У сучасній педагогічній практиці значна увага приділяється роботі над змістом висловлювання, тоді як - Pedahohikam.net\nУ сучасній педагогічній практиці значна увага приділяється роботі над змістом висловлювання, тоді як робота над формою майбутнього тексту недооцінюється, що служить причиною багатьох помилок у зв’язному мовленні молодших школярів.\nНа етапі контролю, який полягає у співвідношенні результату мовленнєвої дії із задумом, а також контролі послідовності та правильності операції, має місце виконання наступних завдань.\nвизначте у тексті зачин, основну частину, кінцівку. Як ці частинитексту пов'язані між собою? Вкажіть ці засоби зв'язності.\nзнайдіть слова, що передають послідовність подій. Яку роль вонивідіграють у тексті?\nвизначте і замініть немотивований лексичний повтор відповіднимизасобами зв'язності.\nПобудова висловлювання із врахуванням чотирифазної структури сприяє формуванню в учнів мотивів, потреб створювати висловлювання, а також умінь послідовно, планомірно із визначенням стилю, типу тексту, використанням відповідних засобів зв'язності будувати власні висловлювання, контролювати свою діяльність та вдосконалювати написане.\nЗалежно від стилю тексту необхідно підбирати потрібні засоби зв'язності речень. Так, ми запропонували систему роботи над складанням розповіді із використанням лексичного повтору з метою підсилення емоційності висловлювання. Ми пропонуємо систему роботи над написанням розповіді розмовного стилю про відпочинок у лісі в ту пору року, яка найбільше їм подобається.\nМетою даного уроку є ознайомлення учнів із текстом розповідного стилю мовлення; формування у школярів умінь створювати такого типу висловлювання та підбирати відповідні засоби зв'язності тексту. З метою орієнтування учнів у мовленнєвій ситуації ми пропонуємо учням пригадати, як вони відпочивають у лісі, що спостерігають, у яку пору року ліс, на їхню думку, найкрасивіший.\nСтворення відповідної ситуації сприяє формуванню в учнів уявлень орієнтації на написання висловлювання.\nРазом з цим така робота сприяє формуванню мотивації учнівської діяльності. Таким чином, вчитель підводить учнів до створення висловлювання у рамках єдиної теми розповідного стилю мовлення і з використанням лексичного повтору як засобу зв'язності з метою підсилення емоційності висловлювання.\nПри переході від етапу реалізації до етапу планування необхідно звернути увагу дітей на стиль, тип висловлювання а також мовні засоби вираження зв’язності. Тому на етапі планування має місце робота над усвідомленням учнями типу тексту, стильового оформлення та використання мовних засобів. З цією метою пропонуємо відповісти на питання.\n1 ) в якому стилі ви будуватимете текст? Що властиве таким стилям?\n2) вкажіть засоби зв’язності, які використаєте у побудові висловлювань. Підберіть заголовок до твору.\nВідбір змісту висловлювання відповідно до стилю пропонуємо за системою запитань.\n1) яка тема розповіді?\n2) з яких частин складається наша розповідь?\n3) про що розповісте у зачині, основній частині, кінцівці? Дайте кожній частині назву.\nРезультатом такої роботи є колективне складання плану розповіді. Тому для переходу до етапу планування пропонуємо зразок твору.\nНа етапі переходу від планування до реалізації має місце наступне завдання.\n1. Послухайте текст. Визначте його тему та основну думку.\nЛіс зимової тиші\nЗ глибокого нічного неба неквапно падають сніжинки. Стелиться пухнаста зоряна ковдра на закутані у сон дерева. Зачарований ліс переливається відтінками\nПосеред діброви обабіч лісової дороги стоїть сторожка. Тихо у лісі. Лише ледь-ледь чутно потріскування стрезних дубів – це мороз підкрадається до сонних дерев і пробирає холодом попід кору. Злючий мороз!\nПерешіптуються поміж гіллям вітри. Не чує шепоту діброва. Спить ліс.\n- Знайдіть у тексті слова, що підкреслюють емоційність висловлювання. Яку роль виконують вони у тексті?\nТака робота сприяє кращому уявленню учнів про стиль, тип тексту, використання лексичного повтору у ролі засобу зв'язності.\nНа основі зразка діти самостійно складають план своєї розповіді.\nПісля аналізу тексту та на основі складеного плану учні переходять до етапу реалізації, тобто до написання твору-розповіді.\nДля вдосконалення власного висловлювання має місце контроль за написаним. На цьому етапі слід пропонувати учням для виконання наступні завдання:\n- Знайдіть у тексті немотивовані повтори. Замініть їх.\n- Виділіть у висловлюванні абзаци. Якими мовними засобами вони пов’язані?\nТаким чином, поетапна побудова тексту сприяє формуванню в учнів умінь використовувати у написанні власних висловлювань лексичні повтори у ролі засобів зв’язності тексту та підбирати відповідні засоби зв'язку залежно від стилю висловлювання.\nНа уроках розвитку зв’язного мовлення має місце твір-опис. Згідно навчальної програми учні ознайомлюються із художнім і науковим описом. Тому ми пропонуємо на основі побудови творів ознайомити четвертокласників із властивістю лексичного повтору виконувати роль засобу зв’язності тексту.


The House With No Nails - Wardville - Hotels.com\nThe House With No Nails, Wardville, Waikato, New ZealandНапрямок\nWardville, Waikato, New Zealand: всі помешкання\nБед-н-брекфест для сімейного відпочинку у місті Wardville, що пропонує аквапарк та басейн на вулиці\nНомер (Sunny Room) - Житлова площа. Зображення 1 з 139.\n1 / 139Номер (Sunny Room) - Житлова площа\n80 Waghorn Road, Wardville, 3474, Waikato, Нова Зеландія\nПарк засновників — 14 км\nWairere Falls — 14,2 км\nГольф-клуб «Matamata» — 18,7 км\nГейзер Мокена — 24,2 км\nМісцевість «Hobbiton Movie Set» — 29 км\nСімейний номер-люкс, 2 спальні, спільна ванна, з видом на гори\nНомер (Sunny Room)\nОзеро Карапіро — 32,4 км\nЛісопарк "Каймай Мамаку" — 34,2 км\nАлея Te Waihou — 43,7 км\nМузей деревини у місті Путаруру — 46 км\nПарк «Mclaren Falls» — 49 км\nГамілтон (HLZ-Міжнародний аеропорт Гамілтон) — 73 хв автомобілем\nТауранга (TRG) — 59 хв автомобілем\nСніданок/strong> коштує від 15.00 NZD до 20.00 NZD для дорослих та від 15.00 NZD до 20.00 NZD для дітей (приблизно)\nКолиски/дитячі ліжечка доступні за додаткову плату 20.0 NZD за добу\nThe House With No Nails пропонує безплатне скасування без штрафів?\nТак, The House With No Nails пропонує номери за поворотними тарифами на нашому сайті, які ви можете скасувати за кілька днів перед приїздом. Радимо ознайомитися з політикою скасування цього помешкання.\nThe House With No Nails: які заходи чистоти і гігієни впроваджено в помешканні?\nThe House With No Nails пропонує паркування на території?\nThe House With No Nails має басейн?\nThe House With No Nails дозволяє перебування з домашніми тваринами?\nО котрій годині The House With No Nails починає реєстрацію та виселення?\nThe House With No Nails пропонує ресторан? Чи є ресторани поблизу?\nТак. Поблизу є такі ресторани, як Cafe (7,5 км), The Bakehouse Cafe (7,7 км) та Sweet Painted Lady Cafe (7,9 км).\nThe House With No Nails: чим можна зайнятися в самому помешканні або неподалік?\nОтримайте задоволення від різноманітних способів активного відпочинку, доступних неподалік від помешкання, як-от походи, верхова їзда і катання на гірських велосипедах. Крім того, у помешканні доступні такі заняття, як тури на вертольоті/літаку. Розслабте м’язи у спа-ванні та зробіть освіжаючий заплив у критому або відкритому басейні.Крім того, The House With No Nails пропонує атракціон «повільна річка», сауну і лазню, а також майданчик для пікніків, сад та доступ до відкритого басейну.\nJoao Paulo, 1 -денна мандрівка, 15 січ., 2020\nErin, 1 -денна сімейна мандрівка, 31 груд., 2019\nCharles, 1 -денна романтична відпустка, 23 жовт., 2019\nMira, 1 -денна сімейна мандрівка, 10 лип., 2019\nLeslie, 1 -денна сімейна мандрівка, 18 бер., 2019


Чому Порошенко та Зеленський можуть повторити долю Ющенка - 24 Канал\nЗеленський і Порошенко: чи наступлють на ті ж граблі? / Еспресо.TV\n90 наших співвітчизників зажадали стати Президентом України – саме така кількість встигла подати документи до Центральної виборчої комісії (ЦВК).\nПевен, такої кількості нам більш ніж достатньо, щоб не обмежувати себе – хоча б у першому турі – лише трьома кандидатами. Можемо проголосувати так, як хочеться, а не так, як треба.\nНатепер 22-м з тих 90 відмовили у реєстрації. Зокрема, Петру Симоненку, який додумався висуватися від забороненої в Україні Комуністичної партії! А от якби оголосив себе самовисуванцем (як це зробив Петро Порошенко, дистанціонувавшись від своєї низькорейтингової "БПП "Солідарності"), то і проблем у Симоненка не було б. Його обов'язково зареєстрували б, адже причин відмовляти людині, здатній подарувати бюджету 2,5 мільйони гривень, не було б жодних.\nМенше з тим, 22 відмовили, 40 кандидатів досі на розгляді. 28 офіційно вже зареєстровані, і в ЦВК їм видали красиве посвідчення кандидата в президенти, яким вони тепер зможуть хизуватися перед друзями, копами та офіціантами. Адже для більшості з тих, хто пішов зараз в президенти, насправді від того кандидатства не буде жодної користі, окрім як втішене власне самолюбство.\nПолітичні експерти запевняють, що лише в кількох кандидатів є реальні шанси пройти у другий тур. Ще кілька кандидатів використовують президентську кампанію як трамплін для потрапляння восени до Верховної Ради.\nСаме на цьому закцентую увагу. Вибори президента, звісно, надзвичайно важливі, але не треба їх переоцінювати, забуваючи, що в Україні парламентсько-президентська республіка. Тому, хто б не очолив цього літа країну – він (чи вона), не матимуть якихось необмежених повноважень. Більше того, без підтримки Верховної Ради майбутній президент буде цілком безпорадним! І таке в нас вже було з Віктором Ющенком, усі намагання якого просто саботувалися тодішнім прем'єром Юлією Тимошенко та опозиційною до нього Верховною Радою.\nНавіть чинний президент Петро Порошенко, якщо за свою каденцію і впроваджував в країні якісь реформи – лише завдяки тому, що мав підконтрольну собі Верховну Радую. А це тому, що на попередніх парламентських виборах партія "БПП" отримала чималу підтримку виборців. Відтак, сформувавши коаліцію з "Народним фронтом" та ситуативними союзниками у вигляді "Опозиційного блоку" та "Радикальної партії" Петро Порошенко і мав у парламенті достатнього голосів для ухвалення своїх законопроектів.\nПетро Порошенко / Фото president.gov.ua\nПроте і зараз, гіпотетично, якщо Порошенка й переоберуть на другий строк – його вже очікує саме доля Ющенка, він точно не матиме підтримки в оновленому парламенті. Адже ані його "БПП "Солідарність", ані "Народний фронт" вже не матимуть восени такої кількості депутатів! Більше того, "Народний фронт", що на минулих виборах отримав порівняно з іншими партіями велику кількість депутатських мандатів, восени ризикує взагалі в парламент не потрапити – згідно опитувань, "НФ" не долає навіть прохідний бар'єр.\nСхожа ситуація може буде й у Володимира Зеленського, якщо його українці оберуть главою держави. Посаду він може й отримає, але до неї також отримає і парламент, який буде вставляти йому палиці в колеса. І він нічого з цим зробити взагалі не зможе, бо він – Зеленський, а не Голобородько. Якщо зажадає розстріляти парламент, як його персонаж із серіалу, то одразу потрапить у сусідню з Надією Савченко камеру, бо саме так відбувається у реальному житті, на відміну від тієї красивої телевізійної картинки, що її вигадують сценаристи серіалів.\nВолодимир Зеленський у ЦВК зібрав аншлаг / Фото Новое Время\nЧитайте також: Рекордна кількість кандидатів у президенти: ЦВК завершила прийом документів\nЯк не дивно, найефективнішою на посаді президента може бути Юлія Тимошенко, адже до весняної гетьманської булави вона може отримати восени від українців найбільше місць для своєї "Батьківщини" в парламенті. Уклавши там коаліцію з "Опозиційним блоком" та тим таки вельми гнучким головним радикалом країни, Юлія Тимошенко й собі отримає підконтрольну Верховну Раду.\nЮлія Тимошенко подала документи до ЦВК 23 січня / Фото Батьківщина\nРемарка: коли кажу, що вона буде найефективнішою на посаді президента – я не вважаю, що це буде найефективнішим для країни, ні! Я лише описую функцію, адже не знаю, з якою саме метою Юлія Тимошенко може використовувати ймовірну майбутню владу.\nІ це все – припущення. Не факт, що вони справдяться, але описавши такі перспективи Порошенка, Зеленського та Тимошенко на посаді глави держави, я лише окреслив той факт, що президентські вибори не можна розглядати окремо від парламентських. Адже змінювати країну на краще президент матиме можливість лише за підтримки парламенту. Якщо ж вони будуть "в контрах", посада президента стане в нас чисто номінальною, як у Німеччині. Ви ж знали, що там також є президент? І це не Ангела Меркель, адже вона – канцлер, уряд очолює. А яке прізвище президента Німеччини? Не знаєте? От і в нас таке може статися, коли прізвище президента буде неважливим.\nЧитайте також: Зареєстровано законопроект, який забороняє участь спостерігачів з Росії на виборах\nНовости УкраиныНовости политикиВладимир ЗеленскийПетр ПорошенкоПубликацииЮлия Тимошенко - новостиВыборы Президента 2019


