[ Вплив характеру матері на дитину її виховання і становлення як особистості ]\nТема: Вплив характеру матері на дитину, її виховання і становлення як особистості.\nРоботу виконала: Седельников Вікторія\nучениця 10 «Б» класу\nНауковий керівник: Кльонова\nм. Реутов 2007\nВступ ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .... ... ... ... ... ... .... ... 3\n1.1. Роль сім'ї у вихованні дитини ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .... ... ... 5\n1.2. Типи сімейних взаємин ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .... 7\n1.3.Прівязаность дитини до матері ... ... ... ... ... ... ... .... .... ... ... ... ... ... .. 9\n1.4.Тіпи характеру матерів. Вплив\n«Чинника матері» на дитину ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... 10\n1.4.1. Мати - «Привид» ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ..... 11\n1.4.2. Мати - «Фарфорова лялечка» ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... 14\n1.4.3. Владна матір ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. ... ... ... ... ... .... 16\n1.4.4. Мати-«мисливець за скальпами" ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... 19\n1.4.5. Мати - «Бос» ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .... ... ... .... ... .. .... 22\n2.1.Роль сім'ї у вихованні дитини. ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. ... .. 25\n2.2. Типи взаємини в сім'ї ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. ... ... ... 26\n2.3. Типи характеру матерів ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. ... ... ... .... 27\nВисновки ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. ... ... ... ..... 30\nЛітература ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. 31\nДодаток 1 ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. 31\nДодаток 2 ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. 32\nДодаток 3 ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... ... .. 34\nЯ вирішила зайнятися цією науково-дослідною роботою, так як вважала її актуальною на сьогоднішній день. Тема взаємозв'язку психологічної атмосфери в сім'ї та рівня психічного розвитку дитини, розглянута в даній роботі, за своєю актуальністю заслуговує уваги не тільки фахівців в галузях психології, педагогіки, а й, перш за все, батьків. З\nкожним роком зростає кількість дітей, у яких виявляються які-небудь ознаки психічного нездоров'я. Для розвитку людини важливий кожен вік. І все ж підлітковий вік займає особливе місце в психології. Подростничество - це самий важкий і складний з усіх дитячих вікових груп, що представляє собою період становлення особистості. Головний зміст підліткового віку доставляє його перехід від дитинства до дорослого життя. Всі сторони розвитку піддаються якісної перебудови, виникають і формуються нові психологічні новоутворення, закладаються основи свідомого поведінки, формуються соціальні установки. Цей процес перетворення і визначає всі основні особливості особистості дітей підліткового віку.\nМетою роботи є виявлення основних причин труднощів, що виникають у спілкуванні підлітків та їхніх матерів. Я глибоко вивчила деякі типи матерів і як їх характервліяет на становлення особистості дитини. Адже саме характер матері надає особливий вплив на підлітка. І тільки від неї залежить, яким дитина вийде з-під материнського крила в нову, незвідану і доросле життя. У моїй роботі досить таки глибоко розглянуто зв'язок мати-дитина, наслідки неправильного виховання дітей, а в практичній частині були проведені цікаві дослідження з учнями ліцею.\nТеоретична частина полягає в опис відносин матері до свого чада, як зробити так щоб дитина не замкнувся в собі, не пішов по пропащою дорозі (нікотинова залежність, вживання спиртних напоїв і наркоманія). Також я розглянула основні і головні типи стосунків у сім'ї і впливу обох батьків на свою дитину. І особливий акцент був зроблений на дослідження деяких типів матерів: «Мати -« привид »,« Мати - «порцеляновий лялечка», «Владна мати», «Мати -« мисливець за скальпами »,« Мати - «бос». Розглядаються п'ять типів відхилення від правильного процесу виховання, починаючи з нестачі любові і ніжності та закінчуючи невмінням відпустити вирослих дітей у самостійне життя. Кожному типу матері присвячується: обговорення проблеми і ті потреби дитини і матері, які залишилися незадоволеними, пропонуються заходи для задоволення цих потреб і відновлення порушених відносин.\nОдне важливе зауваження: матір'ю в цій роботі називається або рідна мати, або той людини, який займає в житті дитини місце матері. Багато людей були вирощені не матір'ю, а бабусею, мачухою, тіткою або другом сім'ї. У такому випадку матір'ю є саме ця людина, що грає визначальну роль у житті дитини.\n1.1. Роль сім'ї у вихованні дитини.\nТрадиційно головним інститутом виховання є сім'я. Те, що дитина в дитячі роки набуває в сім'ї, він зберігає протягом усього подальшого життя. Важливість сім'ї як інституту виховання обумовлена тим, що в ній дитина знаходиться протягом значної частини свого життя, і по тривалості свого впливу на особистість, жоден з інститутів виховання не може зрівнятися з сім'єю. У ній закладаються основи особистості дитини, і до вступу до школи він вже більш ніж наполовину сформувався як особистість.\nСім'я може виступати в якості як позитивного, так і негативного фактора виховання. Позитивний вплив на особистість дитини полягає в тому, що ніхто, крім самих близьких для нього в сім'ї людей - матері, батька, бабусі, дідусі, брата, сестри, не відноситься до дитини краще, не любить його так і не піклується стільки про нього. І разом з тим ніякий інший соціальний інститут не може потенційно завдати стільки шкоди в вихованні дітей, скільки може зробити родина.\nСім'я - це особливого роду колектив, який грає у вихованні основну, довгострокову і найважливішу роль. У тривожних матерів часто виростають тривожні діти; честолюбні батьки нерідко так пригнічують своїх дітей, що це призводить до появи у них комплексу неповноцінності; нестриманий батько, який із себе з найменшого приводу, нерідко, сам того не відаючи, формує подібний же тип поведінки у своїх дітей і т.д.\nУ зв'язку з особливою виховної роллю сім'ї виникає питання про те, як зробити так, щоб максимізувати позитивні і звести до мінімуму негативні впливи сім'ї на виховання дитини. Для цього необхідно точно визначити внутрісімейні соціально-психологічні фактори, що мають виховне значення.\nГоловне у вихованні людини - досягнення душевного єднання, моральної зв'язку батьків з дитиною. Батькам ні в якому разі не варто пускати процес виховання на самоплив і в найбільш старшому віці, залишати дитини, що подорослішала наодинці із самим собою.\nСаме в родині дитина одержує перший життєвий досвід, робить перші спостереження і вчиться як себе вести в різних ситуаціях. Дуже важливо, щоб те, чого ми вчимо дитину, підкріплювалося конкретними прикладами, щоб він бачив, що у дорослих теорія не розходиться з практикою.\nКонфліктна ситуація між батьками - різні підходи до виховання дітей.\nДіти швидко "схоплюють" сказане і досить легко маневрують між батьками, домагаючись сьогохвилинних вигод (зазвичай у бік ліні, поганого навчання, неслухняності і т.д.).\nБатьки, приймаючи рішення, повинні на перше місце ставити не власні погляди, а те, що буде більш корисним для дитини.\n1) Прийняття дитини, тобто дитина, приймається таким, який він є.