Енергійні та відчайдушні (за повістю “Тореадори з Васюківки”) - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Твори з української літератури ⇒ Енергійні та відчайдушні (за повістю “Тореадори з Васюківки”)\nВсеволод Нестайко народився в місті Бердичеві на Житомирщині в родині службовців. Він закінчив філологічний факультет Київського державного університету. Потім працював у редакціях журналів “Дніпро”, “Барвінок”, у видавництві “Молодь”, де було надруковано його першу книгу “Шурка і Шурко”.\nВін писав кіносценарії, твори для дітей, найвідоміші з яких: “В країні сонячних зайчиків”, “Пригоди Грицька Половинки”, “Незвичайні пригоди у лісовій школі”, “П’ятірка з хвостиком” та інші. Рішенням Міжнародної\n“Тореадори з Васюківки” – це пригодницько-гумористична повість. Історія ця надзвичайно цікава. Події, описані автором, настільки захоплюючи, що хочеться читати цю книгу від першої до останньої сторінки ще і ще.\nГоловні персонажі повісті – це Ява Рень і Павлуша Завгородній. Вони звичайні школярі-підлітки, що мешкають у\nселищі Васюківка, бешкетники, фантазери та “зривщики дисципліни”.\nУ одного з них дуже незвичне ім’я – Ява. В повісті розповідається, що то він сам себе так назвав, коли йому було лише півтора роки. Чи то воно, пискля мале, хотіло сказати: “Я – Ваня”, а вийшло “Ява”…, але причепилося оте “Ява” до нього, як реп’ях до собачого хвоста. У Івана “руде скуйовджене волосся, а обличчя хлопця рясно вкрите веснянками.” Ява Рень – енергійний і відчайдушний хлопець.\nЗазвичай саме він є ініціатором різноманітних вигадок: то метро під Васюківкою прокласти, то влаштувати бій биків, то організувати шкільний театр. Але хлопець здатний не тільки на бешкетування: коли сталася прикра подія з переекзаменовкою, то він влітку сумлінно готувався до перескладання екзамену з української мови на “безлюдному” острові, дібравши собі ім’я “Робінзон Кукурузо”.


Тітанопсис: види суккулента | Огородники\nТітанопсис: опис не численних видів привабливого суккулента\nТітанопсис, жива кам'яна або дорогоцінна рослина, — карликовий сукулент з сімейства Аізових. Це невеликий рід з 6 видів, що ростуть у Верхньому Кару в Південній Африці. Приваблива, але досить незвичайна рослина росте як карликовий сукулент і утворює товсте усічене листя зі м'ятою поверхнею. Це незвичайне листя має всі відтінки червоного, пурпурного, зеленого, кремового і синього кольору протягом року. Квітки з'являються пізно восени і взимку. Як і його двоюрідні брати з сімейства Aizoaceae, Titanopsis виробляє невеликі жовті квіти, схожі на ромашки.\nTitanopsis calcarea (Тітанопсис вапняний) — матообразующій суккулент, з прикореневими розетками завширшки до 10 см. Листя до 2,5 см завдовжки, з посіченими кінчиками. У цього виду листя різного кольору, зазвичай сіре або синьо-зелене, густо вкрите на верхівці білими, кремово-сірими, охристими, червоними або блакитними шорсткими горбками (в залежності від походження рослини). Квітки: від 2 см зелено-жовтого до янтарно-жовтого кольору, що нагадують морську анемону.\nСезон цвітіння: зима.\nTitanopsis primosii (Тітанопсис Примосі) — це сукулент, який утворює килимок з гронами базальних розеток до 5 см шириною. Він схожий на Titanopsis calcarea. У нього коротке, м'ясисте листя, із закругленими кінцями, з великими білими, сірими або тілесними бородавками, які в природному середовищі виглядають дуже кам'яними. (Листя Titanopsis calcarea значно більше, більш плоске, з більш ложкоподібною вершиною і сумішшю великих і маленьких бородавок). Старе листя відмирає дуже повільно.\nКвіти зі звичайною канарково-жовтою формою ромашки, що розпускаються ранньою весною в другій половині дня.\nTitanopsis fulleri (Тітанопсис Фyллеpа) — повільно зростаючий сукулент, що росте в Південній Африці. Він утворює килимок з блакитно-зеленими прикореневими розетками, що складаються з 5-6 пар листя, покритих чорними піднятими точками. Маркування дуже схожа на структуру гірської породи, в якій вони виявлені. Квітки темно-жовті.\nTitanopsis hugo-schlechteri (Тітанопсис Хуго-Шлехтера) — це суккулент з багатоголовими розетками, з віком він утворює невеликі мати. Діаметр окремих розеток становить близько 4-5 см. Без стебла або з дуже коротким стеблом. Корінь м'ясистий і стрижневою.\nЛистя близько 2 см завдовжки, скупчені, зі скульптурними трикутними / лопатчатими кінчиками, вкритими кам'яними плоскими шишками. Колір листя дуже мінливий, в залежності від навколишнього середовища і індивідуальних чинників, і буває блідо-темно-зеленим, синім, сірим, червоним і пурпурним, а колір бородавок варіюється від білого до червоно-коричневого. Верхня поверхня листя має вікна, що дозволяє підземній частині рослини отримувати сонячне світло, а також їх забарвлення імітує маленькі сяючі камінці, допомагаючи рослині зливатися з навколишнім середовищем.\nКвіти — маленькі ромашки, від жовтого до помаранчевого (іноді рожевого) кольору, тривають кілька днів, колір змінюється з віком, стаючи темніше.\nTitanopsis Luderitz (Тітанопсис людерітський) — відрізняється темно-жовтувато-зеленими листовими пластинками з коричневим відтінком. Він трохи вимогливий, ніж деякі інші види. Квітки жовті з більш блідими кінчиками.\nПри вирощуванні утворює килимок із скупченням прикореневих розеток. Стебло дуже коротке, міжвузілля не помітне.\nРозетки шириною до 5 (7) см, зазвичай з 6-8 (і більше) зібрані разом супротивними листками. Вони короткі, м'ясисті, лопатчаті, із закругленими кінцями, завдовжки до 3 см, завширшки 3-7 мм біля основи і завширшки до 12мм зверху, жовтувато-зелені з коричневою забарвленням. Верхня і нижня поверхня вкрита плоскими бородавками жовтуватого, тілесного кольору, сірувато-коричневого або жовтувато-коричневого кольору. Старе листя відмирає дуже повільно. Квітки поодинокі, утворюються на черешках, схожі на ромашки, 15-18 мм в діаметрі, блідо-жовті з більш світлими кінчиками, іноді помаранчеві або рожеві. Пелюстки численні. Titanopsis luderitz цвіте в другій половині дня ранньою весною.\nTitanopsis Schwantesii (Тітанопсис Швантеза) — це рослина унікального зовнішнього вигляду, яка в середовищі існування дуже схоже на скелю. Листя росте невеликими розетками до 12 см, їх кінчики густо вкриті білими бородавчастими горбками. Завширшки листя від 1 до 5 см. Квітки з'являються навесні, вони жовті.\nтітанопсис швантеза тітанопсис незвичайний сукулент живий камінь карликовий сукулент\nАргиродерма (Argyroderma) - это род, состоящий из более, чем 50 видов суккулентных растений из Южной Африки. Большинство из них являются одним и тем же видом или синонимами.\nаргиродерма виды аргиродерма argyroderma argyroderma subalbum argyroderma ringens\nцеропегия вредители церопегии размножения церопегии пересадка церопегии освещение церопегии цветение церопегии


Комплект подовжених (+100мм) передніх пружин OME +110кг Nissan Patrol Y60 / Y61: продаж, ціна в Україні в Дніпрі.\nКомплект подовжених (+100мм) передніх пружин OME +110кг Nissan Patrol Y60 / Y61\nКомплект подовжених (+100мм) передніх пружин OME +110кг Nissan Patrol Y60 / Y61В наявності\nХарактеристики подовжених (+100мм) передніх пружин OME 3036 для Nissan Patrol Y60 / Y61. Пружини Old Man Emu, по праву вважаються одними з найбільш якісних і довговічних елементів підвіски. Першокласний метал, високоточні технології виробництва, ретельні випробування в різних суворих умовах – ідеальний «рецепт» створення пружин для позашляховиків найкращої якості. Пружини OME 3036 розраховані на позашляховик, оснащений силовим бампером, лебідкою і т. п..\nХарактеристики удлиненных (+100мм) передних пружин OME 3036 для Nissan Patrol Y60 / Y61:\nВысота пружины (мм) 455 / 445 мм\nВес пружины (кг) 7.0 кг\nВи можете купити комплект подовжених (+100мм) передніх пружин OME 3036 для Nissan Patrol Y60 / Y61, оформивши замовлення через корзину сайту garagepro.com.ua, або зв'язавшись з нашим менеджером. Доставка по Україні здійснюється Новою поштою.\nДіаметр пружини (мм) 455


