ТОП продажів BookForum 2021\nТоп продажів Книжкового Арсеналу 2021\nЩо почитати цієї весни\nЯким буде майбутнє\nЩо почитати цієї зими\nВ очікуванні зимових свят\nЗнижки на електронні книжки\nДжанель Барлоу – американська дослідниця, бізнес-тренерка, викладачка в Університеті філософських досліджень. Авторка та співавторка низки книг з питань бізнесу та стратегічного менеджменту як нової управлінської філософії. Спеціалізується на дослідженні, вивченні та аналізі споживацьких скарг, чинників, що на думку Барлоу є рушійною силою для успіху в бізнесі.\nЧитати повну біографію\nДокторка філософії Каліфорнійського університету у Берклі. Бакалавр політології Державного університету Сономи. Магістерка політології Університету Піттсбурга. Лауреатка Президентської премії Асоціації спікерів. Сертифікована промовиця, яку було обрано до складу Ради міжнародної федерації професійних лекторів. Голова американської філії консалтингової компанії «Тайм-менеджер інтернешнл».\nПопулярні книги автора\nСкарга — це подарунок. Як зберегти лояльність клієнтів\nДжанель Барлоу Клаус Мьоллер\nПітер Тіль (англ. Peter Thiel; 1967 р. н.) – американський бізнесмен німецького походження, співзасновник PayPal (1998), інвестор, мільярдер, керуючий хедж-фондами. Був одним із перших інвесторів Facebook, нині входить до Ради директорів найбільшої світової соціальної мережі.\nМартін Форд — засновник софтверної компанії у Кремнієвій долині, за його плечима чверть століття досвіду у комп’ютерній галузі, автор книжок «Світло в кінці тунелю» і «Економіка майбутнього». Живе в каліфорнійському містечку Саннівейл.\nБред Стоун — американський письменник і журналіст, який віддавна висвітлює події Кремнієвої долини та компанії Amazon зокрема. Оглядач видань Newsweek, New York Times та Bloomberg Businessweek. Живе в Сан-Франциско.\nСет Ґодін – американський підприємець, маркетолог, колишній віце-президент компанії Yahoo!. Автор світових бестселерів «Фіолетова корова», «Лідер є у кожному. Племена в епоху соціальних мереж», «Пробуй, не зупиняйся», «Усі ми трохи дивакуваті» та інших.\nТома Пікетті – французький економіст, професор Вищої школи соціальних наук і Паризької школи економіки, оглядач газет Libération та Le Monde. Світову популярність здобув завдяки своїм дослідженням причин і наслідків економічної нерівності у світі. Пікетті відмовився від ордену Почесного легіону 2015 року, аргументуючи це тим, що уряду краще займатися зростанням економіки, а не присуджувати нагороди.\nЛасло Бок керує роботою з персоналом у компанії Google, тобто займається пошуком потрібних фахівців, їхнім професійним розвитком і мотивацією.\nГенрі Форд – (англ. Henry Ford; 1863 – 1947) – інженер-конструктор автомобілів, засновник корпорації «Форд Мотор», перший віце-президент Співтовариства автомобільних інженерів SAE (нині SAE International), один з найбагатших людей усіх часів.\nБен Горовіц (Ben Horowitz; 1966 р.н.) — американський підприємець у галузі новітніх технологій, венчурний інвестор, блоггер. Його блог читають понад 10 млн читачів, а венчурний фонд Andreessen Horowitz, співзасновником якого він є, 2011 року очолив рейтинг найвпливовіших інвестиційних компаній (за версією американського веб-сайту CNET, присвяченого комп’ютерним технологіям).\nМайкл Гаят ― колишній голова та генеральний директор найбільшого в світі видавництва релігійної літератури «Томас Нельсон паблішерс». Майкла також заслужено вважають експертом у галузі соціальних медіа. Він є автором популярного блога MichaelHyatt.com, що входить до перших 0,5 % у рейтингу найпопулярніших блогів за даними «Ґуґла».\nДеніел Гаркаві ― генеральний директор і бізнес-тренер «Білдінг чемпіонз». Уже понад 25 років навчає провідних підприємців, як досягнути максимальної ефективності, рентабельності й результативності компанії.\nДжо Стадвелл — доктор наук, викладач Кембриджського університету, блогер і публіцист. Працював директором консалтингового агентства Dragonomics, головним редактором China Economic Quarterly. Відомий працями про особливості бізнесу у Східній Азії.\nРоберт Саттон — автор бестселерів-посібників із менеджменту, доктор наук в галузі організаційної психології, викладає управлінські дисципліни у Стенфордському університеті і Стенфордській бізнес-школі.\nБрайан Трейсі — професійний лектор, консультант, очільник Brian Tracy International, мільйонер, провідний фахівець у сфері особистісного розвитку, автор понад 60 книжок, написав і реалізував близько 300 навчальних програм в аудіо- та відеоформатах, проконсультував більш ніж 1000 компаній, провів близько 5000 переговорів та семінарів у США, Канаді та 55 інших країнах світу.\nВ. Чан Кім\nМайкл Льюїс — американський письменник і фінансовий журналіст, автор книг у жанрі non fiction.\nФредерік Лалу працює консультантом, коучем і фасилітатором, допомагаючи тим лідерам, які готові перейти до принципово нових моделей організацій. Він — колишній партнер McKinsey & Company та власник ступеня MBA.\nПатрік Ленсіоні — засновник та президент консалтингової компанії The Table Group, що спеціалізується на підготовці управлінських команд та організаційному розвитку.\nФіл Барден — один із найуспішніших маркетологів світу, автор книги «Код зламано, або Наука про те, що змушує купувати».\nМайкл А. Кусумано — заслужений професор менеджменту, очільник MIT Sloan Management Review, автор книг на тему стратегічного управління.\nСтівен Кові (народився 24 жовтня 1932 року в Солт-Лейк-Ситі, штат Юту) – автор бестселера «Сім навиків високоефективних людей». Серед інших книг, які він написав, – «Головна увага – головним речам», «Лідерство, засноване на принципах».\nВолтер Айзексон — американський журналіст, письменник і біограф, головний редактор журналу Time, президент Аспенського інституту, автор біографій Стіва Джобса (екранізована 2015 року), Альберта Ейнштейна, Генрі Кісинджера, Бенджаміна Франкліна.\nДжим Коллінз — американський бізнес-консультант і письменник. Автор книжок «Від хорошого до величного», «Величні за власним вибором», «Зроблено на совість». Публікується в Harvard Business Review, BusinessWeek, Fortune та інших виданнях. Живе у Боулдері, штат Колорадо.\nМаршалл Ґолдсміт — коуч кращих топ-менеджерів США, відомий бізнес-експерт, що входить до 50 найвпливовіших фахівців із менеджменту. Отримав кваліфікаційний ступінь магістра ділового адміністрування в школі бізнесу ім. Келлі Індіанського університету. Видав кілька успішних бізнес-книжок, що були перекладені більш як тридцятьма мовами і опубліковані загальним накладом у два мільйони примірників.\nЖилінська О., Мельничук О., Антонюк Л. та інші\nГовард Шульц — американський бізнесмен, основний власник та голова ради директорів Starbucks. Його статки становлять близько трьох мільярдів доларів. Разом із дружиною Шульц заснував благодійний фонд, який допомагає безробітним молодим людям, а також ветеранам, що повертаються до цивільного життя.\nҐері Келлер — бізнесмен, відомий спеціаліст з продажу в галузі нерухомості, визнаний «Підприємцем року» за версією журналу «Інк».\nДжей Папасан — головний редактор і віце-президент видавничого відділу «Келлер Вільямс Ріелті», президент компанії «Реллек Паблішін».\nХристя Фріланд— канадська письменниця, журналістка і політикиня українського походження. Працювала редактором у виданнях Financial Times, Globe and Mail і Thomson Reuters. У 2013 році пішла в політику й була обрана до парламенту Канади від Ліберальної партії, в 2015-му стала міністром міжнародної торгівлі, а з січня 2017 року призначена міністром закордонних справ Канади. Фріланд послідовно критикує російський політичний режим і захищає інтереси України на міжнародній арені.\nНаполеон Гілл — радник президента Франкліна Рузвельта, один із найбільш відомих письменників, чиї книжки про успіх допомогли мільйонам людей у всьому світі. Його книжка «Думай і багатій» досі має шалений попит у читачів: продано більше 20 мільйонів примірників.\nБрюс Тулґен — визнаний експерт із лідерства та управління, автор бізнес-бестселерів. Засновник та керівник компанії RainmakerThinking, яка спеціалізується на дослідженнях з менеджменту та корпоративному навчанні. Видання Management Today назвало Брюса Тулґена гуру менеджменту, а експерти рейтингу бізнес-мислителів Thinkers 50 — новою зіркою. Публікувався в New York Times, USA Today, Harvard Business Review, Huffington Post. Викладає в Єльському університеті.\nНір Еяль – підприємець і викладач. Працював у сфері ігор і реклами, де вивчив і випробував техніки впливу на споживача. Завдяки цьому написав бестселер «На гачку», що вчить, як створити товар, який щиро полюблять користувачі.\nНір Еяль викладав психологію споживача в Стенфордському університеті. Наразі консультує компанії зі списку Fortune 500 та пише для видань Harvard Business Review, The Atlantic, Tech Crunchі Psychology Today. Співзасновник стартапів Sunshine Business Development і AdNectar.\nКас Санстейн — професор юридичного факультету Гарварду. Найцитованіший науковець у галузі права в Сполучених Штатах. Автор десятків книжок. Від 2009 по 2012 рік працював в адміністрації Барака Обами.\nДжордж Клейсон (1874–1957) — американський бізнесмен і письменник. Заснував картографічну компанію Clason Map та опублікував перший атлас шляхів Сполучених Штатів і Канади. У 1926 році видав збірку притч про фінансовий успіх «Найбагатший чоловік у Вавилоні». Книжка швидко поширилася серед працівників банків і страхових компаній і незабаром набула популярності серед мільйонів читачів. Сьогодні це класика.\nРічард Талер — професор економіки, науковий співробітник Національного бюро економічних досліджень. Автор п’яти книжок, економічних колонок для Sunday New York Times.\nДжек Велч — відомий американський бізнесмен. Журнал Fortune назвав його менеджером ХХ століття. 41 рік пропрацював у компанії «Дженерал електрик», з 1981-го по 2001‑й був її гендиректором. За цей час загальна вартість корпорації зросла в понад 30 разів — з 13 до більш ніж 400 мільярдів доларів, — а Велч став бізнес-гуру. Нині він консультує керівників найвідоміших компаній, виступає перед бізнес-спільнотою та викладає. Він також заснував Інститут менеджменту Джека Велча — унікальну програму з отримання MБA онлайн.\nСьюзі Велч — письменниця, журналістка, колишня головна редакторка Harvard Business Review.\nФіл Найт — американський бізнесмен, засновник фірми Nike, переможець змагань із бігу на середні дистанції, випускник Орегонського університету і Стенфордської бізнес-школи. Живе в штаті Орегон із дружиною Пенні.\nМалкольм Гладуелл — відомий канадський журналіст авторитетного щотижневика The New Yorker та The Washington Post, поп-соціолог, автор міжнародних бестселерів. Журнал Time назвав Гладуелла одним з 100 найбільш впливових людей. Його книги трималися на перших позиціях в списку бестселерів The New York Times та The Globe and Mail. Володар премії Американської Соціологічної асоціації за видатні досягнення в соціології, доктор філології Університету Ватерлоо. Його заслужено називають найбільш оригінальним американським журналістом.\nРассел Л. Акофф\nВерба Тетяна Михайлівна – випускниця Львівскої Академії друку, заступник директора з розвитку видавництва «Баланс Бізнес Букс» з 20-річним досвідом роботи у видавничому бізнесі.\nНейл Т. Бендл\nДжон М. Хантсмен\nМарк Т. Епштейн\nРаеф Лоусон, Тобі Хетч, Деніс Дезрочес\nАртур Рубінфельд, Коллінз Хемінгуей\nРей Сісодіа, Девід Б.Вольф, Джаг Шет\nЧарльз Вілан — професор з багаторічним стажем, викладач економіки та політики в Чиказькому університеті і Дартмутському коледжі, кореспондент журналу The Economist та позаштатний автор таких авторитетних видань, як Chicago Tribune, The New York Times і Wall Street Journal.