо коли розпитуєш про трирічного синочка Романа. Малесенькому сину Героя подарувала скромну бібліотечку українських книжок. Маленький Романочку, мене вже не буде на землі, Тато твій буде солідним, поважним чоловіком, а Ти — активно вступатимеш у життя. Дай Боже Тобі ніколи не забути подвиг Твого Тата і його побратимів, які в критичну годину захистили нас від жорстокого ворога. Люби свою Україну і пам’ятай Шевченкове:\n“Діла добрих обновляться,\nДіла злих загинуть”.\n2 есеї на кавказьку тему\nТема історії Кавказу й України — особлива. Спільний ворог нашої Свободи об’єднав нас, навчив розуміти одні одних і спільно захищатися вже багато століть від російсько-імперської невситимої агресії, геній Шевченко зрозумів, як ніхто, цю спільність. В історичні документи книги, в підручники ввійде образ Сергія Нігояна, який на українських барикадах, такий чистий і такий юний, натхненно читав Шевченкове\nЦей юнак трагічно загинув від куль беркутівців 22 січня саме в День злуки.\nЯ й тепер, уже рік по тому, не можу змиритися з тим, що Сергійко Нігоян, вірменський хлопець, не з нами, а там, у світах далеких! Народжений він в українському селі на Дніпропетровщині, куди давно втекли від московської агресії на Кавказі батьки Сергія.\nУ річницю поминання Небесної Сотні ми з друзями повільно йшли Інститутською вулицею, вклоняючись Героям. Із пам’яті ніколи не відійдуть скорботні постаті грузинських жінок, яких я побачила біля портретів своїх чоловіків… Жінки щойно приїхали до Києва, де їхні чоловіки захищали нашу Свободу. Разом із Ніно та Ією ми схилили голови перед портретами їхніх чоловіків — Героїв Небесної Сотні Зураба Хурція й Давида Кіпіані, які віддали життя за Україну. Зураб, від’їжджаючи до Києва на Майдан, сказав коханій дружині: “Коли у нас була біда, українці їхали до нас, аби допомогти захистити нашу свободу. Тепер той же ворог хоче зруйнувати Україну, то мушу їхати допомогти українцям відстояти незалежність”…\nЯк з картини Піросмані\nДні летять. Якось чую по радіо ім’я тяжкопораненого воїна АТО Іраклія Чехаї. Йду до шпиталю. В хірургії сидить на стільчику при виході з палати… хлопець, зовсім юний. Величезні сумовиті очі підняв на прибулу. Тільки й встигла подумати: “Як з картини Піросмані зійшов!” У той момент два здорові хлопці зайшли, підняли бережно під руки Іраклія й вивели з палати. Тоді лише побачила на нозі його важку залізну конструкцію… А хлопець щез. Молода жінка екзотичної зовнішності пояснює мені: його забрали у приватну стоматологію зуби полікувати. Жіночка ця — волонтерка. Я подумала, що вона теж грузинка. Сміється й каже: “Ні, я українка з Криму. Але в роду у мене були греки. Звідси й екзотика”. Ще додає: “Ми — біженці. Чоловік знайшов роботу, а я прийшла сюди допомагати пораненим”. Світла душа!\nІ таких помічних душ море у шпиталі. Розповіла про Іраклія (Іраклій — це у грузинському звучанні — знаменитий грецький герой Геракл). Коли розпадалася гігантська московська імперія — СРСР — совєти рясно проливали грузинську кров у Грузії. І втекла мама Тамула Чехаї з крихітним сином до України. Притулилися десь під Києвом. Син виріс в Україні. Став студентом Університету ім. Драгоманова. А тут — знов москаль! І, вгамовуючи сльози мами Тамули, пішов київський студент захищати свою другу батьківщину від того ж ворога…\n…Поки нога в апараті Єлізарова, дозволили хлопцю бути вдома.\nРідня й друзі допомогли зняти хату недалеко від шпиталю. Три кулі всадили гади близько одна від одної… Була я у Чехії з гостинцями, а головне, принесла портрет юної Лесі Українки у віночку, в народному строї. Подумала — буде хлопцеві талісман. Як побачили — розчулилися, розплакалися й мама й дід Джоні, який щойно прилетів із Тбілісі. Син повісив портрет на видному місці. Знають Лесю. Знають, що останній подих велика українка зробила в Сурамі. Я розчулена — Іраклій бездоганно говорить українською мовою, й бездоганно (у свої 22 роки!) знає англійську! Приклад для багатьох… А родом він із Сванетії. З гір. Як сам сказав мені: “Ми — рідня гуцулам”.\nТим часом… друзі повезли Іраклія попрощатись із своїм побратимом, Євгеном Яценою, вбитим під Донецьком.\nМене не відпускали. З дідусем і мамою Іраклія довго бесідували за чаєм. До сутінок…\nЗавершую цей грузинський есей 14 березня ввечері. Щойно прийшла з Шевченківських читань у музеї шістдесятників (на Гончара, 33). Вчені і студенти, шістдесятники читали твори українського генія. Але зал якось по-особливому зосередився, завмер, коли почув прізвище чергового читця: Михайло Апціаурі, учень 9 класу 133 київської школи. І Михайло читав “Кавказ”. Без акторських перехльостів, стримано, але з внутрішнім горінням. Читав душею. Слухачі аплодували йому чи не найбільше. У людей бриніли сльози на очах….\nІ подумалось тоді за Шевченком: Встане правда! Встане воля!\nВоїн з Великих Копанів\nНе знала та вража баба, що\n“Веселії села” (Шевченко)\nБачу у візочку в коридорі красивого чоловіка з темними колами під очима, з усмішкою на обличчі. То — Віталій Григор’їв. Обидві ноги в залізяках. Хотіли ампутувати, та Бог поберіг. Зібрали диво-лікарі розтрощені кістки і… чека на диво. Яке обов’язково буде! А поки розказує мені воїн-доброволець Віталій Григор’їв (за маминим прізвищем Міщенко) з Великих Копанів, що на Херсонщині, історію рідного села. Колись та, за Шевченком, вража баба — цариця Катерина відправила на виселки у сухий, безводний степ непокірних селян, голих і босих. Вони розглянулись, подумали і… криниць накопали! Коло криниць хатки поставили, садочки насадили. Об’явилося в краю багате українське село!\nПишається своїми предками Віталій. У його родині підростають трійко діточок. Як повернусь додому, — каже Віталій, — матимемо ще й четверту дитину. Хочу ще донечку. Любить життя, родину. Пишається малою Батьківщиною. Каже мені: “Я добровільно пішов захищати свій дім, свою родину, бо як ворог до хати вдереться, то важче буде його вигнати”…\nНе знає той вражий дідько, на кого напав…\nВрятував 22 дитячих життя\nВійськове назвисько “Монгол”, а насправді — Сергій Песчальніков з Івано-Франківська. Офіцер. На 7 блокпосту 150 діб одбивалися од ворога. Десантною технікою вивіз із пекла війни з Дебальцевого 22 дитини. Тепер у шпиталі. Щойно з таксі вийшов. Ледве йде. Допомагаю до лавочки дійти. Передих.\n— З Ірпеня безкоштовно привезли і з ногою терпимо, — затинаючись, говорить мамі, яка сю хвилину телефонує синові з дому. Нема на людині живого місця, худющий! А я відчуваю — духом сильний. Показує мені свій військовий документ. На ньому фотка здорового, впевненого, кругловидого чоловіка. Не впізнаю в ньому Сергія, якого бачу тут, коло себе. З ним вітаються солдатики, які подвір’ям гуляють. Героя знають. Бесідуємо. Йому хочеться поговорити, щось нове почути, про себе розповісти. І щоб не на медичні теми.\n…Розповідає як “контрабандою” з’їздив на день у Франківськ донечку Софійку побачити. І побачив. У школі. А як клас уздрів воїна АТО, Софійчиного тата, то весь встав і таку йому овацію влаштували… Аж просльозився воїн…\n— Все болить, а як згадаю той момент, то лихе щезає, сили й оптимізм повертаються, — підсумовує лаконічну розповідь Сергій Песчальніков, рятівник дитячих життів.\nта одинадцять його дідів\nІ знов візочок серед шпитального коридору. А у візочку світлий, розумний, трохи, правда, напружений молодий чоловік спортивної статури. Хочеться ту напругу в його очах розігнати. Обціловую, як рідну, стрижену його світловолосу голівоньку. Трохи розгубився. А в очах уже усмішка з’явилася. І вже довірливо, привітно дивиться на незнайому бабусю. Він щойно з реанімації і дуже радий побесідувати не на медичну тему. Зветься Олексій Литовченко. 30 років має. Родом із Білгорода-Дністровського, що на Одещині. В голосі — підкреслене почуття гідності: “Нас, Литовченків, сильних і патріотичних багато. Маємо родичів і в Києві”. (Згадую знайомих мені Литовченків — митців, журналістів…)\n“А мої одинадцять дідів-братів захищали Україну в Другу світову війну!” Ці слова він вимовляє з особливим ентузіазмом.\nКоли сказав про свою вищу юридичну освіту, я обережно зауважила, чи не у того паскудника Ківалова вчився, а він оживився: “Ні, що Ви, ні! Та у нас його кидаловим називають! Я вчився у Вищій військовій морській академії”. І тут ми призналися одне одному у спорідненості душ… Військовий юрист Олексій Литовченко на фронті був заступником командира по роботі з особливим складом у 28 окремій механізованій бригаді.\nБіда дістала у містечку Горняк під Донецьким аеропортом… Журиться одним — дружина Оксана на дев’ятому місяці вагітності, а він… тут, у шпиталі мусить бути! Заспокоюю, як вмію…\nТут маю зробити філософську вставку: мирно, на задоволення обом, бесідували ми з Олексієм про життя. Ще й волонтери приєдналися. Раптом, де й взялася, підлетіла до візочка фурія, якась люта жінка, й почала кричати, нервово крутячи візочком, що сину не можна говорити, що всі тут вороги й негідники. Стала сина обзивати… Олексій вмент змінився. Де й ділися його спокій, рівновага. Почався бій з… мамою: “Одчепись од мене! Ти мене замучила! Щезни! Ти мене терзаєш, ти кров з мене п’єш! Ти — ворог! Йди звідси!” На ту жінку посипалась лайка… Не одразу все заспокоїлося…\nЯ з волонтеркою зайшла до 7 палати. І тут волонтери і сестри розповіли: схоже, що між сином і матір’ю серйозні розбіжності — вона чи не сепаратистка. Олексій — український патріот. А крім того, жінка, м’яко кажучи, неврівноважена. І вирішували, думали шпитальні працівники, як таку мамашу відправити звідси, аби не калічила сину здоров’я.\nА я з власного життя розповім: жила в нашому будинку одна люта комуністка. Коли мене бачила, то намагалася обійти й ніколи не віталася. Коло неї підростала донечка, а тоді й онук. І, наперекір бажанням старшого покоління, стали вони українськими патріотами. Націоналістами! Драми поколінь не буде.\nВірю у Олексія з Оксаною. Діти будуть такими ж мужніми й патріотичними, як їхні батьки. І як їхні одинадцять дідів.\nP. S. Коли пізніше прийшла до шпиталю, тої мами вже не було. Дай Бог їй прозріння.\nНащадок Григорія Сковороди\nВеликий Бурлук — у перекладі з татарської — “велика грязь”. Хто тільки не ходив тою гряззю — й татари, й печеніги. Ходили та й минали. А українське містечко Великий Бурлук на Харківщині не минало — розвивалося й утвердилося! І розрослася там родина Кузніченків. І Кузніченки, й все сьогоднішнє людство тої місцини шанують пам’ять свого земляка-філософа й поета Сковороди. Він тут ходив, думав, писав. Часто навідувався до поміщика Донця — Захаржевського. В будинку того чоловіка було знайдено згодом знамениту Велесову книгу!..\nТо все нещодавно розповідав мені, лежачи на шпитальному ліжку (у корпусі гнійної хірургії Київського військового шпиталю) тяжкопоранений воїн АТО Валерій Кузніченко. Розповідав так гордо, пишаючись близькістю із Сковородою! А я, слухаючи, подивляюсь на його наче вирвані реб\nПетро КРАЛЮК: «Жодних старших братів ми не потребуємо»\nВідродити шкільне самоврядування