Щомісячний огляд фармацевтичного ринку України. Січень 2019 року - Рецепти Аптечних Продажів\nЩомісячний огляд фармацевтичного ринку України. Січень 2019 року\nУ січні 2019 року роздрібний ринок лікарських засобів дорівнював 3526 млн грн, 50 млн уп., 126 млн дол. США та 111 млн євро.\nЩодо грудня 2018 року спостерігалася негативна динаміка в гривнях (-14,98 %), у євро (-15,57 %), у дол. США (-15,34 %) та в упаковках (-17,20 %). Ринок стосовно січня минулого року продемонстрував негативну динаміку в упаковках (-19,18 %), але позитивну в іноземній валюті: у дол. США (+2,75 %), у євро (+9,54 %) та в національній валюті (+0,80 %).\nЗа підсумками YTD спостерігається негативна динаміка в упаковках (-19,18 %), але позитивна в національній валюті (+0,80 %), у дол. США (+2,75 %) та євро (+9,54 %).\nДинаміка роздрібненого ринку\nЗа підсумками МАТ спостерігається позитивний приріст у грошовому вираженні: у гривнях (+10,02 %) щодо аналогічного періоду минулого року, у дол. США (+8,14 %), у євро (+4,98 %), але негативний в упаковках (-8,00 %).\nРейтинг корпорацій у роздрібному сегменті у натуральному та грошовому вираженні\nУ січні 2019 року ОТС-сегмент займав 60 % ринку лікарських засобів в упаковках та становив 30 млн уп. У грошовому вираженні 36 % ринку лікарських засобів дорівнювали 1285 млн грн, в іноземній валюті – 46 млн дол. США, 40 млн євро.\nПриріст ОТС-сегменту в січні 2019 року щодо січня 2018 року був негативним в упаковках (-23 %), у національній валюті (-12 %) та в іноземній валюті: у дол. США (-10 %), у євро (-4 %).\nRx-сегмент у січні 2019 року становив 20 млн упаковок і займав 40 % ринку лікарських засобів. У грошовому вираженні охоплював 64 % ринку і дорівнював 2241 млн грн, 80 млн дол. США та 70 млн євро.\nДинаміка продажу лікарських засобів у грошовому вираженні\nRx-сегмент продемонстрував позитивну динаміку щодо аналогічного місяця минулого року за такими показниками: у гривнях (+10 %), в іноземній валюті: у дол. США (+12 %), у євро (+20 %), але негативну в упаковках (-13 %).\nДинаміка розподілу вітчизняних та іноземних корпорацій\nПровідні корпорації в сегменті лікарських препаратів\nTOП-50 корпорацій: вітчизняні та іноземні\nУ січні 2019 року ТОП-50 корпорацій займали 73 % обсягу ринку в грошовому еквіваленті. Водночас 16-ти вітчизняним компаніям належало 28 % обсягу ринку, а питома вага 34 іноземних компаній становила 44 %.\nВ упаковках ТОП-50 корпорацій займали 84 % обсягу ринку, при цьому вітчизняним корпораціям належало 66 % ринку та їхня кількість становила 26 компаній, а 24 іноземні компанії займали 18 % обсягу ринку.\nДинаміка ринку в гривнях та упаковках\nДинамічні показники вітчизняних лідерів ринку нижчі у грошовому вимірі, ніж в іноземних компаній, що входять до ТОП-50.\nУ ТОП-20 корпорацій (за підсумками МАТ) незмінними лідерами в гривнях є ФАРМАК, а в упаковках – ДАРНИЦЯ.\nУ січні 2019 року найвищий приріст в упаковках демонструє KRKA (+6 %), а в гривнях – КУСУМ (+20 %).\nЗа підсумками MAT січень 2019 року, в національній валюті демонструють позитивний приріст більшість компаній, що входять до ТОП-20. Найбільший приріст демонструють такі компанії: ЮРІЯ-ФАРМ (+24 %), КУСУМ (+24 %), БАЙЄР (+19 %) та АСІНО (+20 %)\nТОР-20 корпорацій у роздрібненому сегменті\nЗа підсумками МАТ січень 2019 року, найбільший приріст в упаковках демонструють такі компанії: KRKA (+10 %), ГЛАКСОСМІТКЛАЙН (+6 %), КУСУМ (+7 %) та ЛУБНИФАРМ (+4 %).\nАбревіатури і терміни\nUAH – українська гривня\nEURO – євро\nGAP – приріст до попереднього періоду поточного року\nPPG – приріст до аналогічного періоду попереднього року\nEI – еволюційний індекс\nMAT – ковзна річна сума\nYTD – накопичувальний підсумок з початку року (включно з досліджуваним місяцем)\nMS – ринкова частка\nMio – мільйони\n© 2018 SMD (www.smd.net.ua)\nВсі використані в статті матеріали є результатом маркетингового дослідження фармацевтичних ринків, проведеного компанією SMD спеціально для електронного журналу «ФармаШеф».\nВся інформація, що міститься в цій публікації, захищена авторськими правами компанії SMD (Support in Market Development). Жодна з частин цієї публікації не може бути відтворена, поширена, перепродана в цілому або в будь-якої її частини, або використана в будь-якій формі, або за допомогою графічних, електронних або механічних засобів, включаючи фотокопіювання, запис, запис на плівку, або зберігання інформації або витяг, або будь-які інші способи, без письмового дозволу видавця.\nВітамін D та Омега-3 жирні кислоти ефективні проти аутоімунних захворювань – дослідження\nИстория открытия лекарств Попередня публікація\nФармацевт как профессия Наступна публікація


Людський цинізм допоможе рідкісним видам? | Народні блоги\nекологія рідкісні види тварини рослини homo sapiens\nЛюдський цинізм допоможе рідкісним видам?\nКатерина | 10.12.2007 00:27\nМи з Вами сидимо зараз вдома, в теплі, за комп'ютером. Наврядчи хтось саме зараз задумається над якоюсь екологічною проблемою, над тим, що десь певний вид зникає назавжди.\nВчені вважають, що мільйон (!!!) рідкісних видів рослин та тварин може загинути у найближчі 10 – 20 років. Найбільшою загрозою є руйнування дикої природи, коли люди будують нові міста, дороги, шахти та забруднюють навколишнє середовище. На багатьох великих тварин, наприклад, слонів, китів, горил, тигрів полюють за бивнями, м'ясом або шкірою.\nНі, я не кажу, що потрібно прямо зараз встати і побігти на маніфест проти усього цього, проти цивілізації, без якої мало хто зможе жити.\nАле ж... Вимираючі види – це, найчастіше, ті види, які повільно розмножуються. Вони народжують стільки дитинчат, скільки зможуть замінити померлих тварин. Померлих, а не вбитих жорстокими людьми.\nЗникає багато чудових тварин саме через діяльність людини:\n• Галапагоські черепахи не можуть конкурувати з такими тваринами, як кролі, які вживають ту саму їжу. Кролі були привезені на острови коли там з'явилась людина.\n• Гіганські панди – рідкісні тварини. В минулому багато з них гинуло через те, що люди вирубали ліси, а решта панд гинула через хвороби.\n• Кити, наприклад, горбатий та голубий кити, в минулому були застрелені у великих кількостях для м'яса та жиру і майже вимерли. Хоча у багатьох країнах впольовувати цих тварин заборонено, люди вбивають їх або випадково ловлять у риболовні сітки.\nОтже бачимо, що часто саме homo sapiens, людина розумна, чинить зовсім не розумно.\nЗвісно, зараз створюється багато територій, які називаються заповідниками. Тут рослини і тварини можуть жити у природному середовищі і без втручання людини. А якщо вимирають рослини, вони можуть бути відновлені за допомогою збереженого насіння.\nЗнаєте, у людей так багато проблем. Вони намагаються вирішити їх, створюючи для себе комфорт навколо, не враховуючи, що цим змінюють все навколо. Якщо люди будуть захищати вимираючих тварин, зберігаючи дику природу, то у майбутньому ці тварини допоможуть вирішити світові проблеми. Наприклад, нещодавно було відкрито, що дерево каштанонасінник містить речовину, яка допоможе лікувати СНІД. Рослини і тварини важливі для людини з багатьох причин. І якщо вже люди настільки сліпі, то нехай хоча б їх цинізм і бажання мати вигоду для себе спонукає до збереження і охорони усього живого навколо.\nДійсно, чудова стаття, і дуже приємно, що сучані підлітки турбуються про майбутнє планети.\nто був я...\nГарна стаття, Катерино, коротко, зрозуміло й від душі:)\nА ще мені як людині, що має зв"язок з охороною довкілля, приємно, що Ви пишете на такі теми\nа як сама стаття?)


25 й тиждень вагітності у дитини закінчують формуватися статеві органи | Все про мам та про дитей\nЗ ростом малюка ростете і ви. Ваша матка вже розміром приблизно з футбольний м'яч, її висота над лобковим симфізом 25 см. У дитини ще достатньо місця для акробатичних етюдів, але скоро йому буде вже тісно. Малюк починає готуватися до виходу на світ, він активно набирає вагу, під шкірою формується жирова клітковина. Активно розвивається мозок дитини, в ньому росте кількість нервових клітин. Зміни відбуваються і в легеневій тканині дитини, в легенях збільшується кількість повітряних мішечків, що дозволяють крихітці активно дихати. Зараз дуже важливо забезпечити свій організм і організм майбутньої дитини необхідним запасом кальцію, адже у малюка зараз йде стадія формування і розвитку скелета. Збільште у вашому раціоні кількість молочних продуктів, їжте рибу, корисними будуть також кісткові бульйони і холодець.\nНа 25-му тижні закінчують формуватися статеві органи дитини. Яєчка у хлопчиків опускаються в мошонку, а у дівчаток формується піхву. Вас, звичайно, цікавить стать дитини. Точно визначити його можна тільки в амниоцентезе або генетичному дослідженні навколоплідних вод. Навіть УЗД не може дати точного результату, по-перше, малюк може обернутися до лікаря так, що той не побачить його статеві органи, по-друге, лікар може сплутати або не побачити їх, так як вони ще досить маленькі. Тому не поспішайте купувати все тільки блакитне або рожеве, і не звинувачуйте дитину, що він не того статі як вам хотілося б. Повірте, ви і тато будете любити однаково сильно і хлопчика, і дівчинку. Але зараз з'явилося багато теорій про те, що думки матері про небажання мати дитину певної статі, думки про аборт передаються крихітці, що буде викликати в його житті проблеми і хвороби, поява комплексу непотрібності та ін психологічних відхилень.\nПочинаючи з 25-го тижня вже можна готувати свої груди до годівлі. Для цього можна влаштовувати їй контрастний душ, розтирати соски жорстким рушником, підкладати в бюстгальтер гуртки, вирізані з махрової тканини. Якщо у вас втягнуті соски, то можна поступово акуратно їх витягати. Але з цим потрібно бути обережно, бо між грудьми і маткою існує зв'язок і роздратування грудей може викликати тонус матки. У вас вже може виділятися молозиво з грудей, це говорить про те, що молочні залози готуються продукувати молоко після пологів. Обов'язково підберіть собі якісний бюстгальтер, бажано з бавовняної тканини, який буде добре підтримувати, але не здавлювати груди.\nНайчастіше буває так, що мама вагітна другою дитиною, а годує грудьми першого, тоді виникає питання, чи варто припиняти годування старшого малюка, або годувати його до народження молодшого, а потім продовжувати годувати обох тандемом? Визначальним положенням для відповіді на це питання є стан здоров'я матері і вік старшого дитини. Якщо йому вже близько і більше 2 років, то можна сміливо відлучати дитину від грудей у 2-му триместрі вагітності. Зазвичай в цей час молоко починає змінювати смак і за своїм складом нагадує молозиво, до того ж його стає менше, лактація знижується природним чином. Якщо старшій дитині тільки 1 годик, то можна продовжувати грудне вигодовування і після пологів годувати тандемом двох малюків. Але будьте уважні при цьому до свого здоров'я, при загрозі зриву вагітності стимулювати соски можна, тому потрібно відлучити старшої дитини від грудей. Не варто також продовжувати грудне вигодовування при ослабленности, втоми організму мами. Якщо годування вже не приносить вам радості, то краще закінчити його і відпочити перед початком наступного періоду грудного вигодовування. У разі продовження лактації, уважно стежте за своїм харчуванням, воно має бути повноцінним, вітамінним і різноманітним, щоб забезпечувати потреби і мами, і старшу дитину, і малюка всередині вас.\n« Розвиток дитини до року по місяцях\nВолосся на тілі новонародженого чи нормально це і підуть вони »