\nГаррі Беквіт — засновник компанії Beckwith Advertising and Marketing, працював із чотирма зі ста найефективніших американських підприємств у сфері послуг та з дев’ятьма фірмами, що входять до рейтингу 500 найбільш успішних компаній за версією журналу Fortune. Володар премії Effie Американської асоціації маркетингу та колишній творчий керівник одного з найшанованіших рекламних агентств Америки.\nПисьменник, журналіст, перекладач, співзасновник порталу Ufra.com.ua. Учасник музичного гурту "Оркестр Бобовата".\nНародився у селі Велика Кам’янка неподалік Коломиї, жив у Калуші, Івано-Франківську, Ворзелі й Києві. Проїхав пів-Центральної Азії, пройшов пів-Карпат, врешті замешкав в Івано-Франківську.\nРоберт Грін — культовий американський письменник, автор популярно-публіцистичної літератури про механізми функціонування влади у суспільстві та політиці, а також про особливості стратегічного мислення та закони обману. Вільно володіє кількома мовами, вважається одним з найкращих лекторів у світі, якого великі компанії запрошують для навчання топ-менеджерів.\nІцхак Адізес — один із провідних світових експертів у сфері підвищення ефективності ведення бізнесу. Засновник та президент Інституту Адізеса у США, автор 27 книжок, він викладав у багатьох університетах, зокрема у Стенфордському, співпрацював із компаніями Bank of America, Coca-Cola Bottling, IBM та багатьма іншими у 52 країнах світу, а також посідає 28 позицію в рейтингу 100 найкращих консультантів у галузі лідерства.\nТомас Фрідман — відомий американський журналіст, репортер і політичний оглядач газети The New York Times, тричі лауреат Пулітцерівської премії, автор семи книжок, серед яких — бестселер «Дякую за запізнення», за відгуками «найбільш амбіційна праця ХХІ століття».\nАмериканський інтернет-підприємець, CEO онлайн-магазину одягу, взуття та аксесуарів Zappos.com.\nКорі Когон є одним із керівників компанії «Franklin Covey». Її дослідження і практика пов’язані з керуванням проектами й комунікаційними навичками. Вона є співавтором книг «The 5 Choices: The Path to Extraordinary Productivity», «Project Management Essentials for the Unofficial Project Manager» і «Presentation Advantage».\nМарк Сидоній Фалкс (Джері Тонер)\nТім Фернгольц – репортер видання Quartz, де висвітлює зміни, що відбуваються між людьми, корпораціями, урядами та неурядовими установами. Здобув ступінь уряду, теології та арабської мови в університеті Джорджтаун. У сфері його інтересів ліберальна коаліція, Німеччина, футбол, кулінарія, Каліфорнія, футуризм, Близький Схід, макроекономіка та космос. Раніше був бізнес-редактором журналу GOOD Magazine. До цього був економічним кореспондентом Національного журналу, де зосередився на питаннях податкової та бюджетної діяльності. Йому вдалося попрацювати в компанії Ілона Маска SpaceX, що дозволило йому написати неймовірно глибоку розвідку про сучасні дослідження космосу – «Космічні мільярдери: Ілон Маск, Джефф Безос та нові космічні перегони»\nВиходець з бідної родини іміигрантів, засновник, голова ради директорів і генеральний директор Four Seasons, однієї з кращих у світі готельній мережі, відомої неперевершеним рівнем сервісу.\nДевід Стіллман, Йона Стіллман\nДевід Стіллман не новачок у розмові про покоління. Понад двадцять років його запрошують керівники бізнесу, політики та ЗМІ, щоб він поділився своїм досвідом щодо того, як найкраще подолати розриви в світогляді поколінь. Девід публікується в CNN, CNBC та TODAY Show, а також NPR, у Fast Company, The New York Times, USA Today та The Wall Street Journal. Він отримав числені відзнаки за свою творчу комунікаційну роботу, зокрема золоті медалі на кінофестивалі Нью-Йорку, велику бажану премію CLIO. Окрім того, що є спікером з вивчення поколінь і користується міжнародною популярністю, Девід також є співавтором двох книжок: «Коли стикаються покоління» та «Фактор М: Як покоління міленіалів змінює робоче середовище». У останній книжці Девіда та його сина Йона «Покоління Z на роботі» описано 7 ключових рис покоління Z.\nДжей Бер (29.09.1969)— президент Convince & Convert, консультаційної фірми та медіакомпанії з онлайн-обслуговування клієнтів і цифрового маркетингу. Серед її клієнтів деякі з найвідоміших організацій у світі, як-от Організація Об’єднаних Націй, Oracle та TaylorMade Adidas Golf.\nДен Кеннеді (22.12.1954) – американський провокаційний спікер, бізнес-консультант, мультімілліонер, автор 20 книжок по бізнесу.\nЮрґен Саленбахер — незалежний лектор, викладач і тренер. Його семінари на тему Креативного особистого брендингу проводяться по всьому світі. Ці семінари поєднують його набуті за двадцять років знання та досвід у сферах брендингу, особистого оцінювання та обміну практичним досвідом з метою підтримки соціальних змін.\nЧу Чін-Нінґ (1947-2009) - китайсько-американський бізнес-консультант, автор бестселерів з управлінням бізнесом у Азійсько-Тихоокеанському регіоні.\nРічард Румельт (1942) — один із впливових світових мислителів про стратегію та управління. Серед економістів відомий як один із двадцяти п’яти тих, хто має вплив на концепції управління та корпоративну практику.\nЛарс-Юган Оґе — доктор економічних наук, який спеціалізується на переговорах і знає всі секрети, необхідні для досягнення максимального результату.\nДжеймс Вуд є старшим консультантом з лідерства та коуч у компанії Franklin Covey. Він живе, що називається, «на два міста» — у Денвері (штат Колорадо) і Гонолулу (Гаваї). У нього понад 20 років найбагатшого досвіду лідерства у сферах керування проектами, розробки ПЗ, інженерних розробок, оперативного керівництва компаніями і навчання.\nСьюзетт Блейкмор розпочала роботу в компанії «Franklin Covey» у 2012 році на посаді регіонального керівника практики продуктивності. Вона привнесла в цей напрямок конкретне розуміння складнощів і проблем, пов’язаних із продуктивністю праці, з якими стикаються працівники сотень тисяч організацій у всьому світі.\nВільям Паундстон (William Poundstone) 1955 р.н - американський письменник, критик, журналіст і оглядач.\nФостер Провост — професор Нью-Йоркської бізнес-школи Леонарда Стерна, де він викладає програму МВА з бізнес-аналітики та Data Science. Том Фоусет — кандидат наук у галузі машинного навчання. Працював у таких компаніях, як GTE Laboratories, NYNEX/Verizon Labs і HP Labs.\nРічард Флорида – американський соціолог, економіст та викладач. Випускник Ратгерського коледжу та Колумбійського університету. Автор бестселерів з питань урбаністики та економіки.\nДжош Кауфман (Josh Kaufman) – американський письменник, підприємець, засновник руху «Персональний МВА». Він є автором бестселерів, що розкривають переваги, секрети та техніки самоосвіти на рівні кращих навчальних закладів світу.\nРорі Сазерленд — британський автор, спікер, лекції якого на TED мають 8,5 мільйонів переглядів. Віцепрезидент «Ogilvy», одного з найбільших рекламних агентств, чиї 132 представництва знаходяться у 83 країнах світу. Належить до найцікавіших та найвпливовіших людей у сфері бізнесу (за версією «Guardian»).\nГенрі Мінцберг (1939 р.н.) - канадський професор, викладач курсу менеджменту в Університеті Макґілла, автор низки книжок про менеджмент, які стали класикою бізнес- літератури.\nАдам Сміт — шотландський філософ, засновник політичної економіки, ключова постать у Шотландії епохи Просвітництва. Сміт заклав підвалини для створення теорії вільних ринків, що лягла в основу сучасної економічної думки.\nАлан Лефлі (A.G. Lafley; нар. 13 червня 1947 р.) – американський бізнесмен, Президент, Голова правління і головний виконавчий директор компанії Procter & Gamble. Він є співавтором бестселера Playing to Win та кількох критичних статей.\nРоджер Мартін (Roger Martin) – професор, письменник, консультант зі стратегії, декан та директор Інституту процвітання Мартіна при Університеті Торонто. У 2017 році рейтингова агенція Thinkers50 присвоїла йому перше місце у світі серед управлінських мислителів.\nДжон Ворілоу (John Warrillow) – американський бізнесмен, відзначений нагородами консультант і підприємець, що заснував і вивів на ринок чотири компанії. Він є автором бестселера «Built to Sell» та ведучим однойменного подкасту.\nТомас Дейвенпорт— почесний професор з інформаційних технологій та менеджменту Бебсонського коледжу, співзасновник Міжнародного інституту аналізу, радник компанії Deloitte Analytics, член ініціативної групи з дослідження цифрової економіки Массачусетського технологічного інституту.\nДжулія Кірбі (Julia Kirby) – публіцист, старший прес-редактор Harvard University Press, редактор журналу Harvard Business Review. Найбільш відома праця – бестселер «Only Humans Need Apply».\nАбхіджіт Банерджі — економіст родом з Індії, співзасновник Лабораторії з дослідження проблем бідності імені Абдула Латіфа Джаміля Массачусетського технологічного інституту, член Консорціуму з питань фінансових систем і бідності. Лауреат гранту Ґуґґенгайма і стипендії Макартура.\nЕстер Дуфло – Нобелівська лауреатка з економіки 2019 р, економістка, аналітикиня та авторка кількох науково-дослідницьких книг. Має ступінь магістра Паризької школи економіки та професорки економіки Массачусетського технологічного інституту. Обіймає посаду наукового співробітника «Національного бюро з економічних досліджень» (NBER). Також вона є членом правління «Бюро досліджень та економічного аналізу з розвитку» (BREAD). Авторка бестселеру «Економіка бідності. Як звільнити світ від злиднів» (2011 р.).\nКейт Роворт — викладачка та старша співробітниця Інституту змін довкілля Оксфордського університету. Вивчає економічну теорію, що допоможе вирішити соціальні й екологічні проблеми ХХІ століття. Авторка колонок у Financial Times, Wall Street Journal, CNN тощо.\nДеніел Ґоулман — психолог, колумніст, фахівець із вивчення емоційного інтелекту. Двічі номінований на здобуття Пулітцерівської премії за журналістські тексти для Times. Дописувач New York Times.\nРічард Бояціс — експерт з емоційного інтелекту, почесний професор Західного резервного університету Кейса.\nЕнні Маккі — старша наукова співробітниця Пенсильванського університету.\nАлек Росс — американський експерт у галузі інновацій. Засновник стартапу One Economy. Був старшим радником з питань інновацій екс-держсекретаря Гіларі Клінтон. Один зі 100 найкращих мислителів за версією журналу Foreign Policy Magazine. Нині старший науковий співробітник Університету Джона Гопкінса.\nІнґвар Кампрад — шведський підприємець. Засновник міжнародної корпорації з виготовлення меблів ІКЕА. У 2013-му пішов із посади керівника компанії у віці 87 років, передавши обов’язки своєму молодшому синові Матіасу. Інґвар Кампрад помер 27 січня 2018 року.\nБертіл Торекул — шведський фінансовий журналіст, письменник, був головний редактором низки шведських газет та журналів (Vecko-Revyn, Veckans affrer, Dagens Industri, stgta Correspondenten, Svenska Dagbladet).\nСем Волтон — американський підприємець, засновник мережі магазинів Walmart. У 1985 році його визнано найбагатшою людини Америки за версією журналу Forbes.\nЛінда Гілл — професорка кафедри бізнесу в Гарвардській бізнес-школі. За версією Thinkers50 ввійшла в десятку провідних управлінців-мислителів світу.\nҐреґ Брандо — президент і головний виконавчий директор Maker Media, колишній головний директор з технологій у Walt Disney Studios.\nЕмілі Трулав — дослідниця, яка понад десять років вивчає лідерство, інновації й організаційні зміни. Зараз викладає програму з MBA в Гарвардській бізнес-школі.