КрАЗи-6511С4 працюватимуть на вуглезбагачувальних фабриках | Кременчуцька газета\n13 сентября 2019 15:20\nСамоскид призначений для експлуатації в дорожньому і промисловому будівництві,\nЧерговому замовнику відвантажено партію безкапотних самоскидів КрАЗ-6511С4 колісної формули 6×4, вантажопідйомністю 20 тонн, із об’ємом платформи 15,5 м. куб.\nПро це повідомляє AutoKrAZ\nАвтомобіль обладнаний комфортабельною кабіною, в якій усе передбачено для зручності і меншої втомлюваності водія під час роботи: функціональна панель приладів, відмінний огляд, місце для відпочинку, рульовий механізм інтегрального типу та ін. У складі силового агрегату дизельний двигун із турбонаддувом, Євро-5, потужністю 300 к.с., механічна, дводіапазонна, 9-ступенева коробка передач.\nСамоскид КрАЗ-6511С4 призначений для експлуатації в дорожньому і промисловому будівництві, на розробках родовищ корисних копалин, для транспортування сипучих і навалочних вантажів.\nЯк зазначили у фірмі-замовнику, надаючи перевагу КрАЗам, вони зважали на важливість закупівлі автотранспорту саме у вітчизняних виробників, бо це стимулює розвиток промислових підприємств країни. Автопарк підприємства-замовника складається переважно з КрАЗів, велику партію яких востаннє було закуплено ще в 90-х роках. Вантажівки десятиліттями підтверджували свою надійність та витривалість, якісно виконуючи завдання у перевезенні різноманітних сипучих матеріалів, вугілля, породи.\nУ поточному році, вирішуючи оновити транспортний парк, у товаристві обрали знову ж вітчизняні автомобілі, але вже безкапотні, з вантажопідйомністю не більшою 20 тонн, щоб витримував поверхневий прошарок териконів.\n«Скільки ваше підприємство існує, стільки ж саме КрАЗи вивозять відходи вугледобування на терикони шахт і гірничозбагачувальних фабрик. Ваша машина справляється з завданнями», — стверджують у компанії.


Надсучасний прилад для очищення води розробляє 11-класник із Ладижина | Новости\nНадсучасний прилад для очищення води розробляє 11-класник із Ладижина\nНа гурток радіоконструювання учень Ладижинської СЗШ №2 Руслан Мамедов почав ходити ще в шостому класі.\nЗгодом, у десятому класі, його науковий керівник запропонував взяти участь у захисті наукової роботи МАН. Руслан пригадує, що то була його перша спроба як науковця. Часу на підготовку практично не було, і він не отримав призове місце, але здобув цінний досвід: змагатися з найсильнішими ровесниками — молодою науковою елітою України. Хлопець не розчарувався, а продовжив займатися в МАН й додав ентузіазму у своїх винаходах. Впродовж останніх двох років брав участь у вінницькій обласній виставці юних техніків та у всеукраїнській науково-технічній виставці — конкурсі «Майбутнє України», де зайняв третє місце й отримав призову винагороду (1000 грн.) на подальші проекти.\n– Зараз я працюю над приладом, який позбавляє воду від тяжких домішок та збагачує її молекулами кремнію, — розповідає Руслан. — Ідея суто моя. Я знайшов у старих радянських журналах порушення цієї теми й зацікавився нею, розробив макет. Прилад призначений для очищення води на великих підприємствах. Радився з керівником гуртка Олександром Герасімовим, як краще його сконструювати. Вирішили до роботи підключити моїх однокласників і друзів. Робота приладу полягає у тому, що до його електромагнітів-стінок судин прилипатимуть важкі метали.\nШколяр запевняє, що це надсучасний модернізований прилад для очищення води. Представлять його ладижинці 23 лютого на обласній технічній виставці у Вінниці. Винахід запатентують. А вже на осінь Руслан Мамедов планує вступати у Вінницький політех й присвятити своє життя роботі інженера-конструктора.


Дачний інтер'єр в гармонії з природою\nБагато хто прагне у вихідні і свята подихати свіжим повітрям і насолодитися відпочинком в тихій, спокійній атмосфері заміського будинку.\nЧерез те, що на дачу часто відвозять старі меблі, яку шкода викинути, в заміському будинку виходить обстановка, як в квартирі. А це явно не сприяє повноцінному відпочинку. Через нагромадження предметів в дачному коттеджетановітся темно і тісно.\nЩоб дізнатися, як облаштувати інтер’єр дачі своїми руками, раціонально використовувати простір, створити душевну і затишну атмосферу пропонуємо ознайомитися з нашими рекомендаціями\nІнтер’єр на дачі в природному стилі\nПрованс – найпоширеніший стиль в оформленні приватних будинків. У перекладі з французької це слово означає «провінція». Його особливості:\nсвітлі меблі і підлоги;\nаксесуари з тканини, фарфору та кераміки\nДля дачі підійдуть стилі інтер’єру, де застосовується багато натьних матеріалів, особливо лляних, бавовняних і дерев’яних виробів:\nшале – так в Швейцарії називається заміський будиночок з виступаючими стельовими балками, состаренной меблями, великим кам’яним каміном, розташований на березі річки або озера. У ньому пастухи перечікували негоду;\nкантрі – в перекладі з англійської – «село». Дачний інтер’єр залежить від країни в якій ви живете або тієї, колорит якої хочете відобразити. Використовуються неяскраві природні відтінки, неполірована дерев’яна, плетені і ковані меблі. Стелі обробляють деревом, залишаючи на увазі балки або фарбують в білий колір. Підлоги – дерев’яні, з кераміки або декоративного каменю. На них – килимки з високим ворсом або з циновки. На стінах комбінують декілька видів обробки – дошки, дерев’яні панелі з декоративною штукатуркою або цегляною кладкою;\nрустик – від французького «грубий». Застосовуються необроблені дерев’яні матеріали з вишні, бука і сосни коричневих відтінків. Чим більше тріщин, нерівностей і подряпин на виробах, тим вище вони цінуються. Ніяких блискучих поверхонь і орнаментів в рустикальном дачному інтер’єрі бути не повинно!\nЩоб кімнати здавалися світліше, зробіть світлі стіни і темні підлоги, що характерно для скандинавського стилю. Дивіться фото інтер’єру для дачі нижче.\nЯкщо ви любите мінімалізм – відсутність тумбочок, поличок, шафок і інших дрібних аксесуарів, – то в скандинавському стилі дачний інтер’єр буде виглядати ще більш гармонійно.\nЩоб очі відпочивали від тижневої напруженої роботи за комп’ютером, світло в заміському будинку повинен бути м’яким. Для цієї мети підійдуть неяскраві абажури, матові плафони і лампочки-економки білого кольору.\nПриємне освітлення створюють світильники, виготовлені зі скляних пляшок.\nтканини в дачному інтер’єрі – тільки натьние: лляна скатертина, сатинові фіранки в горошок, дрібний малюнок, з декоративним принтом.\nПрикрасьте меблі подушками і накрийте зверху пледами.\nІнтер’єр для дачі: нове життя старих речей\nщоб меблі підходила під дачний інтер’єр, зніміть верхній шар лаку, ошкурьте і пофарбуйте в світлий тон.\nЯкщо меблів немає, а після будівництва залишилися дерев’яні ящики і піддони для газоблоків або цегли, з них виходять ексклюзивні:\nДачний інтер’єр: фото веранди\nНа відміну від міської квартири, на дачі є веранда, де можна снідати, обідати і ве\nчеряти всією сім’єю, запрошувати в гості сусідів і друзів.\nУ будинку, на веранді або у дворі має бути суворе зонування – зона відпочинку відділена від зони приготування і прийому їжі.\nЖоден дачний інтер’єр не обходиться без квітів і фруктів. Вони роблять його яскравим і створюють теплу і душевну атмосферу.\nНе бійтеся експериментувати! Трохи фантазії – і перебування на дачі стане веселіше і приємніше.\nДачний інтер’єр в гармонії з природою Ссылка на основную публикацию


Вражаючі 10 см/пікс – найкрутіша основа спортивної карти для Вінниці – yevhen mazur's blog\nВражаючі 10 см/пікс – найкрутіша основа спортивної карти для Вінниці\n20.03.2016 25.09.2017 Mazur YevhenGIS, map_dev, SAS Planet, vin3d\nКлумби біля входу у парк Дружби народів\nПро такий ресурс як vin3d.net я довідався вже доволі давно і одразу ж він вразив мене якістю знімків. Однак, тоді карти ще не були моїм хоббі і такий корисний сайт якось загубився. Але вчора все змінилося. Майже випадково я натрапив на сторінку в Google+, на якій Yaroslav Yaroshevskyy пропонує усе необхідне щоб отримати ортофотознімки від ДНПП “Геосистема” з сайту vin3d.net собі у SAS Planet. Я збираюся детально описати як саме це використати. Для початку…\nУ файлі zmp міститься необхідний опис, що повідомляє SAS Planet, як саме їй слід працювати з новим джерелом даних. Якщо вас цікавить як влаштований zmp-набір, завітайте на відповідну сторінку вікі SAS Gis. Завантажте vin3d.net.zmp собі на комп’ютер.\nПідключіть vin3d.net.zmp до SAS Planet\nПеремістіть файл vin3d.net.zmp у папку \_Maps\_sas.maps\_Local відносно того місця де живе ваша SAS Planet. Наприклад C:\_\_SAS.Planet.Release.151111\_Maps\_sas.maps\_Local\_\nНова карта буде доступна у меню Локальні карти -> Україна -> vin3d.net\nvin3d у SAS Planet\nЗверніть увагу, карту видно лише на тайловах шарах z13-z21. Якщо ви “надто високо”, то можете не побачити що карта дійсно підключилася.\nВсе, тепер можна викачувати знімок і закладати в Mapper або OCAD.\nТрошки емпіричної інформації про самі знімки\nЗнімок охоплює лише Вінницю.\nПокриття Вінниці ортофотознімком\nПри чому на краях не скрізь доступна вся деталізація\nЗнімок досить старий. На ньому можна побачити такі артефакти як розкопану площу Гагаріна, старий дизайн майдану Незалежності, або цілий кінотеатр “МИР”. Думаю йому років з 6.\nЗнімок відповідає тайловому шару z21, що має роздільну здатність 0.097569 метрів на піксель. Тобто він однозначно показує нам розташування об’єктів розміром лише в 10 сантиметрів!\nІ на завершення додам зображення кількох цікавих об’єктів, що видно на знімках vin3d.net\nЦе МіГ-15. Його довжина і розмах крил приблизно 10 метрів.\nМіГ-15 на проспекті Космонавтів\nКолесо огляду – приблизний діаметер 27 метрів.\nКолесо огляду у парку ім Горького\nТут без коментарів. На плиті видно напис “Повітряні сили України”\nНа цьому все. Очікуйте нових карт під спринти!\n← Закладаємо нову карту разом з OpenOrienteering Mapper\nГеоприв’язка основи вручну в OpenOrienteering Mapper →


Хокей – Броварський спорт\nЗа його плечима – 134 матчі з 26-ма голами і 35-ма результативними передачами за національну збірну України з хокею. Він виступав з першою командою країни…\nГравці київського «Сокола» приєднались до територіальної оборони\nКілька хокеїстів київського «Сокола» приєдналися до територіальної оборони столиці, передає Укрінформ. «Андрій Міхнов у Кутовому! Раніше запрошували його на пиво, а вийшло, що зустрілись за кардинально інших…\nНХЛ розірвала зв’язки з Континентальною хокейною лігою Росії\nНХЛ відправила лист російській КХЛ, де заявила про зупинення співпраці через збройний напад на Україну. Тепер Меморандум про взаєморозуміння втратив свою дію. НХЛ також надіслала…\n“Це для тебе, Україно”: фінський хокейний паблік присвятив українцям перемогу над росіянами на Олімпіаді\n20 лютого на Олімпіаді відбувся фінальний матч між Фінляндією та ОКР. Фінляндія зустрічалась з ОКР у фінальному матчі з хокею на Олімпіаді. Фіни виявились сильнішими…\nЙому вже п’ятдесят, а він продовжує грати в хокей\nЙому вже 50. І він продовжує грати. Якби існував приз за найбільшу і віддану любов до хокею, його обов’язково забрав би Яромир Ягр. Джерело – https://xsport.ua/…\n“Уявіть, якби в Україні було два київських Динамо”: Олексій Житник – про особливий матч Сокола і проблеми нашого хокею\nІнтерв’ю Спорт 24 із президентом київського Сокола, а в минулому – захисником Баффало Сейбрс, Нью-Йорк Айлендерс та ряду інших клубів. Дванадцятого лютого відбулася довгоочікувана хокейна…


Виїзна зустріч з президентом Спілки орендарів і підприємців - Промисловість і Наука Києва\nВиїзна зустріч з президентом Спілки орендарів і підприємців\n28.07.2020 відбулась виїзна зустріч заступника директора Департаменту промисловості та розвитку підприємництва Багана А.О. з президентом Спілки орендарів і підприємців України Хмільовським В.М.\nПід час зустрічі обговорено налагодження ефективної взаємодії в рамках імплементації в Україні положень Глави ХХІ Угоди про Асоціацію Україна-ЄС щодо розвитку публічних комунікацій та соціального діалогу.\nЗа результатами зустрічі вирішено посилити соціальний діалог бізнесу, влади та громадськості шляхом активізації роботи Координаційної ради з питань розвитку підприємництва при виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації). Це надасть можливість модернізувати соціальний діалог в місті Києві.\nЗустріч з власником ТОВ «Кияна Пласт» 18.09.2020 15:00\n16.09.2020 відбулась зустріч заступника директора Департаменту з власником ТОВ «Кияна Пласт»\nРобоча зустріч керівництва Департаменту 17.09.2020 17:20\nВідбулась робоча зустріч керівництва Департаменту з головою Ради «Асоціація експортерів і імпортерів «ЗЕД», президентом Громадської спілки «Українська Асоціація Бізнесу та Торгівлі» та керівником брюссельського офісу УАБТ.