Новий генплан: що буде з містом - Галицький Кореспондент\nГоловна | Газета | Акценти | Новий генплан: що буде з містом\nОпубліковано: 23.08.2018 22.08.2018 Автор: Галицький Кореспондент\nВ Івано-Франківську давно назріла необхідність розробити новий генеральний план міста. Чинний генплан, затверджений ще у 2001 році, вже давно застарів, та й дотримуються його далеко не всі. Розмови про новий генплан ведуться роками, і лише нещодавно такий проект розробили та винесли на громадські слухання. Однак до нього є багато зауважень.\nДовгий шлях до генплану\nСпроба розробити новий генплан була ще у 2014 році, але вона не увінчалась успіхом. З приходом нової влади знову заговорили за генплан. Втім до справи взялися лише минулого року, коли міська рада прийняла рішення про коригування містобудівного документа. До вересня франківців просили подавати свої пропозиції, а в листопаді обіцяли представити новий генплан з їх врахуванням.\nНа практиці ж вийшло зовсім інакше. Мешканці міста подали 138 пропозицій, але новий генплан представили аж наприкінці липня цього року. Над створенням проекту генплану працювали проектанти київського ДП УДНДІПМ «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя.\n«У подальшому на новий проект чекає низка процедур: збір пропозицій та зауважень громади до редакції документа, громадські обговорення та дотримання всіх процедур чинного законодавства. І тільки після цього можна буде говорити про процедуру затвердження генерального плану міста», – зазначав міський голова Руслан Марцінків.\nПроцедура розгляду та врахування пропозицій громадськості розпочалася 26 липня, а завершитися мала б 26 серпня. Втім через вихідні термін скоротили до 23 серпня. Ознайомитися з документацією проекту мешканці могли в департаменті містобудування, архітектури та культурної спадщини, в холі міськради та інтернеті, а всі пропозиції у письмовому вигляді мали подати в департамент.\nМарцінків переконаний, що новий генплан міста припинить хаотичну забудову і його не потрібно буде вже змінювати п’ять років. Але чи справді це так?\nСирий та з помилками\nМешканець Івано-Франківська Андрій Черніков – один з небагатьох, хто розібрався у проекті нового генплану. Каже, що все стало зрозуміло тільки тоді, коли він провів машинне зчитування кожного пікселя, наклав карти та позначив зони різними кольорами.\nПроект генплану він вважає сирим, недопрацьованим та недолугим. Не розуміє, навіщо його розробляють, якщо на сесії міськради можуть знову вносити зміни. Адже наразі чинного генплану в місті не надто дотримуються. Також він вважає, що міська влада мала запустити інформаційну кампанію і пояснювати всі зміни людям.\n«Цей генплан не є розширеним. Там багато помилок. Фактично це великий обман мешканців. Якщо приймуть ще декілька таких планів, то від міста нічого не залишиться. До цього генплану взагалі важко вносити пропозиції, бо на нього не можна толком опиратися. Він не продукує стратегію», – говорить Андрій.\nСвої зауваження активіст виклав у Фейсбуці та отримав підтримку від мешканців міста.\nАндрій Черніков розповідає, що наніс на карту оранжевим кольором зони, призначені під багатоповерхову забудову, і зеленим – зелені зони. Виявилося, що зони, відведені під забудову, займають 90,1 умовних площ (тис. пікселів), а зелені зони – 72,5, але з них 53,7 умовних площ – це велика пляма в Дем’яновому Лазі, де знаходяться поховання.\nАндрій вважає, що зелені зони у новому генплані позначили просто формально, щоб виконати умови проектування. «Дуже уявляю собі недільні веселощі в цьому парку, коли чергову труну будуть повз проносити», – іронізує він.\nЗа словами Чернікова, буває, що багатоповерхові будинки позначені як громадська забудова, а насправді це житлова забудова. Наприклад, в будинку на першому поверсі магазин, а на інших – квартири, але до житлової забудови він не належить.\nЯк відомо, до громадської забудови належать адмінбудівлі, заклади харчування, театри, кінотеатри, школи, садочки, магазини, торгові центри тощо. У проекті генплану передбачено 16 умовних площ забудови громадських зон, що трохи менше, ніж п’ята частина від усієї житлової забудови.\n«Але є одне «але»: громадські зони використовують, щоб узаконити житлове будівництво. Є випадки, де намальовано одне, а по факту – багатоквартирна забудова», – зазначає Андрій.\nМало шкіл і садків\nУ державних будівельних нормах визначені величини максимально допустимих радіусів обслуговування, тобто правила розміщення дитсадків і шкіл. Для садочків цей радіус становить 300, а для шкіл – 800 метрів.\nОднак, як видно з карти, шкіл і дитсадків у новому генплані достатньо не передбачили. Вони не охоплюють навіть наявні забудови. «Під школи мають бути передбачені великі площі. Таких зон під громадську забудову на карті немає», – наголошує активіст.\nТакож Андрій Черніков проаналізував карту новобудов з 2005 по 2015 рік. На ній є 1140 багатоквартирних будинків. До 2014 р. було побудовано 303 будинки. В середньому в місті будували 30 будинків на рік, і цей показник був сталим. Однак з 2014-го він стрімко зріс до 100. Збільшилася також кількість квартир у будинках.\nНаразі рекордсменами в місті є будинки за такими адресами: вул. Целевича, 34 – 470 квартир (2014 р.); вул. Хотинська, 12 – 396 квартир (2012 р.); вул. Івасюка, 11 – 362 квартири (2013 р.); вул. Сеченова, 129А в Угорниках – 353 квартири (2013 р.) та вул. Мазепи, 175А – 336 квартир (2012 р.).\nЗемлі попри генплан\nАндрій Черніков наголошує, що генплан – це стратегічний документ розвитку міста. Тому він повинен передувати всім рішенням про розподіл земельних ділянок під будівництво чи зелену зону.\nЗа результатами майбутніх громадських слухань може змінитися навіть цільове призначення ділянок. Однак не все так просто.\nАндрій знайшов на карті дві великі земельні ділянки – на вул. Мазепи, 164 та на вул. Височана, 18 площею по 6 га кожна. З’ясувалося, що ці землі промислового призначення міськрада віддала в оренду на 10 років. Державна реєстрація відбулася в липні цього року. Але в червні цільове призначення обох ділянок змінюють на будівництво і обслуговування багатоквартирних житлових будинків.\n«12 липня виконавчий комітет видає містобудівні умови та обмеження, а через два тижні нам пропонують проект генплану. Це несправедливо! У червні до нас приїжджав інвестор, який шукав промислові площі. Йому потрібні були 10 га, і він готовий вкласти 80 мільйонів євро. Тепер він поїхав у Вінницю, а в нас роздали 12 га. Відчувається лобізм забудовників, які це все узаконюють», – обурюється Андрій.\nЗнову про квартири\nЧерніков зазначає, що насправді місту не потрібно стільки багатоквартирних будинків. Він каже, що квартири просто працюють як фінансовий інструмент. Люди вкладають гроші в сирець, роблять ремонт, і як наслідок, в місті багато незаселених квартир. Вони є проблемою для інших мешканців будинку. На кінець 2015 р. в місті було 10 315 незаселених квартир, тобто кожна шоста. Для порівняння, у 2005 р. – тільки кожна шістнадцята.\nНа його думку, основна причина – в тому, що люди купують квартири і залишають їх пустими – збереження коштів. Та й у 2014-му до нас приїхали переселенці з Криму та Сходу. До речі, це був єдиний рік, коли кількість заселених квартир була більшою від кількості збудованих.\n«В Україні немає надійних фінансових інструментів, тому люди вкладають гроші в сирець. Заробляють на цьому забудовники, пропонуючи зберегти гроші, але цього не станеться. Ті квадратні метри – то вже не житло. Xіба що ви не будете виходити в місто, вам не треба, щоб діти ходили до школи, не треба гуляти парком чи сквером, не треба стадіону, басейну, кортів, театрів, безпечних тротуарів та паркомісць», – зазначає Андрій.\nТож він вважає, що міська влада котить місто в інфраструктурну прірву. Говорить, що захищає його від хаотичної забудови, але перед презентацією генплану і громадських слухань роздає 12 га. «Все те, що стається, називається двома словами – недолуга жадібність», – резюмує небайдужий франківець.\nРазом однодумцями Черніков також підготував пропозиції до генплану. Вони просять змінити цільове призначення для деяких ділянок на зони для зелених насаджень чи залишити його незмінним для інших, щоб унеможливити багатоповерхове будівництво.\nАктивісти зауважують, що норма озеленення для Івано-Франківська складає 10 кв. метрів на одного жителя. Тож зараз у місті повинно бути близько 237 га зелених зон, не враховуючи прогнозованого збільшення кількості населення, а також жителів сіл, що належать до території Івано-Франківської міської ради.\nОскільки ця норма не виконується, то необхідно максимально збільшити показник. Для цього пропонується змінити цільове призначення деяких ділянок на землі рекреаційного призначення та закріпити статус рекреаційних зон за скверами. Крім того, не віддавати промислові зони під будівництво, а зробити їх рекреаційними. А от будувати просять тільки квартальним методом, щоб уникнути хаотичної забудови.\nТакож активісти запропонували передбачити в генплані ділянки для будівництва шкіл, садків, культурних і просвітницьких закладів. А враховуючи те, скільки людей мешкає в Дем’яновому Лазі і що там знаходиться масове поховання жертв комуністичного режиму, вони вважають неетичним облаштовувати парк у цьому районі. Та й використовувати цю територію при розрахунках обов’язкової площі місць рекреаційного призначення, на їхню думку, теж не можна.\nДиректор департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Орест Кошик розповідає, що генплан передбачає нові дороги, мости, зони відпочинку та забудови. Мовляв, все, що потрібне для людей. Обійдеться новий генплан міському бюджету приблизно у 800 тис. гривень.\nДо проекту генплану надійшла вже понад сотня пропозицій. Найбільше – в останні два тижні. Здебільшого стосуються вони того, що люди побачили якусь невідповідність із власними земельними ділянками або просять передбачити зелені зони чи забудову.\nЗа словами Кошика, всі пропозиції систематизують і подадуть на розгляд проектній організації. А вона вже прийматиме рішення, чи вносити ці пропозиції в генплан, чи ні. Після цього проект подадуть на затвердження.\n«Законодавство передбачає створення спеціальної комісії, якщо ми не дійдемо згоди з проектантом. Тож не знаю ще, чи вона буде створена. Всім вгодити неможливо, і зрозуміло, що люди критикують генплан. Але критика має бути обґрунтована. На наш погляд, цей проект трохи недосконалий і має прогалини. Тому подаватимемо також свої пропозиції, зокрема по зелених зонах і садках», – пояснює пан Орест.\nТакож він додає, що затверджувати детальні плани території і змінювати цільове призначення після прийняття генплану ніхто не заборонить. Але сподівається, що це не буде так масово, як зараз.\nЩо ж до формату громадських слухань, то Орест Кошик зазначає, що саме таку процедуру передбачає постанова Кабміну. Після того, коли проектна організація опрацює пропозиції, відбудуться ще одні громадські слухання. «Якщо будуть ще якісь логічні пропозиції, то думаю, що зможемо якось їх внести», – додає керівник департаменту архітектури.\nКатегорії: АкцентиПомічено: генплан, генплан. забудова


Презентація новітнього обладнання Cobas pro, м.Варшава\n5 - 7 червня МЛ “Ескулаб” у Варшаві - на презентації новітнього обладнання Cobas pro для бездоганної лабораторної діагностики від провідного виробника Roche Diagnostics!\ncobas® Модульна платформа – гнучка концепція для нестандартних рішень.\nСьогодні перед медичною лабораторією «Ескулаб» стоїть завдання виконувати надійну та високоякісну діагностику, одночасно забезпечуючи ефективний аналітичний робочий процес. Щоб відповідати таким запитам лабораторій, компанія «Roche» розробила модульну платформу «cobas». Це раціональне та гнучке рішення на основі загальної архітектури, що пропонує нестандартні рішення для різних рівнів робочого завантаження і вимог до досліджень. Модульна платформа «cobas» створена, щоб знизити ступінь складності лабораторних операцій та забезпечити ефективні рішення, щоб пацієнти змогли отримати високоточні результати досліджень в максимально короткі терміни.\nНа сьогоднішній день медична лабораторія «Ескулаб» використовує таку платформу, як «cobas® 6000», що відповідає абсолютно всім вимогам сучасної лабораторної діагностики. Щоб завжди йти в ногу з часом, провідні спеціалісти нашої лабораторії вирушили до Варшави, де відбувається презентація нової модульної платформи «cobas® pro», що являється найсучаснішим рішенням для лабораторної діагностики.\nКомпанія Roche була заснована в Швейцарії ще в 1896 року. І сьогодні це одна з провідних компаній світу, яка створює інноваційні ліки, діагностичні тести та обладнання для лабораторної діагностики, які допомагають мільйонам паціентів в усьому світі.\n“У Roche Diagnostics ми даємо відповіді сьогодні, аби Ви стали здоровішими завтра”. І ми приєднуємося до цих слів. Ми отрмуємо нові знання, ділимося досвідом, аби стати кращими - для Вас❤\nЗдоров’я планується вчасно❗