\nКент Лайнбек — автор, співавтор і напарник бізнес-лідерів у написанні книжок.\nМайкл Портер (Michael Porter) — автор книг та професор кафедри ділового адміністрування у Гарварді. Став економістом та фахівцем в галузі конкурентної стратегії і боротьби на міжнародних ринках. Написав 17 визнаних книг, 60 статей та безліч матеріалів для авторитетних ділових видань. Роботи Майкла Портера визнані класикою ділової літератури в усьому світі.\nДен Лайонс — письменник, журналіст, автор сценарію кількох сезонів серіалу «Кремнієва долина», котрий здобув нагороду Еммі. Також Лайонс працював оглядачем Newsweek, писав для New York Times Magazine, GQ, Vanity Fair і Wired. Створив популярний блог «Таємний щоденник Стіва Джобса», де писав від імені псевдо-Джобса.\nХаґґі Рао — професор організаційної поведінки та людських ресурсів, викладає у Стенфордській бізнес-школі, веде семінари та є академічним директором кількох управлінських програм Стенфорду.\nАдель Світвуд — віце-президентка з маркетингу міжнародної аналітичної компанії SAS, яка працює над розробкою програмного забезпечення для аналізу даних у сфері бізнесу.\nВерн Гарніш —експерт із розвитку бізнесу, консультант. Засновник і гендиректор міжнародної компанії Gazelles, що займається освітою підприємців.\nАлекс Ферґюсон – шотландський футболіст та футбольний тренер, що керував Manchester United Football Club з 1986 по 2013 рік. Вважається одним з найуспішніших спортивних менеджерів усіх часів. Лауреат численних спортивних премій та нагород. У 2017 році він був визнаний одним з 10 найвпливовіших тренерів з моменту заснування УЄФА. Автор низки книг з питань лідерства та менеджменту в галузі спорту.\nМайкл Моріц – випускник the University of Oxford , коледжу Christ Church, Oxford та the Wharton School of the University of Pennsylvania. Бакалавр історії мистецтв, магістр ділового адміністрування (MBA). Філантроп, дослідник, підприємець та венчурний інвестор. Автор та співавтор книг з менеджменту, розвитку компаній та лідерства.\nДевід Фрідман — американський письменник-економіст, професор Університету Санта-Клари та один з найвідоміших лібертаріанців. Автор таких видань, як «Теорія цін: короткий екскурс», «Прихований порядок: економіка повсякденного життя». Син лауреата Нобелівської премії Мілтона Фрідмана, автора книжки «Капіталізм і свобода».\nЕнні Дюк — багаторазова чемпіонка світових змагань з покеру, зокрема турніру від каналу NBC. Професійна ораторка, бізнес-консультантка й експертка з ухвалення рішень. Засновниця неприбуткової організації How I Decide, яка створює тематичні програми для малозабезпечених школярів і навчає їх критично мислити й приймати зважені рішення.\nСьюзен Фовлер — міжнародна бізнес- консультантка з питань лідерства, провідна розробниця програми Ken Blanchard Company’s Optimal Motivation, авторка статей для Huffington Post, LeaderChat, SmartBrief.\nКріс Восс — колишній співробітник ФБР. Викладав у Гарварді, бізнес-школах Массачусетського технологічного інституту та університету Південної Каліфорнії.\nКріс Ґільбо (Chris Guillebeau, 1978) — американський письменник, бізнесмен, блогер, лектор та мандрівник. Засновник спільноти творчих людей World Domination Summit.\nМайкл Ґербер (англ. Michael Gerber) – американський бізнес-тренер, промовець, автор та співавтор низки довідково-публіцистичних творів. Засновник Michael E. Gerber Companies, провідної консалтингової компанії з надання дорадчої допомоги бізнесменам у виробленні ефективних стратегій підприємницької діяльності.\nДенні Меєр (Danny Meyer) – американський підприємець, ресторатор, засновник мережі ресторанів. Автор книг з ресторанного бізнесу та етикету гостинності. У 1980 році здобув ступінь з політології Коледжу Трініті в Хартфорді, штат Коннектикут. Під час навчання працював екскурсоводом у Римі. Також певний час вивчав міжнародну політику.\nБенджамін Ґрем (Benjamin Graham) – американський інвестор, економіст, філософ та експерт у галузі інвестування. Здобув визнання як автор інвестиційної філософії, сфокусованої на психології інвесторів, фундаментальному аналізі активів та «вартісному інвестуванні».\nСтівен Бланк — бізнес-експерт, лектор, один з авторів концепції Lean startup. Належить до 12 найкращих майстрів інновацій за версією Harvard Business Review.\nБоб Дорф – серійний підприємець, інвестор, бізнес-тренер, автор книг та піонер у галузі CRM. Обіймає посаду викладача у бізнес-школі Колумбійського університету, а також консультує з питань створення стартапів резидентів Ukrainian Happy Farm.\nКлаус Мьоллер – датський економіст, аналітик, бізнес-тренер та лектор, сертифікований фахівець з бізнесу та управління. Здобув ступінь магістра маркетингу Школи економіки й управління в Копенгагені. Автор та співавтор кількох бестселерів з менеджменту.\nДжим Кемп (англ. Jim Camp) – відомий американський коуч у сфері ділового спілкування, автор численних статей з питань організації комерційних переговорів. Пілот ВВС США, ветеран війни у В'єтнамі. Автор кількох спеціалізованих книг з успішного ведення переговорів. Засновник та президент Camp Negotiation Systems, міжнародної консалтингової компанії.\nФіліп Тетлок – канадсько-американський науковець, журналіст, економіст та письменник. Професор політології Пенсильванського університету, викладач у Школі бізнесу Уортона. Лауреат численних нагород у галузі психології та політичного прогнозування. Тетлок є автором понад 200 статей та 10 книг з питань політології та організаційної поведінки.\nДен Гарднер – канадський науковець, промовець, журналіст та письменник. Випускник Осгуд Йорського університету Торонто та Йорського університету. У 1992 році здобув ступінь бакалавра права, у 1995 році – магістра історії. Ден Гарднер є автором науково-популярних творів з психології, кримінальної юстиції та права.\nМетью Діксон – випускник University of Pittsburgh та The College of William & Mary. Доктор філософії, колумніст, промовець та бізнес-тренер з корпоративного управління та маркетингу. Автор кількох бестселерів та багатьох статей із розвитку корпоративних стратегій.\nБрент Адамсон – випускник The Stephen M. Ross School of Business та the University of Texas. Професор німецької та прикладної лінгвістики, бакалавр політології та магістр ділового адміністрування (MBA). Дослідник, бізнес-експерт, лектор, блогер та співавтор кількох бестселерів з питань управління бізнесом.\nЕдді Юн (Eddie Yoon) – американський спеціаліст зі стратегії залучення споживачів, провідний світовий експерт з пошуку та монетизації суперспоживачів, засновник EddieWouldGrow (аналітичний центр та консультаційна фірма зі стратегії зросту). Автор книжки «Суперспоживачі. Швидкий шлях до зростання бренду» (2016).\nРендал Рей – американський науковець, журналіст, професор економіки в Університеті Міссурі, Канзас-Сіті. Здобув освіту бакалавра психології в Тихоокеанському університеті та магістра у Вашингтонському університеті. Викладав у Римському університеті ла Сап'єнца, Паризькому університеті та Національному автономному університеті Мексики. Автор багатьох статей та книг з питань макроекономіки, політології та фінансів.\nДженніфер Ріел (англ. Jennifer Riel) – канадська дослідниця, професорка Ротманської школи менеджменту Університету Торонто. Консультантка та радниця керівників міжнародних компаній з питань інтегративного мислення. Дописувачка до провідних друкованих та електронних видань, зокрема Businessweek, Daily Beast та Globe and Mail.\nКрістофер Стейнер – випускник University of Illinois Urbana-Champaign та the Northwestern University. Інженер, журналіст та дописувач провідних бізнес-видань. Консультант з бізнесу, винахідник та автор книг з розвитку сучасних технологій та комп’ютеризації життя.\nДмитро Томчук – відомий український підприємець, бізнес-експерт та дописувач до провідних інтернет-часописів. Здобув юридичну освіту у Дніпропетровському державному університеті. Автор книг, присвячених моделюванню бізнесу в Україні.\nВолодимир Кличко (1976 р.н) — український боксер в надважкій ваговій категорії світового рівня, олімпійський чемпіон, чемпіон світу з боксу у важкій ваговій категорії за версіями WBO, IBF, IBO, WBA, The Ring.\nДжон Вествуд займав керівні посади в сфері продажів та маркетингу і в даний час є директором з продажу та маркетингу в одній із великих міжнародних компаній. Він автор книг з маркетингу, одна з яких, «Як скласти маркетинговий план», перекладена українською та видана видавництво «Фабула».\nКріс Скіннер відомий як незалежний оглядач фінансових ринків через блог на сайті Finanser.com, а також автор бестселерів Digital Bank («Цифровий банк») і ValueWeb. У бестселері ValueWeb описує, як Фінтех-компанії використовують блокчейн і мобільні технології для створення інтернету цінностей. Ми наближаємося до інтернету цінностей, який накриє хвилею діджиталізації весь банківський сектор. Про те, як розгортається битва за цифровий банкінг, Кріс Скіннер докладно пише в книжці Digital Bank. Там же він дає рекомендації традиційним банкам, як зберегти конкурентоспроможність у нових умовах.\nГайді Грант-Галворсон (англ. Heidi Grant Halvorson) – американська дослідниця, докторка філософії, психологиня, промовиця та дописувачка до багатьох друкованих та електронних часописів. Визнана експертка з питань мотивації та вироблення стратегій саморозвитку, яка провадить наукову розвідку в царині соціальної психології.\nДжефрі К. Лайкер\nДжефрі К. Лайкер (Jeffrey K. Liker) – американський аналітик, соціолог та провідний фахівець у галузі інжинірингу. У 1979 році здобув диплом бакалавра промислового інжинірингу Мічиганського університету. У 1989 році отримав посаду професора соціології Массачусетського університету. Лайкер є засновником та власником компанії Liker Lean Advisors та партнером у Toyota Way Academy, а також Lean Leadership Institute.\nДжордж Акерлоф — професор Джорджтаунського університету, письменник. Нобелівську премію з економіки отримав 2001 року.\nРоберт Шиллер — науковець (професор економіки Єльського університету), письменник і лауреат Нобелівської премії з економіки (2013).\nАнтоніо Ґарсія Мартінес\nАнтоніо Гарсія Мартінес – випускник the University of California, фізик, бізнес-експерт та засновник AdGrok, компанії з розробки сервісів для онлайн-маркетингу. Автор книг та дописувач Wired, Medium, Fair Vanity, Business Insider, The Guardian, Huffington Post та Washington Post.\nТім О'Райлі (Tim O'Reilly) – американський дослідник, фахівець у галузі IT- технологій, інженер, венчурний інвестор та автор книжок з програмування. Він є членом ради директорів кількох електронних бібліотек та онлайн-часописів, зокрема Safari Books Online, Maker Media та PeerJ.\nСпенсер Джонсон (24 листопада 1938 – 3 липня 2017 року) – американський лікар, консультант з менеджменту, автор серії просвітницьких книг для дітей та мотиваційних творів.\nМайкл Барбер (Michael Barber) – британський педагог, провідний експерт у галузіі освітніх систем та реформування освіти. Співробітник the Harvard Graduate School of Education та почесний доктор the University of Exeter. Засновник і голова правління Associates, консультативної фірми, зосередженої на співпраці з урядами та чільними громадськими організаціями.\nПол Мейсон (Paul Mason) – британський коментатор, журналіст, ведучій на радіо та автор кількох книг з економіки. Був редактором Channel 4, найвідомішого британського радіоканалу з питань культури, спорту та цифрових технологій.