Загальний аналіз сечі: доступна розшифровка — Zdorovia\nГлавная » Аналізи » Загальний аналіз сечі: доступна розшифровка\nЗагальний аналіз сечі: доступна розшифровка\nв Аналізи 15.04.2016 198 Просмотров\nПобачивши результати лабораторного дослідження, пацієнт, природно, хоче розібратися: що там норма чи ні? Але читати аналіз, на жаль, вміють далеко не всі. Хоча нічого особливо складного тут немає. Загальний аналіз сечі ОАМ найпоширеніший, старий і рутинний інструмент діагностики. Однак незважаючи на це, він до цих пір не втратив своєї актуальності.\nУ загальний аналіз цієї біологічної рідини входять:\nоцінка її фізичних параметрів;\nвизначення наявності органічних речовин;\nмікроскопічне дослідження осаду.\nОцінка фізичних параметрів\nКолір, прозорість, запах сечі. У здорової людини вона жовтого кольору різної інтенсивності. Коричнева і навіть майже чорна сеча буває при гемолітичних анеміях, злоякісних пухлинах, важких алкогольних і хімічних отруєннях. Червоної вона стає при травмах, гострих запаленнях, інфаркті нирок. Рожевою якщо порушена вироблення гемоглобіну. Безбарвна або блідо-жовта сеча буває у діабетиків. Молочний колір сигналізує про наявність гною, жирів, фосфатів у високій концентрації.\nОднак рожевий, червоний або коричневий відтінки сеча може придбати через буряка, моркви, препаратів заліза, «5-НОК». А зелений або світло-коричневий колір через лаврового листа, ревеню. Але це все не патологічні, а фізіологічні показники кольору, тобто норма.\nСвіжа сеча здорової людини прозора. Лише згодом вона мутніє, так як починають осідати розчинені в ній солі і інші домішки. Це теж норма. Чим вище концентрація домішок, тим сеча мутніше.\nУ неї завжди специфічний запах, не дуже різкий. Якщо ж сеча пахне аміаком, це, як правило, сигналізує про запальні процеси в нирках або сечовому міхурі. Яблуками вона віддає зазвичай у діабетиків. Запах сечі стає різким, коли людина споживає продукти або приймає ліки, багаті запашними речовинами. В такому випадку патології немає.\nКислотність сечі. Якщо харчування різноманітне і збалансоване, то реакція сечі або нейтральна (7,0), або слабокисла (менше 7,0). Яскраво виражену кислу реакцію вона набуває при лихоманці, викликаний високою температурою, каменях в сечовому міхурі, захворюваннях нирок. Значна лужна реакція з'являється при блювоті, діареї, гострих запальних процесах, інфекціях сечових шляхів, розпаді ракових пухлин.\nВідносна щільність. Цей важливий параметр sg в латинській транскрипції характеризує концентраційну функцію нирок. Він визначається як питома вага рідини і в нормі становить 1003-1028 одиниць. Його коливання з фізіологічних причин допускаються в межах 1001-1040 одиниць. У чоловіків питома вага сечі вище, ніж у жінок і дітей.\nПри патологіях спостерігаються його стійкі відхилення. Так при сильних набряках, діареї, гострому гломерулонефриті, діабеті відзначається гиперстенурия, коли питома вага перевищує 1030 одиниць.\nПоказник невисокою відносної щільності 1007-10015 одиниць свідчить про гіпостенуріі, яка може бути викликана голодуванням, нецукровий діабет, нефрити. А якщо питома вага нижче 1010 одиниць, то в наявності изостенурия, характерна для дуже важкого ураження нирок, включаючи нейросклероз.\nДетальніше ознайомитися з усіма основними показниками сечі і їх розшифровкою можете в цій таблиці .\nОрганічні речовини в сечі\nЛатинське її позначення в аналізі glu (glucose). Найбажаніший результат дослідження на цукор показник його відсутності: glu negative або glu neg. Але, якщо він виявляється, лікарі констатують глюкозурию. Найчастіше це доля діабетиків.\nОднак вона може бути не тільки панкреатичної, але і ниркової, печінкової, якщо вражені ці органи. Симптоматична глюкозурія відзначається при травмах і захворюваннях головного мозку, інсульті, пухлини надниркових залоз, гіпертиреозі та ін.\nЯкщо в сечі виявлено білок\nВ аналізі він фігурує під позначенням pro, розшифровка якого проста: протеїн, тобто білок. Його концентрація більше 0,03 г називається протеїнурією. Якщо добова втрата білка до 1 г, то це помірна протеїнурія, від 1 г до 3 г середня, а більше 3 г виражена.\nОсобливий показник для діабетиків МАУ. Для них ендокринологи та нефрологи визначили «прикордонну зону»: мікроальбумінурію або МАУ. Мікроальбумін найменші екземпляри білків, які потрапляють в сечу в першу чергу. Тому показник МАУ найраніший маркер ниркових порушень при цукровому діабеті. Добова норма таких мінібелков до 3,0-4,25 ммоль.\nМАУ дуже важливий параметр, за яким можна судити про оборотності ураження нирок. Адже діабетична нефропатія одна з головних причин інвалідності та смертності при діабеті. Підступність цього важкого ускладнення в тому, що воно розвивається повільно, непомітно і не викликає хворобливих симптомів.\nКонтроль сечі дозволяє вчасно виявляти рівень МАУ і призначати відповідну терапію для відновлення нирок.\nМетод визначення МАУ найбільш ефективний, так як виміряти концентрацію альбуміну іншими лабораторними методами дуже важко.\nБілірубін, жовчні кислоти, индикан. Норма коли в аналізі значиться: bil neg (bilirubin negative), тобто білірубіну немає. Його наявність сигналізує про патологіях печінки або жовчного міхура. Якщо концентрація білірубіну в крові перевищує 17-34 ммоль / л, то в сечі з'являються жовчні кислоти. Зазвичай це теж наслідок патологій печінки і жовчного міхура.