183 Завантаження. 1 Вчора\nОцінка 7 в 107 голосів\n100 Завантаження. 5 Вчора\n66 Завантаження. 1 Вчора\n269 Завантаження. 5 Вчора\n432 Завантаження. 1 Вчора


Влада Одеської області за розвиток органічного виробництва - ORGANIC UA Український органік журнал\n28 січня 2010 р. у приміщенні Біляївської райдержадміністрації відбулася робоча нарада, присвячена розвитку органічного сільського господарства.\nІніціатором наради виступило Управління зовнішньоекономічних зв’язків і євроінтеграції Одеської обласної держадміністрації в особі заступника начальника управління В. Бондарука. На заході були присутні представники фермерських господарств району, громадських організацій, члени сертифікаційної компанії «SGS» і компанії-виробника біологічних засобів захисту рослин –члена Федерації органічного руху України - ТОВ «Центр Біотехніка». Біляївську райдержадміністрацію представляв заступник голови М. Рудь.\nЗацікавленість у реалізації проекту в Біляївському р-ні Одеської обл. обумовлена насамперед тим, що саме тут знаходиться водозабір питної води з Дністра, який обслуговує Одесу та весь південь області. При цьому вся зона вище водозабору знаходиться під інтенсивним сільським господарством, що викликає тривогу у фахівців, які відповідають за безпеку питної води. Вийти з ситуації, що склалася, можливо шляхом упровадження на вищевказаних територіях технологій органічного сільського господарства.\nЯк відзначили учасники робочої наради, Одеська обл. має всі складові розвитку успішного проекту з розвитку органічного виробництва в області. На думку представника Управління зовнішньоекономічної діяльності обласної держадміністрації, органічне сільське господарство найближчим часом може стати одним з основних пріоритетів розвитку економіки регіону.


Привітання з Яблучним Спасом - класні побажання і поздоровлення\nHome Вітання Релігійне свято Преображення Господнє Привітання з Яблучним Спасом\nПоки Спаситель молився, втомлені учні заснули. А коли прокинулись, побачили, що Ісус преобразився: його обличчя сяяло, мов сонце, поруч стояли пророки Мойсей та Ілля і говорили з Ним. Раптом світла хмара осінила учнів, і з неба почувся голос Бога Отця: “Це є Син мій улюблений, в якому Моє благовоління, Його слухайте!” Учні в страху попадали на землю, а коли піднялися, побачили Христа вже не преображенного, а в звичайному вигляді.\nГосподнє Преображення несе всім вірним неземну радість. Мир Вам і Вашим сім’ям!\nВітаю вас з Преображенням Господнім і Яблучним Спасом! Бажаю, щоб у вашому житті Господь займав найголовніше і почесне місце, щоб в ваших серцях яскраво горів Його вогонь любові і милосердя! Нехай очі ваші не втомлюються вивчати Слово Боже, серце співчуває хворим і сиротам, руки не втомлюються допомагати нужденним, а любові вистачає на весь світ, який створив і зберігає наш великий Творець – Ісус Христос!


28 лютого 2018 року були нагороджені переможці премії Arricano Awards - 2017. Нагородження відбулося в рамках церемонії національної премії Retail Awards «Вибір споживача», де щорічно Україна дізнається про лідерів споживчих симпатій ринку роздрібної торгівлі. Організатор Retail Awards, директор Malls Club Ukraine & Belarus, Артем Шлапак, підкреслює: «Нам, як організаторам, приємно, що лідер ринку, компанія Arricano, вже другий рік поспіль вручає, в рамках Retail Awards, власні нагороди Arricano Awards кращим орендарям і найнадійнішим партнерам, а також виступає партнером церемонії нагородження».\nДругий рік компанія Arricano підводить підсумки взаємовигідного партнерства, нагороджуючи своїх найкращих орендарів, завдяки яким споживач отримує максимально якісний сервіс і відмінний клієнтський досвід.\n«Один із принципів розвитку компанії Arricano - ефективне партнерство. Вміти вчитися один у одного, дивитися на кращий досвід, підсилювати один одного і дякувати - це підходи, якими ми керуємось у партнерстві і реалізуємо в премії Arricano Awards», - зазначає Михайло Меркулов, CEO Arricano.\nПремія Arricano Awards - це подяка від команди Arricano за спільні досягнення. Переможці номінацій були визначені колегіально командою Arricano - департаментами оренди, маркетингу, фінансів, девелопменту та експлуатації.\n«У цьому році стилістика нагородження Arricano Awards змінилась», - зазначає Наталя Дмитренко, директор з маркетингу компанії Arricano. - «Нам хотілося додати friendly atmosphere, теплоти і гумору. У кожному галузевому ком'юніті є «своя мова», свої фішки, свої болі і радощі - і ми це використали».\nПереможці Arricano Awards отримали нагороди в 12 номінаціях.\nНагороду за кращий сервіс «#Keep_calm_and_love_clients» отримали рітейлери «ТехноЁж» і «Brocard».\nКращою вітриною в номінації «Face року!» визнано магазин «Intimissimi».\nЗа найвищу активність в соціальних мережах нагороди «Headliner онлайну року» отримали рітейлери «Women'secret» і «Springfield».\nЛідером інновацій в номінації «#Wow_How року» стали магазини «Алло» і «Xiaomi».\nПереможцем в номінації «#Маркетинг_респект року» за найактивніший маркетинг став кінотеатр Multiplex.\nНайшвидший ремонт в номінації «Вжууууух року!» зробив рітейлер «Бi».\nНайгучніше відкриття-2017 номінації «OMG відкриття року!» зробив монобрендовий магазин «A.Tan».\nГотовність вдосконалюватися в номінації «Go-go-go року!» у 2017 році демонстрував рітейлер «LC Waikiki».\nНайкреативнішим орендарем у 2017 році в номінації «Wow-wow-wow року!» визнано магазин гаджетів і аксесуарів «Цитрус».\nЗа активний PR в номінації «#Show_must_PR» нагороду отримав «Fly Park».\nЛідером з відкриттів у проектах Arricano в номінації «#Grand Opener року!» став магазин одягу «Goldi».\nНаймоднішим у 2017 році в номінації «Fashion power» визнано універмаг українських дизайнерів madateka NAMES'UA.\nГанна Чуботіна, директор департаменту торгових площ компанії Arricano, зазначає: «Для мене Arricano Awards в рамках щорічного заходу Malls Club - відмінна можливість у дружній атмосфері відзначити наші з партнерами спільні успіхи. Досягнення наших партнерів-орендарів надихають команду Arricano на подальші якісні зміни наших торговельних центрів».\nНомінації Arricano Awards у фановій стилістиці розробили Roenko Agency, автори стікерів для маркетологів, що викликали в професійному середовищі зацікавлення і жваве обговорення.\nОльга Роєнко, засновник Roenko Agency, зазначає: «Номінації Аrricano - це відображення частини ДНК-компанії, що про інновації, іронію і задоволення від роботи. Цей проект - про співтворчість. Стікери - це спосіб віртуально обійняти всіх колег, розуміючи їх біль чи радість. А ще це зручно і безкоштовно для поширення».


Раннее развитие. Школа раннего развития для малышей в Золоче School\nШкола розвитку малюка\nДіти одразу народжуються талановитими і допитливими. Справа за малим - включитися в процес пізнання дитиною навколишньої реальності\nХочете щоб ваша дитина була різнобічно розвиненою?\nКожна дитина від народження талановита і при цьому має сильну потребу в навчанні.\nПочати займатися розвитком малюка можна в будь-яку хвилину! Даючи більше можливостей в ранньому дитинстві, ви робите життя крихітки повніше і яскравіше. А отримуючи з самого дитинства різнобічні можливості для себе, малюк сам знайде їм застосування в подальшому житті.\nВам знайома ситуація, коли дитина потрапляє на свого роду «навчальний конвеєр», в якому не будуть враховуватися ні вікові особливості, ні здібності малюка, а педагог виступає найважливішим авторитетом?\nСаме тому центр раннього розвитку «Золоче School» - єдиний у своєму роді заклад, де всі ресурси і вся увага направлена на вашу дитину. Ми поважаємо і цінуємо індивідуальність вашого малюка і готові завжди допомагати йому стати унікальною і різносторонньою особистістю.\nРанній розвиток в Золоче School подарує вашому чаду барвисте повноцінне дитинство, наповнене веселими подіями, цікавими знайомствами, новими знаннями й уміннями.\nПодаруйте своїй дитині яскравий життєвий досвід і всебічний розвиток разом з Золоче School!


Суддя, що судить суддю, боїться суддю судити? - Галицький Кореспондент\nГоловна » Архів » Суддя, що судить суддю, боїться суддю судити?\nСуддя, що судить суддю, боїться суддю судити?\nОпубліковано: 27.03.2015 22.08.2015 Автор: Микола Гурак\n“Галицький кореспондент” писав про те, що п’яний суддя Господарського суду Івано-Франківської області Юрій Грица автомобілем на смерть збив одного чоловіка, а іншого залишив інвалідом.\nЯк повідомляв постраждалий у ДТП Степан Щур, у Бучачі судові слухання у справі розтягнулися на роки, а той суддя, який перший слухав справу і, за словами Щура, “був передпенсійного віку”, взяв самовідвід у справі. Після цього справа слухалась у Апеляційному суді в Чорткові Тернопільській області.\nІ ось тепер у справі Грици новий виток. Зять загиблого Черепахи повідомив, що чергові слухання відбудуться наступної п’ятниці (3 квітня). За словами Володимира, прийшли повістки навіть свідкам події. Потерпілі впевнені, що таким чином справу просто затягують, адже коли допитуватимуть свідків, це означає, що справу розглядатимуть спочатку.\nДо слова, потерпілий Степан Щур станом на 27 березня не отримав повістки до суду. Варто зазначити, що колеги Щура з комунального підприємства “Івано-Франківськводоекотехпром” уже отримали повістки до суду як свідки ДТП.


Тунельовані коронарні артерії: клініко-діагностичні аспекти та лікування | Комітет з Державних премій України в галузі науки і техніки\nТунельовані коронарні артерії: клініко-діагностичні аспекти та лікування\nАвтор: Гогаєва О.К., к.м.н.\nПредставлена ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова НАМН України»\nРобота є першим вітчизняним дослідженням пацієнтів з симптоматичними тунельованими коронарними артеріями (ТКА).\nЗа допомогою комплексних досліджень отримано дані, які дозволяють покращити верифікацію аномалії на її початкових стадіях і оцінювати ефективність та адекватність проведеного лікування. Отримано ранні доклінічні прояви аномалії, що дозволили обґрунтувати своєчасність діагностичних та лікувальних заходів. Проведено аналіз симптоматики в залежності від ступеню систолічної компресії вінцевої артерії.\nАвтором обґрунтовано патофізіологічні механізми виникнення ішемії міокарда при ТКА та представлена модель, яка демонструє роль анатомічних та функціональних факторів в розвитку ішемії при даній аномалії.\nРозроблено нові високоінформативні ЕКГ та ангіографічні ознаки ТКА. Впроваджено в практику розроблені автором алгоритми діагностики та лікування пацієнтів з симптоматичними ТКА, які відрізняються від стандартного лікування ішемічної хвороби серця.\nОригінальний матеріал, який представлений в роботі викликає зацікавленість на світових та європейських конгресах.\nРезультати дослідження впроваджені в практику і знаходять застосування у відділеннях ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова НАМН», Національному інституті хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова АМН України, Черкаському обласному кардіологічному центрі та ін.\nКількість публікацій: 49, в т.ч. 13 статей, 18 тез доповідей, 18 патентів.