\nДуглас ван Праєт\nДуглас ван Праєт — засновник Unconscious Branding, консалтингової компанії з бренд-стратегії, яка у своїй роботі спирається на знання з біхевіористки. Він допоміг позиціонувати на ринку багато найвідоміших світових брендів і створити для них високоефективні рекламні кампанії, що завоювали чимало нагород.\n(1968) Сафі Бакал здобув диплом бакалавра з відзнакою за спеціальністю «Фізика» у Гарвардському університеті та захистив дисертацію доктора філософії у Стенфордському університеті. Пропрацювавши три роки консультантом у компанії McKinsey, він став засновником біотехнологічної компанії із розробки нових лікарських препаратів від раку. Він особисто проводив первинну публічну пропозицію компанії та упродовж 13 років перебував на посаді її генерального директора. У 2008 році Сафі Бакала оголосили Підприємцем року у галузі біотехнологій за версією компанії Ernst & Young. У 2011 році він співпрацював із радою наукових консультантів президента Обами з питань майбутнього національних досліджень.\nМартін Томас має досвід роботи в усіх сферах галузі маркетингових комунікацій, від топменеджменту до планування. Працював із кількома провідними світовими рекламними та медіа-агенціями, агенціями зі зв’язків із громадськістю. Брав участь у кампаніях зі збору коштів.\nЄрун ван Гел\nЄрун ван Гел — міжнародний спікер і письменник в області UX, дизайну. Має багаторічний досвід роботи в якості новатора, дизайнера і стратега. Він допоміг просунути багато дизайнерськіих проекти, починаючи від удостоєного нагород Smart Projector Beam до інноваційних автоматизованих систем прикордонного контролю в аеропорту Схіпхол. Його мета полягає в тому, щоб змусити світ здивуватися.\nДевід Дж. Андерсон\nПол Дж. Філдінг\nЗ 2001 року Джозеф Хіґні є президентом консалтингової компанії QMA International, LLC. Компанія спеціалізується на поширенні по всьому світу навчальних програм з питань менеджменту.\nАнна Мазур — засновниця та виконавча директорка кар'єрного порталу Happy Monday, запрошена викладачка бізнес-школи МІМ, спікерка TEDxLviv. Більше 10 років працює з питаннями професійної реалізації та працевлаштування людей різного віку і фаху.\nНастя Пасенко — редакторка онлайн-медіа кар’єрного порталу Happy Monday, копірайтерка. Закохана в тексти й працює з ними все своє професійне життя.\nФедір Крикун — медіаконсультант, журналіст і комунікаційник, продюсер мистецького об’єднання «Щогла», колишній прес-секретар заступника міністра економічного розвитку і торгівлі, піар-координатор команди ProZorro.\nМаксим Нефьодов — український економіст, голова Державної митної служби України, член Національної ради з питань антикорупційної політики. Один із засновників та головних ідеологів системи ProZorro.\nГарро фон Зенґер\nЮрген Аппело – серійний засновник, успішний підприємець, автор і спікер, сам себе називає «піонером менеджменту». За мету ставить допомогти творчим організаціям вижити та процвітати у ХХІ столітті. У своїх книжках пропонує конкретні ігри, інструменти та практику, щоб ви могли впровадити кращий менеджмент із меншою кількістю менеджерів.\nТоммі Гілфіґер (Tommy Hilfiger) – американський модельєр, засновник бренду Tommy Hilfiger та онлайн-каналу «Tommy TV», мовлення якого присвячено темі моди та музиці.\nДевід Марке— випускник Військово-морської академії США, у 1999–2001 роках — командувач підводного човна Santa Fe. Після завершення служби консультує компанії з питань керівництва та презентації по всьому світу.


Ветеран «Азову» вимагає від Тимошенко вибачень за політрекламу з його фото - Громадське слово\nВетеран-доброводець Олексій Лисенко вимагає від Юлії Тимошенко записати відеоролик із вибаченнями за те, що його фото використали для політичної реклами в матеріалі під назвою “Нема кому служити”.\n“Я, екс-доброволець батальйону “Азову”, не підтримую її політсили і не давав дозволу на використання моєї фотографії в її політичній агітації. Шеврон “Азова” для мене сакральна річ, омита кров’ю моїх побратимів, які не повернулися з фронту. Йому не місце поряд з гаслами проросійських партії “Батьківщина”, – написав Олексій Лисенко у Facebook.\nВін додав, що у боровся із режимом внутрішньої окупації країни, коли Юлія Тимошенко створювала із Віктором Януковичем “широку коаліцію”, у 2008 році він готувався до протестів, а не “продався Путіну”, потім був “провокатором на Майдані”, а після захоплення його рідного міста Росією пішов на фронт добровольцем.\n“Я вимагаю публічних вибачень Юлія Тимошенко у вигляді відеороликів. Несіть відповідальність за дії своєї зграї дірявих політологів! … Якщо протягом 24 годин Тимошенко не відреагує, ми прийдемо в ваш офіс і особисто запитаємо, за яким правом ви піаритесь за рахунок фронтовиків, які воювали в той час, коли ви самі сиділи (і продовжуєте сидіти) в тепленьких кабінетах столиці”, – написав він.\nПід час презентації чергового “Нового курсу” Юлії Тимошенко було використано фотографію дівчат-військовослужбовиць, які марширували на параді до Дня Незалежності. Авторство фото належить Наталії Іщенко. Вона повідомила, що дозволу на його використання не давала.\nТакож після презентації було зроблене фото із Юлією Тимошенко в оточенні чоловіків у військовій формі та прапором 34-го батальйону “Батьківщина”.\nНагадаємо, Сергій Притула вимагав вибачення від партії Юлії Тимошенко за те, що в політичній агітації використали його фото та “пропіарилися” на волонтерській роботі шоумена.\nТакож повідомлення про входження до команди Юлії Тимошенко екс-співачка Анастасія приходько проілюструвала фотографією із чоловіками у військовій формі. Її розкритикували за таке рішення. Серед іншого екс-співачці дорікали тим, що вона “піарилася” на військових, а бійці та волонтери 90-го батальйону заявили, що вона брала гроші за виступи для військових, які базуються в зоні АТО.\nЯк повідомляла “УМ”, в “Олімпійському” Юлія Тимошенко заявила про створення “військового кабінету” під керівництвом Андрія Сенченка, який не брав участі у війні проти Росії, а також розкритикувала реформи в армії, які наближають вступ до НАТО.\nПозначки:батьківщина, політика, реклама, скандал, тимошенко


Методичні рекомендації. «Тиждень відкритого показу в дитячому саду, або як цікаво провести НСД з дошкільнятами»\nНа першому етапі активну роботу по організації проводить старший вихователь.\nВажливий етап навчального відкритого показу\nПедагог-майстер заздалегідь продумує, як продемонструвати колегам роботу з дітьми\nТому на етапі підготовки до відкритого показу важливо визначити зону відповідальності і завдання кожного.\nШість традиційних вимог до відкритого показу\nМетодичні рекомендації «Тиждень відкритого показу в дитячому саду, або Як цікаво провести НСД з дошкільнятами»\nГотуючись до безпосередньо освітньої діяльності з дітьми в рамках тижня відкритого показу для колег, будь-хто, навіть найдосвідченіший педагог відчуває емоційний підйом, хвилюється.\nЯ пропоную своїм колегам познайомиться з даним матеріалом і сподіваюся, що рекомендації допоможуть педагогу не упустити нічого важливого.\nВідкритий показ - захід, на якому педагог представляє свій досвід роботи і досягнуті результати колегам. Щоб цей захід не було формальним, заздалегідь плануйте відкриті покази в річному плані роботи дошкільної організації і проводите їх не рідше одного разу на квартал. Дізнайтеся, що ще потрібно врахувати при підготовці до відкритого показу, щоб провести його на високому професійному рівні.\nПо - перше, виберіть вид відкритого показу з урахуванням його цілей\nУ методичній роботі є два види відкритого показу -\nнавчальний відкритий показ і майстер-клас\n. Вони відрізняються цільовими установками, які формулює старший вихователь.\nМета навчального відкритого показу\n- познайомити педагогів з новими формами організації освітньої діяльності або методами, прийомами, які вони не застосовували в своїй роботі раніше.\nНавчальний відкритий показ проводить вихователь або старший вихователь в рамках семінару з ознайомлення педагогів з новою технологією, наприклад, на тему «Як організувати з дошкільнятами дослідні, або творчі проекти».\nВ цьому випадку навчальний відкритий показ ілюструє теоретичні положення, про які розповідає старший вихователь на семінарі.\nПідготовка до навчального відкритого показу.\nЩоб провести навчальний відкритий показ, потрібно: визначити мету заходу; вибрати форму і місце проведення; продумати умови, методи і прийоми; скласти конспект; запланувати попередню роботу з дітьми. При цьому педагог не "репетирує» з дітьми освітню діяльність, яку буде показувати колегам.\n- бесіда в кінці.\nЇї мета - відповісти на питання педагогів, пояснити і уточнити нові знання, які вони отримали.\nЯкщо старший вихователь впевнений в тому, що педагоги зрозуміли і прийняли основні установки, він пропонує їм самостійно підготувати і провести такий захід з дітьми своєї групи.\nСерія відкритих показів в якості звіту педагогів про те, як вони освоїли нові методи і прийоми роботи.\n- познайомити колектив з педагогічним досвідом конкретного вихователя, його авторськими знахідками, всім тим, за допомогою чого він зміг досягти високих результатів. Тобто майстер-клас проводить вихователь-майстер, чий досвід вже узагальнено як авторська система роботи.\nПідготовка до майстер-класу.\nМайстер-клас складається з двох основних частин: показ фрагментів роботи з дітьми та робота з педагогами, з метою трансляції педагогічного досвіду.\nПедагог-майстер заздалегідь продумує, як продемонструвати колегам роботу з дітьми,\nобговорити отримані ним результати і розповісти, за допомогою яких методів і прийомів він їх досяг.\nДля цього педагог-майстер обов'язково посилається на методичну, наукову літературу, яку вивчав і використовував в роботі.\nПісля виступу педагога-майстра учасники майстер-класу активно висловлюються, задають питання, дискутують і роблять висновки.\nТаким чином, незалежно від виду відкритий показ має три частини, яких потрібно дотримуватися.\nВизначте зони відповідальності на етапі підготовки до відкритого показу\nЗа підготовку відкритого показу (в будь-якій формі) несуть відповідальність вихователь, який представляє свою роботу з дітьми, і старший вихователь, який відповідає за науково-методичну діяльність в дошкільній організації.\nЗа що відповідає вихователь.\nПедагог пише конспект або сценарій в залежності від того, який режимний момент він представлятиме.\nДумає над відповідями на можливі запитання колег.\nВ ході відкритого показу важливо не тільки уявити позитивні результати роботи, а й розповісти про труднощі, які виникли у педагога, і як він з ними впорався. Для цього педагог аналізує свою роботу і фіксує всі свої труднощі, щоб озвучити їх колегам.\nВідкритий показ найчастіше проводиться в груповій кімнаті, тому педагог також заздалегідь готує розвиваючу предметно-просторове середовище,\nрозвиваючі та ігрові центри, які планує задіяти під час відкритого показу.\nЗа що відповідає старший вихователь.\nСтарший вихователь виступає організатором уявлення педагогічного досвіду як одного з методичних заходів. Тому він курирує педагога на всіх етапах підготовки до нього і присутній на заході. До початку перегляду старший вихователь знайомить усіх присутніх з темою відкритого показу, розповідає про систему роботи вихователя, пропонує питання, на які слід звернути особливу увагу.\nВ кінці відкритого показу перед обговоренням перше слово надається вихователю, який представив свій досвід роботи.\nА потім старший вихователь організовує обговорення, підводить підсумки і озвучує спільне рішення.\nНаприклад, пропонує впровадити в роботу цей досвід, передати конспекти в методичний кабінет або продовжити узагальнювати досвід вихователя, щоб представити його на окружному (районному) рівні.