Путівник по музею імені Г.М. Кірпи\nМузей було створено в 2010 році та урочисто відкрито 20 липня того ж року до дня народження Георгія Миколайовича.\nЗа бажанням Георгія Миколайовича незмінними залишилися балки на стелі як нагадування про час дитинства, від якого щемить серце. Також Георгій Миколайович придбав меблі, які слугували йому в часи короткого перебування в рідному селі. Це стіл, крісла, ліжко.\nМи кажемо „батьківська хата”, але Георгій Миколайович свого батька мабуть добре не запам’ятав, тому що залишився без нього занадто рано.\nВони зналися з дитинства тому, що зростали в одному селі. Саме тут, у рідній Клубівці, серед мальовничих краєвидів ласкавої природи, у тиші сільського буття вони покохали один одного, спільно пройшли життєвий шлях і були разом до останнього дня.\nЯку б сторінку життя Георгія Миколайовича не перегорнути, поряд з ним завжди була Жанна Ігорівна.\nВони разом навчалися в Харківському інституті інженерів залізничного транспорту. Наприкінці навчання побрались і були направленні на роботу на станцію Чоп Ужгородського відділку Львівської залізниці.\nДо речі Георгій Миколайович закінчив інститут з відзнакою. Про це свідчить копія диплома, яка експонується під склом серед інших численних документів Георгія Миколайовича – посвідчення депутата Ужгородської обласної Ради, копії диплома кандидата технічних наук та інших, які ви можете оглянути більш детально.\nЗакарпаття – це початок його становлення як керівника, керівника нової формації, якому притаманні нестандартність мислення, відхилення від схематичності й заформалізованості, розкутість під час вирішення непростих завдань.\nСамобутність цього краю, його історія і розташування, близькість до кордону, тісна співпраця з колегами-залізничниками сусідніх країн де в чому сприяли становленню його прогресивних поглядів на життя.\nВін полюбив цей край і, де б не працював, завжди турбувався про його людей.\nВікопам’ятний період 2001 року, коли Закарпаття покрила велика біда-повінь. Окрім зруйнованих залізничних шляхів, мостів, інших споруд, люди залишилися без житла. Завдяки рішучості Георгія Миколайовича, його наполегливості, організаторським здібностям, у короткий час для залізничників, які постраждали від повені на Закарпатті, було побудовано нове житло.\nОдна з фотографій нашого музею, у передпокої на стенді розповідає про випадок, коли Георгій Миколайович перебував з робочою поїздкою в місцях проведення відновлювальних робіт, завітав на подвір’я, на якому закінчувалося спорудження нового будинку для постраждалих від повені, до нього підійшла літня жінка і, ніким не примушувана, майже впала на коліна зі словами вдячності за те, що вона спокійно тепер має де доживати свого віку. Всі, хто був присутній при тій незапланованій зустрічі, були глибоко зворушені щирістю почуттів простої людини.\nЗакарпатці глибоко шанують пам’ять про Георгія Миколайовича. У 2005 році сесія міської Ради одноголосно прийняла рішення про присвоєння привокзальній площі в місті Ужгороді імені Георгія Миколайовича Кірпи.\nІніціатором такого рішення витупив депутат міської Ради м. Ужгорода, голова територіального комітету Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників Ужгородської дирекції Львівської залізниці Афтанас Ярослав Дмитрович. Ярослав Дмитрович є ініціатором багатьох заходів, присвячених пам’яті Георгія Миколайовича. Так, на Закарпатті в містах Чоп і Ужгород за його безпосередньої участі організовуються і проводяться, починаючи з 2005 року, спортивні змагання з міні-футболу та шахів на кубок Героя України Г.М.Кірпи. Після створення МГО „Фонд ім. Георгія Миколайовича Кірпи” його було обрано головою правління Фонду.\nЦе була перша ластівка в Україні щодо вшанування його пам’яті в непростий період історії нашої держави. З кожним роком ця ідея знаходить все більше і більше місця як у великих містах, так і в селах України. Відкриваються пам’ятні дошки, його ім’ям називаються площі, вулиці, споруди. Так, у столиці нашої держави в районі Південного вокзалу за церквою святого великомученика Георгія Побідоносця вулицю названо ім’ям Георгія Миколайовича Кірпи.\nНа стенді праворуч на верхніх фотографіях видно Георгія Миколайовича під час його перебування на роботі в Ужгороді та Львові.\nВітальня - це найбільша кімната нашого будинку-музею. У ній представлені також особисті речі Георгія Миколайовича. Це його залізнична форма, яку він любив і носив майже постійно, ще на посаді генерального директора Укрзалізниці. Диван, який Георгій Миколайович в юнацькі роки сам змайстрував з тарної дошки. Ця річ свідчить про майстерність автора, а також його естетичний смак. Розмір дивана вдало вписується в об’єм кімнати, а форма його є сучасною і сьогодні.\nВелика увага була приділена соціальному захисту працівників та їх сімей. За рівнем заробітної плати залізничники з передостаннього місця в країні перейшли в першу десятку. Відновилося будівництво житла. У місті Києві вперше за останні 10 років було здано в експлуатацію 90-квартирний житловий будинок для залізничників. Пенсіонери стали отримувати матеріальну допомогу від залізниць.\nАле найголовнішою метою для Георгія Миколайовича був подальший розвиток і зміцнення галузі. Одним з пріоритетних напрямків було задоволення постійно зростаючих потреб населення в пасажирських перевезеннях.\nУ 2001 році за рекордний час було відремонтовано Центральний залізничний вокзал, а також побудовано новий – Південний. Про це теж в фотографіях розповідає один із стендів нашого музею. Масштаб цього будівництва і терміни його завершення вражали.\nПростора семиповерхова споруда Південного вокзалу вважається одним із найгарніших залізничних терміналів в Східній Європі. Південний вокзал було побудовано в надзвичайно короткий строк – за 175 днів. У споруді 2 підземних поверхи, висота надземної частини складає 40 метрів. Термінал склав окрасу столиці і є гордістю не тільки киян, але й всіх громадян України.\nДля перевезення пасажирів необхідно було мати комфортабельні вагони, а в Україні їх ніколи не випускали, і тому за ініціативою Георгія Миколайовича на Крюківському заводі, що будував вантажні вагони, було розпочато випуск пасажирських. На одному із стендів Георгій Миколайович під час неодноразового відвідування цього заводу.\nМіж містами Київ-Харків, а потім Київ-Дніпропетровськ було відкрито рух швидкісних пасажирських поїздів.\nНе було року, щоб не відбулося декілька подій з уведенням у дію чогось нового, сучасного, передового. Це створювало позитивний імідж як її керівнику, так і галузі в цілому. На залізничному транспорті стало працювати престижно. Найбільше звернень від громадян надходило з проханням бути працевлаштованими на залізниці. Молодь мріяла стати залізничниками. Тільки такий яскравий приклад. В один із років цього періоду в Київський університет економіки і транспорту в групу на 30 місць за спеціальністю „Експлуатація залізниць”, за якою також навчався Георгій Миколайович, було прийнято 17 заяв від абітурієнтів, які закінчили школу із золотою медаллю, не рахуючи інших звернень.\nУ 2002 році Георгія Миколайовича було призначено Міністром транспорту України. Згодом до цього відомства було приєднано і зв’язок.\nМіністерство транспорту та зв’язку (з грудня 2010 року – Міністерство інфраструктури) як тепер, так і тоді відігравало важливу роль в житті держави. Це відомство уособлює в собі 6 напрямків діяльності, які самі по собі також могли б бути окремими ланками.\nДо виконання обов’язків Міністра Георгій Миколайович приступив з притаманною йому відповідальністю і рішучістю. Працювати доводилось по 12 годин на добу, а той більше, вивчаючи документи і різну кореспонденцію ще й вдома. У кожній ділянці галузі необхідно було створити щось нове, поставити роботу так, щоб галузь працювала для людей і на державу.\nВ Україні після розпаду Союзу створилося чимало авіакомпаній, які з кон’юнктурних міркувань літали тільки за кордон. Внутрішні авіаперевезення були незначними, а кількість авіапасажирів – не великою. Міністром Кірпою була поставлена вимога – хто хоче отримати ліцензію для виконання польотів за кордон, має половину від всіх рейсів здійснювати на внутрішніх авіалініях. Вартість квитка мала бути доступною для пересічного громадянина. Спротив був великий, але наполегливість була ще більшою, і Георгій Миколайович переміг. Польоти на внутрішніх лініях стали відбуватися регулярно.\nОдним із грандіозних проектів в житті Георгія Миколайовича стало будівництво автомагістралі Київ – Одеса. Строк виконання таких робіт в світі становить від 2 до 3 років. Георгій Миколайович поставив собі за мету будівництво завершити значно швидше. Окрім виконання проектних і будівельних робіт, необхідно було пройти процедуру отримання кредиту, узгодження його з Урядом, затвердження Верховною Радою, як Закону. За словами фахівців, тільки на це потрібно було щонайменше рік часу. Георгій Миколайович всі погодження для отримання кредитної лінії здійснив за 3 місяці. Очевидці згадують, що коли відбувався останній етап затвердження кредиту через Верховну Раду України, Георгій Миколайович 2 дні підряд знаходився в урядовій ложі, чекаючи своєї черги на виступ перед народними депутатами. Виступ, як завжди, був стислий, конкретний, переконливий. У сесійній залі після його виступу запанувала тиша. Раптом хтось із місця поставив запитання: ”А де гарантії, що це буде виконано?”. Георгій Миколайович відповів коротко і влучно: „Я Вам гарантія!”. Зал вибухнув оплесками. Запитань більше не було і рішення було прийнято позитивне. Свідками цієї події могли бути всі, хто слідкує за трансляцією засідань Верховної Ради України по телебаченню.\nЗакон України про реконструкцію автодороги Київ – Одеса прийнято 22 травня 2003 року, в червні того ж року розпочалися вже будівельні роботи. Це будівництво відоме багатьом українцям як „Будівництво автобану Київ – Одеса”. Реконструкція почалася на 118 дільницях автодороги в Черкаській, Кіровоградській, Миколаївській, Одеській областях. До робіт було залучено 63 українські дорожньо-будівельні організації та спеціалізовані мостобудівельні організації, будівельні підрозділи „Укрзалізниці”, залізничні війська, будівельні фірми з Росії, Туреччини, Фінляндії, Білорусії, Німеччини, Македонії, а також автотранспортні механізми підрозділів України, понад 1780 одиниць техніки. У результаті 23 жовтня 2004 року урочисто було відкрито рух для автомобільного транспорту чотирма смугами цієї магістралі. Було побудовано 11 мостів, 29 шляхопроводів, 29 вузлів-розв’язок. Ширина проїжджої частини – 2 смуги по 7,5 метра кожна, ширина роздільної смуги – 6 метрів. Розрахункова швидкість пересування – 140 км/год. Строк будівництва склав 1 рік і 5 місяців.\nГеоргій Миколайович був авторитетною людиною не тільки серед депутатського корпусу. Йому доручались складні й відповідальні завдання, навіть інколи не притаманні його відомству. Так, у 2003 році Міністерство транспорту та зв’язку в особі Георгія Миколайовича виконувало завдання Президента України з будівництва прикордонної застави на острові Тузла. 25 жовтня 2003 року почались перші роботи, а 2 грудня того ж року в урочистій обстановці була відкрита українська прикордонна застава „Тузла”: побудовано зручну і сучасну казарму, комфортабельний будинок для офіцерського складу, впорядковано прилеглу територію.\nДо особливих завдань можна віднести і спорудження в місті Севастополі житлового будинку на 202 квартири для військовослужбовців військово-морських сил України. Будинок було зведено за 9 місяців при нормі будівництва 2 роки. Якісне і своєчасне його закінчення мало важливе політичне значення для суверенної України. На урочистостях з нагоди введення його в експлуатацію був присутній Президент України. Загальний вигляд цього будинку можна побачити на фотографіях на першому стенді при вході в вітальню праворуч. Вона розміщена між фотографіями з автобусами для програми „Сільський автобус” і фото Центру здоров’я жінки та дитини в Харкові.