Чому варто купити зимову куртку | Torry-shop.com.ua\nГоловна Блог Чому варто купити зимову куртку\nБудь-яка куртка у інтернет-магазині Torry Shop – це якість та комфорт.\nВони чудово захищають від холоду та вітру.\nНаявність капюшону зробить ваше життя комфортнішим, адже з його наявністю можна сховатися від дощу чи снігу.\nЗимові куртки не вимагають особливого догляду, їх можна прати у пральній машині.\nДизайн зимових жіночих курток різноманітний, куртка може бути прикрашена різноманітними декорами, а кольорова гамма не залишить байдужим нікого.\nТканина та наповнювачі дозволяють користуватися таким одягом навіть в найлютіші морози чи при вологій погоді.\nМи гарантуємо швидку доставку по усій території України. Наші менеджери нададуть вам професійне обслуговування та нададуть відповіді на усі питння, що вас зацікавили. Оформити замовлення ви можете на сайті або ж зателефонувавши за вказаним номером. Також пропонуємо вам придбати жіноче пальто від виробника за доступною ціною.\nЗ чим носити жіночі зимові куртки\nУсі куртки чудово поєднуються як зі спортивним так і класичним одягом.\nКуртки середньої довжини чудово компонуються з теплими сукнями.\nКороткі куртки чудово доповнюються брюками чи штанами-кльош з різноманітними декорами.\nКуртку-пуховик можна поєднати зі спідницею-олівцем, при цьому взуваючи масивні черевики.\nТакож будь-який вид зимового одягу чудово виглядає у поєднанні зі спортивним стилем.\nНаш магазин пропонує вам купити жіночі пальта оптом, за ціною, яка вас приємно порадує. Весь жіночий одяг виготовляється з якісних тканин, що тримають тепло та не є вибагливими в догляді. У нас ви знайдите куртки як для повсякденного використання так і для зустрічей з друзями. Широкий вибір фасонів дозволяє обрати одяг жінкам з різною фігурою.


Красуня з Instagram Покрищук хоче стати ще красивіше: попереду ще одна операція - Новини Українці\nКрасуня з Instagram Покрищук хоче стати ще красивіше: попереду ще одна операція\nДівчина вирушила до Туреччини\nУкраїнська телезірка та колишня учасниця проекту "Від пацанки до панянки" Анастасія поділилася своїм відео з соціальної мережі. Зірка Instagram показала, що вона поїхала в турецьке місто Стамбул.\nВідповідне відео опубліковано в розділі Stories на сторінці Анастасії в Instagram.\nНа відео помітно, що зірка Instagram їде в машині, яка її зустріла. За словами самої Анастасії, цей автомобіль з медичної клініки зустрів її по приїзду в турецьке місто. Також вона акцентувала увагу, що в Туреччині їй безкоштовно дали маску і питну воду.\nКрім цього, потрібно зауважити, що зірка підписала своє відео "plastikaistanbul", що в свою чергу натякає на те, що вона в черговий раз буде відвідувати пластичну клініку.\nУкраїнська телезірка відома своїм незвичайним образом. Вона зробила безліч пластичних операцій і стала популярною блогеркою в соціальній мережі. Також вона собі зробила надмірно великі щоки і губи, а її зачіска постійно пофарбована в яскраві кольори.\nКрім цього, Анастасія славиться тим, що постійно спілкується зі своїми багатотисячними шанувальниками, відповідаючи на їх найпоширеніші питання і даючи поради.\nАудиторія, яка підписана на українську зірку, пильно спостерігає за новими постами і фотографіями. А також постійно прислухається до того, що говорить Анастасії і дуже їй за це вдячна.\nНагадаємо, що українська телезірка Анастасія опублікувала чергове відео в мережі Instagram.\nЯк раніше повідомляв портал "Українці", зірка Instagram Анастасія опублікувала відео, в якому дала відповідь на поширене питання своїх фанаток.\nТеги: Анастасія Instagram\nКолишня зірка "Діснея" а нині епатажна актриса Белла Торн продемонструвала шикарний відпочинок і відмінне тіло на весіллі своєї матері, яке проходило в Мексиці.\nНевідомо, на що сподівався бідолаха, коли хапав рибу, яка відома своєю швидкістю реакції і сильними укусами.


> Туризм, отдых, развлечения > Зеленый туризм на Херсонщине > Вся надія на зелений туризм\nВся надія на зелений туризм\nРозвитком зеленого туризму у Каховському районі перейнялося керівництво місцевої райдержадміністрації. Найближчим часом на нього тут планують зробити доволі серйозну ставку - щоб привернути увагу приїжджих і дати можливість залучити до цього бізнесу місцевих жителів і підприємців.\nВідверто кажучи, з туризмом у Каховському районі, на відміну від Каховки (міста обласного підпорядкування), Нової Каховки, Генічеського, Голопристанського та навіть Бериславського району, справи кепські. Тут нема жодного розкрученого бренду на кшталт шведського села Зміївки, столиці кавунів Голої Пристані або місця для сімейного відпочинку у Щасливцевому.\nКерівництво району визнає, що Каховщина справді так і не стала повноцінним учасником туристичного напряму. Найбільш стримуючим фактором, що негативно впливає на привернення уваги туристів, за оцінкою головного спеціаліста відділу культури райдержадміністраціі Тетяни Саламахіної, є недостатній розвиток інфраструктури, включаючи питання будівництва закладів розміщення туристів, ремонту автошляхів, облаштування місць короткочасного відпочинку тощо.\n«Туризм є не вивченим та не популярним на території нашого району», - констатує вона.\nНатомість Каховщина має чимало цікавих місцин, які могли б зацікавити багатьох туристів. Серед них - мальовничі Василівська балка, малокаховський сосновий бір, чорнянські озера, три народних музеї, пам'ятки археології у Любимівці, Дмитрівці та Василівці. Крім того, місцеве село Чорнянка свого часу було місцем зародження українського авангардного мистецтва - першого футуристичного творчого об'єднання «Плея». Проте для того, щоб ці місцини «пролунали» і почали приваблювати туристів, району доведеться вкласти чимало зусиль, і коштів.\n«Новий день».- №51 (5098).- 19.12.2013.- стр.16


Ідеальна сім'я. Я одну таку знаю | Сім’я і дім \nМій батько, коли йому було сімнадцять років, на ярмарку побачив дівчинку. Чотирнадцятирічну дівчинку в синій сукні з синім бантом. І закохався. Чекав, коли їй виповниться вісімнадцять і запропонував їй одружитися. Він її любив…\nЩе я пам’ятаю, як тато вранці, коли голився, співав, і мама йому говорила: “Перестань співати – не можна зосередитися!”\nА мама працювала тоді в якихось дошкільних установах і писала вранці звіти. А тато їй відповідав – дивно, чому такі речі запам’ятовуються, – він говорив:\n“Я не буду співати, а ти коли-небудь будеш думати: як шкода, що він більше не співає, як добре б, щоб він заспівав”.\nЩасливим і веселим виявився їхній шлюб – єдність душ і прагнень, і ось такого шлюбу я не зустрічала ні в кого – щоб він був не тільки глибокий і серйозний, але радісний і веселий в кожну дану хвилину…\nІ кожен ранок починався з молитви батька – він благословляв Бога за те, що йому послав цю чудо-дружину, це чудо-кохання, це чудо-почуття. І ось ми в тіні цієї великої любові, обожнення, виросли…\n– Що ти! Він благословляє кожен день Бога, що біль розлуки випала йому, а не їй …\nАвтор © Ліліана Лунгіна\nПритча-розповідь про дивовижну силу молитви\nПрочитаєте один раз, а запам’ятаєте на все життя!\n9 простих способів підняти собі настрій\nВсі ми традиційно нудьгуємо за літом і з нетерпінням чекаємо справжньої весни. Але і в холодну пору способів порадувати себе є чимало. Ось кілька простих і дієвих способів, як підняти собі настрій взимку.\nАфриканський гороскоп – найточніший і найстаріший в світі\nАфриканська астрологія не має такої популярності в світі, як китайська чи східна. Африканські племена є одними з перших, хто почав звертатися за порадою до зірок, це робить африканський гороскоп одним з найбільш древніх і, ймовірно, найбільш точним.


Скло і дерево. - 14 Сентября 2015 - Блог - Реконструкція та будівництво\nГоловна » 2015 » Сентябрь » 14 » Скло і дерево.\nСкло і дерево.\nДуже оригінальну прибудову, з дерева і скла, зробила в своєму будинку архітектор Шарлотта Скене Катлинг. У прибудові розташувалася простора ванна кімната з окремим виходом на зелену галявину, з невеликим басейном.\nСтіни складені з смуг дерева (дуб) і скла, і повністю герметичні. Скло вільно пропускає світло, як всередину приміщення вдень і тим самим створює химерні відблиски, так і назовні в темний час доби, що робить будиночок яскравим та казковим.\nВ конструкції стін використані товсті дубові дошки, з не струганим обзольный краєм назовні і шліфованими всередині. Між дощок, на спеціальні гумові прокладки, покладені товсті смуги скла з шліфованим торцем всередину приміщення.