«Цінності допоможуть вижити»: історія психолога, що пережив окупацію\nЗвільнена Київщина, квітень 2022. Фото: Настя Горпінченко, Громадське радіо\n16 червня 2022, 17:13 2022-06-16T17:22:22\n«Цінності допоможуть вижити й відновитися»: історія психолога, що пережив окупацію\n«Коли ми їхали, я бачив багато машин, де було написано «Дети», привʼязані білі ганчірки, білі прапори. Ти їдеш кривою дорогою, потім починаєш бачити потрощені будинки, дерева і дуже багато таких машин. Ловиш себе на тому, що автоматично зазираєш у ці автівки, але зупиняєшся, розуміючи, що краще туди не дивитись. Бо невідомо: прибирають загиблих звідти, чи ні? Чи є там взагалі померлі? Хочеться думати, що поки ти ці тіла не бачиш, то може ці люди встигли втекти, просто машину розстріляли. Але ж…»\nТак Наріман Дарвішов описує 13 березня 2022 року — свій виїзд з окупованого села Савенки, що на Київщині. Туди російські війська зайшли в перші дні після початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну. Він пробув в окупації майже три тижні. Йому вдалось добратися на територію, яку повністю контролюють українські військові ще до того, як після серйозних втрат від української армії, війська російської федерації залишили територію Київської області.\nНаріман — психолог, психотерапевт, викладач, гість Громадського радіо. Він захотів розповісти свою історію і поділитись власним досвідом перебування в окупації і професійною рефлексією щодо цього.\nВранці 24 лютого 2022 року Наріман прокинувся приблизно 4:30 ранку. Не від звуків вибухів, які чули багато киян, а він дзвінків близьких людей. За кілька днів до початку повномасштабного вторгнення він відчував тривогу, трохи гірше спав, однак не вірив у «велику війну» — не готував свій план чи тривожну валізку.\n«Я був серед тих людей, які до останнього не вірили, що буде війна. Я зайняв таку позицію: нікого не буду відмовляти, якщо вважаєте, що буде війна, то краще готуйтеся. Можливо, вам так буде спокійніше, але я сам не вірив, проте, пообіцяв дівчині, що поїду з нею. У неї і у її родичів план був.\nЯ прокинувся вранці і був не готовий до подій, а поруч були люди, які готові. Вирішувати треба швидко. І отак ти береш, сідаєш, їдеш і опиняєшся в місці, яке північніше Бородянки — у невеличкому селі Савенки. Згодом це стало тилом армії російської федерації».\nЧитайте також: У Гостомелі окупанти замітали сліди своїх злочинів — голова військової адміністрації Тарас Думенко\nПривал, що затягнувся\nУ селі Савенки знаходиться заміський будинок родини, з якою Наріман виїжджав з Києва. Спершу люди планувати ненадовго там зупинитись, лише перепочити і поїхати далі. Однак в процесі вирішили інакше.\n«Уранці ти бачиш багато машин, які виїжджають з Києва. Дорога займає багато часу. Потім ви опиняєтесь в умовній безпеці, і це пастка. Там ще можна випити якийсь алкоголь, якось «розслабитися», видихнути. У цьому селі зʼявилося дуже багато людей, всі намагаються триматися, спілкуватися. Хтось описував, що вони вже бачили якісь вертольоти, які прямо над ними літали. Хтось каже, що в них обстрілювали щось.\nНа Житомирській трасі — багато-багато кілометрів суцільні затори. Окрім того, є ще люди, які дуже впевнені, компетентні — здаються такими. І виникає груповий консенсус: мабуть розумно залишитися тут. Хоча твоє внутрішнє відчуття якраз каже: треба тікати. Треба або їхати далі, або повертатися додому і щось робити.\nАле я вирішував не лише за себе і мав враховувати колективну думку. Людям, у яких був план в цьому моменті простіше: хтось пішов одразу у військкомат, хтось в тероборону, хтось поїхав до рідних. У мене, як і в багатьох людей, ніякого плану не було. І коли в тебе немає плану, може вийти так, що доля за тебе вирішить».\nЕксгумація тіл у Бородянці у квітні 2022. Фото: Настя Горпінченко, Громадське радіо\nУранці 24 лютого він збирався поспіхом. З «корисних» речей захопив кабельні стяжки, які згодом знадобились для облаштування підвалу — щоб світло не вибивалося назовні і не привертало увагу російських військових. На щастя, необхідні документи були складені в одному місці, тому їх теж захопив. Наріман шкодує, що взяв недостатньо теплу куртку. Але найбільше жалкує про їжу:\n«Шкодував, що не взяв дуже калорійних цукерок з сухофруктами та горіхами. Їх можна було давати дітям, і це б ситуаційно допомагало. Діти без солодощів дуже сумували. Також кожна упаковка макаронів чи крупи була б корисною. Ми б усе одно їли невеликими порціями, але так вистачило б на більше часу, а ще будь-який запас провізії може психологічно підтримати».\nНа вулиці, якій жила сімʼя, був великий, просторий підвал. Туди, час від часу, коли ставало дуже гучно чи страшно, збиралась майже уся вулиця. Звуку повітряної тривоги, до якого уже звикла велика частина українців, чути не було, але було дуже добре чути авіацію та вибухи. Люди намагалися облаштувати підвал так, щоб перебування стало якомога комфортнішим. Але попри всі намагання там було дуже холодно. Через це Наріман йшов ночувати до будинку. Згодом він зрозумів, що бути в підвалі — теж небезпечно.\nУ перші два дні в Савенках були усі блага: електроенергія, інтернет, мобільний звʼязок. У цей період в людей була можливість збиратись разом навіть на застілля. Наріман згадує, що тоді люди не економили запаси їжі. Складалось оманливе враження, наче ти потрапив на незапланований пікнік з малознайомими людьми. Однак він розумів загрозливість ситуації: зідзвонився з другом, який був у Києві. Той розповів, що між ними уже висадився ворожий десант.\nСитуація різко змінилась тоді, коли сільською вулицею проїхали російські танки та інша військова техніка. Майже одночасно із цим зникла електроенергія, мобільний звʼязок та інтернет.\n«У підвалі зібралася майже вся наша вулиця. Ми почули першу танкову колону. Не одразу зрозуміли, що це саме танкова колона. Здавалося, що це можливо якийсь вертоліт або багато вертольотів. Воно схоже по звуку. Там було дуже багато дітей.\nМи чуємо всі ці шуми, не знаємо, чого чекати, хтось сипле панікою, хтось випиває алкоголь, щоб якось себе підтримувати. І ти бачиш, що світло гасне. Думаєш: може воно виправиться, але воно так і не виправилось. Але на присадибних ділянках залишались автономні джерела освітлення, що працювали на сонячних батареях.\nМи зрозуміли, що варто вимкнути будь-яке світло, щоб взагалі не привертати уваги. У той момент це була наша основна задача. Ми бачили через маленьке віконечко підвалу, що на вулиці дуже багато цих ліхтарів на сонячних батареях, багато світла від автомобілів, сигналізацій. Під потужний гуркіт техніки вийшло троє чоловіків, щоб все це швидко прикрити, щоб просто на нас не звертали увагу. Я був серед них. Це такі дуже інстинктивні моменти — максимальний камуфляж».\nЗгодом люди побачили, що потужний шум, гуркіт ішов від великої кількості танків та супутньої техніки. Не важко здогадатись, що всі вони прямували захоплювати столицю.\n«І якщо ти не військовий, тобі складно оцінити їхню кількість. Я подумав: бідний Київ, яким гуляв, у якому скільки знайомого і близького. Ти ж не знаєш: буде боронитися, не буде боронитися. Тому наступне, що я подумав: добре роблять в інфопросторі, що не говорять, як все погано, як ми багато втрачаємо, добре, що хтось запустив повідомлення, що ми переможемо, добре, що хтось зарядив оптимізмом. Я бачив багато повідомлень з різних, каналів, груп. Бачив, що всі почали об’єднуватись. Поки був інтернет — це підтримувало».\nЧитайте також: «Дяді Колі російські військові вистрілили у потилицю. Ми поховали його у садибі на подвір’ї»: свідчення жителів звільненої Київщини\nУ перші дні окупації люди старались якомога менше виходити на вулицю. Їжу не готували — їли сухе або сире – те, що не обовʼязково термічно обробляти. Але довго так тривати не могло, тому усі перейшли до нового розпорядку дня та способу життя:\n«Як тільки закінчилося світло, графік сну став дуже натуральним. Коли сонце сідало — ми лягали спати, всім уже хотілося спати. Добре памʼятаю, що регулярно, десь о 20:30, наче за розкладом, над нашим будинком пролітав гелікоптер. Також ми почали рано прокидатися.\nПопри те, що до того ти міг лягати о третій ночі, прокидатись о 9-й, 11-й. Тут я не хотів пропустити сніданок, бо це велика сімʼя і ти хочеш отримати свою частину. Звісно, ти довіряєш людям, з якими живеш, але все одно хочеш встигнути, щоб не пропустити, тому прокидаєшся о сьомій. О восьмій сніданок.\nПеред ним надворі треба розводити вогонь, гріти воду, намагатися щось приготувати або розігріти те, що залишилось зі вчора. Якщо є консервації — це просто свято. Я пам’ятаю, як нам, завдячуючи за медичну допомогу, принесли консервовані персики. Це було прям свято. А так зазвичай був дуже невеликий, скромний сніданок. Потім кілька годин чимось займаєшся: або воду возиш, або грієш воду, або колеш дрова. Наш спільний великий підвал постійно затоплювало, тому чоловіки вичерпували звідти відрами воду.\nТак поступово ти готуєшся до того, що треба готувати обід. У готуванні обіду бере участь дуже багато людей надворі. Тоді ти почуваєш себе досить безпечно. Готування обіду стає центром дня. Щось сусіди приносять, ви чимось обмінюєтесь. Якісь чутки, плітки. Київ, звісно, оточують кожен день, Харків займають, бомблять.\nТам я зрозумів, що фейки створюються без інтернету. Доводилось дуже ретельно просіювати інформацію і робити обережні висновки з новин, які доходять до тебе таким чином. З часом ти уже інстинктивно розумієш: де фейк, де не фейк. У такі моменти фоном завжди виникало питання: “Коли це все закінчиться і я зможу виїхати?”\nХоча згодом, десь на другий тиждень, я навчив себе звертати увагу на поточні справи аби не виснажуватись цим питанням. Для нас завершення війни було прямо повʼязане з виживанням. Тому рефлексія про те, що війна може тривати довго, сприймалася зовсім не так, як тепер. Ці ж новини сприймаєш у безпечному місці, не в окупації. Це ж саме не дає спокійно слухати інформацію про окупацію інших населених пунктів».\nРаціон в окупації був скромним: варена картопля, крупи. Інколи мʼясо, якого було мало, тому з нього варили суп — так, щоб розділити на якомога більшу частину людей чи більше порцій, яких вистачить на довше. Вечеря була мінімальною — доїдали те, що залишилось з обіду. Люди дбали, щоб нікого не залишити голодним, але досягти обʼєму тих порцій, які були звичними для них до 24 лютого 2022, було обʼктивно неможливо.\nІмпровізована кухня у дворі. Звільнена Київщина, квітень 2022. Фото: Настя Горпінченко, Громадське радіо\nБув невеликий запас солодощів, але їх давали лише дітям. З Києва люди евакуювали також двох домашніх улюбленців — кішку та ящірку. Для кішки встигли захопити корм, ящірку годували яблуками та місцевими комахами.\nЖиття в окупації без звичних для цивілізації зручностей покращував камін, який підтримував якесь тепло у будинку, також генератор. Завдяки йому виходило підтримувати мінімальний заряд телефонів, інколи викачувати чи нагрівати воду. Однак багато користуватись ним — не виходило. Пальне слід було економити. Від заряджених телефонів, згадує Наріман, було небагато користі, оскільки звʼязку все одно не було.\nІнколи вдавалось слухати радіо. Наріман пригадує, що трохи злився на мовчання про той населений пункт, у якому жив. Незрозуміло: чи буде евакуація, чи це буде тил ворожої армії, чи будуть перемовини, чи бойові дії для звільнення території.\n«Дуже виразно памʼятаю новину про те, як у Маріуполі на пологовий будинок скинули бомбу. Я чув про це і думав: з одного боку, в це складно повірити. Росіяни їздили і повторювали одне і те ж саме: питали, чому ми тут залишилися і не поїхали. А також стверджували, що це ми самі себе обстрілюємо. Це те, що говорили нам. І ти не знаєш, чи вся Україна ще стоїть, чи ні. Але тут ти чуєш, що це говорять конкретно про Маріуполь, що є якийсь телемарафон, радіомарафон і по цьому намагаєшся скласти картину».\nОдного дня Наріман перескладав свої речі на другому поверсі будинку. Це було після того, як вдалося прийняти «душ» — використати частину відра теплої води, яку спеціально нагрівали на всю сімʼю. У цей момент піднялися члени родини, які у дворі перестріли росіян і сказали: готуйте паспорти.\n«Виглядаєш у вікно — там стоять солдати. Готуєш паспорти, готуєш телефони. Виходити дуже страшно, ти до всього готовий. Якщо читав якісь воєнні історії, то розумієш, що може бути абсолютно все. Я готувався до найгіршого.\nВийшов, вони ще якось намагались заспокоїти: “Мы гражданских не трогаем, мы ищем националистов”. Якось жартували ще з цього приводу: з ким не спілкуються — всі “нормальні люди”, де ж ці націоналісти? Вибірково перевіряли телефони, у когось поверхнево дивлись, у когось зайшли в Instagram, там у стрічці подивились звернення Зеленського, посміялися над цим.\nЯ тоді зрозумів: все, що я можу — максимально спокійно вести перемовини, не провокувати. Бо від мене залежу не тільки я, а ще й всі люди, які тут живуть. Тому намагався поводитись ввічливо. Вони розповідали, що дуже хочуть поїхати, що втомилися, що сидять в окопах, бліндажах, а там дуже холодно.\nГоворили ще таке: от ми розуміємо, що ви тут нормальні люди, але от в Донецьку там когось спалили, це ненормально. Вони були здивовані, що дуже багато російськомовних людей. Я сказав, що до цього ми жили в Києві і все нормально було, в мирі, російськомовне населення ніхто не чіпав. Вони на це нічого не відповіли і наступила напружена мовчанка, потім солдати змінили тему, згодом пішли, але перед тим оглянули будинок.\nОдин російський військовий був приємно вражений наявністю нормального туалету. Ще вони говорили про гуманітарні коридори і що у селі Шибене, що поряд, можна отримати медичну допомогу. У Київ їхати не радили».\nНаріман пригадує: в окупантів були списки людей, які якось повʼязані з армією чи просто закінчили академію МВС. Сусідці, яка там навчалась, довелось пояснювати, що вона лише здобувала освіту. Більше її не чіпали, але людина неабияк злякалась після таких «перемовин».\nЗа час перебування в окупації трапився і яскравий випадок мародерства з боку російської армії. Один з будинків вулиці, на якій жила сімʼя, обікрали: зламали двері, снарядом вибили діру у гаражі. Винесли дорогі речі, серед них — плазму. Як розгортались події в контексті мародерства після того, як Наріман виїхав з села — невідомо.\nЧитайте також: «Добре, що ми зосталися живі»: або картатий коцик Єви Василівни як символ відновлення Демидова на Київщині\nНаріман пригадує: ходив до підвалу рідше, ніж інші люди. Він зрозумів, що страх може гарно поширюватись. І там, де збиралось багато людей, одразу виникали якісь плітки та фейки:\n«Зʼявлялися чутки про “кадирівців”. Смішна історія, яку розпочала одна жінка. Всі зібралися у підвалі, пустили слух, що по селу ходять “кадирівці”. Там дійсно хтось ходив, і всі так лякаються, сидять тихо-тихо, жодного звуку немає. Тільки дівчинка, якій два роки, починає на зло щось кричати, вимагати уваги від мами, мама намагається її заспокоїти. Всі дуже бояться, всі дуже напружені. Але навіть коли люди думали, що від шуму чи тиші залежить їх життя, все одно були терплячими до цього голосного вередування. Для мене це була ситуація, коли людяність перемогла холодний інстинкт самозбереження».\nТоді Наріман почав майструвати щось, щоб закрити вікно у підвалі, аби уламки від нього нікого не поранили. Для цього згодились ті самі кабельні стяжки, які захопив з Києва 24 лютого, ізолента, фанера — все, що знайшлось у підвалі.\n«Ми так сиділи на нервах десь годину чи дві і малювали найстрашніші картини. А потім виявилось, що це просто робітники, які будували дачу. Про них з початку війни всі забули, вони сиділи голодні на обʼєкті, потім вирішили забити на всі ризики, просто піти і десь знайти собі їжу. Вони вже з голоду буквально лізли на стіни, їх у сільраді відгодували. І так виявилось, що це не “кадирівці”, а звичайні робітники».\nСумувати чи нудьгувати в окупації не доводилось: побут без звичних благ, як от електроенергія чи провідна вода, займав майже весь день. Інколи знаходився час для того, щоб почитати книжку, але це давалось складно.\n«Я памʼятаю, як читав книжку, почув дуже голосний вибух, наче по хаті влучило, але по хаті не влучило. Просто коли бахкає, то бахкає дуже гучно. Якось після цього було складно розслабитись за книжкою, але потім я призвичаївся».\nЛюди намагались більше спілкуватись, гуртуватись і триматися разом. Хтось шукав і вживав алкоголь. Але цим людям було складніше. По-перше, каже Наріман, у них було на одну проблему більше — знайти алкоголь. По-друге, у довготривалій перспективі алкоголь не дає емоційної стійкості, а навпаки, позбавляє її. Так само було непросто тим, хто хотів дістати цигарки «для заспокоєння нервів».\nМіжнародний день боротьби за права жінок 8 березня проходив так само в окупації. У селі жив один чоловік, якого Наріман називає авантюрист:\n«Він пішов в сусіднє село, щоб добути якусь провізію. Навіть пірнав по позиціях, які залишили росіяни і знайшов там якусь їжу. Приніс її, трохи наливки, і ще йому вдалося звідкись добути тюльпани, щоб привітати жінок. І кожній жінці, в тому числі на вулиці, він подарував по тюльпанчику. Це був сюр і проблиск свята посеред війни».\nЇжа почала закінчуватись. Це створювало погану атмосферу в селі. Не дуже хорошу картоплю почали продавати дуже дорого. А основною валютою дуже швидко став бензин: він потрібен для роботи генератора, він потрібен для авто. Навколо їжі різні сусіди почали сваритися, почалися плітки, соціальні ігри. Хтось намагався собі заробити їжу, хтось впадав у відчай і просив їжу, хоча вона в нього була. Доводилося чергувати по ночах, бо була інформація, що інші люди, з маргінальною поведінкою, можуть мародерити у “своїх”. Були чутки, що односельці крадуть одне в одного. Але Наріман не міг цього ні підтвердити, ні спростувати — з метою безпеки він не покидав подвірʼя, у якому жив, тільки інколи заходив до сусідів.\nБагато людей, зокрема у соціальних мережах, зараз згадують Віктора Франкла та його працю «Людина в пошуках справжнього сенсу». Віктор Франкл — психотерапевт, психіатр єврейського походження, який вижив у концентраційному таборі. Саме про цей досвід і написана його основна праця. Я запитала Нарімана, про які філософські ідеї думав він, живучи в окупації.\n«Я знав про Франкла, коли це все вже почалося, згадував, що і як він робив. Він думав, що буде студентам розповідати лекцію, я пробував робити щось схоже. Мені дуже допоміг Ернст Юнґер. Він був німецьким офіцером. Під час Другої Світової дуже розчарувався у воєнній справі і взагалі героїзації війни. Спершу був романтиком. У Першу світову це ще можна було робити якось, мабуть.\nА потім, коли він побачив в окупованому місті двох єврейських жінок з зірками, то зрозумів, що щось неправильно йде і засуджував Гітлера відкрито. Він писав про воєнний час, в мене на телефоні була його книга і це мене підтримувало. Він писав, якою важливою стає хоробрість, привітність і як важливо триматися. А також, що саме людські цінності і чесноти не дають стати згустком тремтячих нервів.\nТи розумієш, що щось таке тендітне треба зберегти для кращих часів, а зараз тобі потрібна власна сила, воля до життя. Хтось може назвати це нарцистичною ідеєю. Але особисто в мене з’явився такий квест: якщо я це все пройду і не піддамся страху, не зазнаю сильного відчаю, буду триматися, підтримувати інших — для мене це буде честь. Я собі буду казати, що пройшов через це з достоїнством. Відповідно, це мені говорило: тримайся, не розклеюйся, не бійся.\nЯ зрозумів, чому люди, які пройшли Другу світову, мали такий оптимізм. Я зрозумів трішки краще почуття гумору Курта Воннегута, трішки краще зрозумів Толкіна — людей, яких я до того дуже любив.\nПід час окупації інколи я пересікався з людьми з цинічним реалізмом. Мені здається, це дуже небезпечна світоглядна позиція. Коли ти розумієш, що нікому не потрібен, що ніхто за тебе не буде віддавати життя, що тебе можуть просто розміняти, віддати, що ти маленька людина, яка ні на що не може вплинути. Це такий прошарок людей, які “прохавані життям”. Вони думали, що це “перераздел влияния”. Вони вважають, що все знають, памʼятають 90-ті і кажуть: “Та ти шо, хто там кого буде рятувати. Та ти шо, які волонтери!”.\nА ти розумієш, що це не так, що поряд з тобою є друзі, які за щось борються, намагаються бути корисними, намагаються підтримувати когось. До мене додзвонився друг Андрій, це було 9 березня (зв’язку не було, дуже рідко вдавалося сконтактувати — ред.). Він розказав, як зараз гарно одягнений у військову форму, що ми будемо звільнені десь через тиждень. Це мене дуже підтримало.\nЯ зрозумів, наскільки важливо мати хоча б якісь цінності, а не тільки цинічний, “прохаваний” реалізм. Це дуже небезпечно. У цей момент я зрозумів, що для того, щоб насадити якусь дивну ідеологію потрібен певний цинізм і певна травмованість. Без травмованості і цинізму дуже складно насадити ідею, що якесь насилля виправдане або ж, що немає ніяких цінностей, є лише влада чи гроші, що ти кращий за когось, про право сильного і таке інше. При цьому цінності допомагають отримати ресурс, навіть якщо об’єктивно сил не дуже багато».\nСлухайте також: Зараз не «124 лютого», нам потрібно казати собі, що зараз червень 2022 — психологиня Світлана Ройз\n«У перші дні я зрозумів, що і в підвалі може бути погано, що там теж може завалити, і в будинку може бути погано. Все, що тебе оберігає — те, що ти нецікава ціль. Але активно йшли бої, збивали вертольоти, постійно над тобою літає авіація. Армія рф вперед не просувалась. І якось так не хочеться вмирати, якось так страшно.\nТи думаєш: «Як це так, я помру серед незнайомих мені людей, якось так безславно. Скільки всього не зроблено, і взагалі, я такий унікальний». Ти починаєш думати: «Як я так міг, не реалізував потенціал!». А потім ти з цією думкою живеш якийсь час і розумієш: ну так, ти отаким можеш померти, твоя унікальність ніяк від цього не врятує, і все. Або помреш, або не помреш.\nМожеш постаратися не вмерти, але здебільшого — це не від тебе залежить. Ти якось приймаєш це і стаєш спокійним, бо без прикрас усвідомлюєш зону контролю над своїм життям. Твоя задача — просто старатися вижити. Про це писав психолог Ірвін Ялом, що відчуття унікальності — це спосіб позбутися страху смерті. Але це ілюзія».\nПісля фотографій з Бучі весь світ побачив свідчення катувань армією рф цивільних українців. Братні могили із вбитими, закатованими чоловіками, жінками та дітьми досі знаходять на Київщині. Станом на 5 травня, поліція Київщини зафіксувала близько півтори тисячі загиблих мирних жителів від дій російської федерації, і це лише в одній Київській області, щодня ці дані збільшуються.\n«Я знав, що таке може бути. Готувався до гіршого. На жаль, виявилось, що мої прогнози більш-менш справдилися у Бучі, Бородянці. Наше село було між цим всім. Усе одно були жертви, хоч і не так багато (після того, як Наріману вдалось виїхати – ред.). Я не був нічим здивований. Це аж дивно.\nМоже це життя в “СНД” — знаєш чого чекати. Я боявся примусової мобілізації, бо мені не хотілося, щоб мене погнали на українські позиції. Це була б абсолютно безславна смерть. Катування, знущання — з цим я нічого не можу зробити, тому ідея про це лякала не так сильно. Якщо вже прийняв власну смерть, то якось з цим простіше.\nМені було страшно за жінок, дітей. Діти поводили себе дуже наївно. І я думав: «Як неправильно, що ці діти мають чути постріли і потенційно зіштовхуватись із чимось жахливим». За жінок було страшно. Ти не знаєш, що ти будеш з собою роботи, якщо опинишся в ситуації повної безпомічності, бо ти беззбройний. Це не катування тебе безпосередньо, але це ставить тебе в жахливу безвихідь».\n13 березня о 5:30 ранку до будинку, де жив Наріман, прийшла сусідка. Вона сказала, що сьогодні організовано «коридор», можна виїжджати. Це не був офіційний виїзд цивільних, який погодила українська влада з рф. Тут місцевий пастор баптистської церкви домовився з росіянами про виїзд мирних жителів. Такий сценарій виглядав ризикованим — зрештою, як і будь-який «зелений коридор» від росіян.\nБагато хто вагався, просив прийняти рішення за нього. Наріман одразу вирішив, що треба їхати: їжі залишилось дуже мало, дехто почав стрімко втрачати масу тіла. Прямих конфліктів між окупантами та цивільними поки не було, але Наріман розумів: це питання часу: як довго всі зможуть зберігати людяність.\n«Можливо, далі буде якесь безумство. Ти не хочеш зупинятися тут, якщо будуть бойові дії, ти не хочеш брати участь в якихось політичних штуках, ти хочеш просто виїхати. Спершу проїжджаєш через контрольно пропускний пункт. Це ліс десь біля села. Бачиш кілька лавочок. Думаєш, що хтось для пікніка це все будує, а потім розумієш, що майже весь ліс, який видно — це траншеї, бліндажі, бронетехніка.\nДуже складно взагалі повірити, що щось з цим можна зробити. Це все була техніка рф. По дорозі ще була така картина: сидить російський військовий, поряд з ним фермерський страус пасеться. Дуже сюрреалістично. Розруха, дороги розбиті. Люди ходять з білими повʼязкими. Це все дуже дивно.\nКоли ми виїжджали, було чутно обстріли, видно багато військових, будинки, які горіли. Пошматовані дерева, розбитий склад, згоріла техніка — постапокаліпсис. Ти це бачиш і думаєш: тобі важливо, як ти помреш, тобі важливо при цьому мати честь перед собою. Я намагався дивитися на ліс, бо ліс був гарний. Хотілось навіть в такому випадку помічати красу, як би важко це не було. Намагався дивитись на себе, на скільки я достойно себе поводжу і на цьому фокусувався».\nНа контрольно пропускному пункті військові рф поверхнево дивились речі та документи. Складалось враження, що їм абсолютно байдуже. Вони ще казали: «Не бійтесь, всі ми люди». Однак, як потім дізнався Наріман, по їхній колоні стріляли — армія російської федерації. Відкрили вогонь по пʼяти останніх машинах, у трьох крайніх машинах люди загинули.\nМашині, у який їхав Наріман, пощастило вибратися без пошкоджень. Українських військових люди вперше зустріли на Житомирській трасі. Перше, що їх «видало» — українська мова, почувши яку усі дуже зраділи. Зустріч була теплою.\n«Біля КПП було кафе, в якому дуже добрий дідусь пропонував багато їжі. Він заохочував їсти, брати все, і ще з собою. Ти бачиш все це печиво, бісквіти і починаєш обʼїдатися. Тобі дають гарячу каву. Тобі навіть борщ пропонують, але гроші не беруть. Ти навіть хочеш залишити 200 гривень. Тобі уже все одно, скільки за те печиво віддаси — не беруть. Дуже добрий чоловік. Він казав, що годує військових. І ми там могли присісти. На мене це дуже вплинуло. Було дуже приємно, що до мене так добре поставилися».\nТоді, як і зараз, у Київ не рекомендували повертатись, тому люди вирішили провести деяких жінок за кордон. Спершу вони переночували у Тернопільській області, потім поїхали до кордону — відпровадили жінок, потім переночував у Львові, а після цього Наріман потрапив до Острога. Там він прожив близько двох тижнів. Саме в Острозі Наріман вперше почув, як звучить сирена, яку вмикають при повітряній загрозі. Там же, у повному обсязі згадав як це — жити в цивілізації.\n«Перший супермаркет був святом: місце, де працюють гроші. Ти можеш купити все, розумієш, що “мівіну” вже розкупили, але нічого. Я ще переживав, що моя маска, поки я був в окупації, зіпсувалась, а тут дивлюсь: заходять всі без маски. Там, де супермаркет при торговому центрі, можна каву попити, посидіти, поспілкуватись.\nМісцева молодь ще так трохи дивно дивилась на мене, бо ми все купували і купували. Ця звичка у мене досі залишилась – тепер люблю купити дуже багато. До війни ми часто сміялися з покоління дідусів-бабусів, які любили тримати запаси, а потім зрозуміли, наскільки це важливо. Наскільки стає цінним: кожен мішок картоплі, кожна консерва».\nЧерез два тижні Наріман повернувся до Києва. Каже, у власному домі набагато простіше. Також є можливість допомагати, волонтерити, бути корисним – це дуже підтримує. Зʼявилася велика радість від буденних речей: настав новий день, звук вибуху десь далеко, а не близько, існує електроенергія та водопровідна вода.\nПрорефлексувавши свій досвід, Наріман зробив деякі висновки, з якими хотів поділитись. Вони можуть бути корисними для багатьох людей, які вийшли з небезпечних місць, окупації чи досі перебувають у ній.\n«Не треба думати, що все пройде повністю безслідно. Навіть якщо «пощастило», якщо не було травматичних ситуацій. Це все одно дуже потужний стрес. Це варто розуміти і краще бути до цього готовим. Я, наприклад, зараз набагато швидше втомлююсь, але розумію, чому так відбувається — це і є реакція на стрес, нервова система виснажується і потребує відпочинку.\nЯкщо робити вольове, моральне зусилля, то свій стан можна стабілізувати. Багато людей, тривожучись, панікуючи, відчувають втрату контролю. Важливо триматися думки, що контроль в тебе все одно є.\nВажливо не впадати у моралізаторство. Що я розумію під моралізаторством? Якісь складні, комплексні ідеї, через які ти втрачаєш контакт з реальністю. Чим більше ти підтримуєш контакт з реальністю, тим з меншою ймовірністю ти досягнеш якоїсь критичної помилки, з меншою ймовірністю ти почнеш геройствувати, панікувати і потягнеш за собою багато людей. Не катострофізувати, я катострофізацію у цьому випадку вважаю розкішшю — ти не можеш собі цього дозволити посеред реальної небезпеки. Ця розкіш для відносно безпечних осередків цивілізації.\nДуже важливо бачити, коли інші люди починають ціпеніти від страху, бо тоді починається сильне відчуження. Важливо підтримувати контакт з такими людьми. Але нормальний контакт, нормальне спілкування, не просто контакт заради контакту, бо так можуть виникнути конфлікти. Стабілізувати стан, наскільки це можливо, дати людині бути почутою. Якщо починається тривожне заціпеніння, коли людина розуміє, що вона зі своїм страхом один на один, то починається: кожен сам за себе. Цього не треба жодним чином допускати. Однієї людини, яка впевнена, уже достатньо, щоб паніка не поширювалась дуже сильно. Замість того, щоб нею заражатися, треба прикласти зусилля. Якщо навіть одна людина буде спокійна і впевнена – це вже дуже важливо для групи і може бути фактором стабільності. Тому поки є можливість — над певною стабільністю варто працювати.\nСтосовно людяності — те саме. Це не просто красиве слово. Важливо по максимуму зберігати відчуття власної гідності і достоїнства. Не впадати у відчай. Якщо ми говоримо про те, що страх, гнів можуть бути продуктивними емоціями, то відчай точно не може бути продуктивною емоцією, бо відчай — це коли ти йдеш на дно. Які б аргументи не були на користь того, що все пропало, все погано, які б вони не здавалися раціональними — не варто це підтримувати. З мого досвіду, людина, яка говорить про відчай, дуже хоче, щоб її хтось вмовив, що це не так.\nДивіться, кому страшно і намагайтесь з цим справитись добрим особистим прикладом. Якщо ви впевнені, спокійні — фіксуйте позитивні моменти. У стресі дуже складно фіксувати позитивні моменти, але ви можете виконувати цю функцію за інших людей. Однак фейковий, токсичний позитивізм — неприйнятний. Тому тут тримайтеся принципу реальності.\nЦінності важливі. Вони допоможуть вижити і пройти складні часи, і потім відбудуватися, добре відновитися. Варто переосмислювати свій досвід і розуміти, чому ти навчився. Це складно. Травматичне зростання саме по собі не відбувається. Це все одно результат роботи. Травматичне зростання все одно вимагає певного внутрішнього зусилля.\nЧасто пишуть, що люди, які були в Києві чи на якихось відносно мирних територіях, відчувають вину, коли бачать фотографії з Бучі, наприклад. У мене тут інша думка. Коли ти у такому стресі як окупація, думаєш: люди, які через це пройшли — їм дуже складно, їм не пощастило. Але жодного моралізаторства в плані: чому зі мною все нормально, а з ними погано не має бути. Ти маєш радіти, що з тобою все нормально. Ти маєш радіти, що ти у відносній безпеці і що в тебе були якісь блага. Коли ти сам в цьому стресі постійно, ти одразу відкидаєш оці думки, які тебе відривають від реальності. Ти не можеш собі дозволити зайвого моралізаторства, бо моралізаторство – це прерогатива цивілізації. Якщо ти живеш в цивілізації, якщо ти живеш в суспільстві, яке працює, яке тобі гарантує безпеку, то ти можеш опиратися на моралізаторство, як тобі бути достойним громадянином і так далі. А тут ти розумієш, що все дуже просто: або ти виживаєш, або не виживаєш. І наскільки важливо те, що ти виживаєш, наскільки це велика цінність. Ти можеш зрозуміти, що потрібно не так багато: щоб був заряджений телефон — це взагалі розкіш, їжа, якщо є — взагалі чудово. Але для цього не потрібно проходити “школу війни».\nЯкщо є можливість бути в цивілізації або якщо є можливість триматися людей: волонтерити чи ще якось — це чудово. Це набагато краще, ніж бути у відчутті безвиході, коли ти нічого не можеш змінити».\nТакими висновками та історією після пережитої окупації поділився психолог, психотерапевт, викладач Наріман Дарвішов. Він пробув в окупованому селі Савенки, що на Київщині, майже три тижні, вибрався цілим і зараз перебуває в Києві, де повернувся до викладання студентам та студенткам.\nСлухайте також: Емоції допомагають нам інтуїтивно дуже правильно діяти — Наріман Дарвішов