\n2) Емпатія (співпереживання) - дорослий дивиться очима дитини на\nпроблеми, приймає його позицію.\n3) Конгруентність. Передбачає адекватне ставлення з боку дорослої людини до подій.\nБатьки можуть любити дитину не за щось, не дивлячись на те, що він некрасивий, не розумний, на нього скаржаться сусіди. Дитина приймається таким, який він є. (Безумовна любов)\nМожливо, батьки люблять його, коли дитина відповідає їхнім очікуванням. коли добре вчиться і веде себе. але якщо дитина не задовольняє тим потребам, то дитина як би відкидається, відношення міняється в гіршу сторону. Це приносить значні труднощі, дитина не впевнений в батьках, він не відчуває тієї емоційної безпеки, яка повинна бути з самого дитинства. (Обумовлена любов).\nДитина може взагалі не прийматися батьками. Він їм байдужий і може навіть відхилятися ними (наприклад, сім'я алкоголіків). Але може бути і в благополучній родині (наприклад, він не довгоочікуваний, були важкі проблеми і т. д.) необов'язково батьки це усвідомлюють.\n1.2. Типи сімейних взаємин.\nУ кожній родині об'єктивно складається певна, далеко не завжди усвідомлена система виховання. Тут мається на увазі і розуміння цілей виховання, і формулювання його завдань, і більш-менш цілеспрямоване застосування методів і прийомів виховання, врахування того, що можна і чого не можна допустити у відношенні дитини. Можуть бути виділені 4 тактики виховання в сім'ї і відповідають їм 4 типи сімейних взаємин, що є і передумовою і результатом їх виникнення: диктат, опіка, «невтручання» і співпрацю.\nДиктат у родині виявляється в систематичному стримуванні одними членами сім'ї (здебільшого дорослими) ініціативи та почуття власної гідності інших його членів.\nБатьки, зрозуміло, можуть і повинні висувати вимоги до своєї дитини, виходячи з цілей виховання, норм моралі, конкретних ситуацій, в яких необхідно приймати педагогічно і морально виправдані рішення. Однак ті з них, які віддають перевагу всім видам дії наказ і насильство, зіштовхуються з опором дитини, який відповідає на натиск, примус, погрози своїми діями: лицемірством, обманом, спалахами гніву, а інколи відвертою ненавистю. Але навіть якщо опір виявляється зломленим, разом з ним виявляються зламаними і багато цінних якостей особистості: самостійність, почуття власної гідності, ініціативність, віра в себе і в свої можливості. Безоглядна авторитарність батьків, ігнорування інтересів і думок дитини, систематичне позбавлення його права голосу при вирішенні питань, до нього відносяться, - усе це гарантія серйозних невдач формування його особистості.\nОпіка в родині - це система відносин, при яких батьки, забезпечуючи своєю працею, задоволення всіх потреб дитини, захищають його від будь-яких турбот, зусиль і труднощів, приймаючи їх на себе.\nПитання про активне формування особистості відходить на другий план. У центрі виховних впливів виявляється інша проблема - задоволення потреб дитини та огорожу його від труднощів. Батьки, по суті, блокують процес серйозної підготовки їх дітей до зіткнення з реальністю за порогом рідної хати. Саме ці діти виявляються найбільш непристосованими до життя в колективі. За даними психологічних спостережень саме ця категорія саме ця категорія підлітків дає найбільше число зривів у перехідному віці. Як раз ці діти, яким здавалося б не на що скаржитися, починають повставати проти надмірної батьківської опіки. Якщо диктат припускає насильство, наказ, жорсткий авторитаризм, то\nопіка турботу, огородження від труднощів. Однак результат багато в чому збігається: у дітей відсутня самостійність, ініціатива, вони так чи інакше відсторонені від рішення питань, особисто їх стосуються, а тим більше, загальних проблем сім'ї.\nСистема міжособистісних відносин у родині, яка будується на визнанні можливості і навіть доцільності незалежного існування дорослих від дітей, може породжуватися тактикою «невтручання». При цьому передбачається, що можуть співіснувати два світи: дорослі і діти, і ні тим, ні іншим не слід переходити намічену таким чином лінію. Найчастіше в основі цього типу взаємин лежить пасивність батьків як вихователів.\nСпівробітництво як тип взаємин у сім'ї передбачає посередність міжособистісних стосунків у сім'ї загальними цілями і завданнями спільної діяльності, її організацією і високими моральними цінностями. Саме в цій ситуації долається егоїстичний індивідуалізм дитини. Сім'я, де провідним типом взаємин є співробітництво, знаходить особливу якість, стає групою високого рівня розвитку - колективом.\n1.3. Прихильність дитини до матері.\nВивчення прихильності дитини до матері - одне з провідних напрямів експериментальної психології протягом останніх десятиліть. Ні міцніше і ближче зв'язку - фізичної, духовної, душевної, ніж у матері і дитини. Мати виношує маля, дарує йому життя, живить своїм молоком, дає перші життєві орієнтири, ніжно прив'язана до нього, відчуває його біль як власну.\nАле дитина підростає, набуває самостійності і вже не відчуває себе з матір'ю єдиним цілим. Тим не менш, часто мама, не розуміючи, що її чадо вже давно стало дорослим - зі своїм світом почуттів, уявлень, бажань, все ще бачить його малюком, не здатним без її керівної і указующей руки надходити з власної волі. Звичайно, тут все залежить від типу особистості матері, від усвідомлення своєї ролі в долі її дитини. Так, вона виховує дитину, допомагаючи йому орієнтуватися в соціальному середовищі, думаючи і піклуючись про його майбутнє, наставляючи згідно з власним світоглядом, контролюючи його вчинки. Проте у всьому потрібна міра. І не завжди мати розуміє, до чого може привести її необмежений контроль, як може скалічити вона життя своєму чаду, змушуючи його проживати не свою, а її життя, виконуючи не його, а її власні бажання.\nДля дитини найбільш дорогим, близьким, прекрасним істотою є мати. Мати - це не тільки тепло, затишок, увага. Це - світ сонця, любові, добра, ласки, весь світ в руках матері. І від того, який він, цей світ, залежить, яким виросте людина. При нестачі материнської уваги розвиток дитини завжди затримується - психічно, фізично, інтелектуально, емоційно. Деякі психіатри вважають, що кілька місяців позбавлення материнського впливу досить для того, щоб у психіці дитини відбулися зміни, які вже не можна повністю усунути в майбутньому. Що лежить на поверхні, частіше за все не помічається. Здавалося б, чого простіше, але ми, мабуть, до теперішнього часу не усвідомлюємо в повній мірі роль того впливу, який чинить на формування майбутньої людини обстановка в сім'ї в підлітковому віці. Адже те, яким виросте людина, багато в чому визначається тим, хто тримав дитину на колінах, вів його за руку, співав пісні і розповідав казки.\n1.4. Типи характеру матерів. Вплив\n«Чинника матері» на дитину.\nТепер я хочу детальніше пояснити і зупинитися на явищі, що називається «материнським фактором». Материнство вивчається в руслі різних наук: історії, культурології, медицини, фізіології, біології поведінки, соціології, психології. Останнім часом з'явився інтерес до комплексного дослідження материнства. Важливість материнського поведінки для розвитку дитини, його складна структура і шлях розвитку, множинність культурних та індивідуальних варіантів, а також величезна кількість сучасних досліджень у цій області дозволяють говорити про материнство як самостійної реальності, що вимагає розробки цілісного наукового підходу для його дослідження.