\nЗміст в сечі індікана, що утворюється при розпаді білків в кишечнику, може бути пов'язано з хронічними запорами, гнійними вогнищами в кишечнику, діабетом, подагрою, що розвивається гангреною, раковими пухлинами.\nУробилиноген, кетонові тіла . Позитивний показник ubg означає наявність уробилиногена. Він може сигналізувати про хвороби печінки або крові, інфаркті міокарда, інфекціях, ентероколіті, каменях в жовчному міхурі, завороту кишок, інших патологіях. Добова концентрація ubg при цьому вище 10 мкмоль.\nНаявність в сечі кетонових тіл ket, що містять ацетон і його похідні, буває наслідком тривалого наркозу, голодування, цукрового діабету, тиреотоксикозу, інсульту, отруєнь чадним газом або свинцем, передозуванням деяких препаратів.\nПро що свідчить показник asc? Він вказує, скільки аскорбінової кислоти виділяється з сечею. Нормою для здорового організму вважається близько 30 мг на добу. Виявляти рівень asc буває необхідно у немовлят на штучному вигодовуванні, онкохворих, курців, алкоголіків, при опіках, депресіях, підозри на авітаміноз, цингу, камені в нирках, інфекційні захворювання.\nКрім того, до проведення аналізів на глюкозу, гемоглобін, білірубін або нітрити доцільно визначити концентрацію asc. Адже якщо вона перевищує 0,3 ммоль / л, загальний аналіз сечі може видати недостовірні результати.\nМікроскопічний аналіз сечового осаду\nЛейкоцити, еритроцити. Кількість лейкоцитів leu в сечовому осаді у здорових людей не повинно перевищувати 0-3 для чоловіків і 0-5 для жінок. Відхилення від норми явна ознака запальних процесів, перш за все в сечостатевій системі.\nЦі запалення, а також злоякісні пухлини призводять до появи в сечі еритроцитів bld. Їх кількість дозволяє судити про те, як розвивається захворювання і наскільки ефективно лікування. У жінок в перший час після пологів високий рівень еритроцитів, але це вважається нормальним явищем.\nЦиліндри, епітеліальні клітини, креатинін. У сечовому осаді завжди повинні бути відсутніми циліндри всіх видів, крім гіалінових. Наявність інших різновидів зазвичай пов'язане з ураженням нирок, гіпертонією, вірусними інфекціями, тромбозами, хімічним отруєнням, прийомом ряду антибіотиків.\nНаявність 3 епітеліальних клітин vtc гранично допустиму кількість. Підвищений вміст клітин плоского епітелію спостерігається при уретритах; перехідного при пиелите, пієлонефриті, циститі; ниркового при серйозну поразку нирок. Високий показник vtc найчастіше свідчить про важкому нефриті або нефрозе.\nНорма креатиніну cre становить 0,64-1,6 г / л для чоловіків і 0,48-1,44 г / л для жінок. Знижений його вміст у сечі і одночасно високий рівень в крові характерні для патологій нирок. Аналізи на креатин потрібні при ендокринних захворюваннях, м'язової дистрофії, вагітності.\nМінерали, слиз, бактерії, пластівці. Солі в невеликих кількостях варіант норми. Але якщо це кристали або солі сечової кислоти uro, то при їх виявленні можна припустити розвиток подагри, гломерулонефриту, застійної нирки або лейкозу. Оксалати нерідко виявляються при пієлонефриті, діабеті, епілепсії, фосфати при циститі, каменях у сечовому міхурі.\nСлизу в сечі бути не повинно. Вона зазвичай з'являється, коли хронічно хворі органи сечостатевої сфери. Це і камені в сечовому міхурі, і цистит, і уретрит, і аденома простати.\nБактерії nit (нітрити) фіксуються в осаді, якщо в сечовивідних органах розвиваються гострі інфекції. При цьому можуть виявлятися і пластівці. Це в основному теж nit загиблі бактерії, а також відмерлі клітини епітелію.\nЯк ми бачимо, загальний аналіз сечі, розшифровка містяться в ньому речовин, досить інформативний. Звичайно, тільки його результати, навіть найточніші, ще не дозволяють встановити конкретне захворювання. Але разом з даними інших видів дослідження з урахуванням клінічних симптомів пацієнта, загальний аналіз сечі і сьогодні важливий діагностичний інструмент.


У Червонограді продовжують відкачувати фекалії з підвалів будинків, куди вилилося понад 500 кубічних метрів каналізаційних стоків внаслідок обвалу колектора, -- передає прес-центр Головного управління МНС у Львівській області.\n21-річного фальшивомонетника, який збув дві двохсотгривневі фальшиві купюри, затримали правоохоронці Золочівського району. Ці банкноти було виготовлено способом електрофотографії за допомогою комп'ютерно-копіювально-розмножувальної техніки. Про це повідомив ЦГЗ УМВСУ у Львівській області.\n58-річного мешканця села Лешків Бродівського району госпіталізували з термічними опіками, які він отримав під час пожежі на власному обійсті. Як передає прес-центр Головного управління МНС у Львівській області, внаслідок пожежі, що виникла через несправність в електричній мережі, згоріло 80 кв. метрів покрівлі, 20 метрів перекриття, п'ять тонн сіна та півтори тонни пшениці. Житловий будинок вдалося врятувати. Збитки оцінюють п'ятьма тисячами гривень.\nТретя конференція федерації Товариства "Обнова" на тему "Християнські цінності та європейська ідентичність" відбуватиметься в Українському католицькому університеті з 14 до 16 жовтня. Про це повідомив відділ інформації та зовнішніх зв'язків УКУ. Організатори поставили за ціль осмислити роль християнства та християнських цінностей у формуванні європейської ідентичності, молодіжних християнських організацій у формуванні громадянського суспільства через громадську і політичну активність. На конференції "обновляни" з різних реґіонів України (Львів, Тернопіль, Івано-Франківськ, Чернівці) та з діаспори поділяться досвідом такої праці.