Як будуть їздити додаткові автобуси у поминальні дні? - khmelnytsky.com.ua\nДля комфорту хмельничан міська рада запустить додаткові автобуси у поминальні дні. Дізнайтесь про деталі та графік роботи громадського транспорту на сайті khmelnytsky.com.ua.\nХмельницька міська рада у Провідну неділю традиційно організовує роботу додаткового транспорту до кладовищ міста. Тому двадцять восьмого квітня та п'ятого травня роботу автобусів та маршруток буде організовано наступним чином:\n28 квітня буде працювати лише один автобус, який курсуватиме від зупинки “Завод “Катіон” до кладовища в мікрорайоні Гречани. Проте автобус працюватиме неповний робочий день. Графік роботи у цей день буде з дев’ятої години ранку до п’ятнадцятої.\n5 травня планується робота по декількох маршрутах. Від зупинки “завод “Катіон” до кладовища Шаровечка будуть працювати додаткові автобуси. Також потрібно зазначити, що буде продовжено рух транспортних засобів по всіх маршрутах, кінцевою зупинкою яких є зупинка “завод “Катіон”. Щодо кладовища у мікрорайоні Раково, то від зупинки “Вулиця Довженка” також їздитимуть додаткові автобуси. Аналогічно буде продовжено рух до кладовища автобусів маршрутів № 19 , № 32 , та № 52. Робота додаткового транспорту стартує о дев'ятій годині ранку та завершиться о тринадцятій.\nКрім цього, напередодні поминальних днів: з 29 квітня до 4 травня буде продовжено маршрут автобусу № 52, який курсує маршрутом “Катіон-Раково”. У тиждень після Великодня його маршрут буде продовжено до кладовища Шаровечка.\nПроте потрібно додати, що додатковий маршрут буде діяти у ці дні до 18.00.\nНагадуємо, що віряни західного обряду вже відсвяткували Пасху. Хмельничани східного обряду тільки активно готуються до Великодня. Напередодні свят подоляни змогли придбати якісну продукцію для Великоднього кошика та столу на сільськогосподарській ярмарці, яка відбулася минулої суботи.\nпн, 04/22/2019 - 17:22 Viktorij Voitova