Любителі мінівенів та мікроавтобусів, у нас для Вас приємна новина, VW Transporter — автомобіль тижня у автосалоні «КарпатиАвтоцентр». Та поспішайте, акція триває лише 7 днів.\nЗа будь-яких умов Volkswagen Transporter Вас ніколи не підведе. Зручна комбінація, багато вільного простору, можливість перевозити до 9 осіб, сучасний економічний двигун — динамічний та ощадливий.\nПотужність — 140 к.с.\nТип трансмісії — 6-ступ. DSG\nМультимедійна система «Composition Color»: 5-вий кольоровий TFT-дисплей з функцією Touchscreen, радіо, CD/mp3-програвач, картоприймач SD, 4 динаміки, роз’єм USB, мультимедійний вхід (AUX-IN) для підключення зовнішніх джерел;


На Перечинщині затримали групу злодіїв, які крали телефоний кабель\nВівторок, 18 Серпня, 2020 в Кримінал\nНаряд групи реагування патрульної поліції Перечинського відділення викрив групу осіб, які вчинили крадіжку кабелю зв‘язку. Поліцейські встановили, що до злочину причетні четверо мешканців Сваляви, їм інкримінують статтю 185 Кримінального кодексу України\nСьогодні, 17 серпня, близько другої години ночі, наряд групи реагування патрульної поліції у селі Тур‘я Ремета Перечинського району за порушення правил дорожнього руху зупинив автомобіль «Citroen».\nВ салоні перебували четверо чоловіків віком від 25 до 31 року, жителі Сваляви. Під час поверхневого огляду транспортного засобу поліцейські помітили кабель. В ході подальшої перевірки працівники поліції встановили, що кабель виявився крадений.\nДля документування злочину та з‘ясування обставин на місце події було викликано слідчо-оперативну групу. Як встановили поліцейські, телефонний кабель чоловіки викрали з лінії зв’язку, яка проходить між селами Тур’я Ремета та Полянська Гута. В автівці також поліція знайшла та вилучила знаряддя злочину – сокиру.\nВказаних осіб було доставлено до відділення поліції. Вони вже надали покази. Транспортний засіб, на якому пересувались фігуранти, поміщено на арештмайданчик поліції.\nНаразі тривають слідчі дії. Поліція встановлює розмір нанесених збитків товариству, та проводить перевірку щодо причетності чоловіків до вчинення аналогічних злочинів на території району.\nСлідчі за цим фактом відкрили кримінальне провадження за ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто крадіжка вчинена групою осіб.\nПопередній записЗакарпатська область не готова до послаблення карантину, – МОЗ\nНаступний записВже наступного тижня у Хусті відбудеться напівмарафон (ПРОГРАМА)


Люко Дашвар відзначили «Золотим хріном» | Корисний формат\nГоловна navigate_next Новини navigate_next Люко Дашвар відзначили «Золотим хріном»\nЛюко Дашвар відзначили «Золотим хріном»\ntoday 14.01.2019 query_builder 11:31 remove_red_eye 380 bookmarks Новини\nУ світовій літературі є чимало всіляких премій. Приміром нещодавно американский письменник Джеймс Фрей отримав відзнаку за найгірший опис сексу у світовій літературі. В нашій країні є своя подібна премія – «Золотий хрін».\nЯк пише «BBC Україна», цього року за найгірший опис сексу в сучасній українській літературі премію «Золотий хрін-2018» отримала письменниця Люко Дашвар.\nЇї справжнє ім’я Ірина Чернова. Спочатку займалася журналістикою, потім писала сценарії для телебачення. Лауреат літературної премії «Коронація слова»: 2007 року роман «Село не люди» здобув ІІ премію та премію «Дебют року», у 2009 року її роман «Рай. Центр» отримав диплом «Вибір видавців».\nЙ ось чергова «перемога» письменниці за опис сексу у романі «Ініціація».\nЛише вчитайтеся у ці «шедевральні» рядки «…Підлога — за постіль: до такого блиску вичистили її власними тілами — раділа й сяяла. Вікна — броня: рекламу можна знімати про такі вікна. Подвійний склопакет, абсолютна звукоізоляція, і то таки правда: вже як Тася стогнала під Перегудою, а знадвору того ніхто не почув. І хоч Павло впорався швидше, ніж сподівався, та не відкинувся на спину, як зазвичай, не закурив, аби насолодитися розслабленням, яке завжди відчував після сексу, - притулився до розпеченої Тасі: набратися від неї сили, відчути здатність підкорити жінку ще раз. Ще!».\nЗа результатами читацького голосування також отримала перемогу Христя Венгринюк за опис сексу в оповіданні «Народжуватися та помирати взутим»: «Я повільно скинула свою нічну сорочку, гола підійшла до незнайомця і впхала його ніс у своє вологе лоно. Він нюхав так жадібно й так довго, наче парфумер, відшукавши новий запах..."\nЦього року було обрано восьмеро номінантів на премію: Юрій Винничук, Олександр Денисенко, Петро Крижановський, Андрій Цаплієнко, Дмитро Білий, Сергій Мартинюк, Христя Венгринюк та Люко Дашвар.\nОцінювали літературні твори щодо опису сексу журналістка і засновниця проекту «Рагу.лі» Тетяна Микитенко, літературні критики Юрій Володарський і Тетяна Трофименко, письменниця Анна Магліон і журналістка, блогерка Вероніка Новікова.\nПремія «Золотий хрін» — це відзнака за найбільш недоречний, брутальний, позбавлений смаку опис сексуальної сцени в художніх текстах сучасної літератури. Її вручили вже вдруге.\ntoday 02.12.2021 remove_red_eye 106\ntoday 28.11.2021 remove_red_eye 143\ntoday 29.11.2021 remove_red_eye 2430\ntoday 16.11.2021 remove_red_eye 102\ntoday 05.11.2021 remove_red_eye 1644


Омолоджуючий догляд за руками (одноразові грязеві аплікації ,10 шт): продажа, цена в Львовской области. средства для грязелечения от "компанія "Медтехніка"" - 436435677\nОмолоджуючий догляд за руками (одноразові грязеві аплікації ,10 шт)\nВ наявностіОмолоджуючий догляд за руками (одноразові грязеві аплікації ,10 шт)\nЗа шкірою наших рук ми доглядаємо значно менше ніж за шкірою обличчя, тому вона значно раніше втрачає еластичність та старіє.\nЗавадити цьому допоможуть регулярні, раз в тиждень, обгортання з концентрату мінеральної лікувальної грязі.\nМінеральна лікувальна грязь ефективно очищує та пом’якшує епітелій, інтенсивно живить шкіру мінералами, мікро- та макроелементами, насичує її цінними кислотами та вітамінами, активує відновлення клітин, гоїть тріщини, має антисептичну та антибактеріальну дію.\nАплікації з лікувальної грязі позбавляють проблеми ламкості нігтів, підвищеної пітливості, покращують кровообіг, зміцнюють судини.\nШкіра стає гладенькою, м’якою та еластичною.\nПоказання: атонічна, суха шкіра, ламкість нігтів, гіпергідроз, порушення кровообігу, “холодні руки”.\nПротипоказання: варикоз, гіпертонія, злоякісні утворення, хвороби крови, захворювання під час загострення.\nАплікацію з лікувальною грязю накладають на 20-25 хвилин. Після цього, аплікатор знімають, шкіру очищають салфеткою, або протирають бальзамом моделюючим чи лосьйоном тонізуючим.\nВикористані аплікації з лікувальною грязю утилізуються в звичайному порядку і не підлягають повторному використанню.\nЦіна: 179 грн./комплект


До Львова втік силовик з Росії (ВІДЕО) - Четверта студія\nДо Львова втік силовик з Росії (ВІДЕО)\nНовини 16 Травня, 2019 18\nЧоловік, якого вербували російські спецслужби, повернувся на Батьківщину до Львова. Про це повідомляє ЗІК.\nПонад 20 років він, українець за походженням, займав посади в правоохоронних і силових структурах Російської Федерації. Водночас був активістом різноманітних українських спілок, що популяризували у Росії українську культуру, звичаї і традиції.\nЧоловік зізнається, після анексії Криму та загострення конфлікту на сході його почали залякувати, намагаючись схилити до співпраці з російськими спецслужбами. “Почали запрошувати різні органи на співбесіди, вимагали надавати інтерв’ю про конкретні речі, політику та оцінювати ситуацію в Україні. Сказали, щоб я підписав документи про те, що повинен надавати таку інформацію, якщо я буду нею володіти”, – розповів журналістам громадянин Російської Федерації Олександр.\nЧоловік розповідає, подібні випадки психологічного тиску та вербування проукраїнських громадських діячів у Росії непоодинокі.\nПереймаючись безпекою своєї родини, Олександр вирішив повернутися на Батьківщину. Своєю історією у Львові поділився із працівниками СБУ. Силовики кажуть, зараз особливо гостро стоїть питання вербування українців російськими спецслужбами. Зазвичай під вплив потрапляють трудові мігранти.\nЗа словами працівників СБУ, вербувально-вразливими особами є українці, які приїжджають на заробітки, в тому числі українці, які проживають на тимчасово окупованій території АР Крим, Донецької, Луганської області. Особи, які мають досвід бойових дій, колишні правоохоронці, представники органів влади, управлінь.\n“За державну зраду в нас передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. Проте, якщо громадянин, якого намагалися завербувати російські спецслужби добровільно прийшов до нас і зізнався у своїй діяльності, то після перевірки він буде звільнений від кримінальної відповідальності”, – прокоментував речник управління СБУ Львівщини Олег Александров.\nПозначки: Росія, СБУ\nНа даний час проводиться евакуація людей та обстеження приміщень


Обудсман підтверджує, що Захарченко віддає злочинні накази | Видавництво Юрінком-Інтер\n“Жоден міжнародний стандарт не дозволяє правоохоронцям вести вогонь на ураження для припинення масових заворушень. Навпаки, міжнародні документи закликають до мінімізації шкоди внаслідок застосування сили. Інакше такі дії є злочином”, – сказано в повідомленні.\n“Я розумію, що ситуація зайшла в глухий кут, проте будувати державу на людській крові не можна”, – додає вона.\nЗа її словами, “будь-який конфлікт має бути вирішений за столом переговорів, мирним шляхом. Шляхом політичного компромісу, взаємних справжніх кроків сторін назустріч одна одній”.\nЯк відомо, Захарченко у четвер заявив, що правоохоронці у разі нападу застосують зброю, “екстремісти” мають роззброїтися.