Українські оператори можуть втратити до 1 млрд. гривень, якщо роумінг в ЄС скасують, - Роман Хіміч | Громадське радіо\nЯкщо скасують роумінг в ЄС, українські оператори можуть втратити до 1 млрд. гривень — Роман Хіміч\nSeptember 17, 2017, 11:42 AM 2018-08-27T23:07:19\nЩо буде з тарифами на мобільний зв’язок, якщо відбудеться скасування роумінгових платежів з Євросоюзом?\nУ студії Громадського радіо Роман Хіміч, фахівець з телекомунікаційного ринку.\nЄвгенія Гончарук: Президент компанії «Київстар», мережі мобільного оператора в Україні сказав, що якщо скасують плату за роумінг в Європейському Союзі – це призведе до зростання тарифів. Раніше говорили, що роумінг – це така вимушена історія для українських операторів, а виявляється тепер, що це один із основних джерел їхніх доходів. То де ж правда?\nРоман Хімич: Я пропоную не розділяти два аспекти: роумінг і міжнародний зв’язок. Тому що і роумінг і міжнародний зв’язок, по-перше, – це два джерела валютної виручки для українських операторів. По-друге, вони між собою тісно взаємопов’язані. Що ми маємо? Перш за все, роумінг і міжнародний зв’язок – це обопільна двостороння ситуація: не тільки українці їдуть за кордон, і там витрачають гроші, перебуваючи у роумінгу, і не тільки українці телефонують за кордон, і, відповідно, гроші витікають з України на зовні, а є і зворотній бік медалі: іноземці приїжджають до України, і тут витрачають гроші в роумінгу, реєструючись в мережах українських операторів, і іноземці телефонують за кордон в Україну. Тобто є рух валюти. Ледь не з 90-х років загальне сальдо оцих операцій у всіх напрямках позитивне на користь України. Роумінг для українських операторів та економіки вцілому – стабільне джерело валютних надходжень. Скасування роумінгових платежів обов’язково відбудеться симетрично, скасування роумінгових платежів з європейцями означатиме скасування роумінгу і для європейців, що знаходяться на території України, тобто це позитивне сальдо – зникне, або навіть перетвориться на від’ємне. Тому у випадку скасування роумінгових платежів з Євросоюзом, наприклад, в українських операторів з’явиться діра в їхніх доходах, яку якось треба буде компенсувати.\nЄвгенія Гончарук: А скільки це? Третина, 10%, є якісь приблизні цифри?\nРоман Хімич: Минулого року вже почали зменшувати ставку взаєморозрахунків з міжнародним зв’язком – це вже відбувається, вже під тиском органів закордонні оператори менше сплачують українським. Чи змінилися тарифи – я не знаю, це зовсім не факт. Ані органи влади, ані оператори не надають жодних конкретних цифр щодо цього питання, і це, як на мене, характеризує перших і других. Тому що якби органи влади в особі перших осіб чи керівників профільних органів займали конструктивну позицію – вони б мусили оприлюднити кілька наборів цифр. По-перше, як зараз виглядає ситуація з надходженнями від роумінгу, яким є оцей баланс? По-друге, вони зобов’язані сказати: яким він стане в результаті цього регуляторного впливу, тобто який їх прогноз. По-третє, повідомити, що внаслідок зменшення цих ставок зараз ми маємо отакий факт, щоб ми, пересічні люди, могли порівняти прогноз із фактом. Жодних цифр представники влади не наводять, не наводять їх і активісти, які підтримують ці ідеї, але так само жодних цифр не наводять, на жаль, і оператори. Вчора, готуючись до ефіру, я подзвонив у «Vodafone», «Київстар», в «lifecell», і виключно неофіційно вони назвали приблизно такі цифри: у випадку із Євросоюзом, нібито, загальний баланс – це приблизно мільярд гривень на користь України, тобто приблизно 35-40 мільйонів доларів, ось і все.\nЄвгенія Гончарук: Ще раз, 35-40 мільйонів доларів, це що на користь України? Це зараз так заробляють мобільні оператори від цих послуг?\nРоман Хімич: Це наскільки більше українські оператори отримують внаслідок роумінгових операцій.\nЛюбомир Ференс: Це багато для них, чи мало?\nРоман Хімич: Оператори зазвичай кажуть, що дохід від роумінгових операцій – це 7-10% від загального доходу. Що таке мільярд гривень? 2016 року загальний дохід українських операторів від мобільного зв’язку – 26 чи 27 мільярдів гривень. Кілька відсотків від їхніх доходів. Але в будь-якому випадку – це мільярд гривень доходів, не забуваємо, наступного року українські оператори поринуть в будівництво мережі четвертого покоління, і їм потрібно буде вкласти гроші, а вкласти доведеться щонайменше 8-10 мільярдів гривень, і це я не рахую плати за ліцензії, а це, приблизно, 6 мільярдів гривень. Тобто зайвих мільярдів немає. Прямого зв’язку: скасували роумінг і тут же підняли ціни – не буде. Але звичайно це буде один з чинників, який спричинятиме додатковий тиск в бік підвищення тарифів.