Як ловити миня пізньою осінню\nГодівниця ТехноКарп Metod-Texno 35гр 26 ₴\nСпінінг Favorite Exclusive Twitch Special 1,80m 5-21g 2805 ₴\nСиліконова приманка Fanatik Larva 2.5". (Упаковка 7шт.) Колір: 023 29 ₴\nСпінінг Kaida Micro m829 2.10m (2-6g) 465 ₴\nСилікон Select Sexy Shrimp 3" col.085 40 ₴\nЛовля миня пізньою осінню\nУ статті наводиться опис нічного лову миня пізньою осінню.\nЛовля миня, звичайно, поступається по азартністю і спортивністю спінінговому полюванні, але має багато своїх особливостей, які притаманні нічний риболовлі. Той, хто хоч раз був на такій риболовлі, ніколи не забуде холодне світло повного місяця над дзеркальною і чорною річкою, крик сови, бурмотіння пугача в ялиннику, плескіт річкових струменів на перекаті і … дзвінок дзвоника закидушки в нічній тиші. А потім на волосіні пружно буде впиратися жива вага і незабаром в руках виявиться крижаний і сильний минь.\nКрім романтики нічна ловля миня приносить і делікатесну рибу, яку навряд чи можна де-небудь купити. І навіть якщо вона є в продажу, то її смакові якості поступляться тільки що спійманим рибині. Тільки свіжий минь чудово смачний в юшці, на сковороді і в гарячому копченні. А його печінка просто незрівнянно ніжна і смачна. Минь є прісноводним родичем тріски, а це позначається на схожості смакових делікатесних якостей печінки тієї та другої риби.\nДля лову цього нічного хижака потрібні найпростіші снасті. Причому надмірно товста волосінь не є порушенням ладу снасті, як в інших видах лову. Більш того тут чим грубіше снасть, тим простіше з нею управлятися холодною осінньою ночі, коли стигнучі пальці не здатні перебирати і тримати тонку оснастку і наживляти дрібні гачки. Також товста волосінь краще помітна на березі в нічній темряві при світлі ліхтарика.\nДонні снасті є основними при лові миня. І найпоширенішою і простою вважається закидушка. Саме закидушки дозволяють ловити цього нічного хижака на черв’яків, різану рибку і живців, виставляючи на плесах по десятку снастей.\nБудь-які інші донки, включаючи фідер, також використовуються, але вони більш складні і громіздкі в нічній риболовлі. Для закидушки потрібно чистий берег без кущів, рослинності і коренів дерев, оскільки волосінь закидушок розкладається перед закиданням кільцями на березі.\nЗазвичай такими місцями бувають піщані коси і пляжі, які полого йдуть в воду. І найчастіше протилежний берег малої річки в таких місцях завжди обривистий. Під ним знаходиться коряжиста яма, в якій вода ходить кругом і на дні ями лежать топляки. Це денна стоянка миня, куди він іде після нічного полювання.\nЗакидушка на миня\nЗрозуміло, що в таких місцях нічого робити з будь-якою снастю, тим більше з закидушкою. Зачепи і обриви снасті тут неминучі. Тому закиди закидушок робляться на кордон піщаної коси-пляжу і ями біля протилежного берега. Це і є нічний місце полювання миня, де він нападає на сонних рибок і підбирає різних комах.\nЗакиди з нерівного і зарослого рослинністю берега також можливі, але снасть використовується дещо інша. Для укладання волосіні застосовуються пластикові пляшки з-під дитячого харчування «Агуша» та інші подібні до них пляшечки. Будучи простим аналогом безінерційної котушки, ці пляшечки дозволяють робити закидання прямо з руки. Волосінь намотується на пляшечку в місці, де вона кілька звужується. Тримаючи в одній руці цю імпровізовану котушку, іншою рукою розгойдують грузило і проводять закид.\nЗакидушка складається з основної жилки діаметром 0,5-0,6 мм, намотаною на мотовильце, важкого грузила вагою близько 150-200 грамів і повідка з гачком, прив’язаного вище грузила приблизно на відстані 10 см. Повідець краще ставити один, так як хватки миня частіше припадають на перший від грузила поводок. А плутанини з одним повідцем менше. Волосінь на поводок теж використовується не тонка – 0,25-0,3 мм. Довжина повідця може бути в межах 30-35 см. Гачки краще застосовувати з довгою цівкою і досить великі. Це допомагає діставати гачок з спійманої риби. Хоча, звичайно, краще мати в запасі змінні повідці. Відстебнув поводок і поставив новий. Це набагато простіше, ніж морочитися в горлі хижака, дряпаючи руки дрібної щіткою зубів миня.\nВ якості наживки використовуються черв’яки, жабенята, різана рибка, живці. Для насадки живців і різки краще використовувати двійники.\nСигналізатором клювання служить дзвінкий дзвіночок. Втім, зараз досить багато різних дзвіночків, тріск яких також чути на досить великій відстані. Вони кріпляться прищіпкою. Для підвіски дзвіночка потрібно протягнути петлю з волосіні у вушко дзвіночка, продіти і розгорнути петлю, а потім протягнути вже дзвіночок в цю петлю і затягнути.\nЗакидушки прості і дуже успішні снасті, якщо минь є в річці. Але ловля миня починається з встановленням холодів, десь в кінці жовтня.\n17/08/2017 Микола Лабай\nОснащення для пікера і підгодовування при ловлі → ← Спортивна рибалка на озері КарпПрайд в селі Великий Чернятин