Профспілки – за гідну працю і справедливу зарплату!\n1 травня профспілки Дніпропетровщини у 121 раз будуть відзначати День міжнародної солідарності трудящих. Першотравень є днем боротьби за свої права, гідну працю та взаємну підтримку в прагненні жити в мирному, демократичному суспільстві.\nВ рамках Дня охорони праці\nВ рамках відзначення Дня охорони праці в Дніпропетровській області проходять різноманітні заходи. Сьогодні, 27 квітня, в Спасо-Преображенському кафедральному соборі обласного центру відбулася поминальна Панахида за загиблими на виробництві та померлими від професійних захворювань.\nСвоє 70-річчя відзначила профорганізація ДП «Виробниче об’єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова»\nОстаннім часом велику стурбованість викликає виникнення значної заборгованості по заробітній платі працівникам закладів професійно-технічної освіти. З цього приводу голова щбласного об’єднання профспілок В.Дубіль звернувся до голови обласної державної адміністрації В.Резніченка та голови обласної ради Г.Пригунова.\nВеликий футбол для лікарів\nУ Дніпрі пройшов перший чемпіонат України з футболу серед лікарів, організатором якого виступила Українська футбольна асоціація медиків (УФАМ). Серед партнерів цього масштабного заходу були Дніпропетровська обласна організація профспілки працівників охорони здоров’я, Федерація футболу Дніпропетровської області, фармацевтичні компанії «Фармак» і «Юрія-Фарм» та ін.


де у Львові замовити дизайн та ремонт квартир під ключ? - Запитання і відповіді Львова\nЯкісний ремонт квартири під ключ у Львові за доступними цінами від компанії RBK Kronos, вигідні.\nдалеко не всі можуть правильно продумати дизайн і створити гармонійний інтер'єр вдома;.\nЗамовити безкоштовну консультацію ...\nЗамовити послугу дуже просто: зателефонуйте в офіс або залиште заявку на сайті..\nЯкісний ремонт квартир під ключ Львів від нашої компанії осучаснить.\nДизайнер допоможе правильно розташувати об'єкти в квартирі, підбере ...\nРемонт квартир під ключ у Львові: безкоштовний огляд об'єкта та розрахунок вартості.\nЧому варто замовити ремонт квартири саме в Ремонт-БУД?\nЗараз особливо затребуваний ремонт квартир у Львові під ключ, що характеризується чіткістю дизайну і лаконічністю, що комбінує в собі застосування ...\nВиконуємо ремонтні роботи в квартирах, особняках та інших житлових і не житлових приміщеннях, під ключ у Львові. Гарантована якість!\nЗамовити дзвінок Скачати прайс-лист.\nдизайн інтер'єру; розрахунок кошторису; рекомендації з підбору будівельних та оздоблювальних матеріалів; проведення ...\nCRAFTART - Ремонт квартири під ключ Львів на замовлення. Базовий дизайн та авторський супровід - безкоштовно. Craftart працює на результат, поступово, ґрунтовно і комплексно виконає дизайн квартири та ремонт квартири.\nНа етапі проектування враховуємо всі побажання замовника, які узгоджуються на стадії ремонту, реалізуються до найдрібніших деталей, що відповідають потребам власника житла. Ціни на сайті: https://craftart.com.ua/poslugy/\nCRAFTART - дизайн та ремонт квартири під ключ у Львові на замовлення. Базовий дизайн та авторський супровід - безкоштовно. Craftart працює на результат, поступово, ґрунтовно і комплексно виконає дизайн квартири та ремонт квартири.\nНа етапі проектування враховуємо всі побажання замовника, які попередньо узгоджуються , реалізуються до найдрібніших деталей, що відповідають потребам власника житла. Щотижнева звітність згідно попередньо складеного кошторису ремонтних робіт Ціни на сайті: https://craftart.com.ua/poslugy/


Мєдвєдєв: заяви про технологічний колапс у Росії – "брехня" - Світ - TCH.ua\nМєдвєдєв: заяви про технологічний колапс у Росії – "брехня"\nМєдвєдєв: заяви про технологічний колапс у Росії – "брехня" © AFP\nСвіт 24 серпня 2009, 14:58\nПрезидент Росії визнав, що країна дуже сильно технологічно відстала.\nПрезидент Росії Дмитро Мєдвєдєв назвав "брехнею" заяви про те, що Росія наближається до технологічного колапсу, які з`явилися після аварії на ГЕС в Хакасії.\n"Після того, що сталося на Саяно-Шушенській ГЕС, з`явилася купа апокаліптичних коментарів з цього приводу і у нас в країні, і за кордоном. Сенс їх зводиться до одного: все, припливли – це початок технологічного кінця Росії, Чорнобиль XXI століття", – сказав Мєдвєдєв.\nЯк відзначив президент РФ, "руки почали потирати ті, кому не подобається Росія в діючих кордонах та її роль на міжнародній арені".\n"Ми всі розуміємо, що, незважаючи на всю тяжкість події, незважаючи на те, що загинули люди, все це – брехня. Правда тут тільки в одному: наша країна дуже сильно технологічно відстала", – підкреслив президент РФ.\nЗа його словами, "справа не в цій драматичній катастрофі, а в тому, що ми дійсно, реально дуже сильно відстаємо". "І якщо ми цей виклик не подолаємо, то всі загрози, про які зараз говорять, можуть стати реальними", – попередив Мєдвєдєв.\nУ Росії відкинули версію теракту на Саяно-Шушенській ГЕС\nУ Хакасії прощаються з 22 загиблими в аварії на Саяно-Шушенській ГЕС\nЖурналістів спіймали при спробі замінувати Київську ГЕС\nРосіяни взяли під контроль грузинську ГЕС\n© За матеріалами Газета.Ru / Н.З.


Зимові сади в Донецьку. Артикул:37470. Купити або замовити житлові зимові сади в Україні. Порівняти ціни на Окна.ua\n+380 Показати телефон +380 6234 11610\nПродавець: Domini Plast\nНаша компанія представляє свій новий напрямок в світлопрозорих конструкціях- зимові сади.\nЯкі цілі переслідують при будівництві зимового саду?\nЗимовий сад в складі житлового будинку зазвичай створюється для трьох цілей:\n1. Перша, найважливіша мета - це збільшення площі житлових просторів. В цьому аспекті зимовий сад може виконувати різні функції. Найчастіше він стає продовженням їдальні або вітальні. В цьому випадку повинна бути забезпечена його прямий зв'язок з відповідними приміщеннями. Однак використовуватися зимовий сад може і за іншим призначенням, наприклад, як кабінет, камінна або майстерня художника і т. Д.\n2. Друга мета побудови зимового саду - це економія тепла і енергії. Однак в цих цілях будують тільки неопалювані зимові сади, щоб холод і вітер не досягали основних стін будинку, а поглиналися зимовим садом. В цьому випадку зимовий сад є буфером по відношенню до будинку і функціонує за принципом веранди. Однак рівень економії на практиці, виявляється невеликим. Особливо з огляду на відносно високу вартість будівництва зимового саду.\n3. Третя мета - це отримання естетичного і морального задоволення від цілорічного насолоди тропічним раєм в своєму будинку.\nВиди зимових садів:\nГеоргіанський (стиль епохи короля Георга)\nСтиль, який має вигляд суцільної площини і симетричної форми, передбачає відмінне використання простору для побудови, що відповідає квадратної або прямокутної форм. Кожна сторона даху має нахил, утворюючи будови в стилі модерн, що особливо підходить для більшості споруд (житлових будинків, будівель).\nНайпопулярніший стиль, що відрізняється різноплановим багатостороннім (багатогранним) фасадом, що дає вигнутий зовнішній вигляд. Кількість граней може змінюватися, і чим більше кількість скошених граней, тим більше вигнутим і закінченим буде\nздаватися вид зимового саду. Вікторіанський стиль зимового саду - будь то особливий період будови або сучасне будівництво - робить його придатним для будь-якого виду житла.\nВікторіанський стиль в тригранного вигляді - виступає ніша, яка утворює незграбну конструкцію, з трьох сторін обмежену вікнами.\nП'ятигранний вікторіанський стиль.\nП'ятигранний вид - це ніша, що має п'ять граней і утворює більш круглу згладжену форму. Вишукані декоративні деталі, горбильки і фіали надають такого зимового саду воістину класичну зовнішність.\nОдносхилий стиль зимового саду відомий як солярій або середземноморська альтанка. Для споруд з маленькою кімнатою під дахом або для тих власників житла, які вважають за краще дизайн в простоті і чистоті ліній, це ідеальний вибір.\nНахил даху може бути різноманітним, роблячи даний варіант вибору завжди популярним.\nФронтом (двосхила лицьова частина) зимового саду додає відчуття пишноти (грандіозності) будь-якого дому, передбачає наявність прямокутного простору, аналогічного георгіанському стилі. Фронтом передбачає відмінне використання внутрішнього житлового простору. Лицьова панель даху залишається вертикальною, а бічні сходяться під нахилом до центру, як в георгіанському стилі, що створює відчуття величезної висоти всередині зимового саду.\nР-образна форма - ідеально підібраний стиль для великих зимових садів (оранжерей). Можливість комбінування, наприклад, з односхилим дахом і вікторіанського, освіту багатогранний стиль якого дає можливість використовувати площу, як два різних житлових простору. Відповідно, для досягнення Р-образної\nформи необхідні значні розміри або пропорції. Найкращим чином даний стиль відповідає великим спорудам (будівлям, будинкам), що дає в результаті вражаючий результат.\nТ-подібний зимовий сад створює непередаваний стиль симетрії. Як і р-образний, даний стиль більш доречний для досить великих споруд (будівель, споруд, будинків). Т-подібний стиль - це стиль, що включає в себе виселених центральну частину яка може бути будь-який - вікторіанського стилі, георгіанському або фронтон. Т-подібна форма передбачає використання великого і багатогранного простору, яке буде ефектним доповненням будь-якого житла.\nРозташування зимового саду.\nОрієнтація зимового саду по сторонах світу може бути будь-який, від південної до північної. Вона залежить не тільки від бажань замовника, а й від того, в яких цілях будується зимовий сад, для відпочинку і спілкування з природою, або там буде розташований кабінет або студія. Також важливе значення має архітектура самого будинку і параметри земельної ділянки, на якому він побудований.\nОрієнтація на південь дозволяє заощадити більше енергії. При такому розташуванні ефект теплиці максимальний. Однак при використанні скляного саду як житлової кімнати виникає необхідність обладнання в ньому додаткових вентиляційних і затінюють пристроїв, адже інакше вся кімната в сонячні дні\nперетворюватиметься на справжню парилку.\nПри орієнтації на північ зимовий сад, навпаки, грає роль кліматичного буфера, не дозволяючи вітрі і холоду проникати до основних стін будівлі. Рівномірний розсіяне світло зимового саду з орієнтацією на північ сприяє створенню в саду кабінету або оранжереї. Економія енергії приблизно така ж, як і при південній орієнтації.\nСхідна орієнтація - сприяє для сніданків в зимовому саду, вже рано вранці тут світить сонце. Вдень зимовий сад з східною орієнтацією НЕ\nвідчуває сильного перегріву, але додаткова вентиляція і затінення необхідні все одно.\nЗахідна орієнтація - сприяє для довгих і красивих вечорів в зимовому саду. Цілий день він збирає сонячне тепло, ввечері повільно віддає його.\nЕфективність роботи зимового саду визначається:\n- його розміром;\n- розміром будинку;\n- його орієнтацією;\n- нахилом його покрівлі.\nІмовірно, скоро зимові сади вже не будуть чимось дивовижним, і зустріти їх можна буде всюди. Місце, в яке його творець буде прагнути кожен день, щоб відпочити, серед квітучої зелені, тепла і світла. Створюйте свій райський куточок із зимовими садами Domini plast.\nЩе товари та послуги від компанії Domini Plast\nДивитись весь прайс-лист компанії Domini Plast - 2 позиції