\n1. Сформулювати тему, мету і завдання, які педагог планує досягти.\n2. Вибрати форму проведення відкритого показу.\n3. Оцінити умови проведення показу, спланувати простір.\n4. Скласти поетапний план ОД, розрахувати хронометраж заняття.\n5. Підібрати наочний, демонстраційний і роздатковий матеріали.\n6. Підібрати дидактичні посібники, продумати, як використовувати ТСО, ІКТ.\nВраховуйте нові вимоги до ОД і особливості дітей\nЩоб провести відкритий показ по-новому і вирішити всі поставлені завдання, мотивувати дітей до спільної діяльності, здивувати колег, педагог повинен враховувати сучасні вимоги до освітньої діяльності, планувати і проводити її спільно з дітьми, орієнтуватися на ресурси розвиваючого середовища.\nЧерез хвилювання перед відкритим показом педагоги часто формально формулюють його завдання і віддає перевагу старим формам організації відкритого показу, коли діти сидять за столами і відповідають на питання. Чи не використовують простір групи, а обмежуються невеликим набором устаткування, яким не завжди користуються діти під час відкритого показу. Щоб уникнути цього, дотримуйтесь нескладному алгоритму.\nЧотири сучасних вимоги до відкритого показу\n1. Продумати, як активізувати дітей, підвищити у них мотивацію до діяльності (визначити засоби).\n2. Підібрати прийоми побудови діалогу з дітьми з урахуванням особливостей групи.\n3. Вибрати гри з картотеки (ігри з правилами, дидактичні, пальчикові, сюжетно-рольові, настільно-друковані).\n4. Організувати сучасну освітню середу: роботу в центрах активності, майстерень, міні-студіях, лабораторіях.\nНайголовніше чітко формулюйте мету і завдання.\nПри цілепокладання спирайтеся на вікові цільові орієнтири, зміст Основний освітньої програми дошкільної освіти.\nГрамотна постановка задач попередить протиріччя програмами і дозволить успішно їх вирішити.\nЯкщо освітній процес заснований на авторській програмі, відкритий показ повинен враховувати її вимоги.\nВибирайте форму проведення відкритого показу з урахуванням інтересів дітей. Сучасні дошкільнята перенасичені враженнями, тому нудні заняття не принесуть бажаного результату. Щоб зацікавити дітей у ході відкритого простору, використовуйте моделювання ситуативних розмов і дидактичних мовних ситуацій, ігри-драматизації, ігри-подорожі, вирішення проблемних ситуацій, організацію творчої студії або експериментальної дослідницької лабораторії.\nБудь-яка з сучасних форм організації діяльності дітей вимагає створення сучасного розвиваючого простору. Є два варіанти, щоб вирішити цю задачу: створювати КПФС заздалегідь або робити це в процесі разом з дітьми.\nСтворюйте заздалегідь простір для показу. Продумайте місце проведення відкритого показу виходячи з характеру діяльності: вільна частина кімнати - для рухової активності; міні-подіум, ширма - для ігор-драматизації; розстановка столів - для продуктивної діяльності.\nПлануйте простір для діяльності разом з дітьми. Для цього включіть необхідний час в організаційну частину відкритого показу. Головна перевага цього варіанту - активна позиція дітей, які відчувають причетність до колективному рішенню.\nНа початковому етапі дайте дітям завдання, щоб змінити ситуацію. Наприклад, при грі-подорожі: «Потрібно відправитися в шлях і врятувати героя. Але як ми доберемося до Антарктиди? »Далі діти по глобусу або карті спільно прокладають маршрут в далеку країну. Спільно обговорюють, як краще дістатися. Вони можуть летіти на літаку - парне побудова стільчиків, можуть плисти на кораблі - споруда з великих м'яких модулів.\nТворчі завдання для дітей, які активізують уяву, вимагають стресостійкості і високих комунікативних здібностей від педагога. Адже знайдеться дитина, який захоче миттєво переміщуватися або підключити до проблеми самого президента країни. Потрібно не губитися і знаходити шляхи вирішення для підтримки будь-якої дитячої ініціативи.\nДотримуйтесь вимог СанПіН до тривалості та безпеки ОД. Проводьте відкриті покази в звичайних умовах, з загальноприйнятою тривалістю. Враховуйте вікові особливості дітей: фізіологічні та психологічні. Будуйте зміст діяльності на матеріалі, який вони знають і який викликає у них позитивний емоційний відгук.\nЧергуйте розумову і фізичну діяльність. Діти швидко втомлюються, якщо протягом тривалого часу перебувають в одному положенні. Щоб зняти напругу, проводите гри, використовуйте музичний супровід або релакс-мелодію.\nПідбирайте наочний матеріал. Орієнтуйтеся на стандартні вимоги: культурно-гігієнічні, вікову приналежність, розмір з урахуванням віку дітей, художнє оформлення. Наприклад, надмірна привабливість і новизна іграшок і посібників може відвернути дитину від головного пізнавального процесу.\nЩоб дітям було цікаво, використовуйте наочність нового покоління: інтерактивну панель, стіл або підлогу, дошку з мультимедійним проектором. Це підкреслить високий рівень вашої ІКТ-компетентності.\nканд.пед. наук, лауреат премії Уряду РФ в галузі освіти, заслужений учитель РФ\nметодист ГБОУ Школа № 1381, м.Москва


Павлоград є лідером в області із захворюваності на грип | Новости\nПавлоград є лідером в області із захворюваності на грип\nЗа останній тиждень із скаргами на температуру, нежить та головний біль до лікарень області звернулося майже 17 тисяч людей. Найвищий рівень захворюваності на грип та застуду зареєстрували в Павлограді.\nПро це повідомили у департаменті охорони здоров’я ДніпроОДА.\n«Щотижня кількість пацієнтів із застудою та грипом зростає, та епідемії немає. Наприклад, за останній тиждень маємо 17 тисяч хворих – і це на 10% більше, ніж у попередні сім днів», – заявили в департаменті.\n«Лідери» з захворюваності – Павлоград та Вільногірськ, а ось найменші показники – у Петриківському районі.\nСеред пацієнтів більше дітей – майже 73%.\n«Щоб вберегти себе та своїх близьких варто робити щеплення, – наголошують медики. – Вони зміцнять імунітет та допоможуть уникнути ускладнень».\nПридбати вакцину можна в аптеках області, проте прививатися потрібно лише у лікарні. Проконсультуватися щодо процедури можна з сімейним лікарем.\nНе варто нехтувати й профілактикою – провітрювати приміщення, мити руки, правильно харчуватися.\n«Якщо ж захворіли – залишайтеся вдома та викликайте лікаря. Не наражайте на небезпеку себе та оточуючих. Далі дотримуйтесь рекомендацій фахівця», – зазначили в департаменті.


Захисно декоративна обробка деревини\nІнститут заочно-дистанційної освіти та довузівської підготовки\nКафедра: Технології деревообробки\n2. Захисно-декоративне оздоблення виробів\n3. Підготовка до обробки\n4. Види захисно-декоративної обробки\nВи не замислювалися про те, чи багато натуральних, екологічно чистих речей у вашому домі? Напевно, купуючи дешеву радянську меблі, яка приносила в будинку стійкий хімічний аромат і викликала алергію половина домашніх, ви недобрим словом згадували та її виробників, і всю побутову хімію. І, навпаки, побачивши сонячні відблиски на світлому дереві згадували про природу. На жаль, ні природних, ні природних предметів в будинках давно немає. Від дерева майже завжди нас відокремлює тонкий, майже невидимий шар штучного речовини - лаку. Добре це чи ні - спробуємо розібратися.\nОстаннім часом намітилася тенденція повернення до природної обробці матеріалів. Деякі фірми, що виробляють елітні меблі, сушать деревину не прискореним способом у спеціальних шафах, як це прийнято у більшості сучасних виробників, а просушують протягом декількох місяців, використовуючи натуральні клеї й, звичайно, не визнають жодних лаків. Замість них вони застосовують рослинні масла (наприклад, лляна), і меблі набуває приємний запах, при цьому будучи захищеної від зовнішніх впливів.\nПриродно, далеко не кожна людина може дозволити собі натуральну, екологічно чисту меблі за кілька тисяч доларів. Застосування технологій, успадкованих від предків, неминуче збільшує ціну виробу іноді в десятки, а то й у сотні разів порівняно із серійними аналогами\nАле захисні властивості штучних, хімічних лаків практично завжди перевершують природні аналоги при обробці дерев'яних поверхонь.\nДекоративні властивості покриттів повинні відповідати функціональному призначенню та умовам експлуатації. Їх характеризують кольором, блиском, фактурою і класом (покриття). За ступенем блиску розрізняють глянцеві, напівглянсові, напівматові, матові. По фактурі покриття можуть бути гладкі, з малюнком (наприклад, молоткові ") і рельєфні (" шагрень ").\nЗовнішній вигляд покриття з урахуванням ступеня блиску, характеру фактури та наявності дефектів характеризують класом. Покриття 1-го класу мають однорідну гладку і блискучу поверхню без видимих (неозброєним оком) дефектів. Однорідні рисунчаті і рельєфні покриття, як правило, відносять до 2-го класу. Більшість товарів народного споживання (холодильники, радіоапаратура, меблі та ін) мають покриття 1-го класу.\nІстотний вплив робить стан поверхні, що покривається. жирові забруднення, волога, пил, адсорбовані поверхнею пари гази перешкоджають утворенню молекулярного контакту між молекулами покриття і поверхні, що покривається, різко знижуючи прилипаемость (адгезію) покриття, його міцність і стійкість до різних зовнішніх впливів. Гладенькі (глянцеві) покриття довше зберігаються і краще захищають. Стійкість до впливу навколишнього середовища є найважливішою властивістю лакофарбового покриття. Її оцінюють за стійкістю до дії вологи, світла, знижених і підвищених температур та ін\nЯкість лакофарбового покриття істотно залежить від старанності підготовки поверхні конструкцій і виробів до фарбування. Застосовують абразивні обробки поверхні і її знежирення, видалення різних забруднень, залишків попередніх разрушившихся покриттів тощо\nОдин із критеріїв естетичної оцінки якості меблів - характер її обробки, під якою розуміють усі види поверхневої обробки, спрямовані на вдосконалення декоративно-художніх достоїнств виробів і їх захист від дії зовнішнього середовища. У залежності від функціонального призначення розрізняють три основні групи обробки: захисну, декоративно-мистецьку та декоративно-захисну.\nДекоративно-художня обробка передбачає декорування виробів пластичними або декоративними засобами: рельєфний декор (різьблення, тиснення, гравірування); орнаментальний декор (випалювання, розпис); набірний декор (інтарсія, мозаїка, інкрустація, маркетрі); накладної декор (накладки і вставки з деревини , металу, пластмас, кістки, роги, скла, порцеляни, фаянсу, кераміки та ін.)\n1. Захисно-декоративне оздоблення виробів\nПід обробкою меблів розуміють її обробку, поліпшує зовнішній вигляд виробів і захищає від впливу навколишнього середовища. При обробці поверхні покривають рідкими оздоблювальними матеріалами, облицьовують плівками і пластиками, прикрашають різьбленням, випалюванням, накладним візерунком.\nВибір тієї або іншої групи обробки визначається художньо-конструкторськими завданнями з урахуванням естетичних властивостей використовуваних матеріалів, функціональних, техніко-економічних і експлуатаційних вимог до виробу. В одному виробі зазвичай поєднуються суто захисні покриття (внутрішні та нелицьові поверхні) з декоративними (особові та робочі поверхні).\nОблицювання - це процес наклеювання на елементиізделій з деревини поширених, але маловиразні в декоративно-художньому відношенні порід або меблевих щитів з плитних матеріалів, тонколистових матеріалів цінних порід деревини (струганий або лущений шпон). Розміри і якісні показники тонколистових деревних матеріалів регламентуються ГОСТ 99-75 "Шпон лущений" і ГОСТ 2977-77 "Струганий шпон з деревини твердих листяних порід".