\nРоль матері може виконувати рідна мати, свекруха, теща або навіть хтось із друзів. Бог дає нам мати, щоб вона піклувалася про нас, годувала й ростила нас. Вона частково виконує для нас роль самого Бога. Мати або людина, яка взяла на себе, її функції, відповідальний за те, якою виросте дитина. Релігійні вожді і політики, великі мислителі і художники нерідко говорять про вплив, що мати справила на все їхнє життя. Робота матері - найважливіший, найтяжчий і низькооплачувану працю.\nБільшість підлітків і дітей мріють про нормальні, взаємно задовольняють відносинах з одним з головних людей у своєму житті - з матір'ю. Однак реальність далека від ідеалу. Проблеми можуть виникати в різних областях. Діти відчувають:\n- Нездатність до спілкування з матір'ю;\n- Відмова матері визнавати друзів;\n- Брак свободи, неможливість відокремити своє життя від материнської, щоб при цьому не втратити її любов;\n- Відсутність зв'язку з матір'ю і взаємне нерозуміння;\n- Невміння відмовити матері або посперечатися з нею;\n- Необхідність приховувати своє справжнє «я» і зображати досконалість;\n- Вину за те, що їм не вдалося здійснити мрії і сподівання матері;\n- Прикрість через те, що мати не в змозі зрозуміти їхній біль;\n- Обурення материнським егоцентризмом;\n1.4.1. Мати - «Привид».\nМати-«привид», здебільшого фізично і морально відсутня мати. Не можна сказати, що вона погано поводиться зі своїм чадом, але її почуття в основному завжди закриті для дитини. Він не вчитися від своєї матері відкритості та близькості з іншою людиною.\nОзнаки матері - «примари».\n- Вдається до насильства, знищуючи будь-яку можливість контакту; - контролює емоції і тим самим не допускають встановлення тісного зв'язку; - затуляє своїми вимогами справжнє «я» дитини; - залишає дитину на самоті, в результаті чого він втрачає здатність довіряти кому-небудь; - відчуває особисті труднощі і тому не звертає уваги на дитину; - ведуть себе так, що діти не можуть нічим поділитися з ними, боячись засмутити чи розсердити мати.\nЗагальний і сумний підсумок в будь-якому випадку - дитина не може встановити такий зв'язок з матір'ю, яка забезпечила б йому емоційний ресурс, необхідний для подальших відносин з людьми. Яку потребу дитини не задовольняє мати - «привид»? Що залишає в зневазі відсутня або неуважна мати?\nВідстороненість. Люди, вирощені такою матір'ю, емоційно так і не стають частиною колективу, сім'ї. Всі «емоційне забезпечення» лягає на плечі інших.\nЗамкнутість. Таким людям не властива звичайна потреба в залежності. У важкі часи вони не звертаються за допомогою, а замикаються в собі, викликаючи глибоке розчарування в тих, хто їх любить.\nНедовіра, ворожість, агресія. Ці почуття деякі використовують для того, щоб тримати людей на відстані. Не довіряючи іншим, вони переходять в атаку, відкидаючи, геть кожного, хто намагається зблизитися з ними.\nПереоцінка відносин. У дорослому житті ці люди шукають кого-небудь, хто заповнив би пролом, залишену матір'ю-«привидом». Вони розраховують, що друг чи кохана зможуть дати їм те, чого вони не отримали від матері. Чоловік або дружина повинні зробитися казковим принцом (принцесою) і перетворити їх мізерне існування в світ чудес. Однак жодна людина не відповідає таким високим вимогам. Ті незадоволені своїм життям одинаки, які уявляють, що шлюб за помахом чарівної палички зробить їх щасливими, як правило, шукають ерзац материнської любові.\nНегативні відносини. В результаті спочатку не вдалих відносин, що не дали їм упевненості в собі, такі люди в дорослому житті стають жертвою негативних відносин. Щоб благополучно минути пору самотності й дочекатися гарних відносин, нам потрібен хороший старт у житті - надійна мати.\nПорожнеча. Це найбільш нестерпне емоційний стан з усіх відомих людству. Дитина, а пізніше дорослий «наповнюється» зсередини, відповідаючи на любов і турботу матері. Проблема виникає, якщо у людини немає нікого, кому б він міг відповісти взаємністю. Дитина, у якого немає людини, яка приймає його любов, зросте з відчуттям внутрішньої порожнечі. Віддалена, не доступна для дитини мати - «привид» виховує настільки ж відстороненого дитини, людини з невгамовним порожнечею в душі.\nНаркотична залежність. Сьогодні термін «залежність» вживається дуже широко: кажуть про зловживання чим завгодно - від їжі до роботи. Ми маємо на увазі традиційне значення цього терміна, застосовуючи його до алкоголізму та вживання наркотиків. Однак, враховуючи, що сьогодні наркоманія розглядається як характерологическое зміна, ми можемо припустити, що наркотична залежність - це вираз пошуків матері, один із способів заповнити внутрішній вакуум, вдаючись до якого-небудь речовини або певного типу поведінки, що дозволяє заглушити відчуття порожнечі.\nБезнадія і безглуздість існування. Неможливо переоцінити роль матері в цьому процесі. Для немовляти або маленької дитини єдина розрада в біді - надійні обійми матері. Коли дитині біль але, мати приносить йому полегшення і розраду, і нещастя розчиняється в почутті безпеки і подяки. Це повинно повторюватися безліч разів, і тоді людина навчиться передбачити кінець своїх страждань і в душі його розвинеться чеснота, іменована надією: вміння чекати безперечної перемоги добра, незважаючи на будь-які тяжкі обставини.\nПотрібно встановити зв'язок з людьми, здатними виявляти співчуття, які вміють поставити себе на місце іншого, відчути його переживання і не поспішати з оцінкою або радою. Така людина завжди буде на вашому боці. Ви можете розповісти йому все про себе, і він стане допомагати вам, навіть якщо не схвалить і не прийме те, що ви йому відчинили.\nТеплота і співчуття є основою безпеки і довіри, яких так бракує людині, вирощеному матір'ю - «привидом». Ці якості перекидають міст над безоднею і допомагають відділилася, душі перейти з минулого в сьогодення і злитися з цілим.\nМати - «привид» може критично сприйняти вираження почуттів або ухилитися від запропонованих їй відносин. Можливо, вона нехтує обов'язками бабусі, відмовляється займатися вашими дітьми. Ви повинні вирішити для себе, що ви більше не будете жертвою її деструктивних тенденцій.\nВи не можете змінити свою матір, якщо вона сама цього не захоче, але ви можете перешкодити їй поранити вас. У якихось випадках, попередьте, що, якщо вона не перестане зачіпати вас, ви припините будь-яке спілкування з нею. Поясніть, що саме ображає вас або членів вашої сім'ї і чого ви чекаєте від неї, а потім дайте матері шанс виправитися. Встановити межі у випадку з матір'ю - «привидом» дуже нелегко, проте це може звільнити її від егоцентричної самопоглощенності, і вона усвідомлює руйнівні по слідства своєї поведінки.\nЯкщо мати не буде проти, запропонуйте їй примирення. Проте примирення, як і відкритість, - це складне завдання, виконання якої залежить від безлічі факторів. Перш ніж приступити до цього процесу, потрібно переконатися, що готовий до нього. Пам'ятайте: мета - не виправлення помилок, не помста і неотримання від матері того, що вона давно вам заборгувала. Мета цього процесу - відновлення відносин.\n1.4.2. Мати - «Фарфорова лялечка».\nНенька - «порцеляновий лялечка» дуже легко «б'ється». Вона не в змозі впоратися з неприємною або напруженою ситуацією. Вона не вміє встановлювати межі, контролювати себе і своє оточення, не готова мати справу з дорослим світом і в особливості, не придатна для материнства. Все це проявляється в її поведінці як матері: проблеми дитини пригнічують її, захльостують точно так само, як її власні проблеми.