\nЦе лише деякі приклади його діяльності. Але ж можна назвати і відновлення драматичного театру в м. Ніжині, будівництво шляхопроводу в м. Львові, повне відновлення і облаштування центру творчих колективів в м. Києві, поглиблення судноплавного каналу на Дунаї, спорудження школи в МДЦ „Артек”, спонсорську допомогу під час реставрації театру в м. Одеса, запровадження програми „Сільський автобус”, фінансову підтримку авіабудівної галузі, будівництво державної резиденції „Гута”, реорганізацію залізничних військ і збереження їх як окремої структури в системі транспорту, будівництво і спонсорську підтримку понад 50 храмів, а також шкіл у селах і містах. На карті України, яка розміщена на стенді, схематично позначено об’єкти, які споруджувалися за безпосередньої участі Георгія Миколайовича. Ви можете це переглянути і при бажанні вивчити більш детально.\nКоли починаєш перелічувати трудові здобутки Георгія Миколайовича, мимоволі задумуєшся про те, як могла людина за такий короткий проміжок часу стільки створити. З огляду на сучасні реалії життя це, звичайно, подвиг.\nНа стендах під склом розміщені особисті речі Георгія Миколайовича. Це окуляри, авторучка, якою він користувався, калькулятор, який слугував йому в щоденній роботі. Також поряд під склом розміщена копія особової справи Георгія Миколайовича з наказами, які свідчать про призначення його на різні посади. У шафі під склом експонується залізнична форма Георгія Миколайовича.\nУ 2002 році Георгію Миколайовичу було присвоєно звання Героя України. У попередні роки він був нагороджений орденом „За заслуги ІІІ ст.”, орденом „Князя Ярослава Мудрого ІV ст.”, а також іншими численними нагородами. У 2002 році йому була присудження Державна премія в галузі науки і техніки. Всю належну йому грошову винагороду від цієї премії він передав до дитячого будинку в м. Біла Церква.\nОднак найбільша для нього нагорода – це пам’ять народу України, для якого він жив і працював. Сьогодні непоодинокі випадки, коли можна почути серед людей такі слова :”От, якби жив Кірпа...”.\nВи можете побачити в експозиціях тільки частку подяк, вітань, нагород як від простих людей, так і від колективів. Від релігійних громад, церковних установ, громадських організацій, різних відомств, закордонні нагороди від колег-залізничників.\nСтенд біля входу в іншу кімнату – спальню містить фотографії нагород, які одержав Георгій Миколайович. На одній із фотографій видно Георгія Миколайовича з першим президентом України Леонідом Макаровичем Кравчуком.\nБагато намічених планів не збулося, залишилися незакінченими його справи, але принципи і способи керівництва транспортом, закладені Георгієм Миколайовичем, залишилися. Він створив свою управлінську школу. В нього є учні і послідовники, які продовжують його справи, користуючись його досвідом. Він є прикладом наслідування для молоді. У Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту існує премія імені Георгія Миколайовича Кірпи, яка виплачується кращим студентам цього вузу. Георгій Миколайович був всебічно обдарованою людиною. Окрім досконалого володіння своєю професією, він став неперевершеним будівельником, чудовим архітектором. У 2003 році йому була присуджена Державна премія в галузі архітектури за реконструкцію вокзального комплексу в м. Києві. Розумівся на мистецтві і любив його, вмів грати на музичних інструментах, добре співав. У молоді роки навіть мріяв стати музикантом. Брав активну участь у художній самодіяльності, був учасником багатьох музичних конкурсів. Навчався у заочному Народному університеті мистецтв. У цій кімнаті ви бачите власний баян Георгія Миколайовича, на якому він сам грав. Про це свідчить і одна із фотографій експозиції музею. Також одна із фотографій показує Георгія Миколайовича ще в юнацькому віці, коли він грав роль Андрія Волконського в самодіяльному театрі. Костюм свого героя він пошив власноруч.\nЗа сприяння Георгія Миколайовича надавалася благодійна допомога, організовувалися концерти, вечори творчості, конкурси, спортивні змагання.\nЗалізничникам і не тільки їм запам’яталися святкові концерти до дня професійного свята, які відбувалися в палаці „Україна”. Велику допомогу в їх проведенні, складанні програми, запрошенні артистів надавала дружина – Жанна Ігорівна. На цій фотографії ви їх бачите разом під час одного з концертів.\nВи легко впізнаєте артистів-учасників святкових заходів. Це відомі виконавці з України, Росії, Грузії. На одній з фотографій народний артист України Василь Зінкевич, який є земляком Георгія Миколайовича. Вони разом навчалися в одній сільській школі і в пізніші роки підтримували приятельські стосунки.\nНа іншій фотографії Георгій Миколайович з найсильнішою людиною планети – Василем Вірастюком. Зустріч відбулася в робочому кабінеті Георгія Миколайовича. Як потім згадував спортсмен, він відчув міць руки Георгія Миколайовича.\nНа інших фотографіях цього розділу Георгій Миколайович в складі офіційних урядових делегацій на зустрічах з відомими політиками і релігійними діячами світу.\nВ особистому житті Георгій Миколайович був звичайною людиною. Мав сім’ю, дітей, яких дуже любив. Пишався своїм онуком. На цих фотографіях ви бачите його в родинному колі, а також в короткі години відпочинку. Робота, якій він віддавався без останку, забирала багато часу. На відпочинок його залишалося мало, але він його витрачав продуктивно. Любив полювання, рибалити, а також поратися по господарству, куховарити.\nПеред вами розгорнуто сторінки життя людини, яка все своє життя присвятила іншим людям, свої вчинки здійснювала з державницьких позицій.\nТрагічний випадок обірвав його життя, осиротілими стали не тільки сім’я, діти, родина, а й всі, хто був і залишився шанувальником його таланту.\nОстання кімната присвячена створенню і діяльності МГО „Фонд імені Георгія Миколайовича Кірпи”.\nЗасновником Фонду є Жанна Ігорівна Кірпа. Завдяки її зусиллям і старанням була створена ця організація.\nОфіційно Фонд було зареєстровано в вересні 2009 року, а 27 грудня того ж року, в день пам'яті Георгія Миколайовича відбулася його урочиста презентація. У ній взяли участь керівники Укрзалізниці, начальники залізниць, лідери громадських організацій, особи духовного стану, соратники і послідовники Георгія Миколайовича. Серед присутніх також були колишній Міністр закордонних справ України Зленко А.М., колишня Голова Президії Верховної Ради УРСР Шевченко В.С., які тепло і зворушливо поділились своїми спогадами про Георгія Миколайовича.\nГоловною метою діяльності Фонду є задоволення та захист законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних та інших спільних інтересів своїх членів; сприяння розвитку залізничного транспорту; популяризації залізничних професій; вшанування пам’яті видатних залізничників. Про деякі з цих заходів розповідає експозиція цієї кімнати.\nВиходячи з мети виконання статутних цілей, Фонд співпрацює і взаємодіє з іншими юридичними та фізичними особами, органами державної влади та органами самоврядування, а також із міжнародними організаціями, підприємствами, установами, організаціями на основі рівності прав, невтручання у внутрішні справи один одного і на договірних засадах.\nНа одній із фотографій ви бачите Предстоятеля Української Православної Церкви Митрополита Володимира і засновника МГО „Фонд імені Георгія Миколайовича Кірпи” Кірпу Жанну Ігорівну в момент підписання договору про співробітництво між Церквою і Фондом. Результатом такої співпраці є заснування нагрудного знака-ордена „За віру і службу”. Рішення про нагородження приймається спільно – представником Фонду та Української Православної Церкви. Фотографія ордена э в експозиції музею.\nОрден виготовлено з металу сірого кольору, має форму хреста, в центрі якого зображено силует Святого Великомученика Георгія Побідоносця, орден прикрашено коштовним камінням синього та білого кольору.\nНа сьогодні серед нагороджених цим орденом є найактивніші члени Фонду, керівники залізничного транспорту, науковці, діячі мистецтва, військовослужбовці, церковні служителі та інші особи.\nЗ часу свого створення в 2009 році Фонд здійснив цілий ряд заходів, спрямованих на виконання своїх планів. Ось тільки деякі приклади, які свідчать, що організація існує і здійснює свою діяльність. Так, у 2010 році було проведено конкурс на кращий дитячий малюнок під гаслом „З Богом у серці”. У ньому взяли участь майже 600 дітей зі всієї України. 17 квітня того ж року в Києві в урочистій обстановці проведено нагородження переможців конкурсу дитячого малюнку. В урочистостях взяли участь Митрополит Володимир і засновник МГО „Фонд імені Георгія Миколайовича Кірпи” Жанна Ігорівна Кірпа. У 2010 році було засновано премію імені Георгія Миколайовича Кірпи для кращих студентів Української державної академії залізничного транспорту, в цьому ж році відкрито музей-садибу Г.М.Кірпи. У 2009 році відкрито пам’ятник Г.М.Кірпи в с. Клубівка. У 2011 році до 65-річчя з Дня народження Георгія Миколайовича Кірпи було організовано і проведено пісенний огляд-конкурс серед дітей залізничників, а також літературний конкурс під назвою „Я запам’ятав Кірпу таким...”. У пісенному конкурсі взяло участь більше 400 дітей, а 6 переможців мали можливість виступити в концерті спільно з зірками естради, який відбувся в Харкові 20 липня в День народження Георгія Миколайовича. Про всіх учасників цього концерту розповідає календар на 2012 рік, який випустив Фонд.\nУ літературному конкурсі взяло участь 56 осіб. Найстаршому автору було 85 років, а наймолодшому – 10 років. Географія авторів за місцем проживання склала 16 областей України, включаючи АР Крим. Найбільше було спогадів від людей, які особисто знали Георгія Миколайовича, працювали, навчалися або контактували з ним. У конкурсі взяли участь люди, які особисто не знали Кірпу, але в письмовій формі висловили свої почуття до цієї непересічної особи та його справ.\nФонд в своїй діяльності спирається на допомогу і підтримку залізниць України, в першу чергу Південно-Західної (нач. Кривопішин О.М.) та Південної ( Остапчук В.М.), співпрацює з іншими громадськими організаціями – це Рада профспілки залізничників і транспортних будівельників України, профспілкові організації залізниць та їх підрозділів. Велику підтримку Фонд відчуває від командування залізничних військ та особисто від командувача Малькова М.І. У всіх військових підрозділах залізничних військ встановлено стенди „Від солдата до міністра. Пам’яті Героя України Г.М.Кірпи”. За підсумками діяльності навчального року щорічно кращій військовій частині вручаються перехідні кубки імені Героя України Г.М.Кірпи. До планів роботи з особовим складом в залізничних військах включено тему „Життя і трудова діяльність Героя України – приклад вірного служіння українському народу”. За відмінне знання цієї теми солдати заохочуються короткостроковою відпусткою до 5 діб.\nВажко перелічити всі справи, які здійснює Фонд, але в доробок своєї співпраці із залізницями, громадськими і релігійними організаціями, навчальними закладами, органами місцевого самоврядування, окремими громадянами можна додати цілий ряд здійснених заходів. Так, у м. Ужгороді площа біля вокзалу носить ім’я Г.М.Кірпи. Є вулиці, названі в його честь, в рідному селі Клубівці, в м. Городок Львівської області, а також в столиці України Києві. Станцію Бортничі Південно-Західної залізниці перейменовано на станцію імені Кірпи. На Львівській залізниці курсує електропоїзд під назвою „Георгій Кірпа”. Палац спорту „Локомотив” Південної залізниці в м. Харкові носить також ім’я Г.М.Кірпи. На фасадах адміністративних будинків Укрзалізниці в Києві, управління Львівської залізниці, Рівненської дирекції, де він працював, встановлено пам’ятні дошки також встановлено пам’ятну дошку в честь Г.М.Кірпи на навчальному корпусі Міжнародного центру „Артек”, який споруджувався під його керівництвом. У музеях залізниць України, а також музеї Дарницького вагоноремонтного заводу відкрито постійно діючі експозиції, які присвячені пам’яті Г.М.Кірпи.\nТакож вартий уваги приклад любові і шани простої людини до пам’яті Георгія Миколайовича. На станції Родаково Донецької залізниці працює монтером дистанції колії Грипас Олександр Григорович. За власної ініціативи і власні кошти він виготовив і встановив в залі для очікування стенд, який розповідає про життя і діяльність народного Міністра. Експозиція викликає інтерес, як у пасажирів, так і в мешканців міста, адже ім’я Георгія Миколайовича відоме багатьом жителям України.\nМузей відвідують гості зі всієї України як групами, так і поодинокі люди. Про свої враження, почуття вони роблять записи в книзі відгуків.\nЦя книга зберігає слова вдячності людині, яка стала прикладом любові сина до своєї землі і була надією позитивних перетворень в нашій країні.