В Україні з'явилася марка із зображенням бійця АТО - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — Життя — 19 грудня 2014, 15:19\nСапер "Француз" відзначився під Савур-Могилою\n"Укрпошта" випустила серію марок із зображенням військовослужбовців.\nОбличчям поштової марки "За честь! За славу! За народ!" став військовий сапер із позивним "Француз", повідомляє прес-служба Мінборони.\n"Француз" брав участь у битві під Савур-Могилою: під щільним вогнем противника створював мінні загородження, щоб урятувати життя бійців. Незважаючи на обстріли ворожої піхоти, розміновував переправи і мости, даючи можливість українським військам для маневру. Установлені ним міни зупинили колони бойовиків під Маріуполем.\nТемы: Укрпошта, почтовая марка, бойові дії на сході України


Демократичні принципи виборів як необхідна умова трансформації політичного режиму в україні бучин М., к політ н., доц., Національний університет «Львівська політехніка»\nДемократичні принципи виборів як необхідна умова трансформації політичного режиму в україні бучин М., к політ н., доц., Національний університет «Львівська політехніка»\nНазва Демократичні принципи виборів як необхідна умова трансформації політичного режиму в україні бучин М., к політ н., доц., Національний університет «Львівська політехніка»\n3. /зб_рник СПН конф/Секц_я 1.doc\n4. /зб_рник СПН конф/Секц_я 2.doc\n5. /зб_рник СПН конф/Секц_я 3.doc\n6. /зб_рник СПН конф/Секц_я 4.doc Застосування комп’ютерних технологій на етапі набуття первинних даних у педагогічному дослідженні Адаменко О\nПсихологічна готовність до материнства як основа емоційного розвитку майбутньої дитини барська Є\nЖінка в трансформаційних процесах соціально-економічного розвитку українського суспільства Барановська М\nСекція 3 Проблеми трансформаційних процесів українського суспільства\nу політичному вимірі\nДЕМОКРАТИЧНІ ПРИНЦИПИ ВИБОРІВ ЯК НЕОБХІДНА УМОВА ТРАНСФОРМАЦІЇ ПОЛІТИЧНОГО РЕЖИМУ В УКРАЇНІ\nБучин М., к.політ.н., доц., Національний університет «Львівська політехніка»\nЗв’язок між виборами і демократією є наскільки тісним, що дуже важко зрозуміти, що є причиною, а що наслідком. Адже, з одного боку, важко уявити повноцінне функціонування демократичного політичного режиму без наявності інституту демократичних виборів. З іншого боку, вибори повною мірою можуть бути реалізовані лише в умовах функціонування демократії.\nВищесказане дозволяє зробити логічне припущення, що вибори є одночасно і атрибутом, і каталізатором демократії. Вибори і демократія не можуть в повноцінному вигляді існувати одне без одного, і навпаки, в тандемі сприяють як розвитку демократичного суспільства, так і вдосконаленню організації та проведення виборчого процесу.\nРазом з тим, наявність та функціонування інституту виборів ще далеко не є свідченням того, що вони виступають елементом демократії та сприяють її розвитку. Радянська та світова виборча практика показала, що інститут виборів може функціонувати і в недемократичному режимі, не тільки не сприяючи демократичним перетворенням, а, навпаки, ставати інструментом в руках недемократичної правлячої верхівки для легітимації своїх повноважень та зміцнення владних позицій. В таких умовах інститут виборів перетворюється на чисту формальність, яка необхідна для створення іміджу влади як ліберальної структури та видимості демократичних стремлінь правителів.\nТому очевидним стає той факт, що лише за певних умов вибори можуть бути елементом демократії та сприяти її розвитку. Іншими словами, для того, щоб бути атрибутом демократичного політичного режиму, самі вибори повинні носити демократичний характер. Для цього необхідно, щоб вибори відбувалися на основі апробованих світовою виборчою практикою та закріплених у законодавстві відповідних правових засад – демократичних принципів виборів.\nЛише за умови, коли під час виборчого процесу будуть комплексно дотримуватись демократичні принципи виборів, можна говорити про створення умов для того, щоб останні стали формою реалізації принципу народного суверенітету а їхній результат відображав реальне волевиявлення громадян.\nУкраїна знаходиться на шляху трансформації політичного режиму в напрямку побудови стабільної демократії. Разом з тим, українська виборча практика показує систематичне порушення під час виборчих перегонів багатьох демократичних принципів виборів. Більше того, відсутність в нашій державі повноцінного інституту демократичних виборів є однією з головних причин, які не дозволяють міжнародній спільноті розглядати Україну як повністю демократичну країну західного взірця. Це зумовлює актуальність нашого дослідження, оскільки вивчення суті та особливостей політико-правового регулювання демократичних принципів виборів в Україні дозволить краще зрозуміти суть даного явища та сприятиме його кращій реалізації на практиці. Це, в свою чергу, позитивно впливатиме на демократичні перетворення в нашій державі загалом, та на демократичний характер виборчої практики, зокрема.\nМета статті – розкрити суть та особливості демократичних принципів виборів як атрибуту демократичного політичного режиму.\nПід демократичними принципами виборів розуміють правові засади, на основі яких здійснюється виборчий процес і відповідно до змісту яких вибори є реальним волевиявленням громадян.\nДемократичні принципи виборів визначають вихідні параметри, в рамках яких формується механізм регулювання виборчих відносин. Вони також виконують роль певного вектора, що визначає напрямки розвитку інституту виборів та виборчого законодавства. Крім того, демократичні принципи виборів є критерієм законності і правомірності дій у виборчій сфері. Більше того, демократичні принципи виборів встановлюють межу, за якою вибори не виконують своїх найважливіших функцій як атрибут демократії.\nНа нашу думку, демократичні принципи виборів доцільно поділити на три групи:\nБазові – принципи, які стосуються участі виборців у виборчому процесі, носять універсальний характер, є загальновизнаними у всьому світі і без дотримання яких вибори як демократичний інститут втрачають будь-який зміст. До базових принципів відносять: принцип вільних виборів, принцип рівних виборів, принцип загальних виборів, принцип прямих виборів, принцип таємного голосування.