\nЦе стає очевидним, коли дитина висловлює якісь сильні почуття. Хоча матуся - «порцеляновий лялечка» любить своє дитя, вона миттєво пасує перед його панікою, люттю, сумом або страхом. Сила цих почуттів лякає її, і вона не знає, як з ними бути.\nОзнаки матері - «порцелянової лялечки».\n- Багато матусь - «порцелянові лялечки» не забаряться покарати своїх дітей за неправильні почуття.\n- Ненька - «порцеляновий лялечка» часто дорікає своєї дитини через надто сильні негативні прояви.\n- «Порцеляновий лялечка» живе у власному насиченому хворобливими емоціями світі і сприймає все через їх призму. Коли її дитина перебуває у розладі з реальністю, крізь емоції дитини для неї проступають її власні страхи і розгубленість. Неконтрольоване «я» матері піднімається на поверхню, і це її лякає.\nДіти «фарфорових лялечок» неминуче стикаються з проблемами у відносинах з найважливішими для них людьми. Вони розвивають важкий для себе тип відносин, відкидаючи близькість, якої потребують.\nПроблеми відносин. Діти «фарфорових лялечок» неминуче стикаються з проблемами у відносинах з найважливішими для них людьми. Вони розвивають важкий для себе тип відносин, відкидаючи близькість, якої потребують.\nАгресивність. Є й такий спосіб справлятися з емоціями - відкидати і засуджувати їх все, як свої власні, так і чужі. Людина починає критикувати емоційних людей, вважаючи їх слабкими і безвідповідальними. Коли хтось звертається до нього зі своєю проблемою, він схильний радити їм «взяти себе в руки» і «перестати скиглити».\nВідхід у себе. У результаті виховання «порцелянової лялечкою» підліток можете звикнути переривати контакт щоразу, коли відчуває гнів, страх чи сум чи помічає ці почуття в інших. Емоції переповнюють його, і тут ніби згорає запобіжник, який забезпечує безпечну роботу всього механізму: він виходить з цієї ситуації або емоційно, або навіть буквально.\nЯкщо дитина був вихований «порцелянової лялечкою», то йому як і раніше потрібно, щоб хтось стримував його емоції.\nКрім того, дитині треба навчитися приймати те, що йому дають. Мало знайти «хороші відносини», потрібно ще їх правильно використовувати. Підліток повинен визнати свою залежність і прийняти любов і допомогу, які ці відносини йому надають. Прийнявши пропоновану дитині турботу, він знайде зцілення.\nЛюдина, вихована матір'ю - «порцелянової лялечкою», відкидає будь-які непідвладні йому емоції і повністю ховається в сфері чистого інтелекту. Не довіряючи почуттям, вважаючи цю область життя небезпечною, людина живе так, немов життя зводиться виключно до мислення.\nВажко встановити близькі стосунки з матір'ю, не здатною стримувати емоції. Вона не може використовувати свою або вашу вразливість для більшого зближення - замість цього вона або звертає ваші ж емоції проти вас, або сама «розвалюється на шматки» під їх натиском.\nАле ж і у неї є свої потреби, вона хоче, щоб її любили і цінували. Знайдіть спосіб полюбити її. Демонструйте їй, як ви її цінуєте. Таким чином, ви зумієте максимально розвинути свої відносини, полегшите її біль і послабити її владу над вами.\nЛюдина, вихований «проблемної» в тому чи іншому відношенні матір'ю, вибудовує різні види захисту: відхід у себе, гнів або, навпаки, готовність зовсім погодитися, аби уникнути подальшого виховання. Коли такому чоло століття пропонується компенсація матері, він не в змозі її прийняти.\nЯкщо ви були виховані «порцелянової лялечкою», вам як і раніше потрібно, щоб хтось стримував ваші емоції. Вам потрібно розраду і структурування, які ви можете отримати від інших людей, які зустрілися вам у житті, і від Бога. Вони готові допомогти, варто лише попросити.\nКрім того, треба навчитися приймати те, що вам дають. Мало знайти «хороші відносини», потрібно ще їх правильно використовувати. Ризикніть - відкрийтеся, визнайте свою залежність і прийміть любов і допомогу, які ці відносини вам надають. Прийнявши пропоновану вам турботу, ви знайдете зцілення.\nВибачте матір за те, чого вона не зуміла зробити для вас, і виробіть нові відносини з нею. Ця любов може виявитися вельми продуктивною для вас обох.\n1.4.3. Владна мати.\nНе тільки мати - «порцеляновий лялечка» навантажує дитини проблемами, що тягнуться з дитинства у доросле життя, але і та мати, яка не заохочує в ньому самостійності, самоідентифікації і відповідальності.\nОзнаки владної матері.\n- Владна мати постійно встановлює контроль за своєю дитиною. Вона контролює його скрізь і в усьому. Жоден вчинок або рішення дитини не проходить без пильної нагляду матері.\n- Мати вирішує за дитину всі його проблеми, аж до того, у чому йому йти в школу або гуляти. Через це у дітей пригнічується власна точка зору, тобто придушується власне «Я».\n- Владна мати не дає дитині відчути смак життя.\nНездатність говорити «ні». Людина, вихована контролюючої матір'ю, відчуває утруднення, коли необхідно вимовити рішуче «ні». Оскільки в дитинстві він натикався на конфлікт щоразу, коли намагався перечити матері, він побоюється негативних наслідків відмови у відносинах з тими, кого він любить.\nПроблеми контролю. Контролююча мати не дає дитині можливості навчитися свободі у відносинах. Він переконується, що відносини потрібно контролювати, і, подібно до своєї матері, використовує гнів, провину, маніпулювання, позбавлення любові, щоб контролювати інших. У результаті люди, що люблять таку людину, втомлюються від постійного контролю і поступово починають розривати такі відносини.\nСтрах перед близькістю і боязнь віддати себе. У дитинстві контролює мати не дозволяє дитині бути самим собою. Він завжди відчуває її контроль, і в результаті цього у дорослому житті стосунки з жінками здаються йому надто тісними, він втрачає почуття любові і розриває відносини, а його улюблені навіть не розуміють, що відбувається. Людина, вихована контролюючої матір'ю, боїться зблизитися і віддати себе.\nСпівзалежність. Це переважно проблема кордонів. Страждаючий від неї людина не дозволяє тим, кого він любить, самим розпоряджатися своїм життям, не може покласти на них наслідки їхніх вчинків, як того вимагають нормальні відносини. У результаті він постійно бере на себе відповідальність за іншу людину і постійно отримує нові травми.\nМатері, що покладають на дітей відповідальність за їх вчинки і дозволяють їм випробувати наслідки, вчать їх, що «кожен нестиме свій тягар». У здорових відносинах кожен партнер відповідальний за свої почуття, настрої, вчинки »і вибір, і жоден партнер не звільняє іншого від відповідальності.\nНеорганізованість. Роль матері в цьому відношенні також є ключовою. Всі обговорювані мною вище фактори - емоційне стримування, дотримання закону причинності і обмеження дисципліни - вчать організовувати своє життя і адекватно функціонувати. Матері, які не бажають дисциплінувати дітей, задаючи певну структуру і наслідки їх поведінки, виховують вкрай неорганізовану особистість.\nСамоідентифікація та здібності. Владна мати не дає дитині відчути себе господарем свого життя. Можливість розпоряджатися своїм життям передбачає знання своїх талантів і схильностей, розуміння своїх пристрастей і почуттів з приводу певних речей. Керувати своїм життям - значить вибрати якесь напрямок і дотримуватися його. Людина знає, у чому його покликання. Без цього він пасивно пливе по життю.\nВідстрочка задоволення. Щоб адекватно функціонувати, особливо у професійній сфері, потрібно навчитися відмовлятися від то го, чого нам хочеться цю хвилину, заради більших благ у майбутньому. Щоб досягти конкретної мети, потрібно відмовлятися від задоволень, які відволікають нас від неї.