Маруся — Григорій Квітка-Основ'яненко, читати повністю текст твору онлайн. УкрЛіб : Українська Бібліотека — сторінка 8\nБібліотека української літератури > К > Квітка-Основ'яненко Григорій > Маруся (8 сторінка) — повний текст твору\nБо усякий раз вони його зоставляли у себе обiдати. А Маруся? Маруся себе не тямила вiд радощiв. Василь прийде, то вона вже найде мiсцечко, де з ним обо всiм тихенько переговорить i намилується; а коли i без нього, то тiльки й чує, що старi його вихваляють.\nОт дождались i Петра, розговiлись.\nНа самого полу-Петра, так вже перед вечором, вбiгла Настя в хату, аж задихалась, та й кричить:\n— Та до нас, до нас; от вже у дворi. Сiдай швидше на лаву; а ти, Марусю, бiжи хутко у кiмнату та вбирайся.\nМаруся, як тiльки почула про старостiв, то що було у руках, усе попускала i не стямиться, що й робити; тiльки дивиться на матiр, а очицi як жар, так i горять; а сама була рум'яна, а то почервонiла, як калина. От мати мерщiй пхнула її у кiмнату i стала її убирати у нову плахту i усе, що треба, по-дiвчачи.\nЗатим ось стукнуло пiд двер'ю палицею тричi.\nНаум хутко достав нову свиту, новий пояс, одягається, пiдперiзується, а сам труситься, неначе з переляку, i каже собi нищечком:\n— Господи милосердний! дай моїй дочечцi доброго чоловiка; не за мої грiхи, а за її добрiсть пошли їй щастя.\nОт вже стукнули i вдруге, теж тричi, палицею.\nНаум, одягшись зовсiм, iзмiв iз скатертi, що на столi, i, посунувши хлiб, що завсегда лежав на столi, к покуттю (а за тим Настя засвiтила свiчечку перед богами), сiв на лавку в кiнцi стола й дожидається.\nАж ось стукнули пiд дверима i втретє, теж тричi. Тогдi Наум перехрестився i каже до них:\n— Коли добрi люди та з добрим словом, то просимо до господи! Насте! iди ж сiдай i ти.\nОт Настя, затим упоравши Марусю, вийшла i, перехрестившись тричi, сiла бiля Наума.\nЗа Наумовим словом ввiйшли в хату двоє старостiв, люди хорошi, мiщани, у синiх жупанах аглицької каламайки, поясами попiдперiзуванi, з паличками, i у старшого старости хлiб святий у руках. За ними ввiйшов Василь... крий матiр божа! — нi живий, нi мертвий: бiлий як стiна.\nПришедши у хату, старости помолились богу святому i поклонились хазяїну i хазяйцi.\nЗараз Наум (хоч i знав їх дуже добре, а тiльки для закону) пита:\n— Що ви за люди й вiдкiля, i за чим вас бог принiс?\nСтарший староста й каже:\n— Прежде усього подозвольте вам поклонитись i добрим словом прислужитись. Не позгнушайтесь вислухать нас; i коли буде теє, то ми i онеє; коли ж наше слово буде невлад, то ми i пiдемо назад. А що ми люди чеснiї i без худої науки, то от вам хлiб святий у руки.\nНаум, узявши хлiб, поцiлував i, положивши на стiл край свого хлiба, каже:\n— Хлiб святий приймаємо, а вас послухаємо. Сiдайте, добрi люди! До чого ще дiйдеться, а ви своїх нiг не турбуйте, може, й так здалека йшли. Аз якого царства, з якого государства?\nСтарший староста i каже:\n— Ми є люди нiмецькiї, а йдемо з землi турецької. Ми собi ловцi, удалiї молодцi. Раз дома, у нашiй землi, випала пороша... Я i кажу товаришу: "Чого нам дивитись на таку шквирю, ходiм ськать усякого звiрю", — i пiшли, їздили, слiдили i нiчого не получили. Назустрiч нам якраз їде на вороному коню отсей князь (а Василь устав та й кланяється, бо се про нього говорили). От пiсля зустрiчi вiн каже-говорить нам такiї речi: "Ей ви, ловцi, добрi молодцi! услужiть менi службу, покажiте дружбу: ось якраз попалась менi лисиця або куниця, а трохи чи не красна дiвиця, їсти-пити не жалаю, достати її жалаю. Поможiте, пiймайте; чого душа захоче, усього вiд мене бажайте. Десять городов вам дам i скирту хлiба". От ловцям-молодцям того i треба. Пiшли ми по слiдам, по усiм городам. Перш слiд пiшов у Нiмеччину, а далi у Туреччину; ходимо, шукаємо, а її не пiймаємо. Усi царства-государства пройшли, а її не знайшли; от i кажемо князю: "Не тiльки звiра в полi, що куниця; пошукаємо деiнде, найдеться й красная дiвиця". Так наш князь затявсь, при своїй думцi зоставсь. "Скiльки, — каже-говорить, — по свiту не їжджав, у яких царствах-государствах не бував, а такої куницi, нiби красної дiвицi, не видав". От ми усе по слiду йшли та в се село — як зоветься, не знаємо, — прийшли. Тут вп'ять пала пороша, ми, ловцi-молодцi, давай ходить, давай слiдить; сьогоднi рано устали й зараз на слiд напали. Пiшов наш звiр та до вас у двiр i з двора до хати; тепер жалаємо його пiймати. Певно, вже наша куниця — у вас у хатi красна дiвиця. Нашому слову кiнець, а ви зробiте нашому дiлу вiнець. Вiддайте нашому князю куницю, вашу красную дiвицю! Чи вiддасте, чи нехай пiдросте?\nПоки староста це законне слово казав, Маруся у кiмнатi усе поклони била, щоб батько вiддав її за Василя, а вiн, сидячи на лавцi, скрiзь дверi дивиться на неї та теж то здихне, то з нею переглянеться. Як же усе староста розказав i прийшлося батьковi одвiтне слово казати, вона так i припала до дверей, i слуха.\nОт Наум усе, насупившись, слухав; помовчав, а далi i каже:\n— Не вмiю я до прикладу у сiм дiлi сказати... Спасибi вам за вашу працю. Iдете ви з дальної дороги, то, може б, випили по чарцi?\nМаруся, як се почула, та в голос; Настя аж об поли руками вдарила та й крикнула:\n— Ох менi лихо! А чому ж се так? А Василь так об землю i кинувся, та аж придiвз навколiшках до Наумових нiг, та цiлує їх, та гiрко плаче i просить:\n— Будьте менi батеньком рiдненьким! Не гнушайтесь бiдним сиротою!.. За що в мене душу вiднiмаєте?.. Не можу без вашої Марусi жити! Буду вам за батрака вiчно служити... Буду усякую вашу волю сполняти... Що хотiть, те й робiть зо мною! Дайте сиротиночцi ще на свiтi прожити!..\nТут i Маруся, забувши, що їй гоже i що нi, вибiгла тож собi i впала до нiг отцевських, i просить, i плаче, то кинеться до матерi, i руки їй цiлує, i приговорює:\n— Таточку, голубчику, соколику, лебедику! Матiнко моя рiднесенька! утiнько моя, перепiлочко, голубочко! Не погубляйте свого дитяти; дайте менi, бiдненькiй, ще на свiтi пожити! Не розлучайте мене з моїм Василечком. Не держiть мене як дочку, нехай я буду вам замiсть наньмички: усяку роботу, що скажете, буду робити i не охну. Не давайте менi нiякої худобоньки: буду сама на себе заробляти, буду вас доглядати i шанувати, аж поки жива. Хоч один годочок дайте менi з Василечком пожити, щоб i я знала, що то за радiсть на свiтi!..\nОтак i Маруся, i Василь один перед одним усе просили своїх старих, та так жалiбно, що старости обидва поставали i, знай, полами сльози утирають. Далi старший староста не втерпiв i каже:\n— Ох, панове сватове! Не слiд менi, бувши у сьому важному чину, лишнє слово говорить; моє дiло таке: сказав, що закон велить, та й жди одвiту; що почуєш, з тим назад iди. Сказано, дать нам по чарцi, так вже тут нiчого добррго ждати. Одначе, видячи їх сльози i убивство, якось-то моторошно й нам не сказати чого-небудь. А що пак, Олексiйовичу? нiде дiтись: благослови дiток, нехай Маруся нас пов'яже.\nНаум тiльки покрутив головою, обтер слiзку рукавом та й вп'ять понурив голову i мовчить.\n— Може, стара мати сеє усе вередує?\n— О батечки мої! — зараз каже стара Настя. — Чи я ж би не хотiла щастя своєму дитятi? Адже вона моя утроба. Та де ж нам луччого Василя ськати? Вiн дитина розумна, покiрна; усяк би нам позавидував. Та хiба ж я не жона своєму мужу, щоб не мала його слухати? У нас iде по-божому та по-старосвiтськи: вiн менi закон, а не я йому. А чому вiн не вiддає, я не знаю; вiн Василя завсегда любив. Кажи-бо, Науме, що се ти робиш?\nТут знову приступили i дiти плачучи, i стара Настя голосячи, i старости кланяючись, та, знай, просять Наума. Мовчав вiн, мовчав, тiльки, знай, сльози ковта, далi устав, здохнув жалiбно, перехрестивсь перед господом милосердним та й каже:\n— Одна в мене на свiтi радiсть, моя Марусенька! Що божий день молюсь, щоб вона була щаслива; так як же, молившись об однiм, буду сам робити друге; молившись об її щастi, сам буду її топити? Прощайте, панове сватове! Коли хочете, то справдi випийте по чарцi; коли ж нi, то не здивуйте; дайте i менi покой, бо... Ох, не хотiлось було сього казати, та ви мене розжалобили!.. бо менi дуже жалко, що рiшаюся Василя, та нiгде дiтись! Прощайте, люди добрi, iдiть собi, не здивуйте.\nТут вп'ять усi приступили до нього, що коли, кажуть, любиш Василя, так чом не вiддаєш за нього Марусi? Маруся ж так i повисла йому на шию i обмива його слiзоньками, а Василь тож припав навколiшки, та гiрко плаче, та, знай, просить.\n— Але чому не вiддаю? — сказав Наум, здохнувши. — Бо жаль свого рожденiя. Не той час; при такому важному дiлi, як є сватання, не можна усього говорити. Прийди, Василю, завтра, та сам, — без людей; отут я тобi усе розкажу. Бiльш нiчого i говорити; прощавайте! От вам ваш i хлiб святий.\nЧи хотiли, чи не хотiли старости, узявши хлiб назад, пiшли з хати з Василем; або так сказати, що повели його, бо вiн сам не здужав i йти.\nЗостався Наум iз своєю сiм'єю, сiв собi i сумує. Маруся аж звалилася на пiл вiд слiз, i Настя, плачучи, сидiла над нею i дивувалася, що се старому сталося, що разом загудив Василя? Об вечерi нiхто й не думав: нiкому було поратись i нiхто не хотiв нiчого їсти.\nОт сидiв Наум, сидiв; думав та думав, а далi й обiзвався:\n— Годi плакати, Марусю! Устань та слухай, чого я питатиму.\nНе той був Наум батько, щоб його мусила Маруся не послухати. Чи здужала, чи нездужала, а коли батько каже без жартiв та трохи чи й не сердитий, то треба устати. Устала, i втерла слiзоньки, i жде, що вiн їй скаже.\n— Ти, бачу, Василя знала ще перш, чим я його привiв?\n— Знала, панотченьку! — i затрусилася, як осиковий листочок, i опустила свої довгi вiї на очi, щоб не бачив батько, як їй стало стидно.\n— Як же се було? —— спитав вiн грiзно. Тут Маруся, хоч i запинаючись, розказала йому усе: як побачила його уперш на весiллi, як їй стало його жалко, як вiн цятався горiшками, як вона його соромилась, i усе-усе розказала: як i на базар iдучи зiйшлися, як з базару верталися, що говорили — i нiгде було правди дiти! — як i цiлувалися...\n— Ну-ну, що дальш, а почин хороший, — каже Наум, а сам i видно, що як на ножах сидить.\nОт Маруся, сплакнувши, веселiше стала було розказувати, як змовилася з ним зiйтися у бiр на озеро, i як зiйшлися, i як...\n— Годi, годi! — закричав не своїм голосом з серця Наум. — То вже розказуй матерi, що не вмiла тебе берегти i вiд худа вiдводити, — а сам, схопивши шапку, хотiв було втiкати надвiр, так Маруся так i вчепилася йому на шию i каже:\n— Нi, таточку, нi, мiй сизий голубчику! не погубила себе твоя дочка i не погубить.\n"Маруся" (шкільні твори)\nЯк пояснює письменник Квітка-Основ'яненко виникнення задуму повісті "Маруся"? (та інші запитання)\nБіографія Григорія Квітки-Основ'яненка\nЧистка мягкой мебели Евроремонт квартир чистка ортопедического матраса на дому Всеукраинский интернет-магазин XCOM.UA Российская компания НПО "Гидрол-Руфинг".\nСторінку згенеровано за 0.020452 сек.