\nДодаткові – принципи, які стосуються участі у виборчому процесі кандидатів, політичних партій та блоків. Додаткові принципи виборів не носять універсального характеру і по різному розкриваються під час виборчих кампаній у різних країнах. Додаткові принципи виборів включають: принцип загального пасивного виборчого права, принцип свободи агітації та принцип рівності суб’єктів виборчого процесу.\nПроцесуальні – принципи, які характеризують особливості протікання самого виборчого процесу. До процесуальних демократичних принципів виборів належать: принцип гласних виборів, принцип відповідальності за порушення виборчого законодавства, принцип адміністрування виборів спеціальними виборчими органами.\nВарто зауважити, що демократичні принципи виборів становлять цілісну систему, в якій вони не функціонують окремо один від одного, а тісно взаємодіють. Часто сфери регулятивного впливу демократичних принципів виборів перетинаються. Це, з одного боку, означає, що реалізація одних демократичних принципів виборів сприяє дотриманню інших принципів. З іншого боку, демократичні принципи виборів не є абсолютно категоричними та імперативними і в окремих випадках допускають відхід від своїх засадничих ідей для ефективнішої реалізації інших демократичних принципів виборів (наприклад, для забезпечення реалізації принципу рівності суб’єктів виборчого процесу обмежується свобода агітації певних категорій громадян і т.д.).\nКрім того, система демократичних принципів виборів не має абсолютно усталеного незмінного характеру. Для неї притаманне постійне розширення. Так, з одного боку, появляються нові демократичні принципи виборів як результат розвитку і трансформації виборчих відносин. З іншого боку, відбувається нормативне розширення змісту вже існуючих принципів: вони набувають нових форм реалізації, більш детально регламентуються нормативно-правовими актами.\nТакож спостерігається поява більш тісних зв’язків між окремими демократичними принципами виборів, посилення їхньої системної єдності, що, звичайно, сприяє більш чіткому дотриманню виборчих прав громадян.\nЯк ми бачимо, вибори можуть бути елементом демократичних перетворень в нашій державі лише за умови, якщо вони будуть відбуватися з дотриманням апробованих світовою та вітчизняною виборчою практикою правових засад – демократичних принципів виборів. Виборча практика України доводить необхідність застосування широкого комплексу політико-правових засобів, спрямованих на демократизацію виборчого процесу та дотримання демократичних принципів виборів.\nЯК ДЕТЕРМІНАНТА ПОЛІТИЧНИХ ТРАНСФОРМАЦІЙ В УКРАЇНІ\nКалиновський Ю., д.філос.н., професор кафедри філософії Національного університету «Юридична академія України імені Ярослава Мудрого»\nПолітичні трансформації в Україні обумовлені низкою чинників серед яких важливе значення має громадянське суспільство, стан його розвиненості та інтенсивність впливу на державну владу. Будь-які реформи, що здійснюються владою, будуть мати успіх лише за умови підтримки з боку громадян. Як відомо, громадянське суспільство є контролером влади та фундатором нових ідей для розвитку різноманітних секторів держави.\nВ свій час Е. Геллнер зазначав, що громадянське суспільство є противагою державі, яка прагне до домінування й атомізації суспільства. На його думку, фундаментом розвитку громадянського суспільства є економічна свобода. Він вважав, що найпростіша формула громадянського суспільства – це, з одного боку, політична централiзацiя, що забезпечується механізмами пiдзвiтностi та змінності, а з iншого – економічний плюралiзм. Але економічний плюралiзм накладає на полiтичний централiзм обмеження, не дає йому виходу за чітко окреслені рамки та змушує дотримуватися наперед визначеної ролi. Отже, трансформаційні процеси в Україні потребують розширення меж економічної свободи та створення належних умов для розвитку середнього класу у країні.\nУвага вітчизняних дослідників до феномена громадянського суспільства пояснюється ще й тим, що його становлення та розвиток нерозривно пов’язані з політичними й економічними трансформаціями в країні протягом всього її незалежного існування. Як зазначає Ю. Бальцій, громадянське суспільство є не стільки метою реформ, що проводяться в нашій державі, скільки неодмінною умовою їх успішної реалізації. Водночас стрімкий розвиток державних інституцій в Україні значно випереджав становлення структур громадянського суспільства, що гальмувало демократичний процес та заважало утворенню партнерських стосунків між ними.\nВ. Безродна зазначає, що нині в Україні сформувалися певні інститути громадянського суспільства: політичні партії, об’єднання підприємців, професійні союзи, жіночі, молодіжні, екологічні, правозахисні й інші організації та об’єднання. Відбувається процес напрацювання механізму їх впливу на державні інститути. Це одно з найбільш цінних явищ сучасної української дійсності, оскільки воно відбиває процес самоорганізації різних соціальних груп з їхніми специфічними інтересами (наприклад, “податковий майдан”). Однак інститути громадянського суспільства переважно ще занадто слабкі для того, щоб повноцінно виконувати свої функції, гарантувати реальну участь громадян України у формуванні державної політики.\nРазом з тим, навряд чи можна беззаперечно погодитися з І. Кресіною в тому, що саме поняття „громадянське суспільство” завжди має чітко виражений антиетатистський імпульс. На нашу думку, усвідомлення небезпеки підпорядкування інститутів громадянського суспільства державній владі не повинно переходити в заперечення держави взагалі. Це пов’язано з тим, що будь-які трансформації у суспільстві, політичні зокрема, повинні бути інституалізовані і мати як горизонтальний, так і вертикальний виміри.\nМи вважаємо, що державу та громадянське суспільство слід характеризувати не як протилежні, а як взаємодоповнюючі поняття в процесі здійснення суспільно-політичних трансформацій. Такий підхід обумовлений тим, що державна влада та громадянське суспільство завжди існують у взаємозв’язку, є взаємозалежними. Зазначене випливає з основної властивості системи державного управління – вона є цілісною в тій мірі, в якій має місце взаємодія її елементів. Чим сильніша взаємодія між державною владою та громадянським суспільством, тим більшою мірою система державного управління є стійкою. Тому можна констатувати, що зміцнення структурної взаємодії державної влади та громадянського суспільства в Україні є питанням обопільного виживання. Воно необхідне як для збереження держави, так і для подальшого розвитку системи інститутів громадянського суспільства, а як наслідок для проведення успішних системних реформ.