\nДитина, вихований владної матір'ю, не коректує невдалий вибір, погані вчинки і настрої, не встановлює меж особистого простору, не навчиться відкладати задоволення. Він не звикне до завзятості, яке також необхідно, щоб вміти відмовляти собі в задоволення. Бути наполегливим - означає продовжувати свою справу, навіть якщо воно не видається достатньо цікавим або якщо шлях до досягнення бажаної мети занадто довгий.\nБезвідповідальність. Контролююча мати не вчить дитину структурувати життя і не змушує його випробовувати наслідки своєї поведінки. Діти самі вміють ставити своїй свободі межа, коли вони розуміють, що їм загрожують неприємності. Контролююча мати позбавляє дитину від відповідальності і тим самим вчить його, що за його власні справи і вчинки відповідає не він сам, а вона. Дитина звикає до думки, що мати все зробить за нього. Він ніколи не приймає відповідальність на себе.\nМати, що дисциплінує свою дитину і не позбавляє його відповідальності, готує його до того, щоб взяти життя в свої руки і прийняти відповідальність на себе. Хороша мати не позбавляє дитини від «хвилювання» - від того хвилювання, яке пов'язує його з реальністю.\nНаркоманія і синдром залежності. Наркоманія, хворобливе переїдання і маніакальне голодування - все це ознаки невпорядкованою особистості.\nСтан тривоги і напади паніки. Тривога часто виникає з відчуття, що життя ви йшла з-під контролю, тобто людина не відчуває себе господарем свого життя. Він лякається, якщо йому здається, що він не в зі стоянні управляти відносинами з оточуючими і не може надійно функціонувати. Люди, що звикли розпоряджатися своїм життям, приймають і нинішні відносини, і своє майбутнє з упевненістю в тому, що опиняться, здатні ми вирішити проблеми в міру їх виникнення. Вони не відчувають тривогу, їм властиве почуття надійності.\nСхильність звинувачувати інших. Прийняти відповідальність на себе і покласти провину на іншого - взаємовиключні процеси. Що б не случи лось - будь то емоції, відносини, вчинки, конкуренція на роботі - людина, яка контролює своє життя, завжди скаже: «Це моя проблема, і я в ній розберуся». Той, хто не керує своїм життям, віддасть перевагу пролепетати: «Це ти завдаєш мені ...» або «Я не зміг, тому що ...», переносячи провину за проблеми контролю та відповідальності на інших.\nУ ранньому дитинстві (а потім і в підлітковому періоді) дитина починає відчувати в собі щось, що ми називаємо волею. Деякі діти, які мають рішучістю, якої вистачило б на трьох-чотирьох чоловік, можуть здатися впертими, інші більш поступливими, проте воля є в кожного. Всі ми відчуваємо прагнення затвердити і проявити себе як особливу особистість всередині наявних стосунків.\nЦе прагнення формує в людині здатність керувати собою і своїм життям. Стверджуючи себе, ми розвиваємо в собі волю - здатність поставити собі мету, сформулювати бажання і слідувати йому. Цим прагненням ми стверджуємо саме своє істота.\nДитина повинна відрізняти себе від тих, з ким він пов'язаний. Він поступово віддаляється від матері - спершу відчуваючи себе як окреме тіло, потім граючи на дитячому майданчику, пізніше ведучи власне життя в школі і в компанії і, нарешті, залишаючи свій будинок.\nНа всьому протязі цього шляху дитина вчиться говорити «ні». Дитина простягає руки, щоб торкнутися світу за межами нерозчленованого «ми» - його і матері. Ці прояви зачіпають не «ми», але «я».\nЦе прагнення дитини може бути болісним для деяких матерів, часом воно навіть здається «поганим». Однак волю треба не ламати, а виховувати. Воля потрібна кожному, життя без волі нічим не відрізняється від смерті. Дитині потрібна воля, щоб досягти своєї мети і протиставити її поганою волі іншої людини. Якщо у людини немає власної волі, він взагалі не є особистістю.\nЯкщо мати не здатна дозволити дитині вести власне життя, відокремитися, відійти від неї, зробити крок у бік або поперек, відбудеться одне з двох: або дитина буде зломлений, або він буде боротися з матір'ю, стверджуючи свою особистість.\nНе можна ламати волю, але виховувати її необхідно. Дисципліна відрізняється від покарання, виражає здебільшого лише гнів чимось зачепленого батька. Дисципліна - це навчання меж і цінностям і примус дитини до відповідальності за наслідки, які настають у разі порушення цих правил.\nДитині потрібна свобода (у допустимих межах), щоб він міг сам вибирати одяг, друзів, їжу. Самовираження не обходимо стримувати певними рамками, однак усередині цих рамок повинна панувати свобода.\n1.4.4. Мати-«мисливець за скальпами".\n«Мисливець за скальпами не допускає, щоб її дитина відчував негативні емоції, визнавав свої втрати. Ідеальному людині не личить переживати почуття провини або сорому, невдачі і втрати. Виросли діти «мисливця за скальпами" зберігають такий образ свого ідеального «я», який навіть не назвеш людським. Їх ідеальне «я» не відчуває нормальних людських почуттів: слабкості, страху, інерції, похоті, гніву.\nОзнаки матері - «мисливець за скальпами.»\n- Така мати хоче, щоб її дитина була абсолютно ідеальний. Вона не допускає прояви слабкості у свого чада.\n- Мати-«мисливець за скальпами» хоче, щоб її дитина була приводом для гордості, не залежно від того хоче він цього чи ні.\n- Мати оживляє різні боки дитини: як хороші, так і погані.\n- Вона стримує самовпевненість дитини, допомагає йому відмовитися від ідеалістичних уявлень про себе і про світ.\nНамагатися для інших. Виросли діти «мисливиць за скальпами" часто намагаються якомога краще подати себе при спілкуванні. Можна сказати, що іншою стороною своєї особистості вони і не мають у своєму розпорядженні. Вони з усіх сил прагнуть догодити партнерові і ні в чому його не розчарувати, вони завжди напоготові, щоб не допустити помилку і не виявити свої недоліки.\nЛюдина-дзеркало. Діти таких матерів не тільки самі постійно мають потребу в «дзеркалі», подставленной іншою людиною, а й завжди готові самі послужити дзеркалом. Вони потрапляють в замкнутий цикл, то отримуючи лестощі і хвалу з боку, то старанно виявляючи «позитивні якості» інших людей. Він запозичує їх у людей, яких «відображає», і сподівається, що промені їх слави попадають, і на нього. Ось чому всі друзі, співробітники, родичі виявляються «кращими у світі» - зоряна хвороба переноситься на них, і це позбавляє від необхідності визнавати в собі цю проблему.\nДіти таких матерів переносять очікування похвали і пошуки «дзеркала» на робоче місце. Мама хвалила їх за всі досягнення і захоплювалася ними, але колеги і начальники готують цим людям жорстоке розчарування.\nДепресія. Виросли діти «мисливця за скальпами» часто впадають у депресію. Будь-який провал в особистому або професійній сфері виявляє страшну реальність: вони не здатні до тієї ідеальної життя, на яку розраховували. Невдалий шлюб, розлучення, сварки з дітьми, проблеми на роботі - все це вщент розбиває мрію. У цих людей немає «м'язів», які допомогли б їм впоратися з невдачею, і тому вони потрапляють у владу депресії, їх охоплює від сподівання від того, якими вони опинилися на самому справі.\nТривога, сором, провина. Так, тягар дитини «мисливця за скальпами» винести нелегко. Йому доводиться весь час турбуватися, не підводить він маму, себе, інших людей. Йому здається, що очікування всіх людей зосереджені на ньому одному, він постійно відчуває сором і почуття провини, гарячково намагаючись досягти досконалості. У глибині душі така людина розуміє, що майже все його життя - обман і що ніхто не здогадується про його істинному, глибоко прихованому «я». Він постійно мучиться із-за цього.