Модні зачіски весна-літо 2015: фото зі світових подіумів | Style.pp.ua\nМодні жіночі зачіски 2015 захоплюють хоч би тим, що серед них обов’язково знайдеться вдалий варіант для будь-якої форми обличчя. Ви можете сказати, що річ у достатній кількості ідей, але не можна не відмітити той факт, що перукарське мистецтво стає усе більш індивідуалізованим. З самого моменту розробки колекції, майстри по волоссю продумують образи і прагнуть знайти підхід до будь-яких рис.\nВ той же час, модні жіночі зачіски сезону весна-літо 2015 не страждають перекосом убік модерну. Нас чекають класичні коси і кучері, всілякі плетіння і цікаві схеми фарбування — причому всього буде в міру. Навіть модні короткі зачіски 2015 не змусять нудьгувати (більш того, ми навчимося робити каре з довгих локонів!).\nЩо не кажи, а колір волосся дуже важливий для образу. У новому сезоні особливою пошаною користуватимуться натуральні тони, тоді як штучне висвітлення і притемнення відійдуть на другий план.\nЛюбителькам блонда дизайнери рекомендують звернути увагу на попелясті відтінки, полуничний, платиновий або золотистий блонд. У тренді також будуть теплі відтінки каштанового.\nІлюструють такі модні зачіски 2015 фото з показів Emilio Pucci, Chloe, Celine, Chanel, Valentino, Mary Katrantzou, Topshop Unique, Marc Jacobs, Vera Wang, Givenchy.\nЯкщо душа бажає свята і яскравих кольорів, не варто відмовлятися від експерименту. Для цього згодяться пастельні тонуючі засоби і крейда для волосся. Приклади дивімося в Badgley Mishcka і Maxime Simoens.\nДля зачісок з розпущеним волоссям дуже важлива центральна лінія. У 2015 році модні зачіски розділятиме рівний проділ. Досвід таких дизайнерів, як Marant, Valentino, Chloe, Dries Van Noten, Dolce & Gabbana, Tanya Taylor і Emilio Pucci підтверджує, що це рішення акцентує увагу на очах.\nСкільки б модні доми не акцентували увагу на прямому продолі, волосся, зачесане на бік, завжди привертатиме увагу. А, значить, йому завжди буде місце на подіумі. Приклад тому — покази Tod’s, Мах Mara, Philipp Plein,Badgley Mischka, Aquilano Rimondi, Chanel, Jason Wu, Fendi і Jenny Packham.\nХвилясте розпущене волосся\nНайпростіший спосіб створити красу в сезоні весна-літо 2015 — розпустити волосся. Злегка скуйовджені об’ємні локони фігурували в Badgley Mischka і Jenny Packham, природні в’юнкі пасма — в Misha NooNoo, а романтичні завитки у таких дизайнерів, як Roberto Cavalli, Emilio Pucci, Mary Katrantzou, Anna Sui, Diane von Furstenberg і Vera Wang. Модні зачіски на середнє волосся із завзятими кучериками представили Topshop Unique, Marc Jacobs і Tom Ford).\nПряме розпущене волосся\nЩе один контрастний тренд, який завжди був поза часом, — розпущене пряме волосся, сяюче здоров’ям. Таке, як, наприклад, на показі BCBG Мах Azria або Victoria Beckham. Для когось це може прозвучати дивно, але пряме волосся — гнучка і чуйна матерія для модельєра. Versus Versace використовує декілька текстур, Orla Kiely — ефект мокрого волосся, а інші дизайнери додають невеликі аксесуари.\nЗолота середина між розпущеним волоссям і складною зачіскою дає великий простір для маневру, особливо, якщо ви обмежені в часі. Ідею можна доповнити маленькими металевими акцентами, як це зробили на показі Celine. Для легкого волосся може згодитися зачіска Just Cavalli зі шпильками або поєднання прямого і в’юнкого волосся від Thakoon і Miu Miu. Тим, хто скучив за казкою, рекомендується барбі-стиль Moschino. Не варто забувати, що модні зачіски весна-літо 2015 — це, багато в чому, сімдесяті, як в Chrisopher Lemaire.\nВсі види хвостів\nНайпрактичнішим трендом 2015 стане кінський хвіст — його оживили, урізноманітніли деталями і технікою. Незалежно від довжини волосся (коротку стрижку дизайнери пропонують подовжити за допомогою тресс) хвіст дозволяє створити зачіску, відповідну до виходу і на бенкет, і в світ. До того ж, хвіст може бути злегка безладним (як в Fendi,Giambattista Valli, Jason Wu і Ann Yee). Якщо стандартні модні зачіски на довге волосся наскучили, можна спробувати урізноманітити лук за допомогою аксесуарів, гофрованих локонів (Stella McCartney), незвичайного V-подібного проділу (Giles) або розділеного на сегменти хвоста (Barbara Casaola).\nМашина часу повертає нас у дев’яності: на показі Stella McCartney основною «родзинкою» стали зібрані в хвіст гофровані пасма. Emanuel Ungaro, навпаки, пропонує носити локони розпущеними. Аби добитися такого ефекту, потрібно додатково використовувати плойку. Для літа, взагалі, характерні модні зачіски текстур: жіночі журнали починають друкувати фото вже зараз, з прицілом на грайливі настрої в травні-червні.\nОсь вона, зачіска, яку можна зробити на будь-якій довжині волосся за пару хвилин. Багато дизайнерів підготували для показів 2015 варіації на цю тему (Alexander McQueen навіть використовував шиньйони з ефектом мокрих пасм). В той же час Versace просто пропонує гладко зачесати волосся назад. Інші варіанти дивимося в Cedric Charlier, Miu Miu, Holly Fulton, Thakoon і Anthony Vaccarello.\nХто сказав, що навесні і влітку будуть популярні лише довгі локони? Модельєри приділили достатньо уваги і коротким стрижкам, які виявилися великим сюрпризом для подіуму. Модні короткі стрижки 2015 включають: спортивний боб від David Koma, варіант текстури від Marc Jacobs, рок-н-ролльні пасма від Tom Ford, вишукану лаконічність Hugo Boss і просто casual від Topshop Unique.\nЗ іншого боку, зовсім не обов’язково стригтися, аби відчути красу скуйовдженого каре. Короткі парики — тренд сезону! Ефект піксі подарують короткі, об’ємні від кореня пасма (Kenzo), а вільне каре до вух в стилі Issey Miyake хоч би на день дозволить відкрити для себе новий стиль.\nПишні високі зачіски\nНе варто пов’язувати високу зачіску виключно зі стилем ретро. Сучасні дизайнери, такі як Corrie Nielsen і Moschino, показали варіанти, відповідні для двадцять першого століття. Зокрема, багато уваги дісталося косому проділу і накладному банту з пасм. Модні зачіски 2015 (жіночі фото з показів — тому підтвердження) спрощують загальну лінію, але зберігають об’єм.\nНавіть якщо б модний світ обійшов їх увагою, вузли все одно були б серед найпопулярніших ідей на літо (як мінімум, тому, що дозволяють шиї дихати). Модні зачіски на середнє волосся відрізнятиметься — від суворих конструкцій до романтичних розслаблених вузлів. Результат можна прикрасити кольорами (Dolce & Gabbana), пір’ям (Undercover) або біжутерією (Bottega Veneta). До речі, необов’язково збирати волосся на потилиці — бічні вузли теж будуть актуальними (Carmen Marc Valvo).\nПучки і «равлики»\nБільш молодіжний образ вийде, якщо підняти вузли до скронь, зібрати пучок на верхівці або спорудити відразу трьох «равликів». Приклади цього «свята непослуху» можна знайти в Nanette Lepore, Phillip Lim, Lanvin, Calvin Klein, ReedKrakoff, Sportmax і Antonio Marras.\nМодні зачіски 2015 року обов’язково включають коси. Варто відзначити, що косички стануть способом виразити себе, продемонструвати впевненість і почуття стилю. Йдеться про симетричні зачіски, які мають мало спільного із класикою. Так, наприклад, увагу привернуть скуйовджені пасма або цікаві варіації на тему кіс і проділу (Giamba,Jean Paul Gaultier і Giorgio Armani). Цікаве рішення з точки зору колористики знайшла Roberta Bellazzi, яка доповнила русяве волосся моделі світлішими трессами, зорово збільшивши, тим самим, плетіння.\nЯкщо у попередньому випадку косичка — лише аксесуар, то, коли ми згадуємо модні довгі зачіски, коса стає основою композиції. Найпопулярнішим рішенням стануть «риб’ячі хвости», які переходять в «сітку» (Laura Biagiotti і Suno).\nТі, у кого довжина волосся трошки доходить до лопаток, можуть спробувати вузол з кіс в стилі Tadashi Shoji. Нарочито безладні образи пропонують Mara Hoffman і Michael Kors. Якщо ви шукаєте модні зачіски на довге волосся, здатне викликати зітхання подиву, то придивіться до ідей Ermanno Scervino і Aigner, коли пучок на потилиці оформляється за допомогою коси.\nУважні читачки вже давно відмітили, що модні зачіски (весна 2015-літо 2015) відрізняються легким характером. Випущені з коси пасма, скуйовджені локони і, звичайно, неслухняний чубок стануть візитними картками сезону. А вже модні короткі зачіски просто неможливо представити без асиметричних пасм від лоба. Сміливі, щирі і в деякій мірі епатажні образи John Galliano, Marc Jacobs, Debbie Harry, Tom Ford, Givenchy і Haider Ackermann допоможуть знайти свій стиль.\nОсь, в більшості своїй, і всі актуальні зачіски. Модні фото кожної з них ви ще не раз знайдете на сайтах і в журналах, так що саме час спробувати щось, поки ще не настали теплі дні.


В Україну приходить російська мережа піцерій - UA.NEWS\nВ Україну приходить російська мережа піцерій\n01 Гру 2017, 13:12\nРосійська мережа піцерій Додо Піца і основний конкурент американської Domino’s планує у 2018 році відкрити свої перші заклади в Україні.\n«Ми прийняли рішення: у 2018 році точно відкриємо першу Додо Піцу в Україні. За три-п’ять років плануємо побудувати в Україні велику мережу … Будемо починати з середніх міст, а з них підемо в великі і малі міста», – повідомив засновник і співвласник компанії Федір Овчинников, передає «Новий Час».\nМережа піцерій Додо з головним офісом в Москві створена в 2011 році. В даний час налічує 261 ресторан в Росії, Литві, Естонії, Казахстані, Узбекистані, Киргизстані, Румунії, Китаї та США. Має у своєму розпорядженні 12 власних піцерій і 249 франчайзингових. В Україні мережа має намір розвиватися шляхом франчайзингу.\n«З Domino’s ми конкуруємо в Росії, Румунії, США. Однак не вважаю ринок України особливо конкурентним. Для нашої мережі головне – кількість населення. Потенціал у країни великий. Очевидно, що Україна буде активно розвиватися», – додав Овчинников.\nНагадаємо, Італія заявила в ЮНЕСКО про отримання виключних прав на неаполітанську піцу, як світової спадщини.\nDomino's відкриття Додо пицца Додо піца открытие пиццерия піцерія Росія Россия филиал франчайзинг


Якщо хочеш тут добре жити, треба знати мову — Kherson.FM\nУ місцевому сквері студент Івано-Франківського національного медичного університету Джуда Окечукву у вишиванці під гітару співав пісню «Холодно» гурту «Океан Ельзи».\nДжуда Окечукву живе у США, в штаті Мічіган, але вчитися на медика приїхав в Івано-Франківському національному медичному університеті. Зараз хлопець на другому курсі, мріє стати педіатром, бо дуже любить дітей, — пише kurs.if.ua\n«Моя тітка вчилася тут. Зараз працює кардіологом в Англії. Вона сказала, що тут спокійно, гарно. Тому я і поїхав. Спочатку було важко, мало хто знав англійську мову. Важко було навіть воду купити. Тому я вивчив українську«, – розповів студент.\nДжуда розмовляє українською — мову вивчив за неповних два роки.\n«Я бачив, що сьогодні День вишиванки, всі українці одягають вишиванки, тому і я, щоб підтримати Україну, одягнув«, – розповів Джуда.\nВишиванку позичив у друга, оскільки свою залишив у США. Він розповів, що додому їздить не часто.\n«У нас дуже швидке, складне життя. А тут спокійно, мені подобається«, – говорить студент.\nОкрім української мови, Джуда Окечукву знає російську, іспанську, вчить французьку.\nДо речі, окрім гітари, хлопець грає на скрипці , альті й фортепіано. Має у своїй колекції кілька гавайських інструментів, збирається опанувати барабан.\nДо всього Джуда ще й завзятий баскетболіст – регулярно відвідує баскетбольну секцію на спорткомплексі МЕДу.\nСтудент-медик Джуда Окейчук два роки тому приїхав в Івано-Франківськ зі США і вже встиг вивчити українську мову. Сьогодні афроамериканець вдягнув вишиванку, щоб підтримати український народ. "Якщо хочеш тут добре жити, треба знати мову", — говорить Джуда.\nОпубліковано КУРС Четвер, 18 травня 2017 р.\nРада ввела мовні квоти на ТБ


Очисник води Ековод-3 забезпечить очищення і оздоровлення організму! - Оголошення - UB.UA\nОчисник води Ековод-3 забезпечить очищення і оздоровлення організму!\nДодано: 07 липня 2016 в 15:34\nКупуйте активатор води Ековод-3, який приготує Вам очищену і обеззаражену питну воду, збагачену іонами кремнію і кисню, що надає їй оздоровлюючий ефект! Пийте - стрункішайте! До кінця місяца діє знижка 15%!\nЗамовлення можна зробити в нашому інтернет- магазині www.ecovod.ub.ua або зателефонуйте +380503341118.