Великдень: найкращі мультфільми для дітей\nПідготовка до Великодня 2020 - це і пояснення малюкові традицій свята, і випікання пасок, і фарбування яєць. Але можна піти й іншим шляхом, наприклад, розповісти дитині про Великдень, показавши мультфільм на цю тему.\nВмикай дитині одну із цих анімаційних стрічок про Великдень і сама сідай за перегляд: ти зможеш пояснити якісь незрозумілі моменти.\nГоловним героєм мультфільму про Великдень стає хлопчик на ім'я Єремія. Саме йому судилося стати свідком дива, воскресіння Ісуса Христа, хоча спочатку він і не вірить у Христа як царя. Напередодні Великодня 2018 подивися цей мультфільм українською мовою разом з дитиною від п'яти років.\nСкоро Великдень: мультфільм пояснить історію свята для дитини детально і зрозуміло. Мультик із циклу Біблійних історій для дітей сподобається дошкільнятам і молодшим школярам.\nВеликодня серія про крихітку Ру сподобається всім малюкам: важливі для католиків традиції на Великдень відображені у мультику. Познайом крихітку з пошуком яєць на Великдень 2018!\nВиявляється, за страшні дитячі сни відповідає злий дух, Кромешник. Щоб захистити малюків від нічних кошмарів, на Великдень зустрічаються відразу кілька чарівних істот, які називають себе Охоронцями снів.\nЦей мультфільм про Великдень для дітей шкільного віку.\nПосада Великоднього кролика зовсім не проста! Щоб ним стати, кролику Максвеллу доведеться набратися сили і сміливості.\nЩенячий патруль не знає відпочинку та вихідних.\nЧитай також: В очікуванні тепла: 7 мультфільмів про весну\nМультфільм повідає про те, як на Великдень відважним друзям доведеться зробити все, щоб свято відбулося!\nНевгамовна Маша в компанії з Ведмедем і Зайцем теж щосили готується до Великодня. Мультфільм розповість про те, які пригоди на них чекають.\nВідео: youtube канали CBN-Еммануил, freekidsvids, Юля левенец, Кино Трейлеры, Мария Стрелкова, Nick Jr. Россия, Маша и Медведь\nВчимо кольори: 10 мультфільмів, які допоможуть дитині запам'ятати назви кольорів


Буковинці зможуть їздити без віз до Румунії лише після виборів » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nУгоду про малий прикордонний рух між Україною та Румунією, швидше за все, ратифікує вже нове, восьме скликання Верховної Ради.\nПро це у коментарі журналісту molbuk.ua повідомив народний депутат Микола ФЕДОРУК.\nЗокрема він сказав, що на ратифікацію Угоди про місцевий прикордонний рух слід очікувати вже від нового парламенту.\nРазом з тим, Федорук позитивно оцінив підписання цієї Угоди між урядами України та Румунії.\nНагадаємо, угода про малий прикордонний рух між Україною та Румунією передбачає можливість безвізового перетину кордону жителями 30-кілометрової прикордонної зони з обох боків кордону.\nМісто Чернівці також входить у цю зону.\n2 жовтня уряди України та Румунії підписали угоду про малий прикордонний рух. Для початку дії угоди парламенти двох країн повинні провести ратифікацію цієї угоди.\nТеги - Новини Буковини, угода, малий прикордонний рух, ратифікація


Мисаку Ибука, японський творець нової концепції по вихованню, випустив книгу під назвою« Після трьох уже пізно ». Із самої назви можна зрозуміти, про що вона. Давайте розглянемо деякі її положення:\n1.Якщо ви хочете, щоб дитина рано навчився говорити, вам доведеться все повторювати по кілька разів, як папуга. І поки малюк ще мовчить – ви безперервно говорите. Позбавляйтеся від своєї ліні і розповідайте про все, що бачите. Наприклад: «Я накриваю на стіл, подивися, яка в тебе гарна біла чашка». Не варто говорити з ним на дитячому мовою. Користуйтеся звичайною мовою, яким ви зазвичай користуєтеся. «Сюси-пусі» тут не доречні. Дитині потім складно буде зрозуміти, чому кашу потрібно називати «ням-ням», а машинку «бі-бі». Повторюйте не тільки окремі слова, але й цілі речення до тих пір, поки дитина не почне їх вживати у своїй промові. Якщо дитина допускає будь-які помилки в мові, не варто за ним повторювати фраз. Просто чітко скажіть правильний варіант.\n2.Якщо хочете навчити дитину розпізнавати небезпеки, почніть це в ранньому віці. Щоразу, переходячи дорогу, говорите: «Дорога – це дуже небезпечне місце.\n. Дай мені ручку. Ти бачиш, тут багато машин. Тримайся подалі від них. Машина може задавити, а це дуже боляче ». Іноді ви будете здаватися собі занудою, але так ви привчите дитину до думки, що на дорозі потрібно бути уважним. Те ж саме і гарячими предметами. Коли ставите на стіл чашку з гарячим напоєм, говорите: «Дивися, йде пара. Обережно. Це дуже небезпечно ».\n3.Якщо ви хочете, щоб дитина допомагав вам, коли підросте, то починайте діяти вже в ранньому віці. Чи не оберігайте маленьких дівчаток і хлопчиків від домашньої роботи. Як тільки малюк почав розуміти прості фрази, привчайте його допомагати. Наприклад, попросіть віднести що-небудь у відро для сміття. Дитина зробить це з задоволенням, для нього це буде як гра. До трьох років він вже може збирати свої іграшки в коробку. Спочатку робіть це разом, потім йдете в іншу кімнату і давайте йому можливість зробити це самому. Звичайно, вам швидше і простіше прибрати самої, але прийде день і вам захочеться, щоб дитина зробив це сам, але буде пізно. І обов’язково хваліть його або її: «Ти моя помічниця (помічник)».\n4.Учіте дитини спілкуватися з іншими дітьми. Переконуйте йому, що потрібно ділитися іграшками, інакше ніхто не буде з ним дружити.\nІ найголовніше – це терпіння. Навряд чи у вас все вийде відразу. Але пройде час, і ви побачите результат своєї «праці».\nСурогатне материнство - шанс стати батьками\nВчимося читати казки


Ступінь вологозахищеністю водонагрівача ip що мають на увазі виробники | Потрiбна допомога? Є-help!\nСтупінь вологозахищеністю водонагрівача ip що мають на увазі виробники\nЯкщо при виборі водонагрівача ви пильно вивчіть їх властивості, то, найімовірніше, можете відшукати абревіатури типу IPXX. Наприклад, що користується популярністю електронний водонагрівач Electrolux серії SL має у власних властивостях позначення «Ступінь пило,-вологозахищеністю IP24». І якщо в нашому випадку це явно не покажчик айпішники, то що все-таки значить таке маркування?\nРозберемося, що таке IP. Існує інтернаціональна система систематизації ступенів захисту оболонки електричного обладнання від проникнення жорстких предметів і води – Ingress Protection Rating. Отже ось, IP – скорочення від слів Ingress (англ. «Входження, доступ») і Protection (англ. «Захист»). Майбутній роз'ясненні ми будемо керуватися матеріалами ГОСТу 14254-96 («Ступені захисту, що забезпечуються оболонками»), який відповідає міжнародним вимогам.\nIP вищевказаного водонагрівача – показник ступеня захищеності приладу. Давайте навчимося його розшифровувати. У цьому випадку в маркуванні вказують дві характеристичні числа – два ступені захисту. 1-ша цифра дає уявлення про ступінь захисту бойлера від пилу (пилезахищеність приладу), друга – від проникнення води (його вологозахищеність). Частіше водонагрівач встановлюють у ванній кімнаті, приміщенні із завищеною вологістю. Неодмінно, в цілях безпеки краще завчасно розібратися в показаннях вологозахищеністю електроприладу. У цій статті розглянемо значення характеристик, а саме, другий характеристичної числа – захист від проникнення води.\nУ Таблиці 1 наведено визначення захисту пристроїв для кожного ступеня, представленої другий характеристичної цифрою (за ГОСТ 14254-96)\nТаблиця 1 – Ступені захисту приладу від води, що позначаються за допомогою другої характеристичної числа\nЗахищене від вертикально\nпадаючих крапель води\nВертикально падаючі краплі\nводи не повинні мати шкідливого\nпадаючих крапель води, коли оболонка\nвідхилена на кут до 15 °\nне повинні мати шкідливого\nвпливу, коли оболонка відхилена\nвід вертикалі в будь-яку сторону на кут\nдо 15 ° включно\nЗахищене від води, що падає\nу вигляді дощу\nВода, що падає у вигляді бризок\nв будь-якому напрямку, що становить\nкут до 60 ° включно з вертикаллю,\nне повинна мати шкідливого\nЗахищене від суцільного\nВода, що падає у вигляді\nбризок на оболонку з будь-якого напрямку,\nЗахищене від водяних струменів\nВода, яку направляють на оболонку\nу вигляді струменів з будь-якого напрямку,\nЗахищене від сильних водяних\nу вигляді сильних струменів з будь-якого\nнапрямки, не повинна надавати\nЗахищене від впливу при\nзануренні у воду\nПовинно побут виключено\nпроникнення води всередину оболонки\nв кількості, що викликає шкідливий\nвплив, при її зануренні на\nекран при стандартизованих\nкритеріях по тиску і тривалості\nтривалому зануренні у воду\nПовинно бути виключено\nпроникнення води в оболонку в\nкількостях, що викликають шкідливий\nвплив, при її тривалому\nзануренні у воду при критеріях,\nузгоджених між виготовлювачем\nі споживачем, але більш жорстких,\nніж умови для числа 7\nВиходячи з показників таблиці, бачимо, що накопичувальний електронний водонагрівач Electrolux EWH SL, маючи в арсеналі тверду четвірку за вологозахищеністю, дуже міцно оберігаючи від всіх крапель і бризок, виникнення яких можливе у ванній кімнаті. Направляти ж водяні струмені і опускати прилад в воду, як при ступені захисту 5-8, категорично не можна (чого від водонагрівача, вобщем, і не треба). Слід з великою обережністю підходити до вибору водонагрівача, не зупиняючись лише на критеріях ємності бака, потужності або габаритах. Якщо у властивостях приладу не вказані значення IP або ж ступінь вологозахищеністю є низькою, краще утриматися від незрозумілої покупки.\nУвага до схожих деталей дозволить вам обрати непоганий водонагрівач, розмірено забезпечує гарячою водою в потрібних кількостях. І пам'ятайте, що ніколи не варто нехтувати правилами електробезпеки.\nСучасне обладнання для виробництва будматеріалів\nБудь-яка галузь промисловості просить особливому обладнанні для виробництва і транспортування товарів. Технологічність і універсальність обладнання дуже важливі. Особливо ...\nБез чітких розрахунків неможливі раціональне витрачання ресурсів і розумна економія, тому здавна вже в наше життя увійшли лічильники, які вживаються ...\nСвердловина або колодязь всі за і проти\nСвердловина або Колодязь? Всі і Дана стаття представлена як інтерв'ю. - Є таке поняття, як "водопостачання зі ставка". ...\n← Литий асфальтобетон\nУстановка сталевих дверей і в якому порядку виконується →