\nШкідливі звички і залежність. Шкідливі звички і різного роду залежності служать для тимчасової анестезії хворобливого сприйняття реальності. Це відбувається з двох причин: по-перше, це відволікає його від думки про те, ким він став, від усього поганого і всіх невдач, які він не може собі пробачити, по-друге, відхилення в поведінці виявляються єдиним притулком, де він відчуває себе самим собою. Багато наркоманів під час лікування пояснюють, що, тільки прийнявши дозу, вони перестають турбуватися через свою недосконалість. Наркотик дає їм прийняття і прощення, які вони не отримали від матері.\nПотрібно усвідомити недоліки матері і постаратися зрозуміти їх і змиритися з ними - це перший крок до любові. Ви хочете, щоб інші люди любили вас таким, яким ви насправді, і, якщо ви прагнете до зцілення, саме це ви зобов'язані зробити для своєї матері. Якщо ви зумієте зрозуміти витоки її проблеми, її труднощі і страждання, усвідомити, яким вимогам вона намагалася відповідати, вам буде легше прийняти її саму.\nМати, швидше за все, діяла не з дурних спонукань. Вона зовсім не з примхи відкидала ваше справжнє «я».\nЗавдання матері непроста: вона повинна задовольняти справжні потреби дитини, його потребу в захисті, любові і в той же час поступово вести дитину до смирення і відмови від "божественності", вказувати йому на його недосконалість і вчити його приймати і свої власні вади, і вади світу. Нехай дитина кричить і брикається, врешті-решт він зрозуміє, що вчинив погано.\nПрийняття і схвалення - це різні речі. Схвалювати щось - значить визнавати його благом. Ми не можемо схвалити погане. Мати приймає егоїстичність дитини, його вимогливість, його невдачі, вона сприймає їх як даність і має з ними справу, але вона зовсім не схвалює їх. Схвалення тільки збентежить дитини, він перестане розуміти, що добре, а що погано, що правильно, а що ні.\nОтже, прийняття на увазі дві речі: по-перше, мати підключається до справжньої особистості дитини та оживляє різні сторони цієї особистості, як хороші, так і погані. По-друге, вона стримує егоцентризм і самовпевненість дитини, допомагає йому відмовитися від ідеалістичних уявлень про себе і в світі. Цей процес готує дитину до входження в доросле життя з точним уявленням про своїх силах і слабкостях, позитивних і негативних, хороших і поганих сторони своєї особистості. Не загострюючи увагу на ідеалах, дитина отримує можливість розібратися зі своєю реальністю і реальністю світу.\n1.4.5. Мати - «Босс».\nХороша мати не тільки живить дитини - вона дивиться на нього також з точки зору майбутнього, тобто вона постійно пам'ятає, що в дитині ховається доросла людина. Вона всіма силами намагається вивести цю дорослу особистість на світло.\nУ цій главі розмова головним чином піде про відповідальність матері за розвиток пробуджуються в дитині здібностей дорослого, тих аспектів особистості, які підготують його до життя у світі дорослих. Хороша мати хоче, щоб син чи дочка стали рівними їй і будь-якого іншого людині. Вона допомагає розвитку рівноправної особистості, друга, а не великої дитини.\nПроблема рівності, про яку піде мова в даній главі, пов'язана з виходом у світ зрілої по-дорослому функціонуючої особистості.\nІншими словами, владна мати завдає рану в саме осердя самостійної особистості дитини, а мати - «бос» підриває його здатність стати незалежним, нормально функціонуючим дорослою людиною.\n- Мати вчить дитину підкорятися владі на власному прикладі, адже вона сама дотримується правил. Вона не буде постійно бурчати на свого боса, вона платить, податки і приймає картання церкви, яку сама собі вибрала. У той же час мати стверджує і свій авторитет по відношенню до сім'ї, встановлюючи домашні правила і вимагаючи, щоб їм слідували.\n- Мати вчить дитину сумніватися в авторитети і приймати їх, уникаючи двох крайнощів: вона не хоче виростити ні боязкого підлиза, що потребує постійному схваленні «зверху», ні вічного бунтівника, нездатного працювати в команді.\n«Нижня позиція». Така людина постійно відчуває себе нижче інших. Йому здається, що він не в змозі приймати дорослі компетентні рішення, і він воліє передоручити керівництво іншим людям. Він боїться викликати роздратування, виявивши хоч якісь здібності, міркування, силу. Він так боїться несхвалення, що готовий підлещуватись. Зазвичай така людина відмовляється від успіху, хоча за об'єктивними даними цілком міг на нього розраховувати. Його переслідують невдачі і в роботі, і в особистому житті, він не може реалізувати свій потенціал.\nЛюдина, що зайняв «нижню позицію», не стає дорослим серед дорослих. Начальники, чоловік, друзі - всі здаються йому старшими, все має право вирішувати за нього. Це фанатик «статуту», він відчуває себе в безпеці, тільки якщо знає «правила». На роботі він уникає творчого ризику і конфронтації. Хоча часом він відчуває спокуса розпочати змагання з іншими людьми, він швидко пригнічує це бажання і йде на поступки. Часто така людина вибирає собі авторитарного «гуру», щоб уникнути необхідності думати самому, і робить все, щоб заслужити повагу свого ідола.\n«Верхня позиція». У той час як людина, що займає «нижню позицію», зберігає роль дитини, іншим проявом того ж відхилення може бути «верхня позиція»: людина веде себе авторитарно, прагне керувати іншими і контролювати їх дії. Насправді така людина теж відчуває себе «молодшим», але засвоєний ним стиль спілкування дозволяє компенсувати це відчуття. Він ідентифікує себе з роллю батька і тим самим долає свою роль дитини.\nЦя позиція також не дозволяє спілкуватися на рівних. До підлеглих, а нерідко і до друзів, і партнеру по шлюбу та який людина ставиться зверхньо і критично. Послід неї слово неодмінно має залишитися за ним, думка його незаперечно. «Буде по-моєму або ніяк». Він терпіти не може протиріч і пориває з людьми, готовими на конфронтацію, - такий собі вождь у пошуках власного племені. Хоча такі люди зазвичай високопрофесійні і удачливі, їм цього мало: треба всіх обігнати, з усіма вступити в змагання.\nІноді обидва стилю проявляються одночасно. З вищестоящими особами така людина буде угодлів, з підлеглим вимогливий і напористий. У результаті на роботі його будуть високо цінувати начальники і ненавидіти молодші колеги.\nЦі люди схильні до авторитарності і в особистих відносинах; вони дуже люблять давати всім добрі поради. Під виглядом турботи вони беруть на себе контроль над чужим життям, планують вихідні, одноосібно ведуть господарство, за вечерею вимовляють монологи перед завмерла в шанобливому мовчанні «аудиторією».\nБунтівники. Третій варіант поведінки насправді являє собою прояв все тієї ж «нижній позиції», однак у цьому випадку обурення батьківським авторитетом бере гору навіть над страхом не удостоїтися схвалення. З точки зору розвитку особистості, це більш прогресивно, оскільки людина отримала доступ до своєї агресивної енергії і став здатний до більшої самостійності при переході до дорослого життя. Однак проблеми відносин залишаються тут невирішеними.\nБунтівник відкидає усілякі правила й авторитети. Батьки, начальники, вчителя і будь-які інші представите чи влади, з його точки зору, - вороги його особистої свободи.