Міжнародна фінансова політика Центральної Ради: надії та нереалізовані проекти (1917–1918 рр.)\nОпубліковано: Гай-Нижник П. Міжнародна фінансова політика Центральної Ради: надії та нереалізовані проекти (1917–1918 рр.). // Україна в революційних процесах перших десятиліть ХХ століття. Збірник. – К.: Інститут політичних і етнонаціональних досліджень ім.І.Ф.Кураса НАН України, 2007. – С.183–201.\nОднією з важливих складових державного функціонування є, як відомо, й фінансова політика. Не менш помітну роль відіграє в ній й міжнародний аспект, а надто в часи становлення молодої державності. Зацікавленість західних політиків подіями в Україні виникає влітку 1917 р. В серпні 1917 р. Україну відвідав французький журналіст-міжнародник і, водночас, член палати депутатів Ж.Пелісьє. Військові дипломати Антанти починають відвідувати Україну, зустрічатися з окремими політичними діячами, членами Центральної Ради та Генерального секретаріату, активістами і провідниками політичних партій. Ними збиралася інформація про перебіг та можливий розвиток української революції, стан збройних сил тощо.\nНаступний істотний крок до зближення було зроблено восени, коли в листопаді 1917 р. український генеральний секретар фінансових справ М.Туган-Барановський перебував в Петрограді з завданням в черговий раз домогтися від Тимчасового уряду асигнації коштів для України. Саме тоді в Петрограді відбувся більшовицький переворот і ситуація з розв’язанням “фінансового питання” зависла в повітрі. В цей час українського міністра й запросив до себе французький посол в Росії Ж.Нуланс. Зазначивши, що “у Франції з глибоким співчуттям ставляться до українського руху”, посол запропонував Центральній Раді фінансову допомогу у вигляді грошової позики.\nВтім здійснити її Франція хтіла б не державним шляхом, а приватним, про що М.Туган-Барановський й повідомив листом голову Генерального секретаріату В.Винниченка. Голова уряду, в свою чергу, зачитав отриманий лист на засіданні свого Кабінету 1 грудня 1917 р. Київські урядовці досить прохолодно поставилися до пропозиції, 183\nта все ж таки ухвалили доручити М.Туган-Барановському “розробити план фінансових операцій між Україною і Францією”.\nЗвичайно ж зацікавленість Франції, як однієї з провідних країн Згоди, Україною не виникла несподівано в листопаді 1917 року, а тим паче не мала під собою доброчинних підстав. Та чи можливо це у великій політиці взагалі, ще й в часи знекровлюючої довготривалої світової війни? Немає сумніву, що інтерес країн Антанти взагалі, і Франції зокрема, був спочатку суто прагматичний. І причин цьому чимало: прагнення зберегти єдину державну Росію, яка мала б спроможність й на далі вести війну проти країн Почвірного блоку і тим самим виконувати свої союзницькі зобов’язання; теренами України простягнулася довжелезна східна лінія європейського протистояння на світовому бойовищі (Південно-Західний та Румунський фронти); на серпень 1917 р. у складі російської армії було до 27 українізованих дивізій, від яких значною мірою залежали хоч і не переможні на разі дії у війні, то принаймні утримання на сході Європи значної сили військ супротивника й, нарешті, в українську (переважно важку) промисловість свого часу було вкладено велику частку західноєвропейського капіталу. Тому для Франції та інших країн Антанти було важливим ще й не допустити потрапляння України під вплив воюючих з ними центральноєвропейських держав.\nБезпосередньо в Києві за розвитком подій стежив представник французького уряду при штабі Південно-Західного фронту генерал Ж.Табуї. 9 жовтня 1917 р. він разом з полковником Перльє мав майже двогодинну зустріч з генеральним секретарем військових справ С.Петлюрою та членами президії Генерального військового комітету України. Після проголошення Центральною Радою ІІІ Універсалу 20 листопада 1917 р., Україна де-факто оголосила себе незалежною державою, і хоча де-юре все ще залишалася у федеративній спілці з демократичною Росією, її військово-політичні акції в міжнародній політиці значно зросли.\nНе зволікаючи, 26 листопада С.Петлюру відвідали англійський полковник Чарльз та французькі полковники Гравьє і Перльє. Наприкінці листопада 1917 р. генерал Ж.Табуї наніс візит генеральному секретареві міжнародних справ УНР О.Шульгину, якому зокрема заявив, що Франція із союзниками мають велику симпатію до України, а позаяк “будування нової республіки та ще й серед таких обставин є справа нелегка, союзні правительства пропонують свою допомогу і запитують, що саме потрібно Україні, і чим вони можуть бути корисні”. Допомога мала бути на вибір, чи то технічна, чи грішми, чи навіть крамом. Цілком очевидно, що час відвідин 184\nЖ.Табуї О.Шульгина в Києві з запитом про можливу допомогу з боку союзників і пропозиція надання французької грошової позики Нулансом М.Туган-Барановському в Петрограді збігаються зовсім не випадково.\n18 грудня 1917 р. генерал Ж.Табуї відвідав голову Генерального секретаріату В.Винниченка й виголосив йому офіційну заяву. Говорячи, що, незважаючи на те, що союзні держави ще не прийняли офіційного рішення щодо України, французький представник, зокрема, зазначив про необхідність “щоб не бути захопленими несподівано, коли б настав час діяти… приготовити матеріял для евентуальної розмови про фінансову й технічну допомогу, яку б союзники могли дати Україні”, позаяк напередодні він “дістав наказ запросити вас з огляду на фінансову й технічну допомогу, яку б Франція могла дати Україні, зазначити точно й передати до французького посольства якнайскорше [проект] програм, який Український уряд думає реалізувати, та відповідні потреби”.\nЗ огляду на французьку пропозицію і скрутну ситуацію, що склалася в країні, 23 грудня 1917 р. на черговому засіданні Генерального секретаріату О.Шульгин запропонував принципово обміркувати справу з позичкою у Франції . Втім урядники не виявили належної уваги до можливості отримати в своє розпорядження французькі гроші. Наступну спробу звернути увагу колег на перспективу французької грошової допомоги О.Шульгин зробив за тиждень, 29 грудня 1917 р., коли конкретизував суму позики, а саме – 500 мільйонів. Чого хтіли у відповідь французи здогадатися не важко. Все той же О.Шульгин згадував, що “плани-пропозиції представників Антанти зводились до того, щоб утворити з українців-вояків кілька корпусів, які разом з чехо-словацькими полками, а також поляками, зайняли б найважніші в стратегічнім відношенні пункти на румунському і південно-західному (українському) фронтах і таким способом притягували б на цих фронтах певну кількість війська центральних держав”. На це М.Порш зауважив, що аналогічну грошову позику Франція пропонувала й Дону, проте останній відмовився її взяти, після чого українські генеральні секретарі вирішили “обміркування цієї справи одкласти”.\nТим часом, попри таку невизначеність в позиції офіційного Києва, Париж не полишав надію зблизитися з Україною чи, влучніше сказати б, втягнути її в антантську військово-політичну орбіту. Наміри ці тим паче конкретизувалися, а заходи прискорилися, після того, як В.Винниченко та О.Шульгин в розмові з колишнім англійським консулом П.Багге (18 грудня 1917 р.), цілком відверто 185\nнаголосили британцеві, що представники УНР вже розпочали мирові переговори з Центральними державами й мають намір довести їх до логічного завершення.\nТим не менш, 3 січня 1918 р. генерал Ж.Табуї офіційно повідомив О.Шульгина, що його призначено представником Франції в Україні, а вже наступного дня (4 січня) в приміщенні Генерального секретарства внутрішніх справ французького посланця прийняв голова Генерального секретаріату В.Винниченко. В присутності інших українських урядовців Ж.Табуї звернувся до В.Винниченка з промовою, в якій, поміж іншого, знов торкнувся можливості надання Францією допомоги Україні: “Я вам приношу запевнення в тім, що Франція… підтримає всіми своїми силами, моральними і матеріяльними, всі зусилля, які робитиме Українська Республіка, щоб іти тим шляхом, який намітили собі союзники”.\nЯкий же шлях намітили собі союзники? 23 грудня 1917 р. у Парижі відбулася конференція держав Згоди (Франції та Великої Британії). На ній де Сент-Олер, аби зберегти участь Румунії у війні за рахунок підтримку з тилу Україною, радив французькому урядові задіяти щодо офіційного Києва єдину свою перевагу – фінансову, зазначаючи, що “тільки таким чином можна було б підштовхнути Україну на допомогу Румунії шляхом утримання спільного фронту”.\nЩодо джерел фінансування союзницької діяльності на теренах колишньої Росії, то Р.Сесіл вказав, що справа ця не буде легкою, проте запропонував “використати послуги одеських і київських євреїв через посередництво євреїв із Заходу, прихильників союзних держав, якими є сіоністи”.\nВодночас союзники утримались від офіційного визнання українського уряду. Крім того учасники конференції схвалили таємну “Угоду між Францією та Англією щодо дій у Південній Росії”, в якій зазначалося, що Україна, Крим та Бессарабія належатимуть до французької зони впливу, а витрати будуть спільними й оплачені міжсоюзницьким централізованим органом. Тим не менш будь-яких коштів від Франції та її союзників, через вагання їхніх урядів, Україна так і не отримала, на відміну від російського генерала Алексєєва для потреб якого французький уряд виділив кредит на 100 млн. франків.\nКрім того французька військова місія в Росії на прохання свого уряду розробила загальну програму діяльності Франції в “Росії”. Згідно програми союзники мали діяти кількома шляхами: політичною пропагандою, що належала до компетенції посла; та військовими заходами через військову місію. Зокрема передбачалася 186\nпропаганда з метою “матеріально підтримати добру волю”, аби спонукати ”діяти передовсім у напрямку війни”.\nТака матеріальна допомога мала бути спрямована на формування насамперед боєздатних національних частин серед поляків, українців, донців, латишів, сербів, югославів та естонців. Передбачалося протягом шести місяців надати грошові позики на утримання національних частин у такій пропорції: чехам – 66 млн. руб. для утримання 100 тис. осіб, полякам – 90,3 млн. для 100 тис. осіб, донцям – 96 млн. для 150 тис. осіб і українцям – 384 млн. для 600 тис. осіб (по 64 млн. руб. на місяць).