Лікується гепатит В: кращі способи повного лікування захворювання | Народна медицина\nНародна медицина 06 Серпня 2018 107 0\nГепатит В – інфекційне захворювання, що викликається вірусом. Патологія протікає в гострій і хронічній формах. Результатом останньої є цироз печінки. Захворювання має досить велику поширеність. У світі інфіковано близько 257 млн осіб, в основному страждають чоловіки. Гепатит В лікується специфічними противірусними препаратами. Найчастіше при своєчасній терапії настає повне одужання.\n1 Коротко про захворювання\nГепатит В – це інфекційно-автоімунний процес, що вражає клітини печінки. Причиною захворювання є гепатотропный вірус, стійкий у зовнішньому середовищі. Передача вірусу здійснюється тільки через кров і статевим шляхом. Передається захворювання в наступних ситуаціях:\nздійснення ін’єкцій одним шприцом;\nконтакт ушкоджених слизових оболонок або шкіри з зараженою кров’ю.\nСеред хворих на гепатит В близько 80% становлять люди, які вживають наркотичні речовини внутрішньовенно.\nЗахворювання протікає в гострій і хронічній формах. Вони відрізняються клінічними проявами. Від моменту попадання вірусу в організм до появи перших ознак може пройти від 30 до 180 днів – це інкубаційний період.\nТаблиця. Симптоматика гострого та хронічного гепатиту В.\nФорма захворювання Клінічна картина Гостра Має яскраво виражені ознаки, за течією нагадує гепатит А. Виділяють жовтяничний і безжовтяний варіант перебігу. Для гострого гепатиту характерна виражена інтоксикація – нездужання, помірна лихоманка, м’язові і суглобові болі, діарея. Відзначається значне збільшення печінки і селезінки, жовтяничність шкірних покривів і слизових. Можливий розвиток геморагічного синдрому – синячковые висипання на шкірі, кровоточивість носа і ясен Хронічна Протікає малосимптомно. Людину турбує підвищена стомлюваність, періодичне підвищення температури до 37 °С, дискомфорт у животі. Печінка і селезінка трохи збільшені\nХронічний гепатит без лікування призводить до розвитку цирозу і гепатоцелюлярної карциноми – самого агресивного раку печінки.\nПожовтіння шкіри при гепатиті\n2 Тактика лікування\nХвороба вимагає проведення комплексного лікування. Необхідно впливати на причину захворювання, усунути розвинулися симптоми та попередити подальше руйнування печінкової тканини. В лікувальний комплекс входять наступні заходи:\nспецифічна медикаментозна терапія;\nТактика лікування при гострій і хронічній формі захворювання буде відрізнятися.\nГострий гепатит вимагає обов’язкової госпіталізації хворого в інфекційне відділення. При легкому перебігу захворювання специфічну медикаментозну терапію не проводять, обмежуючись симптоматичним лікуванням. Призначають дієту №5, рясне пиття, постільний режим. Проводять дезінтоксикаційну терапію шляхом введення розчину глюкози, натрію хлориду.\nПри важкій формі гострого гепатиту показана трансплантація печінки, але на практиці здійснити це досить складно. Призначається строгий постільний режим, спеціальне харчування.\nлактулоза (30 грам в добу);\nантибіотики для профілактики вторинних інфекцій;\nГострий гепатит в більшості випадків закінчується одужанням – більш ніж у 90% пацієнтів. У решти спостерігається хронізація патологічного процесу.\n2.2 Хронічний гепатит В\nЛікування хронічного гепатиту В базується на застосуванні специфічних противірусних препаратів. Критеріями до призначення терапії є:\nрівень вірусного навантаження, тобто кількість вірусних частинок в крові людини;\nактивність печінкових трансаміназ;\nморфологічно встановлена ступінь ураження печінкової тканини.\nУ відповідності з цими критеріями противірусна терапія рекомендується при:\nрівні вірусного навантаження більш 10000 коп/мл;\nпомірної або високої активності печінкових трансаміназ;\nступеня фіброзу печінки 2 або вище.\nПацієнти з формується цироз печінки повинні отримувати терапію в будь-яких умовах.\nМета лікування гепатиту В – поліпшити якість життя пацієнтів та підвищити виживаність шляхом зниження ризику розвитку цирозу печінки, гепатоцелюлярної карциноми. Для лікування на сьогоднішній день застосовуються дві групи противірусних препаратів:\nнуклеозидні аналоги – ламівудин, телбивудин, тенофовір;\nпрепарати інтерферону – пегинтрон, пегасіс.\nИнтерфероновая терапія найбільш ефективна у пацієнтів з підвищеним рівнем трансаміназ, вираженим запаленням печінки. Нуклеозидні аналоги показані пацієнтам з високим вірусним навантаженням, сформованим цирозом печінки. Тривалість терапії залежить від вибору препарату:\nлікування інтерферонами триває 48-52 тижні;\nнуклеозидні аналоги приймають до досягнення невизначуваним вірусного навантаження в крові, потім ще протягом 12 місяців.\nУ деяких випадках лікування триває довічно – якщо є серонегативний варіант гепатиту і достатня ефективність препаратів.\nТаблиця. Дозування противірусних засобів.\nПрепарат Спосіб застосування Фото Пегасіс 180 мкг підшкірно 1 раз в тиждень\nВартість близько 6000 рублів\nПегинтрон 1 мг/кг маси тіла 1 раз в тиждень\nВартість близько 3500 рублів\nЛамівудин 100 мг кожен день всередину\nВартість близько 500 рублів\nТелбивудин (Себиво) 600 мг кожен день всередину\nВартість близько 10000 рублів\nТенофовір 300 мг кожен день всередину\nВартість близько 800 рублів\nКожен препарат володіє певними побічними діями. Для контролю небажаних ефектів раз на місяць проводять загальноклінічні аналізи, при необхідності коригують терапію.\nЕфективність лікування визначається вірусним навантаженням – вона повинна стати повністю невизначеним. Лікування препаратами інтерферону дозволяє позбутися від гепатиту В назавжди. Тим не менш пацієнтам рекомендують щороку здавати кров для визначення вірусного навантаження.\nАйва користь і шкоду для здоров’я\nЗахворювання печінки у чоловіків: симптоми, ознаки, лікування\nРейтинг скручених (вакуумних) матраців 2018 для сну: кращі рулонні матраци


Чоловіка з Червонограда засудили до 4 років за те, що вкрав із супермаркетів продукти на 1500 гривень - Голос Сокальщини - новини Сокаля, Червонограда\nГоловна/Кримінальні події/Чоловіка з Червонограда засудили до 4 років за те, що вкрав із супермаркетів продукти на 1500 гривень\nУ Червонограді до 4 років позбавлення волі засудили чоловіка, який протягом трьох місяців крав із супермаркетів продукти харчування. Загалом містянин поцупив продуктів на 1500 грн.\nПід час останньої крадіжки він побився з охоронцем супермаркету через булку за 6,5 грн, повідомляє сайт TSN.ua\nЗа даними суду, чоловік від травня до липня 2021 року крав із супермаркетів продукти харчування: ковбасу, сир, шоколад, хамон та шоколадну пасту. Загалом, за даними матеріалів суду, чоловік вкрав із супермаркетів товару на майже 1500 грн.\n15 липня в приміщенні одного зі супермаркетів чоловік поцупив булку за 6,5 грн. Це помітив охоронець та вимагав від підозрюваного повернути товар. Через це між чоловіками сталась бійка.\nПід час засідання суду підозрюваний визнав провину в крадіжках продуктів харчування, проте заявив, що за булку він планував заплатити, але це охоронець супермаркету нібито його побив, а після цього сказав, що він може не оплачувати товар.\nПроте охоронець супермаркету на суді пояснив, що він намагався переконати підозрюваного повернути булку, через що той його вдарив. Це підтвердила і працівниця магазину.\nПід час судового процесу з’ясувалося, що підозрюваний уже раніше був засуджений за аналогічні злочини.\nСуд визнав чоловіка винним за частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України. Його засудили до 4 років позбавлення волі. Також підозрюваний повинен заплатити одному із супермаркетів 1312 грн за вкрадені продукти.