Що потрібно зробити, щоб кімнатні квіти мали розкішний вигляд. Поради від досвідчених флористів – Неймовірно\nЩо потрібно зробити, щоб кімнатні квіти мали розкішний вигляд. Поради від досвідчених флористів\nBy admin in КОРИСНО 10.03.2021\nБагато любителів кімнатних квітів не знають, як правильно доглядати за тією чи іншою квіткою. Як зробити так, щоб рослина добре росла і цвіла? А красивою кімнатна квітка буде тоді, коли за нею доглядати правильно і знати, які саме умови їй потрібні.\nЯкщо хоча б трохи будуть порушуватися правила догляду за квіткою, то це відразу ж відіб’ється на її зовнішньому вигляді: можуть з’явитися сухі плями, можуть засихати кінчики листя. Так як же правильно доглядати за кімнатними рослинами?\nДуже велику роль грає вологість і температура. Якщо ви хочете, щоб у вашій квартирі були красиві, пишні квіти, то вам обов’язково треба скористатися рекомендаціями досвідчених флористів.\nОсь ці рекомендації:\nВода – найголовніший компонент, який необхідний для життя рослин. Важливо пам’ятати про те, що у кожного виду кімнатної рослини своя індивідуальна потреба в поливі. Кімнатні рослини також потребують підгодівлі, тоді вони матимуть гарні листи, і будуть цвісти.\nЦукор – ним можна підгодовувати кімнатні рослини. Цукор здатний творити чудеса з кімнатними рослинами. Глюкоза і фруктоза – це те, на що розпадається цукор. Так ось, саме глюкоза необхідна рослинам для всіх життєво важливих процесів.\nОсь який потрібно приготувати розчин для підживлення рослин: треба взяти 1 столову ложку цукру і розвести її в півлітра води. А можна зробити і простіше: просто посипати землю в квітці цукром, а потім полити.\nКасторова олія. Це дуже хороший засіб для квітів. Завдяки застосуванню касторової олії, рослина добре росте, відмінно цвіте і не хворіє.\nДеревна зола. Її потрібно застосовувати для того, щоб кімнатні рослини не хворіли. Зазвичай деревну золу використовують так: беруть 100 – 150 грам деревної золи і розводять її у відрі води. От і все.\nПоливати рослину таким розчином треба один раз в місяць. Також можна використовувати скоринки гранатів і цитрусових. Вони будуть виконувати подвійну функцію: слугуватимуть підгодівлею рослині і будуть її лікувати.\nОсь що потрібно з ними робити: треба ці скоринки залити водою і дати їм настоятися добу, потім цією водою потрібно поливати кімнатні рослини.\nАспірин. Один раз в два місяці потрібно робити так: брати одну таблетку аспірину і розбавляти її в одному літрі води. Потім цією водою потрібно поливати квіти. Це зробить їх стійкими до хвороб, листя будуть яскраво-зеленого кольору.\nСік алое. Якщо використовувати сік алое, то квіти будуть дуже швидко рости. Справа в тому, що сік алое – це природний стимулятор росту рослин.\nВикористовувати його потрібно так: на півтора літра води потрібно влити одну чайну ложку соку алое. Потім цією водою потрібно поливати кімнатні квіти.\nМолоко – це великий друг квітів. Ним можна поливати квіти і протирати ним листя. Для цього потрібно взяти 1 частину молока і 10 частин води. Протирати листя отриманим розчином потрібно один раз в тиждень. Що це дасть? Листя будуть блищати, і радувати вас своєю красою.\nКвіти потрібно обов’язково регулярно пересаджувати. Робити це найкраще навесні. Коли ви замінюєте стару землю на нову, то рослина отримує потрібні їй поживні речовини в необхідній кількості, відбувається інтенсивний розвиток кореневої системи, а значить, і сама рослина інтенсивно росте.\nДоглядайте за кімнатними рослинами, і нехай вони завжди роблять вас щасливими, а ваш будинок затишним.\nЧоловік чекав поки я народжу дитину, щоб піти від мене, а все через те, що «вагітним нервуватися не можна!»\nПознайомилася з сином нареченого за місяць до весілля. Ми не порозумілися. Наречений сказав, що весілля не буде


Memory management в ядрі Linux. Семінар в Яндексі / Новини / IT українською\nVladlen 20 лютого 2015, 18:25\nНовини → Як Linux працює з пам'яттю. Семінар в Яндексі 0\nНовини → Hadoop і автоматизація: Частина 2 0\nНовини → «Правильне» обмеження швидкості в Nginx. Міф чи реальність? 0\nVladlen 29 серпня 2014, 18:10\nНовини → Відбулася конференція LVEE 2014. Підсумки 0\nMemory management в ядрі Linux. Семінар в Яндексі\nПривіт! Мене звати Роман Гущин. У Яндексі я займаюся ядром Linux. Некторих час тому я провів для системних адміністраторів семінар, присвячений загальному опису підсистеми управління пам'яттю в Linux, а також деяким проблемам, з якими ми стикалися, і методів їх вирішення. Велика частина інформації описує «ванільне» ядро Linux (3.10), але деяка частина специфічна для ядра, що використовується в Яндексі. Цілком можливо, семінар виявиться цікавий не тільки системним адміністраторам, а й усім, хто хоче дізнатися, як в Linux влаштована робота з пам'яттю.\nОсновні теми, порушені на семінарі:\nЗавдання і компоненти підсистеми управління пам'яттю;\nАпаратні можливості платформи x86_64;\nЯк описується в ядрі фізична і віртуальна пам'ять;\nAPI підсистеми управління пам'яттю;\nВивільнення раніше зайнятої пам'яті;\nCompaction — дефрагментація фізичної пам'яті.\nПід катом ви знайдете більш докладний план доповіді з розкриттям основних понять і принципів.\nЗавдання підсистеми управління пам'яттю і компоненти, з яких вона складається\nОсновне завдання підсистеми — виділення фізичної пам'яті ядру і userspace-процесам, а також вивільнення і перерозподіл в тих випадках, коли вся пам'ять зайнята.\nBuddy allocator займається менеджментом пулу вільної пам'яті.\nPage replacent («LRU» reclaim model) вирішує, у коли відібрати пам'ять, коли закінчилася вільна.\nPTE management — блок управління таблицями трансляції.\nSlub kernel allocator — внутрішній ядерний аллокатор.\nАпаратні можливості платформи x86_64\nСхема NUMA увазі, що до кожного фізичній процесору приєднаний деякий обсяг пам'яті, до якого він може звертатися найшвидше. Звернення до ділянок пам'яті інших процесорів відбувається значно повільніше.\nЯк описується в ядрі фізична і віртуальна пам'ять?\nФізична пам'ять в ядрі описується трьома структурами: ноди (pg_data_t), зони (struct zone), сторінки (struct page). Віртуальна пам'ять у кожного процесу своя і описується за допомогою структури struct mm_struct. Вони, в свою чергу, діляться на регіони (struct vm_area_struct).\nAPI підсистеми управління пам'яттю\nЯдро взаємодіє з підсистемою memory management за допомогою таких функццій функцій, як __ get_free_page (), kmalloc (), kfree (), vmalloc (). Вони відповідають за виділення вільних сторінок, великих і малих ділянок пам'яті, а також їх вивільнення. Існує ціле сімейство подібних функцій, що відрізняються невеликими особливостями, наприклад, чи буде занулити область при вивільненні.\nКористувальницькі програми взаємодіють з mm-підсистемою за допомогою функцій mmap (), munmap (), brk (), mlock (), munlock (). Також є функції posix_fadvice () і madvice (), які можуть давати ядру «Поради». Але враховувати їх у своїх евристиках воно строго говоря не зобов'язане.\nВивільнення раніше зайнятої пам'яті (memory reclaim)\nСистема завжди намагається підтримувати певний обсяг вільної пам'яті (free pool). Таким чином, пам'ять виділяється набагато швидше, тому що не доводиться вивільняти її в той момент, коли вона вже дійсно потрібна.\nТі сторінки в пам'яті, які використовуються постійно (системні бібліотеки і т.п), називаються working set. Витіснення їх з пам'яті призводить до уповільнення роботи всієї системи. Загальна швидкість споживання пам'яті в системі називається memory pressure. Ця величина може дуже сильно коливатися залежно від того, наскільки завантажена система.\nВсю незайняту ядром пам'ять в системі можна поділити на дві частини: анонімна пам'ять і файлова. Відрізняються вони тим, що про першу ми точно знаємо, що кожен її шматок відповідає якомусь файлу, і його можна туди скинути.\nLRU розшифровується як list recently used. Це абстракція, яка пропонує викидати сторінки, до яких ми найдовше не зверталися. Реалізувати її в Linux повноцінно неможливо, тому все що нам відомо — чи було коли-небудь звернення до тієї чи іншої сторінці. Щоб якось відстежувати частоту запитів сторінок використовуються списки active, inactive і unevictable. В останньому знаходяться залоченние користувачем сторінки, які не будуть викидатися з пам'яті ні за яких умов.\nІснують чіткі правила переміщення між списками inactive і active. Під впливом memory pressure, сторінки з неактивного списку можуть бути або викинуті з пам'яті, або перейти в активний. Сторінки з активного списку переміщаються в неактивний, якщо до них давно не було звернень.\nУтиліта top демонструє статистику споживання пам'яті в системі. Програмка vmtouch — показує яка частина певного файлу знаходиться в пам'яті. Вичерпну інформацію щодо кількості файлових, активних і неактивних сторінок можна знайти в / proc / vmstat. Статистика buddy allocator є в / proc / buddyinfo, а статистика slub allocator, відповідно, в / proc / slabinfo. Часто буває корисно подивитися на perf top, де відмінно видно всі проблеми з фрагментацією.\nСігруппи зародилися з бажання виділити групу з кількох процесів, об'єднати їх логічно і обмежити їх сумарне споживання пам'яті визначеним. При цьому, якщо вони досягнуть свого ліміту, пам'ять повинна вивільнятися саме з виділеного їм обсягу. У цьому випадку потрібно звільнити пам'ять, що належить саме цієї сігруппе (це називається target reclaim). Якщо в системі просто закінчилася пам'ять і потрібно поповнити free pool — це називається global reclaim. C точки зору аккаунтинга кожна сторінка належить тільки одній сігруппе: тієї, яка її перший прочитала.\nCompaction — це механізм дефрагментації фізичної пам'яті. Механізм цей був досить довго зламаний, приблизно з версії 3.3 до версії 3.7. Це проявлялося в тому, що на деяких машинах з потужним фрагментуються моментом через два тижні роботи всі процесори були зайняті виключно compaction і ніякого корисної дії не скоювали.\n2 серпня 2014, 16:10


Верховна Рада ратифікувала Стамбульсь...\nВчора, 20 червня, Верховна Рада ратифікувала Стамбульську конвенцію щодо запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству.\nПро це повідомили народні депутати Андрій Осадчук та Ярослав Железняк.\nЗа їх повідомленнями, «За» таке рішення проголосували 259 парламентарів, проти – вісім, 28 утрималися.\nЗагалом Україна підписала Стамбульську конвенцію ще у 2011 році, втім ратифікація договору відбулася лише у 2022 році.\nЗазначимо, що цей документ встановлює кримінальну відповідальність за насильство проти жінок, не лише сексуальне й фізичне — ще психологічне, економічне, примусовий шлюб, примусовий аборт або стерилізацію.\nСтамбульська конвенція – це міжнародний стандарт захисту жінок від усіх форм насильства, включно із домашнім.\nДокумент підписали 46 країн і Євросоюз. Проте ще 10 (до нинішнього голосування і Україна), не ратифікували цю угоду. Стамбульська конвенція була підписана Україною ще у 2011 році, але її ратифікація відкладалася через протести церков та консервативних політиків проти вжитого у ній терміну «гендер».\n21 червня 2022 - 11:46