Під час співбесіди з кандидатами до складу Етичної ради, в РСУ вирішили з’ясувати ставлення претендентів до службово житла, якого потребують судді.\nСьогодні Рада суддів України обирає кандидатів до складу Етичної ради. Першою РСУ свою кандидатуру презентувала суддя Касаційного Господарського Суду Ганна Вронська.\n«Наразі ми спостерігаємо широку суспільну дискусію щодо неконституційності окремих положень, які передбачають створення ЕР. Пленум Верховного Суду звернувся з цього приводу до Конституційного суду. Але я вважаю, що наявність в суспільстві такої дискусії в принципі не сприяє довірі до судової влади. А довіра до суду – це одна з наших найголовніших задач», - зауважила «верховниця».\n«Як юрист-міжнародник я вільно володію англійською мовою, тож можу одразу комунікувати з експертами щодо ключових принципів роботи. Закон дійсно наділяє міжнародників переважним правом голосу. Але з експертами можна домовитися про наші принципи роботи», - висловилася Г.Вронська.\n«Як ви бачите послідовність роботи ЕР? Чи мають спочатку бути оцінені діючі члени Вищої ради правосуддя, чи спочатку варто наповнити вакансіями ВРП?», - запитав Б.Моніч претендентку.\n«ЕР не має працювати в такий спосіб, аби заблокувати або повністю зупинити роботу ВРП», - відповідала законниця.\n«А якщо бачення міжнародних партнерів відрізнятиметься від вашого, зокрема, щодо оцінки окремих осіб за критерієм доброчесності? Що ви тоді зробите, який вихід вбачаєте?», - уточнював Б.Моніч.\n«Варто обговорити принципи діяльності від початку. Міжнародні експерти – також фахівці судової системи, тож ми зможемо їм пояснити чому не можна зупиняти роботу ВРП. А оцінка конкретного кандидата вже залежатиме від наявних щодо нього документів. Адже важко буде переконати експерта у чесності кандидата, документи якого будуть свідчити протилежне. Або навпаки».\nВчора на Пленумі ВС звучало питання щодо службового житла для суддів. Очільник РСУ вирішив поцікавитися, чи вважає Г.Вронська таке житло необхідним, з огляду на розмір суддівської винагороди. «Так. Це питання могло бути вирішене ще на початку роботи ВС. Нині ті судді, яким доводиться ви наймати житло у столиці, на відміну від киян втрачають більше грошей», - зголосилася «верховниця».\nТакож Б.Моніч пригадав, як на черговому пленумі Г.Вронська говорила про пріоритетність меморандуму з МВФ над Конституцією: «Що ви мали на увазі?»\n«Я просто звернула увагу пленуму, що меморандум був підписаний, тож слід зважати на наявність цього факту. Я не стверджувала, що меморандум понад конституцію, і не закликала своїх колег голосувати проти звернення», - пояснила суддя.\nНаразі Рада суддів також провела публічні співбесіди з іншими кандидатами, що зараз присутні у приміщенні Державної судової адміністрації та підключилися до засідання у Zoom – Тетяною Чумаченко, Левом Кешакевичем, Олександром Короткевичем та Віктором Панкуличем.


1-5. Про затвердження на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (162 kB)\n1-9. Про затвердження положення про постійні комісії міської ради (188 kB)\n1-10. Про утворення постійних комісій міської ради (160 kB)\n1-11. Про затвердження персонального складу комісій міської ради (169 kB)\n1-12. Про обрання голів комісій міської ради (163 kB)


Запорізькому багатопрофільному ліцею “Перспектива” – 25 — Новини — Запорізька обласна організація Профспілки працівників освіти і науки України\nЗапорізькому багатопрофільному ліцею “Перспектива” – 25\nЗапорізький БПЛ “Перспектива” – це особливий, неповторний шкільний світ зі своїми традиціями, творчими педагогічним та учнівським колективами. Він надає освітні послуги за шістьма профілями. Ліцей сьогодні – це високі результати освітньої діяльності висококваліфікованих вчителів та вмотивованих учнів.\nЗаклад засновано 19 серпня 1991 року. У березні 1992 року він отримав статус ліцею. В1995 році відбувся перший випуск ліцеїстів. За 25 років ліцей підготував більше тисячі випускників. Його учні є призерами обласних, Всеукраїнських та міжнародних олімпіад, інтелектуальних конкурсів.\nВ 2011 році ліцей став одним із переможців конкурсу “Флагмани освіти і науки України”. Ліцей входить в п’ятірку кращих шкіл Запоріжжя за підсумками зовнішнього незалежного оцінювання.\nСьогодні в ліцеї навчається понад 490 учнів в 5 – 11 класах.\nУрочистості до 25 річчя заснування ліцею проходили 24 березня у БК комбінату “Дніпроспецсталь”.\nЗ ювілеєм ліцей вітали директор департаменту освіти і науки Запорізької ОДА Озерова Т.Я., заступник голови міської ради Пустоваров В.І., директор департаменту освіти і науки Запорізької міської ради Погребняк Ю.В., начальник ТВО Шевченківського району Перепелиця Н.Є. та заступник голови Шевченківської райадміністрації Лимарчук З.Ф.\nЩирі вітання і побажання від обласної організації Профспілки виразила її голова Н.І. Гринь. Вона відзначила вагомий особистий внесок у розвиток соціального партнерства з первинною, районною організаціями Профспілки директора ліцею Саміло К.М. і вручила йому нагрудний знак ЦК Профспілки “За соціальне партнерство”. Почесною грамотою ЦК Профспілки за сумлінну роботу, соціально – економічний захист спілчан, особистий внесок у справу організаційного зміцнення Профспілки нагороджена голова ППО ліцею Зозуль С.В. Почесними грамотами комітету обласної організації Профспілки нагороджені Остапенко Г.М. та Кравчук О.Г.\nНа святі також була присутня голова Шевченківської районної організації Профспілки Н.І. Куниця.


Битва чемпіонів: Франція і Португалія на Євро-2020 зіграли внічию\nМатчі, подібні тому, що проходив учора, 23 червня, за переповнених трибун у Будапешті, бувать досить рідко. Один одному протистояли чинні чемпіони світу та чинні чемпіони Європи. Прогнозів перед грою було багато, але навряд чи на них варто було звертати серйозну увагу, адже тільки на зеленому газоні дві провідні збірні планети повинні були довести свою силу. Крім того, турнірне становище команд у групі F змушувало їх грати на перемогу. Про це пише Sport.ua.\nЗбірні Франції та Португалії вийшли на поле практично у своїх найсильніших складах. Втім, у французів на лаві запасних Дідьє Дешам залишив Павара та Рабьо, випустивши замість них з перших хвилин Конде і Толіссо. У португальців зрозуміло, що вся увага була приділена Кріштіану Роналдо, який на цьому турнірі вже оновив кілька рекордів.\nПоєдинок розпочався у високому темпі, причому швидко намагалися діяти і ті, і інші. Досить сказати, що відразу ж двічі довелося вступити у гру воротарю французів Льорісу, а біля протилежних воріт намагалися активно діяти Мбапе і Погба.\nСаме ці два французьких гравця на 16-й хвилині створили перший по-справжньому гольовий епізод в матчі. Погба з центрального кола зробив чудову передачу на хід Мбапе і той вибіг сам на сам з Патрісіу. Зоряний нападник трикольорових, не зближуючись з воротарем, сильно пробив, але голкіпер зреагував на цей удар і відвів загрозу.\nПортугальці відповіли досить швидко на 20-й хвилині. Кріштіану Роналдо опинився на ударній позиції поблизу воріт суперників і спробував пробити зльоту, проте удар у нього, як слід, не вийшов і м'яч полетів повз ворота.\nА потім на 27-й хвилині стався епізод, який призвів до пенальті у ворота чемпіонів світу. Після навісу зі штрафного у боротьбі за м'яч зійшлися Льоріс та Данилу. Воротар кулаком грав у м'яч, але потрапив в голову супернику. Арбітр матчу Матеу Лаос з Іспанії, довго не роздумуючи, вказав на точку. Майже три хвилини португальці оскаржували це рішення, а Данилу в цей час медичний персонал надавав допомогу. Але суддя був невблаганний і Кріштіану Роналдо чітко реалізував одинадцятиметровий. Це, до речі, був вже четвертий гол португальця на цьому турнірі, 13-й у фінальній стадії чемпіонатів Європи і перший, забитий ним у ворота збірної Франції.\nДалі гра проходила без особливих моментів, зате на останній хвилині тайму арбітр знову призначив пенальті, тепер вже у ворота збірної Португалії. Матеу Лаос вирішив, що Самеду на лінії штрафного майданчика підштовхнув Мбапе в спину. Тепер вже підопічні Фернанду Сантуша, та й він сам, були незадоволені такими діями судді. Але VAR підтвердив факт порушення і на другій компенсованій хвилині до м'яча підійшов Бензема, який до цього ще жодного разу не забивав на Євро. Удар француза виявився точним і на перерву команди пішли за нічийного результату.\nНа самому початку другого тайму на 47-й хвилині той же Бензема, після ще однієї блискучої передачі Погба, оформив дубль і вивів збірну Франції вперед. Цікаво, що боковий арбітр спершу зафіксував офсайд у Каріма, проте після перегляду VAR Матеу Лаосу повідомили, що положення поза грою не було. Майже відразу португальці побігли відіграватися і Кріштіану Роналду, високо вистрибнувши, небезпечно пробив головою, але м'яч пролетів поруч зі штангою.\nНа 58-й хвилині капітан збірної Португалії заробив ще один пенальті. Після його передачі м'яч потрапив в руку Конде, який перебував у своєму штрафному майданчику, і арбітр в третій раз в цьому матчі вказав на одинадцятиметрову позначку. Природно, що пробивав сам Кріштіану Роналду. Зробив він це знову майстерно і забив свій 109-й рекордний гол у складі своєї національної команди.\nНезабаром на 68-й хвилині у французів був божевільний момент, коли вони знову могли вийти вперед. Спершу Погба завдав обвідного удару з-за меж штрафного майданчика, але Патрісіу у стрибку дістав м'яч і той, вдарившись в хрестовину вилетів в поле. На добиванні першим був Грізманн, однак воротар португальців зумів піднятися і відбив й цей удар.\nІ далі обидві команди зовсім не збиралися зупинятися на досягнутому та намагалися вирвати перемогу. Але голів глядачі більше не побачили. В підсумку нічия 2:2, яка вивела Францію і Португалію в 1/8 фіналу чемпіонату Європи.\nCopyright © 2019, req:49 sql:0.0129 s php: 0.0463 s time:0.0592 s mem:6 mb