Як повернути свій натуральний колір волосся: професійні та домашні способи ~ Жіночий сайт "Вона"\nРано чи пізно, кожна з нас вирішити змінити свій натуральний колір волосся і вдатися до салонного або домашнього фарбування. Кожна дівчина хоча б раз у житті хоче поекспериментувати з власним виглядом, і це не секрет ні для кого. Але що робити, якщо запевнення стиліста про те, що «зміни завжди ведуть до кращого» не виправдали своїх очікувань, і ностальгія по «рідному» раз дає про себе знати?\nВ чому проблема повернення кольору?\nНа жаль, будь-яка фарба псує волосся і руйнує їх природний пігмент, а тому повернути собі «законне» не завжди буває просто. Насправді, єдиним способом повернути рідне відтінок є відрощування волосся. Але відростити волосся буває непросто, особливо якщо фарбовані кінчики сильно контрастують з натуральними корінням.\nЧому неможливо повернути рідний колір шляхом повторного фарбування? По-перше, відновити природну глибину відтінку – це справжнє мистецтво, яке зажадає від вашого перукаря неперевершеної майстерності і «аптечної» точності.\nАле навіть у тому випадку, якщо барвник буде підібраний правильно, і завдано строго в необхідних пропорціях, ніхто не дасть гарантії, що остаточний тон буде в точності відповідати тому самому, яким нагородила вас природа.\nПо-друге, ще більше посилюється справа у тому випадку, якщо ви фарбували шевелюру в темні відтінки. В даному випадку пігмент різко змінюється, і витравити його вкрай складно. Що освітлення, що змивка не дадуть того ефекту, який потрібен. Ваше волосся стане рудим, а щоб «погасити» його тонуванням, доведеться використовувати коректори мікстони, які мають властивість швидко змиватися. Але не варто впадати у відчай – в деяких випадках колористам все ж вдається повернути натуральний русявий або попелястий колір волосся.\nНаскільки небезпечна для структури волосся процедура відновлення кольору?\nЯкщо ви ставите питанням про те, як можна повернути свій натуральний колір волосся, вам може допомогти майстер з авторитетного салону краси. Обов’язково шукайте майстра зв’язків і знайомств, уникайте новачків і намагайтеся не купуватися на улесливі рекламні відгуки в інтернеті.\nОсобливо складно справи з брюнетками, які вирішили повернутися до своїх «білявим коріння». Справа в тому, що фарба не освітлює фарбу, і про це вам скаже будь-який мало-мальськи кваліфікований стиліст.\nА тому без первинної змивки тут просто не обійтися. Якщо ви намагаєтеся домогтися повернення натурального рудого кольору волосся, можливо, вам буде потрібно лише змивка, і подальше м’яке тонування з коректором.\nА якщо у вас світле волосся, потрібно не тільки кілька сеансів змивки поспіль, але і подальше знебарвлення, і тільки потім можна буде надавати локонам потрібний тон за допомогою коригуючих засобів. Врахуйте – так чи інакше, «повернення до витоків» не відбувається швидко і без втрат. Вам доведеться кілька разів відвідати майстра і заплатити йому достатньо грошей за роботу і матеріали. Крім того, вам буде потрібно «реанімує» догляд, який допоможе вашій шевелюрі реабілітуватися після нанесеного стресу.\nПри пористих і спалених волоссі краще і зовсім не вдаватися до подібних агресивних методів, оскільки можна просто «добити» їх хімічними втручаннями. У цьому випадку куди більш актуальне питання про те, як правильно відростити свій натуральний колір волосся.\nПерш за все, вам доведеться регулярно підстригати посічені кінчики, щоб вони не були марні і не «захоплювали» за собою здорові пасма. Краще всього звертатися до стрижки гарячими ножицями, яка запаює кінчики і не дає їм розшаровуватися далі. Крім того, вам слід утриматися від випробування власних локонів палючим південним сонцем і морською водою, тому на етапі відрощування краще утриматися від поїздок в жаркі країни.\nЯкщо ви відчайдушно не хочете жертвувати відпусткою в ім’я натуральної шевелюри, потрудіться придбати спеціальні засоби, що захищають від ультрафіолету.\nМи також радимо вам мити волосся виключно кип’яченою водою і регулярно полоскати їх фитотерапевтическими відварами. Крім того, вам доведеться заздалегідь продумати і узгодити з майстром актуальний для вашого випадку догляд – розгладжуючі і відновлюють ампули, професійні креми та кондиціонери для сильно пошкодженого волосся, маски для намастити і обважнення пасм. Якщо коріння волосся вже помітно зросли, радимо вам спробувати фарбування омбре або шатуш. Ці щадні техніки не дуже псують волосся, крім того, допомагають камуфлювати зону переходу коренів до кінчиків.\nЯкщо вам попався по-справжньому вправний майстер, якому вдалося відновити ваш натуральний попелясто-русявий або каштановий колір волосся, не поспішайте зітхати з полегшенням та гадати, що це – ваш останній похід в салон. Швидше за все, вам буде потрібно подальша корекція відтінку, тому що отриманий тон буде змиватися. Але це краще робити тоді, коли коріння вже досить сильно відросли. У цьому випадку перукаря буде легше підігнати тон довжини до натурального тону.\nІз блондинки в брюнетку і з брюнетки в блондинку\nЯк не дивно, повернутися в брюнетку з блондинки часом навіть складніше, ніж навпаки. Справа в тому,що при знебарвленні ви повністю изгоняете будь пігменти із структури волосся. І подальше нанесення штучного пігменту може статися «криво». Вивчіть палітрою натуральних кольорів волосся. Почніть фарбувати свої локони в колір на 1-2 тони темніше, а потім поступово наближайтеся до жаданого «шоколаду» з кожним новим фарбуванням.\nПеретворитися з брюнетки в блондинку всього за один сеанс практично неможливо. Точніше, в теорії це реально, однак на практиці може спричинити істотної псуванням структури і без того ослаблених, пошкоджених і сухих пасм. Попросіть майстра зробити вам змивку і пофарбувати вас фарбою для волосся натурально-русявого кольору.\nПо-перше, ця процедура стане більш або менш щадною для ваших локонів, а по-друге, ви й самі перенесете зміни в образі м’якше.\nДеякі поради для відновлення природного відтінку\nЯкщо ні один з наведених нами методів і прикладів не підходить вам, і ви так і не знайшли для себе способу повернути натуральний попелясто-русявий колір волосся, ви можете вдатися й до інших засобів.\nСпробуйте повернути свій попелясто-русявий, каштановий або рудий відтінок такими способами:\nЗробіть мелірування або колорування;\nКоротко підстрижіться (зрозуміло, якщо такі стрижки вам йдуть, інакше розчарування стане ще більш жалюгідним, ніж після фарбування);\nЧасто мийте голову. Гаряча вода хоч і не здатна швидко змити фарбу, але впевнено вимиває штучний пігмент приблизно за 15-20 раз;\nВикористовуйте соду (тільки в тому випадку, якщо ваші локони сильні і щільні);\nОціните по достоїнству медові та кефірні маски, здатні змивати побутову фарбу;\nМийте волосся господарським милом (актуально тільки для власниць прямих і не пористих волосся);\nЗастосовуйте масляні маски (в якості базових масел для нанесення на локони чудово підійдуть: жожоба, авокадо, Ши, макадамія, аргана);\nЯкщо в процесі «русявого перевтілення» ваші локони придбали зеленуватий відтінок, що є досить поширеним явищем, вимийте її за допомогою натурального томатного соку;\nПісля кожного миття голови обполіскуйте волосся розчином лимонного соку або оцту.\nВрахуйте, що після різноманітних хімічних експериментів ваші волосся можуть неабияк зіпсуватися і розчарувати вас своєю тусклостью і неживим зовнішнім виглядом. Тому сто разів подумайте, чи варта гра свічок. Адже отримавши хворі, висушені і ламкі пасма, ви навряд чи зрадієте їх «натуральному» відтінку.\nНехай ваші локони сяють здоров’ям і силою!\nТри біоритми, які керують вами протягом дня


Поруч із модернізованою насосною станцією №3 Одарич прозоро натякнув черкасщанам на підвищення тарифів на водопостачання » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nПоруч із модернізованою насосною станцією №3 Одарич прозоро натякнув черкасщанам на підвищення тарифів на водопостачання\nЯк інформує прес-служба КП «Черкасиводоканал», міський голова Черкас Сергій Одарич та директор КП "Черкасиводоканал" Сергій Овчаренко провели робочу зустріч з журналістами, на якій показали процес модернізації водопровідної насосної станції 3-го підйому.\nНині проходить другий етап модернізації. Він стосується всіх водопровідних насосних станцій - першого, другого і третього підйому. У процесі багаторічної експлуатації обладнання станцій вичерпало свій ресурс. За останні сорок років це перша масштабна модернізація, яка нині проводиться за кошти кредиту Світового банку. Позику у 10,9 млн.доларів (83,8 млн.грн) водне підприємство Черкас отримало на 17 років під 1% річних з відстрочкою на 3 роки. Термін погашення тіла кредиту 2013 - 2025 р., а очікувана ж окупність, за попередніми підрахунками, близько 7,5 років.\n- Заміну застарілих агрегатів проводить данська компанія "Пер Аарслеф А /С", яка надала найбільш вигідні пропозиції для модернізації головних водопровідних насосних станцій Черкас, — говорить директор КП "Черкасиводоканал" Сергій Овчаренко. — Також будуть замінені прилади обліку і встановлені датчики рівня води в резервуарах. На насосні агрегати встановлять прилади частотного регулювання, що дозволить виключити "людський" фактор з процесу регулювання тиску в мережах водопостачання і в автоматичному режимі підтримувати його на певному рівні незалежно від витрат. Це збільшить термін експлуатації насосів через відсутність гідроударів. Все це в комплексі забезпечить стабільну роботу водопровідної насосної станції та безперебійне водопостачання споживачів.\nЗа словами міського голови Черкас Сергія Одарича, одним із найважливіших результатів впровадження проекту стане значна економія витрат на енергоносії.\n— Існуючий тариф на водопостачання та водовідведення покриває собівартість лише на 65-70%. Тому в середу має відбутися зустріч в Кабінеті Міністрів разом із представниками профільних міністерств, під час якої розглядатиметься питання про роботу із Світовим банком і поверненням кредитів. Адже перш, ніж укладати кредитні угоди, була домовленість, що тариф буде економічно обґрунтованим, — зазначив міський голова.\nНині проект реалізований на 40%. Закінчення робіт по модернізації всіх водопровідних станцій планується завершити у червні поточного року.