\nДекоративно-художні якості деревини визначаються кольором і характером поверхневого будови - текстурою. Під текстурою мається на увазі сукупність фізичних властивостей поверхні, що визначаються анатомічною будовою деревини, формою стовбура і способом обробки деревини. При перерізанні волокон деревини, річних шарів і серцевинних променів на поверхні зрізу утворюється характерний малюнок, обумовлений будовою і розмірами розкритих анатомічних елементів, а їх напрямок щодо осі (прямоволокністое, косослойное, завилькуватої, заплутано-волокниста) визначається формою стовбура, місцем зрізу по довжині стовбура (вершинної, середньої або окоренкової частини) і способом механічної обробки (стругання, лущення).\nМалюнок текстури змінюється в залежності від напрямку обробки, тобто Від площини різання - радіальної (паралельно серцевинним променів) і тангенціальний (перпендикулярно серцевинним променів). У більшості порід (дуба, ясена, червоного дерева, горіха, палісандра і ін) обидва ці напрями дають гарний малюнок, у деяких представляє інтерес тільки один із вказаних напрямків обробки. У виявленні текстури значну роль надає колір, особливо контраст у забарвленні ранньої та пізньої деревини.\nДеревина дуба цікава і на тангенціальному і на радіальному розрізах, так як в створенні малюнка текстури беруть участь як серцевинні промені, так і річні кільця.\nВсе різноманіття варіантів і композицій текстури може бути зведене до наступних характерним видам, найбільш часто застосовуються в промисловості.\n1. Деревина без вираженого малюнка з равнокрашенной поверхнею зі слабозаметним напрямком волокон. Такий характер текстури має деревина берези, липи, груші при отриманні облицювальних матеріалів на основі цих порід як струганням, так і лущенням.\n2. Штриховий малюнок текстури з дрібними однорідними штрихами, що виходять в результаті розриву серцевинних променів (деревина бука і ряд інших порід).\n3. Муаровий малюнок, утворений на радіальному розрізі грою розкритих судин, розташованих у вигляді обриваються смуг. Така текстура характерна для червоного дерева, хвилястого клена та берези.\n4. Смугастий малюнок утворюється на радіальних розрізах деревних порід з яскраво вираженою контрастністю у забарвленні ранньої та пізньої деревини. Текстура характеризується чергуванням вузьких і широких темних і світлих смуг. Малюнок характерний для хвойних порід, червоного дерева, горіха, палісандра, цебрано та інших порід.\n5. Хвилястий малюнок утворюється на радіальному зрізі деревини з ненормальною формою стовбура (завилькуватої деревина берези, клена, червоного дерева) або шляхом фігурної хвилястою обробки деревини (лущення) спеціальним ріжучим інструментом (береза, ясен та ін.)\n6. V-подібний малюнок текстури характерний для тангенціального розрізу. Малюнок створюють річні шари, що потрапляють в розріз у вигляді параболічних (дугоподібних) ліній, часто неправильної форми. Серцевинні промені майже непомітні і не впливають на характер малюнка, найбільш яскраво проявляється малюнок у хвойних порід, горіха, ясена і дуба.\n7. Криволінійний малюнок текстури утворюється на тангенціальному деяких листяних порід деревини (горіх, карагач тощо) при ненормальних умовах зростання дерева. Різновидами цього малюнка є раковина і напливною, що утворюються при обробці окоренкові частини капів або напливів деяких листяних порід (горіх). Малюнок завдяки хаотично переплітається лініях і плям володіє цінними декоративними якостями.\n8. Лістообразнимі малюнок характеризується замкнутими на тангенціальному зрізі елліпсовіднимі лініями неправильної форми.\n9. Сучкуваті малюнок (у вигляді окремих центральних плям і сучків і ряду концентричних кіл темнофарбовані деревини) утворюється при обробці деревини, що містить значну кількість сучків (сосна, ялина, акація). Високі декоративні якості притаманні різновиди цього малюнка у деревини гостролистого клена ("пташине око"), утвореного дрібними "очками" з діаметром від 2 до 5 мм , Що представляють собою поворот волокон близько місце можливого утворення сучка, а також деревині карельської берези, характерний малюнок якої створюють хаотично розташовані темно-коричневі штрихи, які утворюються клітинами серцевинних променів.\nВелике значення має правильне використання природного малюнка деревини (текстури) у загальному художньому рішенні меблів. Напрямок волокон, характер і масштаб малюнка текстури вибирають в залежності від стильових переваг, сучасних вимог архітектури, а також від загального композиційного задуму, розмірів і пропорцій виробів, ритмічної побудови окремих обсягів та ін Розроблено методи та прийоми декоративного набору шпону, які залежно від характеру розташування малюнка щодо облицьовується площині і кількості беруть участь у наборі елементів розрізняються по складності виконання (простий і складний набір). При простому наборі використовується природний малюнок текстури одного напрямку, але розрізняють поздовжнє облицьовування "в ріст" з вертикальним напрямком волокон, поперечне облицьовування з горизонтальним напрямом волокон і "косе" - з напрямком волокон під кутом 30 - 60 * до осьової лінії фанеруемого елемента.\nПри складному личкуванні для більшого декоративного виявлення малюнка текстури напрям волокон окремих елементів набору змінюється зазвичай по найпростішим геометричним схемами: "в ялинку", "на чверть", "в конверт", "в ромб", "в шашку", та ін\nПоєднання різного напрямку волокон окремих елементів набору і геометричних фігур дозволяє отримати численні декоративні схеми з різноманітним ритмічним побудовою. Введення в схему набору орнаментального або сюжетного малюнка і вставок з інших матеріалів створює для художника невичерпні можливості в декоративно-художньому вирішенні площині.\nЗалежно від застосовуваних оздоблювальних матеріалів, техніки їх нанесення і обробки обробки бувають: прозора, непрозора, імітаційна.\nПрозора обробка. На поверхні деревини створюють прозоре покриття рідкими або плівковими оздоблювальними матеріалами. Якщо при цьому потрібно змінити натуральний колір деревини, поверхня попередньо обробляють барвниками. Найпростіший вид прозорого покриття - тонкий шар прозорого лаку, нанесеного на деревину. При цьому деревина вбирає в себе частину лаку, а частина лаку залишається на поверхні у вигляді прозорої тонкої плівки. Деревина вбирає лак нерівномірно: більш пухкі шари вбирають лаку більше, більш щільні - менше. Прозора обробка зберігає текстуру деревини.\nНепрозора обробка закриває текстуру і колір деревини. На поверхні створюють непрозоре одноколірне або рисунчатой покриття рідкими (емалі, фарби, лаки) або плівковими (облицьовування) матеріалами. Непрозорі покриття наносять на поверхню з деревини хвойних порід і недорогих м'яких.\nІмітаційна обробка. Штучно відтворює на поверхні, що відбувається малоцінної породи деревини текстуру і колір деревини цінних порід. У технологічному відношенні імітаційна обробка відрізняється від прозорої і непрозорою тим, що додається операція нанесення текстури. При імітації, наприклад, світлих листяних порід (береза, вільха) під колір і текстуру горіха імітовану поверхню забарвлюють розчином барвника, потім на неї наносять малюнок текстури горіха. При цьому текстура берези закривається тільки частково, в місцях нанесення текстури горіха. Потім поверхню грунтують і покривають прозорим лаком.\nСпеціальна художня обробка включає рельєфний, накладної, орнаментальний і складальний декор: обробку металами.\n2. Підготовка до обробки\nПідготовка поверхні до обробки вироби лакофарбовими матеріалами ділиться на столярну і оздоблювальну. І в тій, і в іншій розрізняють підготовку під прозорі і непрозорі покриття.\nСтолярна підготовка під прозору обробку. Поверхню, що обробляється зачищають механічною обробкою: стругають Шліфтік, цикль, шліфують шкурками. Готуємо під прозору обробку поверхня повинна бути гладкою і рівною. Невеликі тріщини в шпоні, виривання волокон зашпаровують шпаклівкою, підібраною під колір поверхні, що відбувається. Зазвичай шпаклівку виготовляють з деревного пилу, змішаної з клеєм. Шпатлюют поверхню перед шліфуванням.\nНа підготовлених під прозору обробку поверхнях не допускаються вади, що перевищують норми, передбачені технічними вимогами на меблі. Шорсткість поверхні під обробку при прозорому покритті повинна бути не нижче 16 ¸ 32 мкм. Столярна підготовка під непрозору обробку. При столярної підготовки під непрозору обробку висвердлюють і зашпаровують пробками сучки, піддають поверхні механічній обробці струганням, фрезеруванням або шліфуванням. Шорсткість поверхні під оздоблювальну підготовку при непрозорому покритті повинно бути в межах 200 ... 60 мкм.\nШліфування деревини. Поверхня деревини шліфують для зменшення нерівностей (шорсткості), викликаних її анатомічною будовою або механтческой обробкою.\nДля шліфування деревини і деревних матеріалів застосовуються шліфувальні шкурки на тканинній основі. Шліфувальні шкурки складаються з гнучкої основи (щільного паперу або тканини), абразивного матеріалу і клею, скріпляє абразивні зерна і основу.\nУ процесі шліфування внаслідок нерівномірності насипання абразивного матеріалу спочатку найбільш виступаючі ребра зерен залишають глибокі ризики (подряпини), а до кінця роботи зерна викришуються і згладжуються.\nПеріод щодо сталої роботи шліфувальних шкурок настає через 8-10 хв після початку роботи.\nІснують кілька методів шліфування деревини і деревних матеріалів: вручну; на узколенточних шліфувальних верстатах з ручним притиском праскою; дискових верстатах; на прохідних узколенточних верстатах з 1-3 стрічками.\nФарбування деревини. Фарбування застосовують для посилення природного кольору деревини, надання їй забарвлення або однакового тону деталі або виробу. За глибиною проникнення фарбувальних розчинів у деревину фарбування може бути поверхневим (найбільш поширене) і глибоким. При поверхневому фарбуванні деревина забарвлюється на глибину до 0,5 мм ; Глибоке фарбування може змінити колір деревини наскрізь.\nФарбування деревини і деревних матеріалів здійснюється різними методами: вручну, зануренням, пневматичним розпиленням, струменевим обливом, вальцями.\nПри фарбуванні методом занурення деталі навішують на підвіски і занурюють у ванну з барвником. Швидкість занурення підвісок з деталями у ванну і вилучення з її визначають дослідним шляхом. Після фарбування підвіски з деталями встановлюють так, щоб залишки барвника вільно стікали в піддон.\nПротирання деталей не проводиться. Тривалість сушіння деталей: при 18-23 * С - не менше 3 год, при 45-50 * С в конвективної сушильній камері - не менше 10 хв.\nПри виконанні операції фарбування вручну поверхню деталей швидко і рясно змочують розчином барвника поролоновою губкою або тампоном, потім ретельно протирають сухим тампоном вздовж волокон деревини.\n3. Види захисно-декоративної обробки\nЛакофарбові покриття - найпоширеніший вид декоративно-захисної обробки меблів. Це зумовлено широким асортиментом матеріалів, їх високими захисними і експлуатаційними властивостями, простотою нанесення покриттів на базі сучасної високомеханізованої техніки (пневматичної і електростатичного розпилення, занурення, струменевого облива та наливу, вальцювання), застосуванням у виробах самих різних конфігурацій і габаритів, легкістю усунення дефектів і в більшості випадків можливістю відновлення.