\nКрім того, у програмі зазначалося, що власні фінансові ресурси українського уряду були “поки що незначні, але можна сподіватися організувати збирання податків” . Генерал Ніссель мав інформацію, що британський генерал Бартер “нібито одержав першу суму в кількості 8 млн. на пропаганду” і це поки що був єдиний кредит від країн Антанти для колишньої Росії. На той час для здійснення кредитування генерал Ніссель мав у своєму розпорядженні лише 3 млн. 100 тис. руб. на півроку (1 млн. – для військової пропаганди без розрізнення національностей, 1 млн. – для поляків і 1 млн. – для чехів), а генерал Бертело ще менше – 1 млн. руб., призначених для діяльності в Україні, Сербії та Чехії.\nКуди ж було спрямовано ці кошти? Англійські – для допомоги Дону. Французькі – росіянам, а саме генералові Алексєєву. Як свідчать відповідні документи, на початок січня 1918 р. його організація загалом отримала від французької військової місії 1 млн. 125 тис. руб. (2 січня – 1 млн., 3 січня – 25 тис. і 10 січня 1918 р. – 100 тис. рублів) . Український уряд не отримав жодного рубля або франка. Причинами цьому була перш за все невизначена позиція власне самого уряду Франції.\nМіж тим, в день згаданого представлення Ж.Табуї (4 січня 1918) на засіданні уряду О.Шульгиним знов було ініційовано “вияснити принципіяльну можливість заключити заєм у Франції і Америки”. Проте й цього разу Генеральний секретаріат прийняв досить “слизьке”, неусталене рішення: “доручити Генеральному Секретарству Міжнародних Справ [О.Шульгину] в порозумінні з Генеральним Секретарством Фінансів вияснити конкретно і офіціяльно умови, на яких Франція може заключити з Україною фінансовий заєм”. За кілька днів (7 січня 1918 р.) вже М.Порш ставить перед урядом питання про потребу “скласти особливу комісію для вияснення конкретних умов зовнішнього займу”. При цьому, однак, вже не вказувалося на можливу державу-кредитора. Очевидно з огляду на 187\nперебіг перемовин в Бересті з Центральними державами. Проте коштів, як і раніше, не вистачало, а тому було вирішено таки створити відповідну комісію у складі: голови Генерального секретаріату, а також генеральних секретарів з справ: фінансових, шляхів, військових і морських.\nВтім, будь-яких дієвих потуг щодо з’ясування питання з позикою у Франції ані урядом УНР, ані утвореною ним комісією надалі зроблено не було. Це примусило генерала Ж.Табуї самому 11 січня 1918 р. звернутися до Генерального секретаріату міжнародних справ УНР з листом, в якому він просив якомога швидше дати йому ясну відповідь: яку саме фінансову та технічну допомогу хотів би отримати від Франції уряд України.\nАле відповіді, тим паче швидкої, не надійшло. О.Шульгин з цього приводу згадував, що відповідь мали таки надати, але після наради, яка повинна була відбутися 11 січня за старим стилем (тобто – 24 січня за новим). Не встигли.\nЗ свого боку, генерал Ж.Табуї, як дипломат і досвідчений офіцер, очевидно елементарно зрозумів сенс проволочки – українські представники весь цей час вели надзвичайно активні переговори в Бересті з делегатами від Центральних держав про укладення миру й отримання військової допомоги в боротьбі проти більшовицьких окупантів, що вже захопили мало не половину України. Не дочекавшись відповіді від уряду УНР, Ж.Табуї надіслав йому ноту, в якій наголосив, що Париж вважатиме укладення Україною миру з Центральними державами, як акт ворожий супроти Франції, а тому одразу ж відкличе назад своє визнання УНР. 9 лютого 1918 р. делегати Центральної Ради в Бересті підписали від імені УНР мировий договір з представниками держав Почвірного союзу. 23 лютого 1918 р. генерал Ж.Табуї залишив Україну.\nПізніше, по закінченні світової війни, переможці, а надто Франція, не забудуть цієї “зради” з боку України й на Паризькій мирній конференції претензії українців на власну державність виявляться примарними.\nГрошові взаємини Центральних держав взагалі, а зокрема Німеччини та Австро-Угорщини, з Центральною Радою на офіційному рівні зав’язалися на світанку 1918 р. Природньо, що міждержавного статусу вони набули після проголошення IV-м Універсалом Центральної Ради самостійності УНР, а вперше де-юре занотовані були в Берестейському договорі від 27 січня (9 лютого) 1918 р. Тоді ж у договорі тимчасово було зафіксовано: “обрахунок відбувати в золоті на таких основах: 1 тис. німецьких державних марок в золоті рівні 462 крб. в золоті Української Народньої Республіки, а також рівні 188\n462 руб. в золоті бувшого російського цісарства (1 руб. рівняється 1/16 імперіяла), або 1 тис. австрійських і угорських корон в золоті рівні 396 крб. 78 грошам, в золоті бувшого російського цісарства (1 руб. рівняється 1/16 імперіяла)”. Таким чином валютні курси було встановлено ідентично дореволюційним паритетам рубля до марки та крони: 1 марка = 46,2 коп., 1 крона = 39,382 коп.\nВтім, вже на тоді усім учасникам угоди було зрозуміло, що визначені Мировим договором валютні курси, в зв’язку із знеціненням рубля за час війни і революції, були далекими від тогочасних фінансово-економічних реалій, як українських, так і німецько-австрійських. Питання ж платежів при товарообміні вимагало встановлення нових розрахункових співвідношень валют між суб’єктами торгівлі. Потреба у врегулюванні валютних курсів виникла також внаслідок необхідності унормування грошових розрахунків між УНР і Центральними державами по товарообміну й самим фактом німецько-австро-угорської окупації та складнощами, які виникли з цього приводу у питанні грошових взаємовідносин.\nДовоєнний паритет з рублем в зв’язку з його однаковим співвідношенням з українською валютою автоматично стосувався й карбованця. Втім, український уряд без огляду на Берестейську угоду встановлював (до того ж доволі непослідовно) власні паритети валют. Так, наприклад, 11 лютого 1918 р. Рада міністрів УНР, на пропозицію Жуковського, встановила власне грошове співвідношення: 1 рубль = 2 маркам.\nОднак, вже наступного дня, прагнучи підняти попит на національні грошові знаки, виконуючий обов’язки міністра фінансів М.Ткаченко розповсюдив обіжну телеграму про прийняття марок за курсом 462 крб. за 1 тис. марок. І це при тому, що тимчасовим Законом “Про випуск державних кредитових білетів УНР” від 19 грудня 1917 р. рубль визначався рівним до карбованця. Встановлення такого курсу не принесло очікуваних результатів через тривання бойових дій на основній території України, а коли вони вщухли, уряд УНР і Центральна Рада відчули перші ознаки грошового диктату нових союзників.\nТим часом, в перебігу просування німецьких та австро-угорських військ Україною командування окупаційних військ, з свого боку, самовільно визначало курси валют своїх держав щодо рубля та карбованця, що ще більше ускладнювало фінансову ситуацію в УНР. 15 березня 1918 р. німецьке верховне командування в особі генерала А.Лінзінгена, без будь-якої консультації з українським 189\nурядом, встановило новий курс рубля в 1,50 марки (66 2/3 коп. за марку), заявивши при цьому, що такий паритет відповідає міжнародному і тому повинен бути прийнятий в Україні. Уряд Центральної Ради про такий крок окупаційних властей був принизливо поставлений до відома телеграмою Головної квартири німецьких військ в України. 16 березня, після обговорення цієї телеграми, Рада міністрів була змушена доручити кредитовим установам і скарбницям встановити вільний прийом і обмін кредитових марок за курсом у 1,5 марки за російський рубль.\nЦікаво, що про курс карбованця в постанові Ради міністрів навіть не згадувалося, а в подальшому уряд УНР намагався довести, що цей занижений паритет має застосовуватися лише до рублів і не може бути вживаний щодо карбованця. Зрозуміло, що ця дитяча “уловка”, яка не варта серйозного уряду, як визначив її тогочасний дослідник фінансів Л.Нєманов, була безжалісно знищена австро-німцями. Одночасно курс австрійської крони було встановлено у 21/4 крони за рубль (441/2 коп. за крону).\nВтім становище, коли кожна з присутніх на українському терені (а, відповідно, й ринку) сил самовільно визначає сприятливий для себе курс грошових одиниць не могло тривати надалі. Не вигідно це було, перш за все, українській стороні як з фінансово-господарчого боку, так і з огляду на підрив владного авторитету. Враховуючи ж військово-політичні обставини, в яких опинилася Центральна Рада після підписання Берестейського договору, без урахування позицій німецької та австро-угорської сторін і пошуку порозуміння з ними, розв’язати валютно-паритетний вузол українська влада об’єктивно не змогла б. Тим паче односторонньо і на власну користь.\nПитання це постало на засіданні Ради міністрів 20 березня 1918 р., коли урядовці доручили та уповноважили Кредитову канцелярію увійти в порозуміння з представниками Німеччини та Австро-Угорщини і остаточно вирішити питання щодо всіх закордонних рахунків. Отже, з метою врегулювання цього питання та вирішення інших поточних міждержавних фінансових проблем було вирішено створити тристоронню фінансову комісію.\nКомісія почала засідання в Києві вже 24 березня 1918 р. На першому засіданні український уряд подав пропозицію визнати “як тимчасову міру, курс, встановлений командуванням групою армій Лінзінгена для розрахунків військ на Україні в 1,50 марки за рубль”. Водночас представниками Центральних держав було беззаперечно відхилено заяву українських делегатів про те, що за можливості пасивного сальдо при взаємному товарообміні, ціна Києву 190\nдержавами Почвірного союзу, “згідно мировому договору, має сплачуватися золотом”.\nНімецькі та австро-угорські представники відповіли на це, що “зобов’язання платежу пасивного сальдо золотом ні з буквального тексту, ані зі смислу мирового договору не витікає і тому ними відхиляється”. Українська делегація, погодилася поки-що зняти це питання з обговорення й залишити його відкритим.\nНа другому засіданні комісії, що розпочалося 26 березня 1918 р., було встановлено випадки для яких має діяти твердий розрахунковий курс валют та терміни його дії. Що ж до питання про нормований курс рубля чи карбованця до марки та крони, то тут збори не могли прийти до певного рішення. Українські представники вважали що продовження встановленого для групи армій Лінзінгена курсу в 1,50 марки за рубль на більш довший час є “черезчур високим” і пропонували встановити його як за мирного часу в 2,16 марки за рубль, на що німці категорично не погодилися.