\nТака людина скаржиться на брак свободи і поваги, але не готовий платити за них більшою відповідальністю. Він знаходиться в стані безперервного протесту; йому набагато краще відомо, чого він не хоче, ніж те, чого він хоче. Це доводить, що він так і не став дорослою людиною. Бунтівники потрібен батько, інакше проти кого ж він стане бунтувати! А така потреба в батьках і є ознака незрілості.\nКрім того, ці люди часто страждають від синдрому нав'язливості, породженого спробою справитися зі своєю «дитячої» частиною, повстали проти «батьківського» боку тієї ж особи. У багатьох виникають проблеми з сексуальними відхиленнями, наркотичними речовинами та іншого роду залежностями і шкідливими звичками, з по потужністю яких вони намагаються пом'якшити терзає їх конфлікт. У той же час вони можуть страждати від якихось внутрішніх заборон, пов'язаних з сексом або іншими сферами життя.\nМати - «бос» зазвичай виявляється не готовою до повідомлення про те, що її дитина стала дорослою і сам має намір розпоряджатися своїм життям.\nМати зобов'язана навчити дитину самостійно мислити. Зміст уроку важливо, але набагато важливіше навчити дитину самого процесу мислення. Насправді мати не повинна давати готових відповідей на всі запитання дитини, але змушувати його думати (з урахуванням можливостей його віку), де і як добути інформацію. Якщо дев'ятирічному людині знадобилося дізнатися відмінності між павуками і мурашками, він цілком може сам прочитати про це в книзі.\nЩоб підготуватися до дорослого життя, дитина повинна усвідомити свої особливі дари, здібності, таланти і раз вити їх.\nБагато хто недооцінює роль матері в цьому процесі. Здається, що досить дати дитині спробувати себе і в тому і в іншому, - і врешті-решт він наткнеться на діло, що виявиться йому по плечу. Запишіть його в художній гурток, спортивну секцію, заохочуйте заняття тими предметами, які найкраще даються йому. Насправді все набагато складніше.\nНадаючи дитині всі ці можливості, мати повинна в той же час стримувати природне бажання дитини займатися тільки тими справами, які йому приємні і цікаві. Дитина радий догодити матері, і тому необхідно, щоб мати отримувала задоволення від того, що дитина розвиває в собі ті таланти, які сам він найбільш цінує. Може бути, вона б хотіла бачити свого сина оперним співаком, тоді як йому призначено стати шкільним вчителем. Треба заохочувати реальні здібності дитини.\nЩоб увійти в світ дорослих, дитина повинна навчитися спілкуватися з іншими людьми, а не тільки з мамою. Він повинен дізнатися, як слід зав'язувати стосунки з людьми різного віку того й іншого статі, зовсім неоднаковими за характером і нахилам. В основному дитині доведеться мати справу з однолітками. Потрібно навчитися вкладати емоційний «капітал», придбаний у відносинах з батьками, в ті зв'язки, з яких у свій час виросте нова сім'я, дружнє коло, церковна громада, група підтримки, трудовий колектив. Мати повинна активно сприяти зародженню і розвитку цієї дружби, хоча саме за допомогою цих зв'язків дитина свого часу покине рідну домівку.\nПрактична частина полягає в тестуванні учнів у ліцеї. Тест складався з ряду питань, в ході яких, після обробки були підведені результати. Питання були на тему: взаємини в родині, типи взаємин і виявлення характеру матері.\n2.1.Роль сім'ї у вихованні дитини.\nЗа результатами тестування-родина в житті дитини посідає перше місце. Ну, це і очевидно. Адже, саме в сім'ї дитина отримує перші навички та знання для виходу в іншу, нове життя. Сім'я є для дитини у такому віці, ні інакше як путівником у житті і його перших починаннях.\nТести дітей, в яких було зазначено, що сім'я не має на них впливу, означають, що батьки не правильно їх виховують. Не може бути такого, що на дитину більше впливають друзі з вулиці, ніж батьки!\nТаке виховання потрібно швидким чином, в терміновому порядку змінювати в самому корені.\nДля початку потрібно проаналізувати себе з боку, і зрозуміти, що батьки роблять не правильно. Потім потрібно обговорити проблему з дитиною і вислухати його претензії з приводу помилки у вихованні.\nНе в жодному разі не можна допускати цю ситуацію на самоплив. Адже від того як сім'я виховає дитину таким він і піде в доросле життя.\n2.2. Типи взаємини в сім'ї.\nВзаємовідносини в сім'ї також чимало важливий критерій оцінки важливості сім'ї у розвитку дитини і становленні його як особистості. Як вже відомо, є 4 типи взаємини в сім'ї. Це диктат, опіка, невтручання та співробітництво. Також, за результатами тесту було визначено, що співпраця є більш поширеним видом взаємин.\nНе дуже радує, що переважає тип «невтручання». Насправді, коли батьки не цікавляться вихованням дитини, то він може вибрати не правильний шлях життя. На його шляху, як це часто буває, будуть зустрічатися погані компанії, а пізніше і нікотинова залежність, алкоголізм і наркоманія.\nЦе, перш за все діти з неблагополучних сімей, не повних сімей, де один з батьків не завжди може впоратися з тим тягарем, який на нього поклали з появою нової людини в сім'ї.\nЯ вважаю, що діти, які виховуються в сім'ях, де тип взаємовідносини - «опіка», дуже розпещені, не вміють постояти за себе. З них можуть вийти «пестуни», яким, на їхню думку, буде все дозволено, і що для них немає ніяких кордонів.\nЗвичайно, зовсім без нагляду, контролю і опіки не можна, інакше дитина виросте відстороненим і відлюдькуватим. Все має бути в міру: подекуди піднажати у вихованні, десь промовчати, інакше якщо постійно пред'являти претензії дитині у нього може з'явитися комплекси.\n2.3. Типи характеру матерів.\nУ 5, 7, 9,11 класах було проведено тестування з виявлення характеру матері.\nРезультати тестування з 5 класу.\nРезультати тестування з 7 класу.\nРезультати тестування з 9 класу.\nРезультати тестування з 11 класу.\nВиходячи з цих діаграм, можна скласти наступну залежність.\nМати - "Фарфорова лялечка"\nМати - "мисливець за скальпами"\nЗ цього графіка видно:\n- Ідеальних матерів у 5 класі переважає більше ніж в іншої вікової групи. Це можна пояснити тим, що матері 5 класів нашого ліцею беруть активну участь у формуванні своїх дітей, а також правильно виховують їх.\n- У 7-их класів переважають матері, які хочуть, щоб їхні діти були найкращими і досконалими. У цьому немає нічого і незвичайного. Кожна мати хоче, щоб її дитина була самим, самим. Але на цьому грунті може розвинутися фанатизм, і тоді дитина стане втіленням материнських ідей і бажань.\n- В 9-их класів знову ж таки переважають матері - «мисливця за скальпами", але і тут же можна побачити збільшення кількості матерів - «привидів». Дев'ятий клас, 14-15 років, перехідний вік. Батьки в цьому віці починають відпускати дитину гуляти допізна, при цьому, не перевіряючи, де він і з ким, залишати його на кілька днів, а може й тижнів одного будинку, не розуміючи яку шкоду вони можуть йому нанести. У цьому віці діти починають відчувати себе абсолютно дорослими. Вони починають пити, курити, вживати наркотики і вести безладне статеве життя. У цьому і полягає фатальна помилка батьків. Вони можуть легко покалічити життя підлітка, позбавленням нагляду і контролю над своєю дитиною.\n- У 11-их класів також переважає проблема безконтрольності підлітків. Але тут з'являється типова для цього віку проблема випуску дітей у доросле життя. Кількість ідеальних матерів дуже низька.\nПровівши цю науково-дослідну роботу, я дізналася і відкрила для себе багато нового в плані спілкування з матір'ю, про роль сім'ї в житті людини.