\nВзаємодія державної влади та громадянського суспільства обумовлена розширенням механізму зворотних зв’язків. Реалізація механізму взаємодії зворотних зв’язків у відносинах державної влади та громадянського суспільства змінює структурну основу державного управління в Україні, що призводить до зміни державного управління в цілому. Трансформуються рольові функції у системі державного управління: якщо у традиційній ієрархічній структурі впливу державна влада виступає як суб’єкт управління, то в ретикулярній (мережній) структурі взаємодії – у ролі лідера. Зміни відбуваються й у процесі прийняття управлінських рішень. Якщо у традиційній структурі управління суспільні проблеми “просуваються” у напрямку центра прийняття рішень – державної влади, то при взаємодії держави та громадянського суспільства рух стає обопільним, у результаті чого істотно зростають темпи реагування влади на виникаючі потреби громадян.\nВ процесі здійснення реформ в Україні, гострою проблемою вітчизняного соціуму є також відносини між інститутами громадянського суспільства і державною бюрократією. Дослідники констатують, що громадянське суспільство спроможне істотно зменшити всевладдя бюрократії. Фактична наявність структур громадянського суспільства змушує державну бюрократію активізувати свою діяльність. Українські дослідники також констатують можливість накопичення інститутами громадянського суспільства важливого практичного досвіду, набутого у процесі впливу на державну бюрократію.\nВочевидь, суспільні трансформації в Україні супроводжуються кризовими явищами, які пов’язані також і з внутрішнім станом самих інститутів громадянського суспільства. На думку Ю. Сурміна, в Україні „третій сектор” не усвідомлює себе суб’єктом суспільних інтересів, не має загальнонаціональних інтересів, не висуває спільних вимог до влади щодо формування та реалізації публічної політики. В. Скворець вважає, що проблеми розвитку інститутів громадянського суспільства, перш за все, спричинені домінуванням ліберальних моделей суспільного розвитку в сучасній Україні. Вони породжують ігнорування традиційних цінностей українського народу, що посилює конфліктність у соціумі. Подолання системної кризи в Україні потребує визнання громадянського суспільства реальним суб’єктом, який відіграє ключову роль у суспільному відтворенні. Успішна модернізація українського соціуму можлива лише за умови поєднання традиційних національних цінностей з надбаннями інших цивілізацій та системного підходу до оптимізації розвитку громадянського суспільства, держави і соціуму в цілому.\nОтже, у процесі політичних трансформацій в Україні особливу увагу необхідно приділяти вдосконаленню інститутів громадянського суспільства. Вони мають стати засобами розробки й удосконалення суспільно-політичних програм, регулятором діяльності соціальних суб’єктів та їхньої інтеграції, сприятимуть становленню і розвитку політичної системи українського суспільства. Водночас ці інститути повинні забезпечити трансформації у людській свідомості в напрямку розуміння загальної значущості головних цінностей і норм громадянського суспільства.\nРЕГІОНАЛЬНИЙ ВИМІР ДЕЗІНТЕГРАЦІЙНИХ ПРОЦЕСІВ У СУЧАСНІЙ УКРАЇНІ\nКукарцев О., к.політ.н.; кафедра політології Національного університету «Львівська політехніка»\nПроблема консолідації українського суспільства та збереження територіальної цілісності української держави була і залишається актуальною в силу багатьох причин. Особливий інтерес становить вивчення впливу регіонального чинника на актуалізацію дезінтеграційних процесів в Україні. Порівняльний аналіз особливостей регіональної стратифікації сучасних держав вказує на різний ступінь впливу тих чи інших факторів на відцентрові процеси. Загалом помітно, як залежно від рівня розвитку політико-культурної ідентичності, наявності географічних, соціально-економічних та політико-правових передумов регіони прагнуть до підвищення свого політичного статусу до того чи іншого рівня.\nМетою дослідження є виявлення чинників регіоналізації та їх впливу на дезінтеграційні процеси в сучасній Україні.\nНайпомітнішим фактором є рівень розвитку політико-культурної ідентичності. В її основу закладені історія регіону та його етнокультурна специфіка, перетворення яких в актуальний політичний фактор залежить від рівня політизації питання, наявності політичного руху, який вважає культурну специфіку регіону необхідною і достатньою підставою для його автономізації. Свою відцентрову роль відіграє й саме значення території, що визначається демографічними й економічними параметрами.\nНасамперед варто відзначити, що регіони можуть бути учасниками міжнародних конфліктів. Це відбувається під час прикордонних зіткнень, оскільки зміни державних кордонів торкаються інтересів не тільки країн в цілому, але й власне спірних територій. Тоді регіони набувають статусу спірних територій. Виокремлення їх визначається низкою критеріїв, як правило залежно від того, ким і як поставлена проблема. У крайньому разі – офіційне висунення державою територіальних претензій, що нерідко призводить до збройних акцій та окупації спірного району. Більш „м’які” форми – неофіційні заяви керівників країни, виступи політичних лідерів, позиції керівників спірних територій, функціонування партій, які підтримують претензії тощо.