\nНа черговому засіданні фінансової комісії, яке відбулося 1 квітня 1918 р., питання встановлення валютного співвідношення між рублем (карбованцем) та маркою ще більш загострилося і загрожувало зірвати укладення угоди. Німецька сторона зробила більш жорсткими свої вимоги й стояла на визнанні твердого розрахункового курсу в 11/3 марки до рубля/карбованця. За таких умов українські представники спробували повернутися до курсу, попередньо пропонованого німцями (1,5 марки), однак німецькі представники твердо стояли на своєму. При цьому ними було заявлено, що “якщо Україна на це не може погодитися, то належить перервати переговори, як такі, що не велися”.\nУкраїна поступилася. Того ж дня В.Мазуренко на засіданні Ради міністрів доповів, що на переговорах делегати від Німеччини не погоджуються на встановленні паритету рубля і марки рівному 11/2 і що умови, запропоновані німцями, представниками українського уряду були відхилені.\nТим не менш уряд України таки змушений був піти на поступки. 6 квітня 1918 р. між УНР та Центральними державами було укладено відповідну угоду про встановлення твердого розрахункового курсу між їхніми грошовими одиницями. Умови визначали, що твердий розрахунковий курс між рублем, маркою і кроною встановлювався терміном до 15 липня 1918 р. у співвідношенні 1 руб. = 11/3 марки = 2 кронам. Із встановленням твердого розрахункового валютного курсу, однак, не вдалося уникнути недоречностей, пов’язаних з міжгрошовим обміном. Причиною цьому стало існування насправді 191\nфактично двох офіційних курсів: одного обов’язкового для зносин з німцями та австрійцями (1 марка = 75 коп., 1 крона = 50 коп.) і іншого, за яким приймалася валюта від приватних осіб установами Держбанку (1 марка = 662/3 коп., 1 крона = 444/9 коп.). Другий курс (відповідний до встановленого генералом Лінзінгеном) приймався у випадках, які не суперечили умовам тристоронньої домовленості про твердий розрахунковий курс, вироблений фінансовою комісією. Причиною цьому стала сепаратна політика Держбанку УНР.\nСаме з цього приводу ще 12 березня 1918 р. між майором Генштабу австро-угорських військ Іоном та Управлінням залізниць України відбулася безпосередня зустріч. Предметом переговорів виявилася багатомісячна заборгованість по виплаті зарплатні українським залізничникам. Управлінню залізниць України пропонувався аванс за кошт австро-угорських фінансових засобів на погашення заборгованості по зарплатні для залізничників. Ця пропозиція була “з вдячністю” відхилена головою Ради міністрів В.Голубовичем. Проблему ж зарплатні залізничникам так однак і не було вирішено.\nЦілком зрозуміло, що на далі ситуація не могла перебувати в подібному стані. 20 березня 1918 р. Рада міністрів уповноважила Кредитову канцелярію організувати для остаточного вирішення всіх фінансових закордонних рахунків спеціальну комісію. 23 березня 1918 р. на засіданні спеціальної комісії з товарообміну українські представники заявили, що уряд УНР готовий надати Центральним державам 2 млн. пуд. цукру під отримання авансу на суму в 30 млн. рублів.\nОчевидно члени комісії не змогли знайти спільну мову, позаяк 25 березня 1918 р. уряд УНР знов обмірковував справу щодо отримання зовнішньої позики. Того ж дня було принципово визнано за необхідне взяти зовнішню позичку і доручено голові Ради міністрів В.Голубовичу та відповідним міністерствам розпочати з цього приводу переговори. Що спонукало уряд Центральної Ради схилитися 192\nдо думки про нагальність позичити гроші в іншої країни, якою за тогочасних умов могла бути лише Німеччина чи Австро-Угорщина? Це, перш за все, фінансова прірва, в яку скочувалося господарство країни, та відсутність в розпорядженні Ради міністрів коштів, необхідних для державного керівництва, яке вислизало з рук провідників УНР.\n27 березня 1918 р. уряд УНР розглядав пропозицію німецької військової влади в Києві щодо виплати ними (німцями) грошової платні службовцям українських залізниць. Голова Ради міністрів В.Голубович на засіданні уряду одразу ж поставив на розгляд питання про зовнішню позичку для задоволення поточних потреб держави.\nВести переговори з цього приводу було доручено представникові державної комісії з товарообміну І.Фещенко-Чопівському і міністрові фінансів УНР. За день, 28 березня 1918 р., відбулося чергове спільне з представниками Центральних держав засідання Комісії з товарообміну. Головуючий на засіданні М.Порш у вступній промові одразу ж зазначив, що весь фінансовий апарат України було зруйновано більшовиками і заявив, що з огляду на змальовану ситуацію, український уряд пропонує Німеччині надати йому у позику або авансом грошові знаки; крім того, бажано також передати Україні вагони і потяги, що були захоплені раніше Німеччиною та Австро-Угорщиною на теренах колишньої Росії.\nПредставники Центральних держав погодилися на таку пропозицію, а їхні фахівці взялися розробляти умови надання Києву суми, необхідної для вирішення поточних проблем із виплатою платні залізничникам України.\nПісля засідання німці й австрійці одразу ж почали консультації із Берліном та Віднем. Так, наприклад, міністр іноземних справ О.Чернін 30 березня 1918 р. телеграфував цісарському послу в Києві графу Й.Форгачу з цього приводу наступне: “Питання про виплату зарплатні українським залізничникам через можливий їхній страйк в районі дислокації наших військ постійно викликав в мене прискіпливу увагу та стурбованість. Вчора мені вдалося домогтися принципової згоди прем’єр-міністра на проведення безпосередніх переговорів майора Іона з міністром залізничного транспорту та отримання нашої фінансової допомоги. Поки що кожному робітникові має бути виплачено аванс, для чого необхідно виділити 21 млн. рублів, причому дві третини суми Німеччиною, а одна третина нами. Майор Іон доповів про це армійському командуванню. Заперечення уряду [України] проти прямої виплати боргу окупаційними властями 193\nчастково пов’язане з питаннями соціал-демократичних організацій залізничників. Становище на залізничному транспорті, котрий майже не працює, включаючи й обслуговування військових ешелонів, і не має фінансових надходжень, є лише одним з елементів хаосу, що склався, та повного краху фінансової системи в Україні”.\nЯку ж суму запрошували в Центральних держав українські урядовці? Судячи з доповідної телеграми посла Австро-Угорщини в УНР графа Й.Форгача до міністра іноземних справ графа О.Черніна, попередньо Україна прагла отримати авансом 50 млн. рублів для виплати зарплатні залізничникам.\nУ відповідності до прохання української сторони представники Центральних держав виробили проект договору про видачу урядові УНР авансу, однак в сумі 25 млн. рублів. Проект виділення авансу містив у собі конкретні вимоги, які яскраво висвітлюють ставлення Берліна та Відня до української влади. Це, перш за все, вираження в офіційному документі недовіри урядові УНР вимогою надання окупаційному командуванню звітних документів про цільове використання коштів та диктатом щодо правил експлуатації залізниць.\nПо-друге, Центральні держави не приховуючись вказували урядові суверенної держави на встановлення бажаного їм внутрішнього розпорядку руху потягів і способу оплати праці залізничників. Крім того, за відносно невелику позику, окупанти прагли отримати для себе небачені привілеї аж до провезення поза чергою воєнних вантажів за тарифами мирного часу. І врешті, за рамки договору (а отже й грошового обігу на шляхах сполучення) виводилася платіжна спроможність українських грошових одиниць (карбованця і гривні), коли висувалася вимога погашення авансу царськими рублями. Аналізуючи документ, неважко дійти висновку, що угода ця нав’язувалась УНР, а позиція представників України, в кінцевому результаті, визначалась як box clamantis in deserta.\nПриродньо, що таке неприховане втручання у внутрішні справи держави й намагання принизити керівництво УНР викликали протест з боку українського уряду. 31 березня 1918 р. на своєму засіданні Рада міністрів ухвалила: “а) позичку грошей у німців одхилити; в) доручити Міністру Фінансів попередити німців, на яких умовах ми можемо прийняти позику грошей, яко аванс під товари, і ультимативно заявити, що ми не допустимо їх втручання в виплату жалування служачим залізниці і пошти; с) доручити Міністру Шляхів зробити приказом по Міністерству виговор Плевако за його самовільні переговори з німцями про грошову позику з погрозою, що при повторенні таких вчинків він буде увільнений від служби”. 194\nНаступного дня (вранці 1 квітня 1918 р.) на засіданні спеціальної комісії міністр фінансів УНР В.Мазуренко від імені свого уряду заявив, що Рада міністрів в цілому ухвалила проект угоди, але пропонує внести до неї кілька змін: “а) Замість передбаченого розрахункового курсу в 1-1/3 марки вона бажає такого в 1,5 марки. Відповідно до сього встановиться й курс австрійської крони; b) відсоток з 7% річних вважається надто високим; с) Видачу мільйона рублів “Ост” в рахунок авансу потрібно усунути; d) На контроль Германського та Австро-Угорського військового управління при сплаті жалування та заробітків не повинно бути дано згоди”.\nНімецько-австрійські представники висловили готовність піти на певні поступки в питаннях зниження відсоткової ставки по позиках і відмовитися від видачі мільйона ост-рублів. Разом з тим представники окупаційної влади прагли зберегти за собою контроль над використанням коштів, заявляючи, що “запропонований шлях вповні охороняє права Українського Уряду” і, водночас, виявили згоду “розглянути й іншу пропозицію, що переслідує ту ж мету”.\nОсобливо загострилися переговори в частині обговорення умов валютного паритету в угоді. В питанні про зміну валютного курсу по позиці з 11/3 марки за рубль на 1,5 марки представники Центральних держав залишися непохитними і навіть ультимативно заявили, що “якщо Україна на це не може погодитися, то належить перервати переговори, як [такі], що не відбулися”.\nПісля цього міністр фінансів заявив, що український уряд відмовляється від авансу і має власні можливості заплатити залізничним службовцям та робітникам утримання запропонованими до випуску скарбовими знаками УНР. Того ж дня В.Мазуренко доповів уряду про провал переговорів, а ввечері міністр торгу і промисловості І.Фещенко-Чопівський на засіданні Комісії з товарообміну заявив, що Рада міністрів постановила припинити переговори про позику 25 млн. руб. в Німеччини та Австро-Угорщини.