Мозаїка Тунісу | FaithTravelFocus 2020\nПродавці в суках Тунісу були благословлені даром ґаб. Переважна більшість з них є багатомовними та намагатимуться вхопити потенційних клієнтів, намагаючись вгадати його національність. Офіційна мова в Тунісі - арабська, але я чула, як вони розмовляють англійською, німецькою, російською та чеською мовами, і, мабуть, декількома іншими мовами, яких я не впізнав. Частіше за все, це французька мова, оскільки Туніс - колишня колонія республіки, і зв'язки залишаються тісними. Як такий, завдяки своєму спекотному сухому клімату і милі за милю піщаної середземноморської нерухомості, Туніс є привабливим і досить поширеним туристичним напрямком. І як вигукує будь-який туніський продавець, "Viens! C’est pas cher! ”\nКурс євро до тунізького динара, як це писалося, є дуже сприятливим співвідношенням 1: 3; тобто приблизно за 1 € ви отримаєте 3 динари. Товари та послуги, як правило, дешевші, ніж де-небудь у мене, хоча якість відрізняється. У суках чи на базарі (чи є різниця чи просто два слова на одне й те саме? Я не знаю!), Все можна обговорити, і це гра, щоб побачити, хто отримає кращу справу. Як це буває, моя пані відвідувала юридичну школу і є дотепною переговорницею.\nМи відвідували Туніс двічі раніше, у 2012 та 2013 роках. Для нашого першого туру ми зупинились у прибережному місті Сусс уздовж східного узбережжя. Звідти ми здійснили багаторазові екскурсії до столиці Тунісу, руїни стародавнього Карфагена, портового міста Сіді-Бу-Саїд, священного міста Кайруан та Ель-Джем, в якому знаходяться залишки римського амфітеатру, де гладіатори колись воював. Минулого липня ми зупинилися на південному острові Джерба, який є короткою їздою на поромі від материка.\nПорівняно невеликий острів Джерба славиться двома речами, окрім того, що зараз заповнений курортами: перше - це те, що він вважається міфічним островом Пожиральників Лотоса, де гомерівський герой Одіссей якось опинився після звільнення Трої. Набагато недавно місто Джербан Аджім послужило фоном кіно для горезвісного космодрому міста Мос Ейслі, насіннєве місце, яке відзначив майстер джедаїв Оби-Ван Кенобі, є «жалюгідним вуликом негідників та лиходіїв». Це може дуже добре бути правдою. Ми проїхали там на автобусі. Для мене це виглядало здебільшого тихо і пильно, хоча можна було побачити кілька примірників міхурових резиденцій та мечетей, якими відомий регіон.\nУ цій поїздці ми здійснили лише одну екскурсію, яка доставила нас до села Матмата, відомого своїми жителями троглодитичних печер та піднесеним видом на гірську пустелю, що охоплює око, наскільки може побачити око. Далі по трасі гори поступалися місцем дрібнозернистому піску, що накопичувався в дюнах. Дикі верблюди переглядали узбіччя дороги, як бродяча худоба, жуючи ситні кущі пустелі. Одного разу нашому водієві автобуса довелося сповільнитись, щоб уникнути верблюда, який перебирав час на інший бік. Нашим пунктом призначення було місто Дуз, відоме як «Ворота в Сахару». Сам Дуз знаходиться в межах оазису, там були цілі поля величезних пальм.\nВони запропонували верблюдних атракціонів у тому місці, де ми зупинилися, але ми відмовилися, зробивши це роком раніше. Тих, хто вирішив брати участь (звичайно, заплативши гонорар), потім сповивали у важку постільну білизну та блакитний тюрбан та відправляли у потойбічну спеку. Наш екскурсовод повідомив нам, що в цей день погода була 45 ° С (113 ° F), але регулярно піднімається на висоті до 57 ° C (135 ° F).\nЧитачі, які живуть на південному заході США, ймовірно, можуть оцінити ці екстремальні температури. Деякі люди хочуть припустити, що це не так вже й погано, оскільки суха спека, якій не вистачає типово середньої західної вологості, що спричиняє стан, коли хтось із моїх колишніх колег по FedEx фрахт любить називати "болотяну дупу". Ну, я можу вам сказати, що зараз повна дурниця. Хоча висока вологість дійсно смокче, сахарська спека - це не жарт. Здається, це майже фізична присутність. Сонце над головою випромінює і світиться, і я можу зізнатися, я почував себе радий перебувати на борту автобуса з кондиціонером, який не зазнав нещастя поломки посеред нізвідки.\nПеретнута зіркою Арабська весна виникла в Тунісі в грудні 2010 року, коли безробітний молодий чоловік на ім'я Мохамед Буазізі продавав фрукти з тачки. Приїжджаючий інспектор прийшов і конфіскував усі його товари. Згодом він облив себе бензином і запалив вогонь. Можна лише уявити приниження, безпорадність і відчай, які він, мабуть, відчував для цього. Його дії та смерть невдовзі викликали загальнонаціональне обурення та протести, які завершилися зривом тодішнього президента Зіном Ель Абідіне Бен Алі.\nЦе та все, що слідувало в Тунісі та по всьому арабському світі, було ретельно висвітлено журналістами, хоча свічка оптимізму та надії вибухнула деякий час тому. Сирія була розірвана громадянською війною, а Єгипет повернувся до авторитарного правління. Навіть Туніс за останні роки спостерігав зменшення рівня туризму внаслідок терористичних атак.\nЩе трохи більше року після повалення Бена Алі ми стояли перед будівлею Міністерства внутрішніх справ на проспекті Хабіба Бургіби в Тунісі, де протестувальники пройшли маршем та брали участь у 30-денному засіданні. На іншому кінці проспекту ми дивувались арці у формі Порти де Франс. Акін до Єлисейських полів в Парижі, алея Хабіб Бургіба широка і вистелена деревами і магазинами, включаючи кілька милозвучних будівель і годинник у формі обеліска. Важко було повірити лише за рік до того, як вулиці ожили з закликами до революції. Але в день, коли ми відвідали, все було спокійно. Люди були насолоджуючись сонячним днем, поки ми переглядали книгарню.\nБезлад повернувся через тринадцять місяців пізніше, у липні 2013 року. За два дні до того, як ми мали піти, лідер туніської опозиційної партії Мохаммед Брахмі був вбитий біля свого будинку. Це кинуло плани подорожей багатьох у занепокоєння, оскільки рейси були скасовані, а країна перейшла в національний день жалоби.\nЯк русявий західняк, що подорожує цією суворою і посушливою землею, я відчував себе непомітно. Звичайно, я був схожий на загального туриста, зі своїм загальним гардеробом, який складався з яскравих кольорів футболок, шортів, босоніжок та солом’яної фейдори. Окрім моєї бежевої сумки та камери, яка ніколи не перебуває під рукою, мало дивно, що продавці швидко стрибають на нас, як акула для акули.\nЗ місць, які я побував у Європі, я взагалі можу вписатися в рідні місця. Це було особливо легко в Чехії та Сербії, оскільки у мене є слов'янські риси та відповідне прізвище, і я не можу вам сказати, скільки разів мене зупиняв якийсь турист, який проходив у такому місці, як Václavské náměstí. Але я віддаю свою особу дуже раз, коли я відкриваю рот.\nНавіть у Франції, де я зараз розмовляю на прохідному рівні французької мови, мій носовий південно-західний акцент виділяється більше, ніж ніс Піноккіо. Неминуче хтось запитає: "Американе?", А я посміхаюся і кажу: "Ой, tout à fait". У Тунісі я відчував дещо самосвідомість щодо своєї відвертої американськості, оскільки, наскільки я міг сказати, я був єдиним один там. І кожен раз, коли я говорив, то було так, ніби мій голос лунав рогом на тихій вулиці.\nЗазвичай це цікаво розігрується на ринку. Поки ми гуляли по запорошених вулицях, продавці розпочали свою багатомовну гру з здогадами, і моя дівчина відповіла: "Франсез".\nХай почнеться торгування!\nУ місті Джербан Хоум Сук ми зіткнулися з молодим татуйованим растафаріанським продавцем спецій. Ринок того дня був досить рідким, і він влаштував магазин на відстані від інших. Його портативна підставка мала звичайний різнокольоровий асортимент спецій - каррі, кмин, паприка, кориця, шафран, куркума, гаріса та інші суміші та відвари. Раніше в той день ми вже купували трохи кориці у магазині прянощів у центрі міста, але нас привернула харизма та дружелюбність цього чоловіка. Він говорив швидко, і мені було важко дотримуватися всього, що він сказав.\nМоя дівчина займалася схованками, беручи на себе відгуки про ціну шафрану і про те, як пощастило покласти зерна чорного кмину в кишені, подібно до ритуалу кидання солі через плече. Він дав нам кожну щіпку чорного кмину, яку ми покірно засунули всередину кишені. Він взяв би маленькі проби цієї спеції чи тієї, що нам пахне, і всі вони чудово пахли.\nІноді він ляскав мене по плечу і сказав щось про те, яка божевільна моя дівчина, бо вона веде важку торгу. Через мою тишу та сонцезахисні окуляри він прийняв називати мене «шеф-кухарем», який, безперечно, ти знаєш, що французький для шефа, як ніби я мав останнє слово у цій угоді! Врешті-решт ми зробили угоду про корицю, заправлену натяком на ваніль, трохи куркуми та оранжево-жовтий шафран wünder-spice. Потім ми поцікавились, чи отримали ми це за вигідною ціною. Наступного дня на іншому ринку ми поспілкувались з іншим продавцем спецій, який запитав нас, чи цікавимось якимось шафраном. Коли ми сказали, що у нас вже є кілька, він запитав, скільки ми витратили, можливо, думаючи, що він може запропонувати нижчу ціну. Однак, почувши нашу фігуру, він посміхнувся і сказав, що ми вийшли на половину нормальної швидкості!\nОдне слід насторожитися навколо суків - це афери. Однією з конкретних афера, яка, як видається, є поширеною в Тунісі, є те, що я буду називати аферою "Я працюю у вашому готелі!" Готелі в Тунісі відомі тим, що пропонують все включене враження, але один з недоліків, пов’язаних із заїздом, у вас є один з тих оснащених браслетів, які ви зазвичай отримуєте в нічному клубі. Для того, щоб отримати ваші повноцінні переваги, хоча ви повинні їх носити протягом усього часу поїздки. Для шахраїв та шахраїв, цей браслет може також оголосити вас як м'ясо сорту А. Більше того, кожен готель має своєрідний браслет, що дозволяє аферисту відгадати ваш готель та привернути довіру.\nПід час нашої першої поїздки ми вирушили в центр Сусса під час нашого другого дня в місто, щоб дослідити. Медіна Сусса має дуже середньовічне відчуття. Вулиці крутяться і повертаються, і легко загубитися. З моїм шкіряним ранцем і хакі, я уявив себе як сучасний Індіана Джонс, який безнадійно ганяється за Меріон і її шимпанзе. Фактично, Сусс послужив місцем фільму для фільму «Рейдери загубленого ковчегу», що представляє Каїр.\nОднією з речей, яку ми хотіли побачити, був рібат - велика укріплена споруда, частина мінарету, частина башта сторожі - яка, у випадку Сусса, є однією з найстаріших і найкраще збережених у Північній Африці. Напрямок від нашого готелю до Медіни був прямим; по суті, просто головою в одному напрямку, залишаючись паралельно морі. Хоча ми рішуче дісталися до центру міста, саме там, де, пекло, був рібат?\nУвійдіть до чоловіка середнього віку з худим обличчям і вусами і одягнете білу футболку з короткими рукавами вниз, футболку, джинсові шорти та шкіряні босоніжки. Він підійшов до нас, як до товариша. У той час ми виглядали жалюгідними і помітними, сидячи вздовж морської стіни біля того, що на пам’ять було або статуєю, або фонтаном і, дивлячись, на все, на карту. Він запитав, чи потрібна нам допомога.\nМи сказали, що шукаємо рібат.\nВін сказав, що покаже нам.\nМи вагалися, не довіряючи, незважаючи на його явні добрі наміри. Він сказав щось на кшталт: «Я працюю у вашому готелі! У їдальні. Готель Mövenpick, так?\nПри цьому він махнув рукою на тонку сіру пластику навколо зап’ястя. Я швидко проїхався по незліченним обличчям, які я бачив з моменту нашого приїзду. Я не міг бути впевнений. Звичайно, здавалося можливим, що він там працював. Ми перезирнулися і пішли за ними.\nВін провів нас серед ряду бічних вулиць та фонів, повз залізничний вокзал міста та в старе місто. Ми здалеку помітили рибат, проступивши наш путівник декількома кроками і непомітно розпитавши, чи зробили ми правильний крок, довіряючи йому. По маршруту він показав нам маленьку срібну хамсу, що представляє собою оберег у формі руки з зображенням ока в долоні. Інші назви для нього включають руку Фатіми, руку Марії або руку Міріам, залежно від релігії. Стало зрозуміло, що він підготував нас до якоїсь продажу. Звичайно, нас невдовзі завели до невеликого ювелірного магазину, де скляні вітрини облицьовували стіни, миттєво посперечавшись із власником та нашим "посібником", сказали, що ми не зацікавлені у тому, щоб щось купувати, і пішли одразу.\nЯк це сталося, просто за кутом ми підійшли до ребра.\nМи зробили кілька фотографій. Чоловік похилого віку, який сидів біля художника-ескіза, запропонував нам провести невелику екскурсію по цій місцевості, і ми зобов’язалися. Він був досить інформативним про історію Сусса, місцеву архітектуру тощо. Він також говорив англійською моєю користю.\nПід кінець нашого маленького туру він вивів нас сходами чийогось дому, що збільшився як місцевий кондитерський бізнес. У них було зроблено низку солодощів, тістечок, печива та тортів з нуля. Кілька речей були глазуровані медом або заповнені фініками або посипані цукровою пудрою. Були цукрова мигдаль і кондитерська зеленого кольору, виготовлена з фісташок. Величезна кишка тіста для випічки готується до свіжої партії пахлави. Сімейні операції наскрізь, щонайменше три-чотири покоління туніських жінок перевернули тісто і побігли. Ми отримали кілька безкоштовних зразків солодощів. Все це було солодким і смачним, але також супер багатим. Неможливо було б з'їсти багато такого десерту одразу. Після цього наш путівник запропонував нам adieu, і ми відшкодували йому (і подовживши чудових кондитерських дам) кількома динарами, щоб показати свою подяку.\nУ поїздці до Джерби наступного року, недовго після того, як ми придбали спеції у продавця растафарів, ми проїжджали через великий тестований ринок вживаного одягу. Уявіть, що продається двір, який містить одяг усього міста. Ви не уявляєте? Я покажу тобі.\nЮнак намагався зв’язатися.\n"Гей! Я офіціант у вашому готелі! "\n"Ні, не ти."\n"О, ти знаєш цей трюк?"\n"Вибачте тоді. Приємного дня ». Ми засвоїли наш урок.\nЕкономічно кажучи, Туніс відносно бідний. На відміну від деяких своїх сусідів, таких як Лівія, країна не має величезних запасів нафти, і хоча економіка диверсифікована серед ряду різних галузей, корупція залишила помітний розрив між вагомими і недоліковими. Ця економічна рівність була однією з головних рушій революції та подальшої лібералізації економіки.\nЗвичайно бачити купи сміття уздовж доріг. Коли їхали на таксі з одного міста в інше, здавалося, що кожен квартал або так з’явиться будівля, яку покинули в середині будівництва. Зазвичай, там є готовий бетонний каркас і стопки з червоної керамічної цегли, які, здається, є невід'ємною частиною будівництва кожної будівлі Тунісу. Ці занедбані будівлі виглядають як порожнисті лушпиння. Безпритульні люди та жебраки сплять на лавках або під пальмовою тінню або між двома припаркованими автомобілями. Бідність там є повсюдною і зневажливою.\nТунісини добрі і пишаються своїм багатим надбанням, яке сягає часів античності. Кочові берберські племена вперше оселилися там на початку записаної історії. Фінікійці заселяли берегову лінію ще в 10 столітті до нашої ери, заснувавши місто Карфаген і, врешті-решт, породивши Пунічні війни, Ганнібал, слони, що марширують над горами, і весь цей джаз.\nПісля битви під Карфагеном область, що стала б називатися Тунісом, потрапила під владу Риму, де вона процвітала економічно та культурно. До часів середньовіччя, приблизно у 7 чи 8 столітті, арабські мусульмани завоювали регіон та заснували місто Кайруан, перше ісламське місто у Північній Африці, та об’єкт Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Ми здійснили екскурсію там, де відвідали старовинну мечеть Укба, засновану в 670 році нашої ери, і безперечний шедевр ісламського мистецтва та архітектури.\nДруга половина цієї екскурсії перевезла нас до містечка Ель Джем із його вищезгаданим амфітеатром. Попередньо, однак, ми завітали до музею El Djem, в якому була велика колекція мозаїк, що датуються римською окупацією. Артистичність була вражаючою - як в макро, так і в мікро масштабі. Мозаїки, складені крихітними різнокольоровими каменями, утворювали таблицю персонажів римської міфології, згасали від сонця, вітру та часу. Деякі накривали цілі підлоги. На іншому крилі музею відображена частково реконструйована римська вілла, вкрита тінню. Поруч зі сценами заповнені квіти, кущі жасмину та оливкові дерева. У мить було прохолодне відкликання від пухирчастого тепла, яке вже перетворило нас на омарів.\nЦе був огляд розбитого опису, що поєднує переживання двох окремих відпусток в одну статтю. Аромат кожної поїздки був схожим і все ж виразним. Поєднання кількох культур за такий тривалий проміжок часу призвело до того, що ця унікальна країна застрягла десь між історією та її майбутнім. Бідність і рай там здаються переплетеними або переплетеними, як берберський килим. Тут всього кілька годин відділяють м'які піщані пляжі ультрамаринових вод Середземномор’я від дюн і пагорбів, скель і чагарників Сахари. Кожен з них захоплює дух по-своєму.\nЯкщо вам сподобався цей твір, я рекомендую переглянути Туніс, розгорнутий, який поєднує більше фотографії з відтінком поезії. Ура.\nНаступна хвиля випробувань Volcom Surfers Mettle на БаліЕль-Каміно-де-Сантьяго: з'єднання людейІндивідуальний список упаковки для подорожей: 10 способів запобігти моменту "Oh Sh * t"Глобальна мова танцюПошук миру на залізничному вокзалі в ІталіїПариж більше немає