\nВ Україні найбільш гостро даний фактор дається взнаки у «проросійських» областях. Проблема дестабілізації міжетнічної ситуації проявляється тут у використанні «мовної карти» та гасла про «захист співвітчизників». Небезпека виходить з дій російських великодержавників та їх провідників, які звинувачують українську владу в запровадженні насильницької українізації, порушенні прав росіян та актуалізують у Росії проблему „співвітчизників”, що перетворюється на інструмент дестабілізації міжетнічної ситуації в Україні . Показово, що російські експерти неодноразово пропонували активніше використовувати відмінності, що існують між українськими регіонами, для впровадження традиційного принципу «divide et impera» (розділяй і володарюй). А. Дугін, наприклад, писав: «Галичина є чимось іншим, аніж решта України. Вона розвивалася під неабияким католицьким впливом. Велика Україна є значно цікавішою у політичному сенсі, ніж Галичина, й набагато ближчою до Росії». У своїй книзі «Основи геополітики» А. Дугін пропонує розділити Україну на три-чотири частини, а В. Жиріновський – переважну частину України приєднати до Росії, а Галичину або віддати Польщі, або перетворити на буферну зону між Росією та Європою – під виразним російським контролем. Для реалізації даної мети, а також для перетворення російського питання у чинник суспільно-політичного життя, «вирішення проблем» росіян, в Україні працюють товариства «Русь», «Русское собрание», «Русский блок» та ін., які активізуються, головним чином, під час виборчих кампаній . Найактивніше їхня діяльність проявляється в Криму.\nНе сприяють гармонізації міжетнічних відносин й дискусії у сусідній Румунії щодо справедливості приналежності Україні Чернівецької області. З 1991 року особливого політичного значення в області набули міжетнічні стосунки. Адже в перші роки незалежності України не тільки окремі політики, але й державні інституції сусідньої Румунії виявляли наполегливе бажання перекраяти міждержавні кордони, висували претензії на повернення до меж Румунії взірця 1918 року. Все це дестабілізувало взаємини українського і румунського населення. На щастя, незважаючи на намагання створити іредентистський рух, до конфронтаційної фази етнонаціонального конфлікту не дійшло. До того ж, під тиском зовнішніх чинників, головне з боку НАТО та ЄС, керівництво Румунії пішло на врегулювання відносин з Україною . Однак прикордонне становище регіону й надалі продовжує викликати специфічну увагу до нього з боку сусідніх держав (Румунії та Молдови). Насамперед з боку політичних сил, які відверто проголошують ідеали історичного реваншу та жадають ревізувати нинішні кордони.\nОтже, можна зробити висновок, що розвиток, збереження цілісності та повноцінне функціонування держави як територіально-політичної системи тісно пов’язані як з внутрішніми, так і зовнішніми чинниками регіоналізації. Особливої уваги заслуговує вивчення впливу зовнішніх сил на актуалізацію сепрататистських настроїв у прикордонних регіонах України, а також розроблення засобів нейтралізації такого впливу.\nЛітература: 1. Кривицька О. Конфліктний вимір етнонаціонального розвитку України / О. Кривицька // Політичний менеджмент. - 2005. - № 2 (11). - C. 24-37. 2. Круглашов А. Спокуси та небезпеки регіоналізації / А. Круглашов // Регіони Східної Європи: інтеграційні очікування та конфронтаційні небезпеки. Матеріали Міжнародної наукової конференції, Чернівці, 18-19 вересня 2000. – Чернівці, 2000. – С. 14-23. 3. Явір В. А. Політизація етнічності, або етнізація політичних та економічних конфліктів під час виборчої кампанії 2006 р. / В. А. Явір // Матеріали Всеукраїнської конференції “Міжнаціональні взаємини в Україні: питання інформаційного простору”, м.Київ, 14 лют.2006 р. / Упоряд. С. Бугаєв. – К. : Український незалежний центр політичних досліджень, 2006. – С. 67-70.\nПРОБЛЕМА ВПЛИВУ ПСИХОЛОГІЧНИХ ФАКТОРІВ\nНА ФОРМУВАННЯ У ЛЮДЕЙ ОБРАЗУ ПОЛІТИЧНОГО ЛІДЕРА\nЛебединська Г., к.політ.н., доц. кафедри соціально-політичних наук Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського\nДемократична перспектива розвитку України перш за все асоціюється з успішним професійним керівництвом. Проте професіоналізм у керівництві пов'язаний не тільки із знанням політичних та економічних технологій, а умінням керувати людьми. Лідерство це владний процес, який у особисто-психологічному і соціально-психологічному аспектах, зводиться до впливу одного суб’єкта на інший. Сучасним лідерам та політичним керівникам для ефективного управління бракує авторитету, у формуванні якого велике значення має психологічний фактор і перш за все знання масової психології. Завдяки відповідним зусиллям лідерство стихійно і поступово у будь-якому суспільному середовищі формує і реалізує свідомо психологічні відносини, які означають, що у певного кола осіб сформовується такий статус, який дозволяє їм природно впливати на поведінку інших людей.\nПрирода політичного лідерства складна і не піддається однозначної інтерпретації. Хотілось би звернути особисту увагу на психологічні концепції лідерства, що поясняють його суб’єктивні механізми. Вагомий внесок в психологічні концепції влади внесли автор теорії психоаналізу З.Фрейд та його послідовники, зокрема Є. Фромм та Т. Адорно. Є.Фромм –відомий західний психолог, засновник неофрейдізму в своїй праці “Втеча від свободи” висловив цікаву думку, що в психологічному плані прагнення влади є проявом не сили, а слабкості. Це є прояв нездібності особистості вистояти сам на сам і жити власною силою, відчайдушна спроба знайти заміну силі, коли її не вистачає. Було би грубою помилкою розглядати насолоду владою тільки як прояв індивідуальної психіки. Маса теж керується східними цілями і їх дія більш руйнівна, оскільки почуття особистісної відповідальності в масі істотно ослаблене. Українські дослідники все більш звертають увагу на проблему впливу психологічних факторів на формування у людей образу політичного лідера. На думку Л.Кочубей процеси розвитку суспільства напряму залежать від того які соціальні групи та їх лідери беруть участь у політичному процесі [1, с. 189-190].\nСвоєрідними полюсами розв’язання проблеми реалізації владних відносин є такі позиції: керувати у політичні сфері можуть і повинні всі; у суспільстві є завжди коло особливих людей, які через свої особистісні якості й риси вдачі і здібності визначені для здійснення керівних політичних функцій. Вони різними шляхами приходять у велику політику : одні – свідомо, готуючи себе до такої діяльності, інші – випадково, коли їхня індивідуальність виявилась в конкретній ситуації, яка співпадала з потребами народу. До ролі харизматичного лідера у дискретному українському державотворчому процесі звернувся український вчений В.