Веселівці мають змогу долучитися до обговорення перспектив розвитку області на 2019-2021 роки » Веселівська районна державна адміністрація\nВеселівці мають змогу долучитися до обговорення перспектив розвитку області на 2019-2021 роки\nДата: 15 березня 2019Переглянуто: 42\nНа основі громадських обговорень на місцях та якісного аналізу проектів, які існують в нашій області, було підготовлено план перспективного розвитку Запорізької області. Серед пріоритетів Запорізького регіону - освіта, медицина, логістика, співпраця з інвесторами, розвиток ІТ-сектору та сільського господарства. Окрема увага водогонам та газопостачанню. Завдяки плану перспективного розвитку області буде наведено лад в обранні пріоритетів роботи влади і громад на найближчі три роки.\nДорожня карта розвитку Запорізької області містить понад 1200 об’єктів, що планується реалізувати в найближчі роки. Карту супроводжує буклет зі звітом досягнень регіону за 2014-2018 роки і стратегічними планами перспективного розвитку. Всі проекти враховують інноваційний потенціал Запорізької області, конкурентні переваги та стратегічне бачення розвитку, а також реформи у сферах освіти, охорони здоров'я і розвитку інклюзивного навчання, медичного обслуговування у містах і сільській місцевості.\nУ Веселівському районі заплановані:\nкапітальний ремонт та термомодернізація районної різнопрофільної гімназії»;\nтермомодернізація Веселівської ЗОШ № 1, ДНЗ «Вербиченька» (с.Чкалове), ДНЗ «Оленка» (смт. Веселе) і ДНЗ «Золота рибка» (с.Калинівка);\nчасткова термомодернізація БК в с. Чкалове;\nреконструкція покрівлі БК в с.Широке;\nреконструкція вуличного освітлення в селах Новоіванівка, Піскошине, Озерне;\nбудівництво амбулаторії сімейного типу в с. Чкалове;\nреконструкція водопровідної мережі в с.Гоголівка;\nкапітальний ремонт водопровідної мережі в смт.Веселе;\nреконструкція автодороги в с. Запоріжжя та ще багато інших об’єктів.\nРайдержадміністрація закликає веселівців долучитися до обговорення планів перспективного розвитку області. Карти та буклети з ілюстраціями окремих інфраструктурних проектів у містах і ОТГ, а також анкети зворотного зв’язку вже розповсюджуються волонтерами, представниками громадських організацій.\nПакет матеріалів містить: буклети, в яких наочно зображено реалізовані ініціативи в регіоні за останні роки та основні напрямки розвитку області та найбільш вагомі проекти, які планується реалізувати у Запорізькій області протягом найближчих років; карта перспективних об’єктів Запорізької області на 2019-2021 роки; опитувальний лист, за допомогою якого можна повідомити свою думку щодо напрацьованого плану та висловити свої побажання, проінформувати про проблему або висловити критику щодо проведених і запланованих робіт на телефон гарячої лінії.\n– В останні роки ми нарешті маємо конкретні результати інфраструктурного зростання. Це насамперед стало можливим завдяки процесам децентралізації. Реконструюються опорні школи, будують сільські амбулаторії, з’являються нові спортивні об’єкти, ремонтують дороги. Поступово розвиваються навіть найвіддаленіші села. І це – лише початок перетворень. У перспективному плані передбачені проекти, що якісно змінюватимуть життя людей. Ідеться про нову якість медичних, освітніх і соціальних послуг, забезпечення дозвіллєвих потреб. Це – наше завдання на найближчі три роки, наші конкретні дії для розвитку сильної, незалежної України, – зазначив голова райдержадміністрації Іван Мігуля, наголосивши, що для реалізації запланованого громади району матимуть значну підтримку з боку держави.\nВеселівщина на 2019-2021 роки: інвестування в модернізацію інфраструктурних ...Під час засідання Ради регіонального розвитку Веселівського району затверджено Перспективний план розвитку Веселівського району на 2019-2021 роки\nІван Мігуля: «Головне завдання влади залишається незмінним: дбати про належ ...2018 рік став ще одним кроком у питанні розвитку району. Новий рік буде ще більш активним та результативним, тому що ті показники, яких ми досягли у 2018 році, неодмінно будуть трансформовані в\nПокращення якості надання житлово-комунальних послуг – на постійному контро ...Протягом січня-вересня 2018 року проводилася робота щодо покращення якості надання житлово-комунальних послуг в межах реалізації завдань Програми соціально-економічного розвитку Веселівського району\nПРЕЗИДЕНТ ДОРУЧИВ РЕГІОНАЛЬНІЙ ВЛАДІ ПІДГОТУВАТИ ПЛАНИ ПЕРСПЕКТИВНОГО РОЗВИ ...«Необхідно подолати спорадичність і певний хаос в реалізації політики розвитку регіонів. Тому ставлю регіональній владі завдання розробити плани перспективного розвитку територій на 2019-2021\nВеселівська РДА » Новини » Веселівці мають змогу долучитися до обговорення перспектив розвитку області на 2019-2021 роки


Комаровський розповів, чому слід взагалі забути про дитяче мило - ЗНАЙ ЮА\nСучасні чи традиційні: Комаровський розповів, чим не можна мити дітей\nДля догляду за дітьми слід використовувати сучасні засоби\n23 квітня 2019, 14:01\nГігієна дітей- тема важлива та актуальна завжди. Але більшість батьків миють дітей не правильно.\nУ цьому переконаний відомий лікар-педіатр Євген Комаровський. Медик заявляє, що дітей взагалі не можна мити милом, - пише Politeka.\nЧому мило не підходить для купання дітей\nЯк підкреслив Комаровський, мило руйнує фактори, які утримують в шкірі вологу, і як результат - шкіра пересихає та втрачає свої захисні функції.\nЕксперт зазначив, що для догляду за дітьми використовуються сучасні м’які миючі засоби, що мають нейтральний або злегка кислий pH.\n"Питання – чому часто не можна мити дитину милом? Перш за все хотів би сказати, що і рідко теж не треба. Чому? Перш за все, треба враховувати особливості дитячої шкіри. Шкіра дитини має нейтральний або злегка кислий pH, звичайно, цей pH нейтралізується милом, яке має лужну природу", – зазначив медик.\nЛікар пояснює, що наша шкіра вкрита "тонкою жировою плівкою, ліпідним шаром, мило руйнує цей шар, руйнує фактори, які утримують вологу в шкірі". Після цього, каже Комаровський, шкіра дуже чутлива і легко пересихає.\nЯк правильно мити хлопчиків\nЛікар Крмаровський також звернув увагу батьків на те, як правильно мити хлопчиків. Що стосується миття інтимних зон, лікар підкреслює, що там взагалі милом мити не можна.\n"Виникає парадокс, але якщо мама не миє регуляно, то проблеми виникають рідше, ніж коли миє часто та милом. Орган так влаштований, що він забезпечує самоізоляцію. Є крайня плоть, яка захищає головку і там виділяється спеціальна змазка, яка захищає орган і туди практично нічого не потрапляє", - зазначив фахівець.\nНагадаємо, Євген Комаровський розповів, що сучасні лікарі роблять не правильно.\nЯк повідомляв портал Знай.ua, лікар Комаровський розповів, як подовжити сон дитини та скільки потрібно спати нашим нащадкам.\nТакож Знай.ua писав про те, що педіатр Комаровський розповів, чи можна застосовувати валер'янку для дітей.\nТеги: доктор Комаровський гігієна діти мило\nЙому зобов'язані життям сотні тисяч дітей в усьому світі: історія перемоги над поліомієлітом


НАКОЖНИЦІ LUX №2 - Eclat\nГоловна / Накожниці / НАКОЖНИЦІ LUX №2\nМарка сталі 30Х13 (медична нержавіюча сталь)\nДовжина ріжучого полотна 12-14 мм.\nКожна дрібна деталь накожниць Eclat доведена до ідеалу. Накожниці ще назва щипчики для кутикули\nОсобливості накожниць Eclat:\nРучки мають ергономічну форму та довжину, щоб ідеально лежати в руці. Зручний вигин та правильна відстань між ручками у накожницях допомагають максимально зручно їх утримувати. Ручки досить довгі, щоб при довгій роботі майстру не натирати на долоні мозоль.\nНакожниціі Eclat мають максимально м’який хід, працюючи ними ви відчуваєте, як зрізаєте кутикулу, рука менше втомлюється особливо при професійній довгій роботі.\nГвинтове з’єднання у накожницях Еклат дозволяє під час ремонту підкручувати гвинтик, а не стукати по ньому молотком, залишаючи некрасиві вм’ятини як при заклепувальному з’єднанні.\nКінчики максимально тонкі та витягнуті, щоб підлість у найважчі місця.\nФірмова заточка Eclat робиться вручну під мікроскопом за допомогою алмазних брусків. При легкому стисканні полотна змикаються від кінчика до п’яти і роблять ідеальний зріз.\nГарантія якості 1 рік.\n90% наших клієнтів залишаються задоволеними та приходять до нас повторно.\nБезкоштовне перше сервісне заточення!\nЯкщо ви не майстер манікюру, то придбання своїх власних щипчиків для кутикули це ваша особиста безпека. Тільки приходячи до свого майстра з власними щипчиками для кутикули, ви можете бути впевнені в безпеці свого інструменту. Накожниці Еклат зроблені так що 90% майстрів манікюру будуть із задоволенням ними працювати а часто і ще поцікавиться де ви їх придбали щоб купити такі самі;)\n1190 грн. Читати далі


Хронічна виразка шлунка: причини, симптоми, діагностика та методи лікування - МОЄ ЗДОРОВ'Я\nХронічна виразка шлунка: причини, симптоми, діагностика та методи лікування\nХронічна виразка шлунка (код K25.7 в МКБвЂ • 10) — одна з найпоширеніших рецидивуючих патологій шлунково-кишкового тракту. Щоб уникнути розвитку її ускладнень, людина з таким діагнозом під час загострення повинен лікуватися в стаціонарі. Це допоможе запобігти внутрішня кровотеча. Потрібно також довічно проводити профілактику. Вона перешкоджає утворенню нових виразок і поширенню хвороби на 12-палої кишки. статті:\nВиди хронічної виразкової хвороби\nСимптоматика типовою шлункової виразки\nПричини хронічної виразкової хвороби\nНаслідки шлункової виразки\nМетоди обстеження при виразці шлунка\nРекомендації дієтолога при виразковій хворобі\nЛікування народними засобами при виразковій хворобі\nВиразкою шлунка називають захворювання шлунково-кишкового тракту, при якому на слизовій органу утворюються глибокі, періодично кровоточать ерозії. Хронічній формі характерно сезонне загострення (1вЂ • 2 рази в рік) і уповільнене прогресування патологічних процесів. Згодом порушуються секреторні і евакуаторної функції шлунка, сильніше роз’їдається соляною кислотою виразка і відкривається кровотеча. Застосування неадекватних методів терапії загрожує появою наскрізного отвору в його стінці. Якщо химус проникає в черевну порожнину, починається перитоніт — запалення, а потім загноєння тканин.\nКласифікація хронічної виразкової хвороби:\nТипова виразка шлунка із збереженою, зниженою, підвищеною або нульовий секреторною функцією. При цій формі проявляється характерна хвороби симптоматика і патологічні зміни в органі.\nАтипова або В «німа» виразка шлунка. Розвиток цієї форми протікає без больового синдрому, з симптомами, схожими на інші патології шлунково-кишкового тракту.\nГлибока шлункова виразка. Основний симптом — часті кровотечі різної сили.\nПоверхнева шлункова виразка. Їй характерно неглибоке пошкодження слизової оболонки.\nВиразкова хвороба шлунка в поєднанні з виразкою дванадцятипалої кишки.\nОдинична або множинна виразка. На слизової шлунка виявляють одну або кілька пошкоджень слизової.\nВиразка шлунка внаслідок синдрому Золлінгера — Еліссона. Їй характерна часта діарея, проведення противиразкової терапії не приносить успіху.\nВиразка великий або малої кривизни, пилорического, кардіального, антрального відділу шлунка, задньої або передньої стінки.