1 жовтня – Міжнародний день людей похилого віку та День ветерана України | Лохвицька міська територіальна громада Полтавська область\n1 жовтня – Міжнародний день людей похилого віку та День ветерана України\n01 Жовтня, 2021 о 14:09\nДОРОГІ ВЕТЕРАНИ, ПРЕДСТАВНИКИ СТАРШОГО ПОКОЛІННЯ ЛОХВИЦЬКОЇ ГРОМАДИ!\nДругий місяць осені починається з теплого і сердечного свята. 1 жовтня у всьому світі відзначається Міжнародний день людей похилого віку, проголошений Генеральною Асамблею ООН, а в Україні – День ветерана.\nЦе свято – символ єдності і спадкоємності поколінь. Це гарна нагода сказати теплі слова подяки батькам, матерям, ветеранам праці, пенсіонерам і всім літнім людям за доброту і мудрість, за багаторічну самовіддану працю, за неоціненний вклад у розвиток України. За те, що пронесли крізь своє життя невмирущі людські цінності, вірність рідній землі, зберегли для нащадків найкращі національні традиції, навчили нас долати труднощі та бути достойними громадянами своєї держави.\nВодночас хочу наголосити, що турбота про громадян похилого віку, ветеранів та інвалідів необхідна щодня як прояв поваги до людей, які своєю багаторічною працею заслужили на глибоку вдячність нащадків.\nВідрадно, що багато людей старшого покоління нашої громади ведуть активний спосіб життя, беруть участь у патріотичному вихованні молоді, займаються мистецтвом, творчістю, спортом, є активними членами громадських організацій.\nІз нагоди свята я щиро зичу всім поважним мешканцям громади та ветеранам міцного здоров'я, щасливої долі, радості, добра, добробуту вашим сім'ям, поваги від рідних та близьких! І найголовніше – завжди почувати себе потрібними!


Як вибрати одяг для занять спортом\nДата: 17.09.2021 | Рейтинг: 0.0/0 Просмотров: 266 | Добавил: Nikolay\nГіпотермія, дискомфорт і проблеми зі шкірою - це тільки деякі з труднощів, які можуть виникнути в результаті неправильно обраного тренувального одягу. Одяг та взуття виконують роль допоміжних факторів, крім того, вони повинні налаштовувати на хороший результат і відповідати виду проведеного заняття. При дотриманні цих двох принципів тренувальний одяг Craft в Україні буде максимально зручним. Яким характеристикам слід приділити увагу при виборі речей для спорту?\nВ першу чергу, це якісно виконані шви. У добротних моделях застосовують лазерні шви, які дуже обережно взаємодіють зі шкірою і навіть при сильному потовиділенні захищають її від натертостей і роздратування.\nПо-друге, не варто забувати про правильну нижню білизну. На поточний момент існують цілі лінійки моделей, при виробництві яких враховувалися всі відмінні риси і нюанси важких фізичних вправ в процесі тренувань. Власницям великого бюста рекомендується використовувати підтримуючий бюстгальтер з еластану і поліестеру, що оберігає від коливань і розтяжок грудей. В такому одязі зручно стрибати, бігати, виконувати часті нахили.\nМатеріали, з яких виготовлений одяг\nПо-третє, обов'язково потрібно звертати увагу на склад матерії на бирці. Новий фітнес-одяг виробляється з сучасної тканини, яка має унікальні характеристики. За рахунок цього форма не розтягується, ніщо не відстовбурчується в області колін і ліктів і проноситься набагато довше.\nНайчастіше використовується бавовна разом із синтетичним волокном лайкри (5-10%). Чим більше відсоток лайкри в складі матеріалу, тим міцнішим і витривалішим буде одяг. Більш того, такий матеріал легко пропускає повітря, за рахунок чого спортсмен відчуває себе комфортно протягом усього тренування.\nСпорядження для тренувань в приміщенні\nСлід вибирати одяг, який добре прилягає до тіла, але, в той же час, не так щільно, щоб стискати всі нутрощі. Якщо мова йде про просторі футболки і штани, то вони можуть надуватися як вітрило і перешкоджати всправам.\nДля тренувань в приміщенні бажано застосовувати тільки спеціальне взуття. Добре підійдуть кросівки з невеликою рифленою і еластичною підошвою, без великого потовщення в задній частині. Коректно обране взуття вбереже спортсмена від травм.\nДля бігових занять також передбачена спеціальна бігова лінійка взуття. При виборі слід звернути увагу на форму стопи, поверхню для бігу і насиченість занять. Спереду таке взуття повинно бути еластичним, а матеріал - пропускати повітря. Більш того, взуття для бігу повинне відповідати таким критеріям:\nПри гіперпронаціі і надлишковій вазі буде потрібна хороша амортизація і устілка.\nПри нейтральній або гіпопронаціі здатні допомогти спеціальні супінатори, зроблені персонально під стопу спортсмена.\n| Теги: спортивний одяг