Про любов до вождя ~ Проза (Эссе) ~ Нестор Степной\nКоличество просмотров (8418)\nПро любов до вождя\n«Минуле віддане на поталу, -\nбо колись потолоч може допастися до влади,\nі час утопиться в плитких водах.»\nШтучно поширюється міф, що нібито в часи «культу особи» народ фанатично обожнював вусатого виродка, створював собі кумира. Це неправда. Люди, які були дорослими в часи сталінщини мислили критично і прекрасно все розуміли – хто в чому винен і як воно могло бути. Дітей, звісно, в ті часи потужно обробляли, «промивали мозок». А дорослі часто боялись при дітях говорити «зайве». Тому й виростали часом фанатики. І то не всі. Старе покоління – ті хто в двадцяті й тридцяті роки були дорослими людьми відійшло. І схоже нікому вже розповісти як ті люди мислили, як дивилися на світ і тодішніх правителів – горезвісних «вождів». Я розкажу тільки про те, що чув – про відношення того покоління до вусатого «вождя» в селищі Північне, що біля міста Сніжного на Донеччині – на шахті № 32-біс шахтоуправління «Зоря» в ті свинцеві роки.\nІлюстрацією відношення до «вождя» може бути зокрема місцевий шахтарський фольклор. Я маю на увазі справжній фольклор – не вигаданий штучно по партзавданню. Довелось мені від старих людей чути купу приповідок про Сталіна, які на жаль повністю ну ніяк не можу привести – там суцільна нецензурщина. І наповнені вони такою зневагою і ненавистю до «вождя» всіх народів, що годі шукати там навіть слідів поклоніння. Зокрема, доводилось мені чути біля десяти варіантів приповідки: «Спасибі Сталіну-грузину, що …… резину.» В середині там такий «трьохповерховий» в адресу, що ну ніяк… Ні, не буду писати я таких слів. Дід розказував, що і знамениту приповідку: «Огірки й помідорчики, Сталін Кірова убив в коридорчику» розповідали ще в тридцяті і в сорокові – задовго до двадцятого з’їзду. І при цьому люди іноді за такі репліки плати життям, але все одно говорили… Люди сміялись над самою смертю. Причому у приповідках висміювались всі тоді «тонкошиї вожді» - поплічники «великого керманича». Побудови типу «Бєрія, Бєрія, нєт к тєбє давєрія…» і далі за текстом певно найм’якіша сентенція з низки характеристик кожного з «керманичів».\nВзагалі тема народного фольклору пролетарізованих народних мас 30-50-тих років практично недосліджена і досі лишається під певним табу – відвертий кітч щодо офіційної ідеології тодішнього суспільства створений з абсолютно не літературних виразів якось так і лишив цей шмат народної творчості за межами уваги дослідників. Так і лишився зникаючим табу. Про анекдоти я вже мовчу. Виявилось, що про «вусатого» анекдоти ходили ще в ті часи, і виявилось, що знаменитий анекдот «Папитайтесь, таваріщь Горькій, напісать раман «Атец», папитайтєсь. Папитка нє питка, нє правда лі, таваріщь Бєрія?» з бородою, і ходив в народі ще в кінці сорокових.\nЧому шахтарі говорили іноді так необачно і «безшабашно», бавлячись зі смертю в піжмурки думаю зрозуміло – ці люди кожен день на смерть ішли. Лізли «в забій» і не знали – хто повернеться живим, кого винесуть на поверхню. А як гудок тривожно ревів над селищем – збігались до шахти – знали – когось завалило…\nЩе одна яскрава ілюстрація «любові до вождя» це ставлення до його пам’ятнику, що стримів біля прохідної на шахту. На постаменті регулярно з’являвся напис з одного короткого слова з трьох літер. Ідуть шахтарі зранку на зміну мимо пам’ятника «вождю» - на постаменті напис золоченими літерами «Й. В. Сталін» а під ним крейдою «…». З парткому вже біжать з відрами і ганчірками, змивають, шахтарі сміються. «Чого смієтесь?!» «Та то ми так, про своє. А я навіть читати не вмію…» Напис змивали а на ранок він з’являвся знову. Шукали, звісно, але хто це писав – так і не знайшли. Навіть охорону виставляли – все одно напис регулярно з’являвся. Потім постамент перефарбували на білий колір – напис почали писати вуглиною. Судячи по всьому, це були вчинки не однієї людини, а свого роду колективне зрушення. Я так уявляю собі картину: глупа ніч, ліхтарі де-не-де ледве миготять, тільки світяться вогники на териконах, долинає гудіння з шахти. Повз паркани обережно пробирається шахтар – чорний весь - в штибі, спецівка теж чорна як ніч – тільки зуби виблискують. В руках шмат вуглини чи крейди. Підійшов, а там уже написано: «…!» «Ех, випередили! Певно хтось із нічної зміни написав!» Так тривало аж до того часу поки «кривавий Торквемада» не потрапив до пекла. Пам’ятник продовжував стояти, аж поки хтось не розпустив чутку, що в інших містах пам’ятники зносять. Шахтарі зібрались і без будь-якої підказки переляканого керівництва пам’ятник звалили і розтрощили на шматки. Мій дід теж прийшов з кувалдою, хотів стукнути хоч раз по голові «вождю». Але таких бажаючих було багато, вдалось йому тільки потрощити ноги.\nБули звичайно і такі, що ридали від таких звісток. Хоча плакали вони не за тінню «рудого і вусатого», а зі страху за майбутнє: «Певно, знову буде війна. Знову буде голод…» І бігли скуповувати в селищну крамницю сіль, сірники і мило. Бо більше там і купувати було нічого… Ті хто доносив, ті не плакали – ті перелякано принишкли і мовчали.\nПісля знесення постамент лишався порожній. Хтось із керівництва вирішив на це пустище поставити Шевченка. Поставили. Через кілька днів з’явився на постаменті напис: «Діти ж мої діти, що ж ви наробили, на сталінську [дупу] мене посадили…» Тараса зняли і постамент так і лишився порожній. Всі якось те місце оминали, постамент заріс бур’яном, туди кидали сміття. В такому вигляді я побачив цей обрубок страшного минулого у 1979 році коли один старий дід розповів мені історію того місця. Він недобрим поглядом подивився на постамент і сказав: «Тут стояв пам’ятник цьому … вусатому.» І плюнув. А ще хтось нині байки нам розказує ніби люди з іменем того «вождя» на вустах на смерть ішли… Не вірю.\n(Ілюстрація з мережі - обкладинка дитячої книжки К. Чуковського "Тараканище" - дуже вже мені цей вусатий персонаж когось нагадує...)\nКлючевые слова: тоталітаризм, сталінізм, репресії, Донецьк, Донбас,\nОпубликовано: 03.06.2020 в 10:40


Днями на будівлі Прилуцького гуманітарно-педагогічного коледжу відкрили меморіальну дошку на честь загиблого Героя АТО.\nСержант Валерій Єгоров, 1989-го року народження, загинув 19 лютого цього року під час ворожого обстрілу в районі Пісок Донецької області. Родом він із Прилук. Місцевий гуманітарно-педагогічний коледж (спеціальність — педагог-організатор) закінчив у 2008 році, після чого навчався у Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова.\nПам'ять Героя вшанували хвилиною мовчання. До заходу долучилися керівництво міста, громадськість.


Новини Полтави за 30 березня 2015 року | archive.kolo.poltava.ua\n+9°C ПТ 08:45 10.07.2020 USD 25.99 EUR 29.15 RUR 0.41 Курс НБУ\nГоловна»2015 рік»березень»30 березня\nНовини за 30 березня 2015 року\nЗемлю в користування дають без погодження із сільськими та селищними радами\t30 березня 2015\t1949\nЗавтра на Полтавщині буде вітряно та дощитиме.\t30 березня 2015\t1215\nДирекція Прем’єр-ліги затвердила дати й час початку поєдинків 19-го туру Чемпіонату України сезону 2014/2015.\t30 березня 2015\t765\nПрацівники Управління боротьби з кіберзлочинністю МВС України разом із сектором боротьби з кіберзлочинністю УМВС Полтавщини затримали шахрая, який ошукав декілька десятків покупців інтернет-магазинів.\t30 березня 2015\t1350\n«Брати Гадюкіни» культовий український рок-гурт, який першими з українських рок-команд здобув популярність на теренах колишнього СРСР і пострадянському просторі.\t30 березня 2015\t1488\nНа вулиці Кучеренка, 20-Г можуть з’явитися приватні гаражі.\t30 березня 2015\t2031\n30 березня – день Святого Олексія\n30 березня православні відзначають Святого Олексія. Наші пращури вважали цей день межею, коли тепло мало перебороти холод.\t30 березня 2015\t1563\nОльга Матвієнко, редактор сайту kolo.poltava.ua, за свою волонтерську діяльність отримала медаль «За жертовність та любов до України».\t30 березня 2015\t1939 5\nДо Міжнародного дня театру гоголівці презентували прем’єру «Ревізор»\n30 березня 2015231495Детально


9/9/2019 П:122 К:0\nНа чолі колони – синьо-жовтий прапор. Так само, як об’єднуєвін всю Україну, цього дня національний символ згуртував усі лісгоспи Закарпаття. Традицію підкорювати вершини-двотисячники лісівники започаткували ще торік. Першою стала Говрела, згодом Піп-Іван Чорногірський і нарешті – Петрос.\nОбговорили лісівники і спільні проблеми. За словами лісівників, у майбутньому планують повністю відмовитись відсуцільних рубок у Карпатах, а також активніше займатись побічним користуванням лісу. А головне завдання для галузі – збереження лісових багатств краю і, звісно, підкорення нових вершин.\nЛісники Тячівщини відзначили День охорони праці (ФОТО)\nЛісники Тячівщини передали позашляховик добровольцям Правого Сектору Закарпаття (ФОТО)


Ремонт Електричних Духовок у Стрию ᐉ ціна від 300 грн — Master911\nРемонт електричної духовки 👨🔧 у Стрию\nЦіни на Ремонт електричної духовки у Стрию\nЯк замовити Ремонт електричної духовки у Стрию?\nМінімальна вартість приїзду майстра складає від 50-350 грн. В ціну входить: - Відстань майстра до клієнта, а саме транспортні витрати в обидві сторони; - Розташування клієнта. Наприклад в Києві та Коломиї ціна буде однозначно помітно відрізнятися; - Діагностика / консультація майстра. *Якщо ви скористаєтеся послугами майстра (ремонт, монтаж, обслуговуаання) який знаходився в межаж вашого міста Стрия чи за межами (не дальше 10км), то вартість виїзду складе 0 грн.\nВиявивши некоректну роботу побутових електродуховок, необхідно звернутися до першокласного і надійного сервісу для подачі замовлення на виклик відповідального, компетентного та грамотного майстра. Ваші зусилля самостійного виконання діагностики та подальшого ремонту апаратури своїми руками можуть послужити погіршенням ситуації та, крім цього, ризиком незворотного збою в роботі агрегату, вимагає капітального ремонту або заміною дорогих запасних частин.\nНа практиці зазвичай бувають такого роду несправності побутових електродуховок:\nЕлектродуховка не вмикається. По завершенні діагностики, цілком ймовірно, майстер знайде елементарні проблеми з проводкою, електромережею, недостатньою напругою, розеткою, або ж констатує вихід з ладу модуля управління, пошкодження температурного датчика, неправильне налаштування таймера.\nЄ проблеми в управлінні кухонною духовкою. Головною причиною несправності у цьому випадку досить часто буває збій в роботі клавіш, ручок, кнопок управління або ж сенсорних панелей.\nНерівномірне прогрівання духовки. Швидше за все, мова може йти про несправність термостата або будь-якої з нагрівальних спіралей. Нерівномірний розігрів духовки є ознакою її неефективного функціонування. При діагностиці досвідчений фахівець визначить, в чому проблема та вживе заходів щодо її виправлення.\nЕлектродуховка практично не гріє або гріє недостатньо. У цих ситуаціях найбільш імовірною причиною висувається пошкодження або вихід з ладу перемикача, нагрівального елементу, терморегулятора.\nСервіс побутових послуг Master911 завжди прийме заявки на приїзд фахівця додому. Зробимо ефективний ремонт, якісну установку, сервіс, налаштування електричної побутової плити, духовки та будь-яких інших домашніх приладів у Стрию від усіх відомих виробників: Смег (Smeg), Електра, Зануссі (Занусі / Zanussi), Піраміда (Pyramida), Сіменс (Siemens), Арістон (Ariston), Бош (Bosch), Норд (Nord), Електролюкс (Electrolux), Тека (Teka), Горенье (Gorenje), Міле (Miele), Канді (Candy), Індесіт (Indesit), Вірпул (Whirlpool), Асел (Asel), АЕГ (AEG), Самсунг (Samsung), Кайзер (Kaiser), Ардо (Ardo), Ліберті (Liberty), Аміка (Amica), Фагор (Fagor), Беко (Beko), Ханса (Hansa) і багатьох інших.\nФахівці сервісу побутових послуг Master911\nМайбутній фахівець, перш ніж отримати допуск до співпраці із замовниками, спочатку проходить підготовку та повинен скласти іспит. І тільки тих претендентів (це приблизно 15 зі 100), які отримали прохідний бал (мінімум 4,5) беруть на роботу, і тільки їх вважають компетентними та готовими до обслуговування клієнтів.\nМайстри нашого сервісу наводять лад на своєму робочому місці, не лаються, не курять і виявляють прихильне ставлення. Всі техніки приїжджають з власними приладами, інструментами, розхідниками, якщо пошкоджену апаратуру немає можливості полагодити вдома, її відвозять у сервісний пункт. Майстри готові з усіма подробицями пояснити: які деталі треба замінити, в чому полягатиме лагодження, яка ціна послуг, і відповідатимуть на інші питання клієнта.\nЯк формується розцінка?\nВартість певної послуги на оперативний ремонт, обслуговування, установку та підключення електричної шафи (електродуховки) у Стрию докладно зафіксована в нашому прейскуранті, без урахування автотранспортних витрат і вартості приладів, запасних частин, деталей, які підлягають заміні.\nМи намагаємося прийти до виправданих, справедливих, абсолютно прозорих тарифів і до того, щоб заздалегідь зорієнтувати замовника в оплаті потрібної його послуги.\nЗокрема, з цією метою, при подачі вашої заявки на виклик майстра для якісного ремонту електричних духовок чи іншої домашньої апаратури вдома у Стрию, ми кожен раз ставимо питання, як про саму апаратурі (виробник, рік випуску, модель), так і про причину виклику майстра.\nІноді, через те, що описання пошкодження нечіткі або через неточну подачу проблеми клієнтом, заздалегідь визначити оплату послуги складно або зовсім не реально. У цьому варіанті кінцевий кошторисний підрахунок буде складатися фахівцем тепер уже вдома після візуального огляду й діагностики обладнання. Сервіс Master911 гарантує, що кошторис буде точно відповідати сумі, зафіксованій у нашому прайс-листі.\nЯкі важливі переваги Ви отримаєте?\nЯкщо вас зацікавив якісний, недорогий та оперативний сервіс ваших духовок вдома, телефонуйте нам, і ви можете очікувати на:\nТерміновий виїзд майстра за викликом. Орієнтовно, наш виконавець з'являється протягом 3-х годин після оформлення заявки.\nНадані кваліфіковані сервісні послуги з оперативного підключення, обслуговування, професійного ремонту, ефективного налагодження електричної варильної поверхні, духовки чи будь-яких інших побутових пристроїв у Стрию від таких фірм, незалежно від "віку" та модифікації домашньої техніки.\nКонтроль за якістю надання послуг. Сервіс з побутового ремонту електричних домашніх духовок та іншої апаратури у Стрию Master911 прийме будь-які нарікання, скарги або зауваження щодо наших майстрів. При виявленні будь-якого дефекту, ми стверджуємо, що всі помилки будуть усунені.\nМи працюємо у Стрию з виїздом техніка по Львівській області\nНаші техніки працюють в передмісті Стрия\nЯкщо проживаєте в передмістях Стрия, і потрібен компетентний і надійний майстер з оперативного підключення, ефективного ремонту, налагодження або обслуговування електричних обладнань, в т. ч. й духовок у Стрию (), організуємо його приїзд за потрібною адресою протягом 4-5 годин після оформлення замовлення.\nВиїжджаємо по Львівській області\nСервіс послуг перевірених виконавців Master911 має підготовлених, досвідчених, кваліфікованих техніків у більшості селищ, міст, сіл Львівської області (м. Турка, м. Сколе, м. Моршин, м. Трускавець, м. Борислав, м. Стрий, м. Стебник, м. Новий Калинів, м. Броди, м. Городок, м. Буськ, м. Комарно, м. Кам'янка-Бузька, м. Дубляни, м. Миколаїв, м. Рава-Руська, м. Перемишляни, м. Пустомити, м. Бібрка, м. Новояворівськ, м. Мостиська, м. Золочів, м. Судова Вишня, м. Яворів, м. Самбір, м. Рудки, м. Глиняни, м. Жовква, м. Хирів, м. Старий Самбір, м. Добромиль, м. Дрогобич, м. Радехів, м. Соснівка, м. Червоноград, м. Новий Розділ, м. Великі Мости, м. Белз, м. Жидачів, м. Сокаль, м. Винники, м. Львів, м. Ходорів, смт Великий Любінь, смт Новий Яричів, смт Східниця, смт Славське, смт Підбуж, смт Журавно, смт Меденичі, смт Брюховичі, смт Рудно, смт Гірник, смт Магерів, смт Куликів, смт Шкло, смт Івано-Франкове, смт Щирець, смт Запитів, смт Олесько, смт Красне, смт Підкамінь, смт Поморяни), завдяки цьому Ви маєте можливість сподіватися на той привабливий момент, що фахівець з обслуговування електричних духовок у Стрию з'явиться в день оформлення заявки, та заощадите на автотранспортних витратах.\nІноді, через високу сезонну зайнятість, можливий варіант, що виїзд професіонала відкладається на інший день.\nПриймаємо замовлення з обслуговування електричної техніки в місті Стрий\nЗа умови, якщо ви живете в межах міста, і потрібен недорогий, терміновий і професійний сервіс духовки у Стрию, телефонуйте в Master911 і протягом 3 годин з часу оформлення заявки слід сподіватися на приїзд виконавця на виклик.