\nРозрізняють прозорі і криюче покриття. Перші виконуються прозорими оздоблювальними матеріалами - лаками, що представляють собою рідкі розчини плівкоутворювачів (переважно смол) в органічних розчинниках, другі - фарбами і емалями, тобто суспензіями пігментів і наповнювачів у розчинах плівкоутворювачів. Декоративні властивості лакофарбових матеріалів визначаються їх кольором і фактурою. Прозорі покриття виконуються безбарвними лаками, слабозабарвленого в жовто-бурштиновий колір. Кроющие фарби і емалі бувають ахроматичні (білі, сірі, чорні) і хроматичні (кольорові), однотонні й неоднотонние (рисунчаті).\nФактура визначається поверхневим будовою матеріалу покриття, тобто величиною і характером нерівностей. Фактура тісно пов'язана з відбивними здібностями поверхонь. За ступенем відображення розрізняють поверхні глянцеві, в значній мірі відображають падаюче на них світловий потік, і матові. Матові поверхні характеризуються наявністю нерівностей, дифузно розсіюючих світловий потік.\nВелику групу становлять лакофарбові товари, призначені для отримання захисних та декоративних лакофарбових покриттів. Вони захищають вироби з деревини від гниття, надають багатьом товарам гарний зовнішній вигляд, захищають їх від забруднення і полегшують догляд за ними.\nВелика роль лакофарбових товарів у підвищенні естетичних властивостей багатьох непродовольчих товарів, у поліпшенні санітарно-гігієнічного стану жител та їх декоративного оформлення.\nЛакофарбові покриття з надійними захисними і хорошими декоративними властивостями зазвичай отримують при багатошаровому нанесенні послідовно спочатку грунту та шпаклівки, потім шарів лаку або фарби. Верхній шар фарби часто покривають шаром лаку.\nЗа призначенням лакофарбові матеріали поділяються на три основні групи:\n-Матеріали для підготовки поверхні деревини до обробки (грунти шпаклівки, Порозаполнітелі);\n-Матеріали, що створюють основний лакофарбовий шар (лаки, емалі, фарби, оздоблювальні пасти);\n-Матеріали для облагороджування лакофарбових покриттів (розрівнюють рідини, полірувальні пасти та політури, шліфуючі пасти, склади для освіження поверхні).\nЛакофарбові матеріали є композиції, що складаються з ряду вихідних речовин - компонентів, виконують різну роль у лакофарбовому матеріалі і створюваному їм покритті. Ці компоненти поділяються на групи:\n-Плівкоутворювальні речовини і сполучні - синтетичні та природні смоли, воски, клеї, масла, що висихають, коллоксилин та ін, що утворюють у результаті фізико-хімічних процесів тверду плівку, що добре зчіплюється з матеріалом вироби;\n-Розчинники - речовини, призначені для розчинення плівкоутворюючих речовин і регулювання в'язкості лакофарбового матеріалу. Розчинники можуть самостійно розчиняти пленкообразователь або розбавляти готовий розчин;\n-Сикативи - компоненти, що прискорюють термін висихання покриттів;\n-Пластифікатори - речовини, що вводяться до складу полімерів і плівкоутворювачів, що пом'якшують плівку і роблять її більш еластичність;\n-Наповнювачі - речовини, які зазвичай додаються для збільшення сухого залишку матеріалів;\n-Барвники - пігменти, барвники, протрави.\nБарвники являють собою порошкоподібні суміші забарвлених органічних речовин, розчинних у воді, спирті та інших органічних розчинниках і утворюють прозорі розчини, які змінюють колір деревини без затемнення природної структури. Фарбування застосовують для посилення природного кольору деревини, імітації малоцінних порід під цінні і підфарбовування лаків. Барвники повинні бути світлостійким, володіти яскравим кольором, високою дисперсністю, не приховувати і не затінювати текстуру деревини і легко розчинятися в розчинниках - воді, спирті, ацетоні або інших органічних розчинниках. За походженням розчинники для деревини поділяються на дві групи - природні і синтетичні.\nПротрави - різновид фарбувальних речовин, що забарвлюють деталь в процесі реакції з дубильними речовинами деревини.\nПігменти - тонкоподрібнені порошки того чи іншого кольору. Пігменти не можуть самі закріплюватися на поверхні окрашиваемого вироби, і тому застосовуються завжди в суміші з розчином будь-якого пленкообразующего матеріалу (клею, масла). Пігменти додають до сполучній для отримання світлостійке непрозорого покриття. Готові склади з суміші пігменту з розчином пленкообразующего називають фарбами (клейові, масляні). Пігменти бувають неорганічні і органічні.\nНаповнювачі - порошки інертних речовин, що вводяться в лакофарбові матеріалу (фарби, шпаклівки, грунтовки) для збільшення сухого залишку в цих матеріалах. Наповнювачі повинні володіти високою хімічною інертністю, не розчинятися і по можливості не набухати в розчинниках і пленкообразователе, з яким вони застосовуються.\nВ якості наповнювачів застосовують тонкоподрібнені порошки гірських порід і пігментів білого кольору (тальк, каолін, аморфні форми крімнезіна, шпат, скло).\nРозчинниками називають органічні леткі рідини, призначені для розчинення плівкоутворювачів (смол, ефірів целюлози, лаки) і пластифікаторів і доведення їх розчинів до робочої в'язкості. Розчинники можуть самостійно розчиняти пленкоообразователь або служити тільки для розведення готових розчинів.\nРідини, самостійно не розчиняють пленкообразователь, називають на відміну від розчинників разбавителями. Це назва умовна, оскільки одні й ті ж рідини можуть бути разбавителями для одних і розчинниками для інших плівкоутворювачів.\nПластифікатори вводять до складу полімерів і плівкоутворювачів для додання їм еластичних властивостей і зниження температури, при якій даний полімер набуває крихкість. Введення пластифікатора збільшує міцність на удар і забезпечує більше подовження при розриві. У той же час пластифікатор знижує твердість і міцність на розтяг. Пластифікаторами є багато не висихають або повільно висихають рідини: спирти, ефіри, кетони, масла та ін\nПлівкоутворювальні речовини, здатні при нанесенні їх на поверхню тонким рідким шаром (у вигляді розчину чи розплаву) утворювати за певних умов тонку і міцну плівку, що добре зчіплюється з матеріалом виробів. До числа плівкоутворюючих речовин відносяться оліфи і смоли природні і синтетичні. Оліфи - продукти переробки рослинних масел, жирів та органічних продуктів. Застосовуються для виготовлення і розведення фарб і грунтування поверхні, що фарбується.\nГрунтовкою називається суспензія пігменту або суміші пігментів з наповнювачами в речовині, що утворить після висихання непрозору однорідну плівку з хорошою адгезією до підкладки і покривні верствам. Призначення грунтовок - просочити поверхневий шар деревини, зробити його твердим і щільним, заповнити без значної усадки пори деревини, забезпечити високу адгезію з основною і наступними лаковими покриттями.\nПорозаполнітелі - називають склади, призначені для втирання в пори деревини, з тим щоб закрити їх перед нанесенням прозорих покриттів і створюючі так само, як і грунти, нижній шар лакофарбного покриття. У залежності від властивостей порозаполнітель наносять на попередньо загрутованную або незагрутованную поверхню. Шар порозаполнітеля сприяє скороченню витрати лакофарбних матеріалів і зменшенню просідання покриття в пори при експлуатації виробу.\nЗамазки являють собою густі пасти, вживані для заповнення тріщин і западин на поверхні деревини, призначеної до непрозорої і рідше прозорою обробці. Замазки готують на місці споживання, використовуючи в якості сполучного і плівкоутворювачів клей, оліфу, смолу, лак; як наповнювач - крейда, деревне борошно, дрібні тирсу. У замазки вводять пігменти або барвники, які дають їй необхідний колір.\nЛаки - розчин плівкоутворюючих речовин в органічних розчинниках або у воді, утворює після висихання тверду прозору однорідну плівку. Залежно від характеру пленкообразования лаки поділяють на лаки, що утворюють плівки тільки за рахунок випаровування розчинників (наприклад, спиртні, нітроцелюлозні), і лаки, що утворюють плівки внаслідок хімічних реакцій полімеризації і полконденсаціі, в результаті чого вони переходять в нерозчинний стан (наприклад, масляні, поліефірні). Лакові плівки захищають виріб від зовнішніх впливів, надають їм більш красивий зовнішній вигляд, властивості водонепроникності та ін На поверхні елементів повинен виходити рівномірний по товщині, кольору і блиску лаковий шар, що володіє хорошою адгезією з деревиною або нижчого рівня шарами грунтовок, порозаполнителей і шпаклівок. Назва лаків прийняті за розчинників - спиртовим або за плівкоутворюючих речовин, наприклад масляні, нітроцелюлозні, поліефірні, поліуретанові, перхлорвінілові та ін\nЄ такий різновид алкідних лаків, як алкідно-карбомідних. Головна відмінність між ними в тому, що при нормальній температурі без спеціальних затверджувачів алкідно-карбомідних лаки не висихають. Для того, щоб висушити такий лак, застосовується або гаряче сушіння (80-120 градусів), або спеціальні речовини, що вводяться до складу лаку. Ці лаки використовуються при укладанні паркету й виготовленні меблів\nПоліефірні лаки знайомі нам всім. Це ті самі речовини, які застосовувалися при виготовленні меблів, такий модною в сімдесяті роки. І сьогодні не одна господиня любовно протирає м'якою ганчірочкою зі спеціальною мастикою шафа, стіл або тумбочку, домагаючись ефекту майже дзеркального відображення кімнати. Поліефірні лаки при висиханні утворять плівки великої товщини, однак наносити їх самостійно зважиться далеко не кожний: головне в подібній дзеркальної поліруванні - це ідеальна гладкість покриття.\nПолірування покриттів проводиться для більш ретельного вирівнювання його поверхні після шліфування і надання йому дзеркальної гладкості. Покриття поліруються полірувальними пастами, що представляють собою суміш абразивних порошків з рідкою або твердою (плавиться при нагріванні від тертя) зв'язкою.\nРідкі пасти наносяться на полірованою поверхнею рівномірно вручну. Брускові пасти вставляються в касети полірувальних верстатів і періодично наносяться на полірувальні барабани.\nПолірування лакових покриттів виконується на стрічкових шліфувальних верстатах із заміною шліфувальної шкурки стрічкою із спеціального сукна або килима і на барабанних полірувальних верстатах з застосуванням спеціальних кіл.\nПоліуретанові й алкідноуретанові лаки відрізняються зносостійкістю. Удома їх застосовують, в першу чергу, при паркетних роботах - подібним лакам не страшні ні каблуки із залізними набійками, ні пазурі свійських тварин, і навіть постійно зачіпає підлога двері вони можуть витримувати досить довгий час. Підлоги Ермітажу, наприклад, покриті саме цими лаками. Вони використовуються для захисту найбільш цінних порід дерева. Це - найдорожчий тип лаку. Стійкість і довга служба подібного матеріалу виправдують його високу вартість.\nВсе ширше застосовують лакофарбові матеріали спеціального призначення. Вони необхідні для захисту деревини (антисептичні і вогнезахисні фарби для дерева).\nСпиртові лаки і політури - розчини синтетичних або природних смол в спирті, мають коричневий, жовтий або інший колір. Їх використовують для полірування дерев'яних деталей, меблів,\nНітролаки - розчини похідних целюлози в органічних розчинниках, що зазвичай містять пластифікатор. Нітролак швидко висихає, дає блискучу плівку коричневого або жовтого кольору, його широко застосовують для фарбування меблів і дерев'яних деталей. Етілцеллюлозний лак безбарвний, їм лакують незабарвлені і забарвлені вироби і деталі з дерева.\nСмоляні лаки знаходять широке застосування по властивостям синтетичної смоли, диспергованої в органічному розчиннику. Лаки на основі сечовино-формальдегіду і поліефірної смол використовують для фарбування паркетних підлог, для обробки фанери, столярних виробів, деревно-стружкових плит.