\nВтім, відмовитися від переговорів було легше, ніж віднайти кошти для виплати залізничниками, що загрожували заворушеннями. Грошей же в розпорядженні уряду Центральної Ради не було. Знаходячись у безвихідному становищі, 3 квітня 1918 р. уряд знов повертається до питання зовнішньої позики. Засідання було досить бурхливим і після довгих суперечок урядовці вирішили продовжувати переговори про позичку, але при цьому дотримуватися таких вимог: 1) відкинути ті умови зовнішнього займу, які є втручанням в українські внутрішні справи; 2) підвищити курс марки до 1/33 за 1 руб.; 3) аванс повинен бути даний лише урядові в розмірі 100 млн. руб., 195\nв крайньому разі – в 25 млн. руб.; 4) усунути умови контролю над використанням цього авансу.\nПереговори було поновлено. Українські представники заявили, що уряд УНР погоджується встановити курс рубля в 1 марки і 33 крейцери. Щодо ж до суми авансу, то німці погоджувалися надати 50 і більше млн. руб., але стосовно інших вимог висунули пропозицію не згадувати про них в договорі про позичку, але натомість занотувати їх окремо . Суть цієї пропозиції полягала в тому, що австро-німецькі представники склали, на відміну від проекту на 25 млн. руб., два проекти договорів про надання УНР авансу: фінансовий і технічний.\nФінансовий проект фактично відновлював проект договору на 25 млн. руб. з певними незначними змінами. Відсоток по позиці до розрахунку чи повернення було встановлено в 6% річних, проте курс залишався той самий (75 коп. за марку і 50 коп. за крону). Німеччина та Австро-Угорщина відмовилися від безпосереднього контролю над виплатою зарплатні службовцям та робітникам, але в технічному договорі вказали вимогу припинення безкоштовного пересування залізницями, встановлення зробної платні в залізничних майстернях та скасування військових надбавок.\nТаким чином Центральні держави прагли укласти угоду про аванс, не оприлюднюючи відокремлений від фінансового технічний договір, і тим самим зберегти репутацію Центральної Ради та її уряду. Разом з тим вимога підписання одночасно обох договорів залишалася непорушною. Українська ж делегація, навпаки, погоджувалася на підписання авансового договору, але протестувала проти договору технічного, як такого, що легалізує втручання у внутрішні справи України.\n5 квітня 1918 р. Рада міністрів заслухала звіт В.Мазуренка про перебіг переговорів. Наступного ж дня, 6 квітня 1918 р., Рада міністрів вирішила відхилити договір про отримання авансу зі спеціальним призначенням від Німеччини та Австро-Угорщини. Більше переговори між представниками УНР та Центральних держав з цього приводу не поновлювалися. Проблема ж виплати зарплатні залізничникам так і не була вирішена урядом Центральної Ради.\nВодночас, відповідно до торговельної угоди, в квітні 1918 р. розпочалися переговори про валютну трансакцію, яку Україна мала здійснити з Центральними державами. Необхідність такого валютного договору полягала в тому, що торговельні зносини УНР з Німеччиною та Австро-Угорщиною були побудовані на тій перспективі, що весь товарообмін між ними відбуватиметься за допомогою 196\nурядових установ, а також, що союзники утримаються від вільної закупівлі продовольства, аби не сприяти спекуляції і непомірному підвищенню цін.\nКрім того, український уряд був зацікавлений в тому, щоб вітчизняний грошовий ринок не насичувався німецькою та австрійською валютою. Аби закупити щось для Центральних держав, українським установам необхідні були кошти українські, які Німеччина та Австро-Угорщина повинні були б мати, а для закупівель у цих країнах потрібна була валюта у марках і кронах. Тому для усіх сторін найбільш логічним і доцільним було здійснити взаємний обмін певною масою грошових знаків партнера і закріпити економічні домовленості валютною угодою.\nНе заперечували такій позиції й представники Центральних держав. 13 квітня 1918 р. на засіданні Ради міністрів Х.Барановський довів до відома урядовців, що випуск серій Держскарбниці УНР (3,6% облігацій) в Німеччині затягується, проте німці заявили, що можуть придбати ці папери на суму в 200 млн. крб. Втім, у цій привабливій для уряду України пропозиції, виявилися не досить прийнятними умови. Зокрема німецька сторона відмовлялася заплатити за ці папери гроші, а пропонувала “покласти їх в свої банки на проценти з тим, щоб списувати їх на рахунок платні од нас за німецькі товари”.\nНадалі ж пропозиція полягала в тому, що коли після завершення торговельних операцій між країнами “сальдо” буде на користь УНР, то німці повернуть його так: третина цієї суми буде повернено через півроку по підписанню загального миру в світовій війні; інша третина – через рік і ще одна третина – через два роки. Х.Барановський справедливо зазначив на це, що такі умови для України невигідні, а розрахунок по майбутній військовій конвенції може цілком анулювати вигоди цієї позички.\nВін також повідомив урядовцям, що німцям було заявлено, що до підписання військової конвенції про надання їм на таких умовах серій української Держскарбниці не може бути й мови, але ті вимагають негайної відповіді.\nОбговорення проблеми одразу ж поставило в центр уваги питання укладання військової конвенції. В підсумку урядовці вирішили стояти на таких позиціях: 1) умови покупки 3,6% серій Держскарбниці, запропоновані німецькими представниками, відхилити; 2) справа конвенції належить розв’язанню тільки українським урядом; 3) офіційно скликати окреме засідання в складі голови Ради міністрів, міністрів фінансів, внутрішніх, військових і закордонних 197\nсправ УНР за участю представників німецького та австро-угорського урядів: Мумма, Штольценберга, Флейшмана і Форгача. 17 квітня 1918 р. на черговому засіданні комісії по товарообміну Х.Барановський, доповідаючи про перебіг переговорів з валютної позики, повідомив, що українські делегати запропонували Центральним державам, щоб сплату за передані Німеччині та Австро-Угорщині карбованці було здійснено готівковими марками та кронами. Цю пропозицію було відхилено. Натомість німецькі та австро-угорські представники запропонували сплатити білетами державних скарбниць своїх країн. При цьому 2/3 всієї суми повинні були зберігатися на поточних рахунках у Відні, Будапешті та Берліні; 1/6 мала б зберігатися там само депозитом і ще 1/6 передається Держбанкові УНР готівкою. На таку пропозицію українці відповіли рішучим протестом, внаслідок чого представники Центральних держав погодилися надати половину і депонувати її в державних банках Відня, Будапешта та Берліна.\n19 квітня 1918 р. на засіданні Ради міністрів товариш міністра фінансів В.Мазуренко доповів урядовцям, що німці знов запропонували взяти українських серій на 200 млн. крб. по 3,6%, а натомість згодні надати українському урядові 100 мільйонів своїх серій по 41/2%, а також відкрити в своїх банках поточний рахунок на 100 млн. українських серій з метою списання з нього сплати за ті товари, котрі вони поставлять в Україну. Рішення уряду УНР цього разу було менш категоричним і більш схильним до компромісу: “Передати справу на розгляд Фінансово-Економічної Наради при Міністерстві Фінансів, яка в порозумінні з Державною Комісією повинна вияснити потребу для України мати запропонований біжучий рахунок в Германських банках”.\nТим часом 20 квітня 1918 р. Мала Рада ухвалила законопроект про випуск зобов’язань Держскарбниці на забезпечення грошових знаків в сумі 500 млн. крб. (1 млрд. гривень). 22 квітня 1918 р. міністр фінансів П.Климович доповідав урядові про пропозиції вищезгаданої Фінансово-економічної наради, проте щодо домовленостей про 3,6% серії Держскарбниці УНР навіть не обмовився, як не згадав про них і голова Державної комісії М.Порш, який звітував перед Радою міністрів про сумарний договір по товарообміну УНР з Центральними державами. Угоду про позику укладено так і не було. Пізніше 15 травня 1918 р., з деякими змінами, її підпише гетьманський уряд П.Скоропадського.\nТим часом становище в Україні все більше загострювалося. Зростало обопільне напруження й в стосунках між Центральною 198\nРадою і німецько-австро-угорським окупаційним командуванням. 30 березня 1918 р. австро-угорський посол в УНР граф Й.Форгач у телеграмі до Відня, повідомляючи міністрові іноземних справ О.Черніну про зубожілий стан на залізничному транспорті України, доповідав про владний та господарчий хаос і “повний крах фінансової системи в Україні”. Там же й промайнула думка, що для виправлення становища “необхідні певний час і зовсім інша державна влада, а не уряд кількох молодих безпорадних революціонерів та соціал-демократичних утопістів”.\nНакази німецького головнокомандувача в Україні фельдмаршала Г.Айхгорна про засів полів і про заборону захоплення поміщицької землі від 6 квітня 1918 р. та про запровадження в Україні німецьких військово-польових судів від 25 квітня 1918 р., які були видані без узгодження з урядом УНР і являли собою грубе втручання у внутрішні справи України, фактично визначали фіктивне становище українського уряду. Природно, що вони викликали різку критику з боку різноманітних діячів Центральної Ради. Все це остаточно заглибило провалля на шляху компромісу між державною владою УНР та окупаційною владою в Україні.\nПорозуміння на основі розумних взаємних поступок ніхто не прагнув. Провалля на шляху до полагодження конфлікту перетворювалося на нездоланну прірву. Розуміючи, що на поточний момент Центральна Рада не має ані сил, ані широкого кола прибічників, які стали б на її захист, німецьке командування 29 квітня 1918 р. повалило її правління в країні.\nНемалу роль у крахові Центральної Ради зіграла й її загалом невдала внутрішня і міжнародна фінансова політика. Українські політики й експерти в питаннях міжнародних фінансів діяли з позицій мирного часу і рівних можливостей та потреб із переговорною стороною, що не відповідало тогочасній ані військово-політичній, ані фінансово-економічній дійсності. Успіх ведення державних фінансів не піддається патріотичним чи ідеологічним гаслам. Реальна ситуація вимагала з українського боку більшої гнучкості та розумної поступливості у веденні зовнішньої фінансової діяльності, чого київськими урядовцями усвідомлено не було, між тим як політика є, як відомо, мистецтвом можливого. В тому числі й політика ведення міжнародних фінансів. 199 Посилання та примітки:\n1. Крім того, серед країн Згоди саме на Францію було покладено завдання опікуватися збереденням антантофільської позиції серед політичних кіл України.