Опанасик і підкреслив, що відправним пунктом побудови соціально-політичної моделі, оптимальної для України повинен стати аналіз взаємовідносин між масами, політичною елітою та харизматичним лідером [2, с. 126-135].\nУкраїнські вчені відзначають невисокі якісні характеристики сучасної української еліти та пов’язані з ними негативні суспільні наслідки. Як показали дані опитування, еліта в Україні не виконує своєї найголовнішої соціально-психологічної функції в суспільстві — роль взірця соціальної поведінки, на яку б орієнтувалася маса. Серед опитаних поширеною є думка, що правляча еліта не завжди приймає правильні рішення. Але річ не стільки в тому, що приймається, скільки у тому, з яких причин приймаються невиправдані рішення. Маси відчувають себе зрадженими елітою, недовіра до правлячої еліти величезна. В цілому все це створює у нашому суспільстві несприятливі умови як для утвердження демократії, залучення до активного політичного життя широких верств населення, так і для зміцнення основ державності Демократичні процеси, що відбуваються у нашому суспільстві, спонукають нас до вибору демократичного та новаторсько-аналітичного стилю управління. З усією впевненістю можна сказати, що демократичний стиль роботи вдовольняє лише осіб демократичного типу. Люди авторитарного стилю, якщо вони намагаються керувати демократичними методами, не відчувають ніякого задоволення від роботи.\nТут доречно згадати концепцію політичної взаємодії між лідером і громадськістю, яку в своїх дослідженнях аналізує Леонтьєва О. В. Вона наполягає, що подібно до інших членів суспільства політичний лідер має бути соціалізований і в процесі соціалізації мав сприйняти бажаність демократичної лідерської дії. До прийняття рішень лідерів приводять численні спонукання до дії. З одного боку вони мають свою власну думку, а з другого – уявлення про те, чому віддасть перевагу громадськість. Лідери постійно бажають, щоб їхні пріоритети і пріоритети їхніх виборців були узгодженими, а усвідомлена неузгодженість може бути достатньо травмуючою для того, щоб змусити лідера піти у відставку [3, с. 165].\nПідсумовуючи можна сказати, що в період переходу до ринкової економіки керівник повинен показати, що людина працює заради того, щоб задовольнити свої потреби. Тому головний сенс управління полягає у створенні умов, за яких підлеглі самі розуміють, що необхідно працювати на повну силу, тому що це відповідає їхнім потребам. Йдеться про те, що особистий інтерес не повинен виправдовуватися можливостями використання посади і соціального статусу як зловживання ними на шкоду суспільству, яке найняло чи довірило цю посаду і статус даній особі. Власний інтерес міститься вже у самому зайнятті посади і самореалізації себе на ній, у суспільній цінності даної посади, престижності і офіційній законній винагороді за роботу, виконувану на цій посаді.\nХома Наталія Михайлівна\n«юрист». 03 липня 1998 р захистила дисертацію на здобуття наукового ступеня к політ н за спеціальністю 23. 00. 02 – політичні інститути...\nФормування змісту Колективного договору на 2015-2016 рр. Збір пропозицій від підрозділів та укладання проекту договору\nПідготовка матеріалів доповіді для конференції «Проблеми становлення інформаційної економіки в Україні» (стиль Main Title)\nКафедра інформаційних систем у менеджменті, Львівський національний університет імені Івана Франка, україна, м. Львів, просп. Свободи,...\n"Інновації в Україні: Уроки та рекомендації для наукового та освітнього лідерства в Україні"\nКонкурсному відборі до двнз «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана»\nДодаток 9 до Правил прийому до двнз «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» в 2015 році\nЗаява про вступ до Міжнародної громадської організації «Асоціація випускників Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана»\nАсоціація випускників Державного вищого навчального закладу Київський національний економічний університет\nIssn 2307-9649 Міністерство освіти І науки України Кременчуцький національний університет імені Михайла ОстроградсЬкого Державний технічний університет м. Кошице (Словаччина) Спілка інженерів\nРозробка, використання й екологічна безпека сучасних гранульованих та емульсійних вибухових речовин”


Як заповнити анкету для візи в США |ЯкПросто\nЯк одягтися в Таїланді\nЯк потрапити в експедицію\nЯк заповнити анкету для візи в США\nОтримати візу куди б то не було непросто, і віза в США — не виняток. Труднощі вже починаються при заповненні анкети. Нову форму анкети на візу Сполучених Штатів DS-160 не можуть заповнити навіть ті, хто неодноразово оформляв американську візу.\nАнкету потрібно заповнювати в режимі онлайн на сайті американського посольства, англійською мовою. На цю процедуру дається 15 хвилин. Щоб приступити до тестування, потрібно натиснути кнопку Start New Application. Питання анкети також англійською мовою, для тих, хто його не знає, краще скористатися перекладачем. Для цього в правому верхньому куті сайту виберіть у меню Select tooltip language російську мову.\nПри заповненні поля «адреса» вказуйте його без ком в такій послідовності: номер квартири (apt. — «apartament»), номер будинку, вулиця, будівля або корпус, якщо є (bld. — «building»). Наприклад, Apt. 424 51 Moskovskaya Street bld. 4. У графі City вказуєте місто, а в графі State / Province — область, край, регіон.\nВ анкеті можна не вказувати по батькові там, де цього не потрібно. Якщо ви його вказали, нічого страшного, головне, щоб в графі, де просять заповнити прізвище, ім’я та по батькові на рідній мові, вказуйте їх повністю.\nПри заповненні номера телефону не потрібно вказувати 8 (код країни), вказуйте тільки код міста і номер телефону.\nПри виборі типу візи вказуйте В1/В2, якщо ви їсте в гості, на конференцію, ділову зустріч, виставку або просто подорожувати, але не працювати. Для працівників існують інші типи віз.\nЯкщо ви закінчили заповнення анкети, значить ви дійшли до сторінки підтвердження. Її необхідно роздрукувати. Якщо у вас немає принтера, підтвердження можна переслати поштою на будь електронну адресу, звідки ви зможете його роздрукувати.\nЯкщо ви вперше заповнюєте анкету, краще потренуйтеся і заповніть її кілька разів. Поки ви не дійдете до сторінки підтвердження, дані анкети не відправляються в посольство США.