\nПолитурами називають розчини твердих поліруючих смол слабкої концентрації, коліоксіна і пластифікаторів в суміші летких органічних розчинників. Політури служать для створення рівного, дзеркально-блискучого прозорого покриття, що виявляє і заглибленого природну текстуру деревини. Розрізняють спиртові політури та нітрополітури.\nФарбами називають суспензії пігменту і суміші пігментів з наповнювачами в оліфі, емульсії, латексі, що утворюють після висихання непрозору однорідну плівку. Залежно від виду плівкоутворюючих речовин фарби підрозділяються на клейові, масляні, емульсійні, емалеві та ін При введення в розчини плівкоутворюючих речовин пігментів покриттям надається непрозорість і колір, що залежить від кольору пігментів. Пігменти змінюють і інші властивості покриттів. Як правило, захисні властивості фарб значно вище захисних властивостей відповідних плівок чистих плівкотвірних (лаків). Підвищені захисні властивості фарб виходять за рахунок введення неорганічних пігментів.\nФарби і утворені ними покриття повинні відповідати ряду вимог. Крім загальних вимог щодо хорошого розливу, швидкого висихання, адгезією і стійкості до зовнішніх впливів, вони повинні мати певний колір, ступінь дисперсності твердих частинок (пігменту і наповнювача), високу покриваність і стійкість при зберіганні.\nАдгезійна здатність (адгезія) оцінюється міцністю прилипання лакофарбового покриття до поверхні виробу. Це найбільш важлива властивість покриття залежить від ступеня змочування поверхні виробу лакофарбовим складом і адсорбції його поверхнею, від величини сил взаємодії між плівкою й поверхнею виробу.\nЕмалі - представляють суспензію пігменту або суміші пігментів з наповнювачами в лаку, що утворить після висихання непрозору тверду плівку з різним блиском і фактурою поверхні. Призначення емалей - непрозора оздоблення виробів з деревини, в тому числі меблів, вікон, дверей, деталей сільськогосподарських машин. Залежно від складу основних плівкоутворюючих речовин розрізняють емалі олійні, спиртові, нітроцелюлозні, пентафталеві, алкідно-спиртові, алкідно-сечовини, поліефірні та ін\nПоверхні висушених лакофарбових покриттів вирівнюють шліфуванням. Шліфування виконують шліфувальними шкурками, рідше шліфувальними пастами і шліфувальними порошками. При обробці деревину шліфують після нанесення (проміжних) і верхніх покриттів, тобто після нанесення грунтовки, шпаклівки, першого шару лаку або емалі і останнього шару лаку.\nЛакофарбові покриття шліфують мокрим способом із застосуванням рідини для охолодження шліфується поверхні (для термопластичних покриттів - гас, уайт-спірит, скипидар) і сухим без застосування охолоджуючих рідин (для поліефірних покриттів).\nПолірувальні склади - це склади, призначені для облагороджування лакофарбових покриттів і додання їм блиску. До них відносяться розрівнюють і полірувальні рідини, полірувальні пасти, засоби для виведення жирових забруднень після полірування.\nОбессмолівающіе склади. Деревина хвойних порід, як правило, містить смолу, яка виступає на поверхню або знаходиться в безпосередній близькості до неї. Наявність смоли ускладнює фарбування деревини, а також може псувати лакофарбове покриття. Тому перед обробкою поверхню деревини хвойних порід необхідно обессмоліть. Для цієї мети застосовують рідкі склади розчиняють або омилівающіе смолу. Для розчинення смоли використовують ацетон і тетрахлорметанол, а для омиліванія - вуглекислі солі кальцію і натрію, тобто соду і поташ.\nВідбілюючі склади. Застосовують Щоб відбілювання поверхні деревини перед обробкою, для додання їй більш світлого кольору в декоративних цілях, вирівнювання кольору ядра і заболоні, виведення плям. Краще відбілюючий засіб - перекис титану, яка нешкідлива і придатна для відбілювання всіх порід.\nВибір способу нанесення оздоблювального матеріалу в основному залежить від розміру і форми оброблюваних деталей, необхідної товщини створюваного покриття, рівня механізації процесів обробки на підприємстві. При виготовленні меблів рідкі оздоблювальні матеріали наносять на поверхню, що обробляється ручними інструментами, пневматичним розпилювачем, в електричному полі, обливом, зануренням.\nПри малих обсягах оздоблювальних робіт оздоблювальні матеріали наносять ручними інструментами: пензлем або тампоном. Для нанесення оздоблювальних матеріалів на плоскі поверхні застосовують щетинні і волосяні кисті - ручники круглої форми.\nДля розрівнювання верств рідкого лаку на поверхні, що відбувається застосовують плоскі кисті-флейці. Спеціальні круглі кисті застосовують для нанесення лаків на фігурні поверхні, обробки різьби і т.п. Тампон роблять з меблевої вати або в'язанням вовни, загорнутої в полотняну тканину.\nУ процесі сушіння рідкі оздоблювальні покриття тверднуть за рахунок сушильного агента (повітря, інфрачервоні промені та ін.) Розрізняють сушку без примусового впливу, яка в свою чергу містить три види сушіння: конвективна нагрітим повітрям, терморадиационная інфрачервоними і ультрафіолетовими променями і акумульованим теплом.\nОтвердіння покриттів залежно від застосовуваних оздоблювальних матеріалів відбувається за рахунок випаровування з оздоблювального матеріалу летючих розчинників якого спільного протікання процесів випаровування летючих розчинників та хімічного перетворення пленкообразователя оздоблювального матеріалу на тверду речовину. В обох випадках на тривалість сушіння впливає температура сушки. З підвищенням температури не тільки збільшується швидкість випаровування летючих розчинників, але і прискорюється перебіг хімічних реакцій.\nКрім лакофарбових матеріалів, для створення захисно-декоративних покриттів на деревині застосовують різні плівкові і листові матеріали, які наклеюють на підготовлену поверхню деревного матеріалу. Декоративно - захисна обробка поверхонь покриттями на основі пластичних мас залучає спеціалістів широкими технологічними можливостями, забезпечуючи максимальне використання фізико-механічних, антикорозійних, декоративних та інших властивостей полімерів. Для цієї мети використовують матеріали на основі паперів, синтетичних смол, тканин, металів, а також комбінації різних матеріалів. Оздоблювальні плівкові і листові матеріали діляться на прозорі та непрозорі, володіють власною адгезією до підкладки - деревному матеріалу і не володіють нею, вимагають після приклеювання подальшої обробки і не потребують її.\nОдин з перспективних видів обробки меблевих виробів з деревним матеріалів - напрессовиваніе плівкових матеріалів на основі паперів (ламінування). При цьому методі захисно-декоративне покриття в більшості випадків створюється за рахунок плівок, просочених синтетичними смолами.\nПлівки на паперовій основі можуть бути імітовані, тобто з текстурою деревини або іншим малюнком, або без імітацій. Застосування таких плівок забезпечує заміну струганого та лущеного шпону. Плівки на основі паперу, просочених мочевиноформальдегідні смолами, можуть бути пігментовані, непігментовані і декоративні з імітацією різних малюнків.\nОдноколірні плівки пігментовані і непігментовані призначені для наклеювання на деревні матеріали в якості шару грунтовки під емалі. Після приклеювання плівки шліфують і обробляють емалями. У результаті їх застосування знижується витрата шпатлевочних і грунтувальних матеріалів, а також зменшується число шарів емалі.\nВиготовляють також декоративні плівки на основі просочення мочевиноформальдегідні смолами з добавкою поліефірних смол або нанесення їх на лицьову поверхню плівки. У цьому випадку виходить поверхня, що не вимагає після напресування, нанесення лакофарбових матеріалів.\nЛистові матеріали можуть бути представлені натуральним шпоном (струганим і лущеним), плівками на основі просоченої папери, декоративним паперово-шаруватим пластиком і т. д.\nПлівки з синтетичних смол. Облицювальні покриття на основі полівінілхлоридних плівок без тканинної основи володіють високими захисними властивостями - хімічну стійкість до розчинів кислот і лугів, мильним розчинів, спирту, бензину. Плівки полівінілхлоридна прозора і пігментована (додані пігменти та наповнювачі), глянцева, матова і напівматова, жорстка та еластична випускається товщиною від 0,3 до 0,7 мм в рулонах.\nПолівінілхлоридні плівки мають слабку агдезіей з деревиною, тому їх приклеюють перхлорвінілових клеєм, водними дисперсійними клеями, латексами, клеями-розплавами.\nПри обробці пігментованими плівками застосовують два види полівінілхлоридних плівок - лицьову, до складу якої введено пігменти та наповнювачі, і спеціальну клейову плівку, в яку додана епоксидна смола в кількості 4-6% від загальної маси плівки. Епоксидна смола покращує адгезійние властивості полівінілхлоридних плівок і дозволяє обходитися без латексних клеїв.\nТекстури полівінілхлоридна плівка пігментована, з нанесеною текстурою деревини може бути гладкою і витисненої. Випускають також текстурні полівінілхлоридні самоклеючі плівки, на нелицьову поверхня яких завдано липкий шар. Такі плівки приклеюють шляхом накочення та легкої притирання до деревини.\nПокриття рекомендуються для внутрішньої обробки приміщень, вбудованих меблів, внутрішньоквартирних дверей та ін\nДекоративні паперово-шаруваті пластики\nВиготовляються методом гарячого пресування з спеціальних паперів. Облицювальні шари паперу просочують мечевіно-меламіно-формальдегіду смолою, а всі інші феноло-формальдегідом. Крім того, для отримання поверхні з високим блиском на зовнішній декоративної аркуш паперу при формуванні пакета кладуть шар паперу, просоченого меламіновою смолою.\nДекоративні якості визначають кольором і характером малюнка поверхневого лицьового шару. Випускаються однотонних, хроматичних і ахроматичних кольорів насичених і м'яких пастельних тонів, з простим геометричним малюнком і текстури поверхнею, що імітує цінні породи дерева.\nІнший вид пластиків - рулонний тонкий пластик товщиною 0,4 - 0,6 мм . Якщо листовий пластик товщиною 1 - 1,5 мм в основному призначений ля личкування пластей щитових деталей, то рулонними обробляють і пласть і кромку.\nДекоративний паперово-шаруватий пластик відрізняється високою світлостійкістю, стійкістю до дії гарячих миючих речовин, масел, бензину, слабких кислот і лугів. Тому він широко застосовується при виготовленні кухонних, медичної та дитячих меблів.\nОздоблення деревних матеріалів декоративними паперово-шаруватим пластиком вимагає застосування певних клеїв і технологічних режимів. Для приклеювання його до деревних матеріалів застосовують епоксидні, феноло-формальдегідні, карбомідних, поліефірні та каучукові клеї. Приклеюють пластик гарячим або холодним способом.\nКлейові матеріали для приклеювання декоративного пластику і компенсуючих облицювань використовують з урахуванням умов подальшої експлуатації виробів меблів і застосовуваної технології личкування.\nЗа умовами експлуатації клейові з'єднання облицьованих декоративним паперово-шаруватим пластиком можна з деякою часткою умовності розділити на три групи. Клейові сполуки першої групи є стійкими при експлуатації у закритих опалювальних приміщеннях без впливу води. Друга група клейових з'єднань є стійкою при використанні в закритих приміщеннях з високою і змінною вологістю повітря, а також можливе короткочасним впливом води і миючих речовин. До третьої групи належать клейові з'єднання, піддаються впливу несприятливих факторів навколишнього середовища при експлуатації виробів меблів на відкритому повітрі.\n1. Бєлов А.А., Янов В.В. Художнє конструювання меблів. - Вид. 2 - е, перероб. і доп. - М.: Лісова промисловість, 1985\nЗахисно-декоративне оздоблення деревини\nЦерква св Полієвкта в Константинополі і її декоративна програма\nМонументально-декоративна скульптура Москви першої половини 30-50х років