Січень 12, 2022 / Leave a comment\nПеревірка знань з електробезпеки адміністративно-технічних та електротехнічних працівників\n11/01/2022 у згідно вимог розділу ІV «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів» та розділу 8 (Охорона праці і здоров’я) Колективного договору в училищі пройшла чергова перевірка знань з електробезпеки у адміністративно-технічних та електротехнічних працівників.\nЗ метою перевірки знань працівники виконали онлайн-тест на платформі Online Test Pad https://onlinetestpad.com/n7qnovyjwuxiu\nГрудень 6, 2021 / Leave a comment\nМіністерство освіти і науки України надіслало до училища лист щодо попередження та недопущення травматизму на об’єктах залізничного транспорту.\nУ листі повідомляється, що за інформацією виробничого підрозділу «Чернівецька дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» (лист від 26.11.2021 № ПЧ-11-28/1710) станом на 16.11.2021 на станціях, перегонах AT «Укрзалізниця» внаслідок наїзду залізничного рухомого складу, падіння з нього або інших видів впливу отримали травми різного ступеня важкості 381 стороння особа, у тому числі 223 зі смертельним наслідком. Серед травмованих 30 дітей віком до 16 років, із них 9 травмовано смертельно.\nУнаслідок ураження електричним струмом травмовано 33 особи, із них 10 смертельно. Серед травмованих 17 дітей віком до 16 років, із них 2 травмовано смертельно.\nОстаннім часом почастішали випадки травмування дітей віком до 16 років внаслідок наїзду рухомого складу та ураження електричним струмом. Так, у жовтні-листопаді 2021 року травмовано 9 дітей, із них 3 – смертельно.\n3 метою попередження та недопущення нещасних випадків, збереження життя та здоров’я підлітків Міністерство освіти і науки України пропонує ознайомити здобувачів освіти з роз’яснювальними роликами що розміщені на YouTube каналі за посиланнями:\nГрудень 2, 2021 / Leave a comment\n02.12.2021 року відбулася зустріч з представником Управління ДСНС України у Чернівецькій області Андрієм ЧОРНИМ. Під час зустрічі учні груп 9,10 прослухали лекцію на тему «Основи пожежної безпеки. Порядок дій на випадок пожежі. Безпека під час знаходження вибухонебезпечних предметів».\nЛистопад 16, 2021 / Leave a comment\n«Правила безпеки – правила твого життя»\nВ училищі з 15 по 19 листопада 2021 року проводиться Тиждень знань з основ безпеки життєдіяльності. У бібліотеці училища оформлений інформаційний вісник «Правила безпеки – правила твого життя». Організований перегляд відеофільмів «З чого починається безпека?».\nКожен день Тижневика присвячується важливій темі безпеки життя.\nПонеділок, 15.11.2021: «Правила поведінки у зв’язку з епідемією коронавірусної інфекції (COVID -19)».\nВівторок, 16.11.2021: «Обережно: небезпека!Порядок евакуації під час надзвичайних ситуацій».\nСереда, 17.11.2021: «Безпека життєдіяльності у зимовий період»\nЧетвер, 18.11.2021: «Безпека під час користування газом у побуті «УВАГА! ГАЗ»\nП’ятниця, 19.11.2021: «Небезпека електричного струму»\nСьогодення вносить корективи у всі сфери нашого життя: всі заходи проводяться в режимі онлайн з використанням сучасних інформаційних технологій. У зв’язку з цим із матеріалами Тижневика можна ознайомитися, зайшовши за посиланням Матеріали тижневика з безпеки життєдіяльності\nЛистопад 15, 2021 / Leave a comment\nу Вищому професійному училищі № 3 м.Чернівці за 2021 рік\nЗа 2021 рік в училищі не сталося жодної пожежі.\nУ навчальному закладі нормативно-правовою основою для організаційно-методичної роботи з питань пожежної безпеки є:\nВ училищі діють інструкції з пожежної безпеки та цивільного захисту:\n4.1. Загальна інструкція про заходи пожежної безпеки 2020\n4.2. Про дії навчальних груп по сигналу пожежної безпеки 2020\n4.3. Про заходи пожежної безпеки у навчальному кабінеті 2020\n4.4. Правила користування порошковим вогнегасником ОП-2(3) при гасінні пожежі 2020\n4.5. Для працівників охорони (вартових, вахтерів, сторожів) 2020\n4.6. З пожежної безпеки на матеріальних складах 2020\n4.7. З пожежної безпеки у бібліотеці та архівах 2020\n4.8. З пожежної безпеки в навчально-виробничих майстернях 2020\n4.9. При користуванні вуглекислотним вогнегасником 2020\n9.9. Черговому адміністратору навчального закладу 2019\n9.10. Про дії чергового адміністратора навчального закладу при отриманні сигналу оповіщення цивільного захисту «Увага всім» 2019\n9.11. Дії чергового викладача, майстра в/н на випадок надзвичайної ситуації 2019\n9.13. інструкція з цивільного захисту щодо дій працівників у разі виникнення аварійної ситуації (аварій) у Вищому професійному училищі № 3 м.Чернівці\n9.14. інструкція з цивільного захисту виконання вимог техногенної безпеки та порядку дій персоналу котельні у разі виникнення аварійної ситуації.\nРозроблена програма з пожеже-технічного мінімуму.\nВогнегасники – 59 одиниць\nПожежні крани – 2 (у гуртожитку)\nПожежні щити – 3 (головний корпус, по в.Руській, гуртожиток)\nВстановлений протипожежний режим та наказом призначені відповідальні особи за пожежну безпеку.\nСтворена добровільна пожежна дружина. Затверджений план заходів щодо попередження пожеж.\nВ головному корпусі училища встановлена протипожежна сигналізація.\nГоловний корпус оснащений двома шляхами для евакуації учнів та працівників.\nПроведена перевірка опору заземлення обладнання у навчальних приміщеннях про що є відповідний акт.


Рада призначила нового суддю КСУ - Політика - TCH.ua\nКандидатуру Віктора Кичуна висунула фракція "Слуга народу".\nВерховна Рада призначила за своєю квотою суддю Конституційного суду. Ним став Віктор Кичун.\nКандидатуру Кичуна висунула фракція "Слуга народу". Він отримав найбільшу підтримку під час рейтингового голосування. У підсумковому голосуванні Кичуна підтримав 241 депутат.\nКандидатуру висували також Руслан Сидорович від "Голосу" (168 голосів), Юрій Павленко від "ОПЗЖ" (158 голосів), Ольга Боднар-Петровська від фракції "Батьківщина" (95 голосів).\nВ КСУ залишилося ще одне вакантне місце за квотою Верховної Ради і одне — за квотою з'їзду суддів.\nВіктор Кичун — доцент кафедри конституційного права в Національному університеті ім. Ярослава Мудрого.\nНагадаємо, що 29 грудня главу КСУ Олександра Тупицького указом президента усунули з посади на два місяці.\nУ ГБР відзначили, що відсторонення Тупицького допоможе запобігти ризикам впливу останнього на інших свідків у цьому кримінальному провадженні.\nСвоєю чергою, у Конституційному суді заявили, президент Володимир Зеленський мовляв порушив положення Конституції і вийшов за межі своїх конституційних повноважень, видавши указ про відсторонення голови КСУ Олександра Тупицького.\nВідео Тупицький не отримав від президента відповіді на запит щодо доступу до КСУ\nПолітика 18.02 14:29


За шість місяців 2017 року до місцевих бюджетів Роменщини надійшло 42,3 мільйона гривень плати за землю\nЗа шість місяців 2017 року до місцевих бюджетів Роменщини надійшло 42,3 мільйона гривень плати за землюРозділ: Місцеві новини\nЗ початку 2017 року надходження плати за землю від платників, які перебувають на обліку в Роменській ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, склали майже 42,3 млн. гривень, що на 5,6 млн. гривень більше минулорічних надходжень. Юридичними особами сплачено 38,5 млн. гривень, що на 4,7 млн. гривень більше січня-червня 2016 року. Від фізичних осіб надійшло 3,8 млн. гривень, що на 0,9 млн. гривень більше минулорічного показника.


Поліна Остапенко отримала підтримку медіа | Пороги\nВИ ТУТ:Головна » Новини » Запоріжжя » Поліна Остапенко отримала підтримку медіа\nПідтримку хворій на патологію жовчовивідних шляхів Поліні Остапенко висловили запорізькі медіа у вівторок, 22 листопада 2011 року. Під час прес-конференції, присвяченій проблемі пошуку грошей на операцію дівчинці, організатори закликали журналістів посприяти у висвітленні ситуації.\n«Ми зверталися до численних меценатських та спонсорських організацій України, але не знайшли жодної допомоги. Тепер вся надія на городян, яким не байдужа чужа доля. Нам вже вдалося за декілька днів зібрати значну суму – сподіваємося, ми знайдемо усі гроші», – зазначила «Порогам» координатор волонтерського руху Альона Хлєбнікова.\nТакож свою підтримку сім’ї дівчинки висловили і популярні українські виконавці та групи, котрі виступатимуть 27 листопада у Палаці Спорту «Юність». «Хочеться сподіватися, що запоріжці відгукнуться та прийдуть на наш концерт. Тим більше, що ціна на квиток зовсім не кусається, якщо порівняти її з клубами міста»,- зауважив молодий співак та учасник шоу «Голос країни» Арсен Мірзоян.\nСвою згоду у виступі в Запоріжжі, крім Арсена Мірзояна вже висловили співачки Тоня Матвієнко та Наталя Гордієнко, гурти «Тартак» та «Хорта». Квитки можна завчасно придбати у Палаці Спорту «Юність» та у волонтерів.\nУсю інформацію про можливість допомогти ви можете отримати в групі соціальної мережі "ВКонтакте"


У громаді практично відсутня велоінфраструктура. При цьому користувачів велотранспортом у нас приблизно 1000. Відповідно встановлення велопарковок забезпечить комфортне середовище цільовій аудиторії.\nПланується встановити 10 велопарковок у громадських місцях Лановецької громади для старшокласників, молоді та любителів велоспорту.\nМи підготуємо місця для велопарковок та встановимо необхідні конструкції. Територію навколо них буде облагороджено. Після цього відбудеться урочисте відкриття.\nПісля встановлення велопарковок з’являться нові велолюбителі, що будуть приєднуватись до різноманітних ініціатив і разом зможуть продуктивніше розвивати нашу громаду. На локальному рівні реалізація проєкту покращить інфраструктуру міста. Також знизиться кількість злочинів, пов'язаних із крадіжками велосипедів.\nНа глобальному рівні зросте рівень велокультури серед жителів Лановецької громади, буде пропагуватись активний та здоровий спосіб життя. Збільшення кількості велосипедистів також призведе до зниження кількості вихлопів від автомобільного транспорту.\nПісля завершення проєкту планується запровадити щорічний велопробіг містом Ланівці та його околицями. Лановецька міська рада буде підтримувати велопарковки в належному стані. Мешканці громади зможуть вільно пересуватись велосипедом, і не хвилюватись за свій велотранспорт.\nКІЛЬКІСТЬ ГОЛОСІВ 450 БАЛИ ЗА ГОЛОСУВАННЯ 18,27\tСЕРЕДНІЙ БАЛ ЖУРІ 50,67\tФІНАЛЬНИЙ БАЛ 68,93