\nІснує три стадії розвитку виразки. Першу називають В «активне загострення», при якому підвищується вираженість симптомів хвороби. Під час другої стадії починається рубцювання виразки (фаза згасання). Після загоєння настає ремісія, в період якої відсутні всі симптоми патології.\nПід час ремісії пацієнт не зазначає ніяких симптомів. У період загострення хронічної виразки з’являється біль в зоні епігастрію. При пошкодженні слизової в області кривизни або тіла шлунка вона виникає після їжі, може віддавати в спину, бік серця, підребер’ї зліва. Больовий синдром супроводжується печією, відрижкою, нудотою. Після блювоти наступає полегшення.\nДо симптомів виразки антрального відділу відносять тяжкість в епігастрії, поява болю на голодний шлунок або через 1вЂ • 3 години після прийому їжі. Часто буває печія, кисла блювотні маси. При виразці колоріческого каналу або в поєднанні з ерозірованіем слизової 12-палої кишки пацієнт відчуває постійну різь під ложечкою, нічні і голодні болі. Присмак металу в роті і почорніння калу вказує на слабке або помірне шлункову кровотечу. У блювотній масі також буває домішка, схожа на кавову гущу.\nШлункова виразка утворюється частіше на тлі HPвЂ • асоційованого гастриту, підвищеної кислотності, алкоголізму або регулярного вживання ліків від гіпертонії, кардіозахворювань чи інших хронічних патологій. До другої групи провокуючих чинників відносять куріння, часті стреси, роботу на шкідливих виробництвах, порушення дієти і неправильний харчової режим.\nПричиною вторинної виразки шлунка лікарі називають аутоімунні порушення, судинні та ендокринні патології. У групі ризику розвитку хвороби знаходяться пацієнти, в сімейному анамнезі яких є люди з таким діагнозом.\nДо небезпечних ускладнень відносять внутрішню кровотечу, утворення наскрізної дірки в стінці шлунка (перфорація, прорив), гнійний перитоніт, пенетрацию або малигнизацию (рак) виразки. При хронічній формі хвороби часто запалюється стравохід, дванадцятипала кишка, кишечник, печінка, селезінка або підшлункова залоза, а також звужується вхідний і антральний відділ органу (стеноз, непрохідність).\nГастроентеролог спочатку збирає анамнез, проводить фізикальне дослідження ротової порожнини і живота. При хронічній виразці часто виявляють густий наліт на язиці, карієс, больові відчуття під ложечкою (симптоми Глінчікова, Щоткіна -• Блюмберга і /або Менделя). Інші методи діагностики шлункової виразки:\nУЗД біліарної системи, підшлункової залози;\nрозгорнута гемограма (аналізи крові);\nтест гваякове або Грегерсена (виявлення прихованої крові в калі).\nПри обстеженні пацієнта також роблять забір крові з вени, вмісту і частинок слизової шлунка. Вони потрібні для проведення лабораторних аналізів, щоб виявити хелікобактерну інфекцію.\nПри виразці шлунка хронічної форми застосовують комплексні методи терапії. Показано поєднання дієти, фізіопроцедур, лікарського і санаторного лікування. Бажаний 8-годинний сон, відпочинок після обіду, зниження фізичних навантажень, прийом седативних препаратів або трав’яного чаю з заспокійливою дією. Які призначаються медикаменти:\nантациди : Солкосерил , Сода магнію, Гастрофарм , Оксіферіскарбон, метилурацил л;\nадсорбенти: Викалин , Фосфалюгель ;\nМ-холіноблокатори: Атропін сульфат, Гастроцепін , Пірензепін ;\nгангліоблокатори: Бензогексоний (Підшкірні ін’єкції);\nцентральні холіноблокатори : Арпенан ;\nінгібітори протонної помпи: Ланцід , Біопразол ;\nантагоністи гістамінових Н2-рецепторів: Зантак, Гістоділ , Тагамет , Фамітідін;\nхарчової гормон: Секретин ;\nцітопротектори: Сукральфат, ДевЂ • нол , Біогастрон ;\nблокатори рецепторів гастрину: Проглумід ;\nсимптоматичні препарати: Церукал , Еглоніл , Галідор , Седативні засоби;\nантибіотики в поєднанні з протимікробними медпрепаратами (для знищення хелікобактерної інфекції): Амоксицилін + метронідазол (Трихопол, Кліон, Метрогіл).\nЗ фізіопроцедур призначають солюкс, УВЧ, лікарський електрофорез з папаверином, новокаїн, гангліоблокатори. Лікарі рекомендують проходити при хронічній виразці шлунка санаторне лікування. Здравниці потрібно відвідувати щорічно і під час ремісії. Підходять установи з мінеральними водами в Єсентуках, Моршині, Боржомі, Арзни, Желєзноводську або інших базах, що спеціалізуються на захворюваннях шлунково-кишкового тракту.\nПацієнт повинен дотримуватися дієти № 1а, № 1б, №1 або №2 по Певзнером протягом 7 днейвЂ • 6 місяців. Підбір лікувального столу і тривалість щадного харчування залежить від кислотності шлунка, стадії хвороби. При загостреннях дотримуються дієти №1а. Треба їсти слизові супи, протирати решту їжу до пюреобразной полужидкой консистенції. Під час споживання температура їжі і напоїв повинна бути в рамках 15вЂ • 60Вє C. Ці заходи сприяють швидкому рубцюванню виразки. У фазі загасання переходять на дієту № 1б, а потім — № 1 або №2. Людям з виразкою або іншими патологіями шлунково-кишкового тракту важливо довічно дотримуватися принципів лікувального харчування. М’ясо і рибу потрібно ретельно обробляти термічно, є 6вЂ • 7 разів на день маленькими порціями, не вживати заборонені дієтою продукти. Їжу треба варити у воді або на пару, гасити або запікати. При хронічній виразці з раціону виключають:\nжирне, жилаве м’ясо або рибу;\nгострі, смажені, копчені продукти харчування;\nсоуси, гірчицю, оцет;\nконцентровані соки або бульйони;\nгазовані напої, воду;\nУ домашніх умовах бажано дотримуватися лікувальний стіл №1 або №2 під час зміни сезону в березні і жовтні, переходу на В «летнійВ» або В «зімнійВ» раціон. У цей період шлункова виразка часто загострюється.\nОперацію роблять у разі гнійних процесів, розвитку раку шлунка, відсутності рубцювання виразки, прориву стінки, порушення моторики органу через стенозу, неефективності лікарського лікування. Найчастіше проводять пилоропластика і резекцію (відсікання) зони, на якій є рана. Після операції пацієнтові призначають дієту № 0 антибіотикотерапію. Застосовують також інші консервативні методи терапії і реабілітації.\nЛікарі рекомендують використовувати народні методи восени і навесні для профілактики рецидивів. У період же лікування вони доповнюють дію ліків, прискорюють загоєння слизової, знімають запалення і попереджають необхідність збільшення дозувань медпрепаратів. Корисні народні засоби при хронічній виразці:\nВідвар або настій лікувального рослини: плоди шипшини, корінь калгану, трав’яний збір (медунка, кипрей, зопник, комірник).\nПродукти бджільництва: мед, прополіс (у вигляді настоянки або масла).\nІнші природні речовини: муміє, оливкова олія, гриб чага, капустяний сік.\nСуміші: масло обліпихи + сухе молоко + тепла кип’ячена вода (по 1 ст. Л.), Збитий білок 1 яйця з 1 ст. л. топленого масла і 1 ч. л. цукрової пудри, по 1 ст. л. меду і соку алое.\nПри загостренні виразки народні засоби застосовують тільки в якості допоміжного методу лікування. Фітопрепарати і інші природні речовини не можуть без допомоги ліків зарубцювати рану в слизовій шлунка.\nЩо важливо знати про захворювання розповідають в цьому відео лікарі.\nЛікарі розділяють профілактику на попереджувальні заходи утворення виразки, які знижують ймовірність ускладнень і продовження ремісії. Необхідні дії для попередження патологій шлунка:\nвідразу обстежитися у лікаря при появі дискомфорту або болю в животі;\nне пропускати планові медогляди у гастроентеролога (1вЂ • 2 рази в рік);\nсвоєчасно лікувати зуби і інфекційно-запальні хвороби;\nне брати натщесерце ліки, якщо це не передбачено в інструкції;\nстежити за повноцінністю раціону;\nсистематично робити зарядку або займатися йогою, дихальною гімнастикою;\nоберігати себе від стресу (пити седативні фітопрепарати, м’ятний чай, медитувати і так далі).\nДо профілактичних заходів, спрямованих на попередження рецидиву або ускладнень виразки, відносять дієту № 1 або 2 по Певзнером, санаторно-курортне лікування. Їх потрібно застосовувати восени або навесні: у цей період зростає ризик загострення хронічної хвороби. Лікар може порекомендувати провести медикаментозну підтримку протягом 2 тижнів (прийом противиразкових препаратів, ІПП, блокаторів Н2вЂ • гістамінових рецепторів).\nПри виразці шлунка прогноз залежить від віку хворого і своєчасності розпочатого лікування. У 1/3 пацієнтів проведена терапія завершується вдало: виразка рубцюється, немає рецидивів. Нетривалі ремісії бувають у людей молодого віку, які працюють на шкідливих виробництвах або порушують харчової режим.\nЧастота летальних випадків збільшується у пацієнтів старше 60 років або з гігантською виразкою, проривом шлунка, внутрішньою кровотечею. Діабет, атеросклероз, камені в жовчному міхурі, інші супутні хвороби шлунково-кишкового тракту, органів травлення, судин або ендокринні патології також погіршують прогноз. Висновок Згідно з даними медичної статистики з 1000 людей з хронічною виразкою від наслідків хвороби помирає 25% пацієнтів. Це великий відсоток смертності. Людям з таким діагнозом потрібно регулярно обстежуватися, займатися профілактикою ускладнень і своєчасно проходити противиразковий терапію.


Як давати сухий корм |ЯкПросто\nПравильне та збалансоване харчування — запорука здоров’я вашого домашнього вихованця. Все більше господарів воліють годувати своїх домашніх тварин сухим кормом. Це дуже зручно, не потрібно витрачати час на приготування їжі. Необхідно тільки вибрати хороший корм і слідувати певною схемою годування.\nПочинати годувати сухими кормом можна з двох місяців. Перший прикорм повинен даватися розмоченим у воді невеликими порціями в ранкові годування. Сухий корм вводиться поступово. Через пару місяців тварина повинна споживати добову норму сухого корму відповідно до віку і ваги.\nЯкщо ви повністю перевели вихованця на сухий корм, то додатковий докорм йому вже не потрібен. Сучасні корми містять всі необхідні речовини, мікроелементи та вітаміни. Свіже або варене м’ясо, вологі корми (павукові) повинні даватися не частіше одного разу на тиждень і сприйматися тваринам як ласощі або заохочення. Ніяких вітамінів додатково не потрібно, якщо ветеринар їх не призначив.\nПоруч з сухим кормом завжди повинна стояти миска зі свіжою водою — при такому годуванні вихованець потребує рясного пиття.\nНе перегодовуйте тварина — корм повинен даватися згідно дозуванні. Для цього використовуйте мірний стаканчик фірми-виробника корму. У всіх кормів своя добова норма і дозування. Це пояснюється вмістом білків у кормі. Високобілкового корму вживати потрібно менше т.к він більш ситний і щільний. Потурання бажанням улюбленця їсти побільше може відбитися на його здоров’ї і викликати проблеми з сечовивідної системою, печінкою і шлунком.\nДуже відповідально поставтеся до вибору сухого корму. Усі корми повинні купуватися в спеціалізованих магазинах товарів для тварин. Віддавайте перевагу відомим виробникам, не ведіться на рекламу бюджетних кормів по телевізору. Хороший корм не може коштувати менше 100 рублів за 300-400 м. Корми підрозділяються в залежності від різних факторів: для кошенят або цуценят у віці до одного року, для літніх кішок, спеціальні лікувальні з профілактикою тих чи інших захворювань, гіпоалергенні. До складу кормів повинне входити кілька видів м’яса або риби, субпродукти, овочі (3-6 інгредієнтів), вітаміни.