\nМати для дитини це найперший і світле, що він бачить перед собою після народження. Мати - це путівник у житті кожної людини. Порушити спілкування з матір'ю, на мій рахунок, це великий гріх. Мати дає нам життя, і не одна людина не має права на конфлікт з нею.\nАле бувають матері, які спочатку не правильно поводяться зі своєю дитиною. Якраз про таких матерів моя науково-дослідна робота.\nЦя робота була пророблена не просто так. Актуальність цієї теми з кожним роком все підвищується, через неправильне виховання дітей. Адже у нормальних матерів, що дотримуються всі нормативи виховання, ніколи не виросте розпущений і недобрий, нервовий і чутливий чи злий і агресивний дитина.\nМною було проведено дослідження-тестування, на основі якого були побудовані графіки і залежності. Після обробки інформації були зроблені висновки по кожній віковій групі наших ліцеїстів.\nЯ постаралася торкнутися кожної проблеми ненормативного виховання кожного типу матері. Я досліджувала ознаки прояву того чи іншого характеру матері, потім вивчила наслідки виховання такою матір'ю, ну і після запропонувала свій метод налагодження конфліктних відносин між проблемної матір'ю і дитиною.\nТакож я внесла у свою роботу дослідження щодо ролі сім'ї в житті людини. Я порахувала, що це важлива тема, і перед тим як почати вивчати типи матерів, я була зобов'язана глибше дізнатися про міжособистісних відносинах сім'ї і дитини.\n1. Д.В. Віннікотт. «Сім'я і розвиток особистості. Мати і дитина », 2004.\n2. Г.Г. Філіппова. «Психологія материнства. Навчальний посібник ».\n- М.: Изд-во Інституту Психотерапії, 2002.\n3. А. Валлон. «Психічне розвиток дитини» - М.: 1968.\n4. Є.В. Суботскій. «Дитина відкриває світ». - М.: 1991.\n5. С.Л. Рубінштейн. «Основи загальної психології». - СП.: 1999.\n6. Г. Клауд і Дж. Таунсенд. «Фактор матері». 2000\nРоль сім'ї у вихованні дитини.\n1. Хто головний у вашій родині?\n2. Хто з батьків більше займається вашим вихованням?\n3. Кому з батьків ви розкажіть заповітний секрет?\n4. Хто з батьків допомагає вам з домашньою роботою?\nА). Мама Б). Папа В). Ніхто\n5. Чи впливають на вас ваші друзі?\nА). Так Б). Ні\n6. Чи впливають на вас ваші позашкільні друзі?\n7. Чи впливають на вас вчителя?\n1. Чи потребують з вас батьки більше, ніж ви можете?\nА). Так. Б). Ні\n2. Наполягають чи Батьки на чому-небудь, чим вам займатися не дуже б хотілося?\n3. Якщо у вашій кімнаті розкидані, книжки, одяг, то хто звичайно це все прибирає?\nА). батьки. Б). ви самі\n4. Отримуєте ви просто так від батьків подарунки?\n5. Чи виявляють ваші батьки активну участь у формуванні вас як особистості?\n6. Узгоджують ваші батьки з вами якісь плани?\n(Питання 1,2 - диктат; 3,4 - опіка; 5-невтручання; 6-співробітництво)\n1. Залишають вас ваша мама одного будинку більше ніж на день?\n2. Залежите ви від своїх батьків?\nА). Ні Б). Так\n3. Як до вас ставляться ваші однокласники, хлопці з паралельних класів?\nА). Не дуже Б). Добре\n4. Чи часто ваша мама карає вас через дрібниці?\n5. Чи часто ви критикуєте оточуючих?\n6. Чи легко вам спілкуватися з однокласниками?\n7. Чи вважаєте ви, що ваша мама завжди за вами контролює?\n8. Чи зможете ви нести відповідальність за зроблений вами не дуже хороший вчинок?\n9. Чи зможете ви наполягти на власній точці зору і самостійно прийняти будь-яке рішення?\n10. Звертає ваша мама на ваші недоліки?\n11. Чи любите ви де-небудь відрізнитися від інших хлопців (піднести себе в хорошому світлі)?\n12. Чи хоче ваша мама, щоб ви були абсолютно досконалими?\n13. Чи вважаєте ви, що друзі до вас ставляться як до рівного?\n14. Чи любите ви управляти іншими вашими однокласниками?\n15. Чи любите ви коли ваші однолітки вчать вас яких-небудь правилами поведінки?\n(1, 2, 3, - відповіді «А» мати - «привид»;\n4, 5, 6 - відповіді «А» мати - «порцеляновий лялечка»;\n7, 8, 9 - відповіді «А» владна мати;\n10, 11, 12 - відповіді «А» мати - «мисливець за скальпами";\n13, 14, 15 - відповіді «А» мати - «бос»).\nВаш ip: 3.80.223.123 буде збережений.


вірусів, оскільки в них виявлені всі відомі серотипи гемаглютиніну і нейрамінідази.\nЗа багато років з'явилося безліч варіантів вірусів як типу А, так і типу В. У зв'язку з цим виникла необхідність їх систематизації з тим, щоб можна було відрізняти один від одного. Була розроблена міжнародна система кодування, завдяки якій кожен варіант отримав свій код, наприклад А/Бангкок/1/79 (H3N2):\n1. Позначення типу вірусу (А, В або С) = А;\nАнтигенна мінливість вірусів грипу\nМінливість вірусу грипу загальновідома. Ця мінливість антигенних і біологічних властивостей є фундаментальною особливістю вірусів грипу типів А і В. Зміни відбуваються в поверхневих антигенах вірусу - гемаглютиніну і нейрамінідазі. Найімовірніше це еволюційний механізм пристосовності вірусу для забезпечення виживання. Нові штами вірусів, на відміну від своїх попередників вони не зв'язуються специфічними антитілами, які накопичуються в популяції. Існує два механізми антигенної мінливості: відносно невеликі зміни (антигенний дрейф) і сильні зміни (антигенний шифт).\nАнтигенний шифт - Через нерегулярні інтервали часу (10-40 років) з'являються віруси з сильними відмінностями від основної популяції. Ці зміни серйозно зачіпають антигенну структуру гемаглютиніну, а рідше і нейрамінідази. В даний час механізм утворення нових штамів вірусів грипу остаточно не ясний. Одна з існуючих теорій заснована на рекомбінації генів вірусу грипу тварин (птахів, свиней) і людини, що не має до нього готових факторів захисту-клітинного та гуморального імунітету. Багато типів тварин - це птахи, свині, коні, морські ссавці та ін (включаючи людину), можуть бути інфіковані вірусом грипу А. Деякі типи вірусів типу А можуть інфікувати кілька типів тварин. Вірус грипу містить 8 молекул РНК. У разі, якщо в одному організмі (наприклад, свині) зустрічаються два різних вірусу грипу, то вони можуть обмінюватися фрагментами нуклеїнової кислоти один з одним. Інша теорія стоїть на позиціях рециклічності появи вірусу в людській популяції.\nПри кашлі, чханні, розмові з носоглотки хворого або вірусоносія викидаються частки слини, слизу, мокротиння з хвороботворної мікрофлорою, в тому числі з вірусами грипу. На короткий проміжок часу навколо хворого утворюється заражена зона з максимальною концентрацією аерозольних частинок. Частинки розміром більше 100 мкм (крупнокрапельна фаза) швидко осідають. Діяльність їх розсіювання зазвичай не перевищує 2-3 м.\nСтупінь концентрації вірусу грипу і тривалість його перебування в підвішеному стані в повітрі в першу чергу залежать від величини аерозольних частинок. Останнє визначається силою і частотою фізіологічних актів - чхання, кашлю, розмови. Ці дані наочно підтверджують необхідність конкретної санітарної пропаганди дотримання хворими грипом та іншими ГРЗ елементарних гігієнічних правил. Варто переконати хворого чхати із закритим ротом, як кількість викидаються в повітря аерозольних частинок може бути зменшено в 10-70 разів, а значить знижена концентрація в повітряному середовищі вірусу грипу. Якщо врахувати, що 80% викидаються при цьому частинок розміром понад 100 мкм, значить вони швидко будуть осідати і мати епідеміологічне значення головним чином для осіб, що знаходяться в безпосередній близькості від хворого.\nКількість і співвідношення часток бактеріального аерозолю при чханні і кашлі\nКількість утворюваних частинок тис.\nСпіввідношення часток. %\nБільше 100 мкм\nменше 100 мкм\nЧхання (сильне, з відкритим ротом)\nЧхання (затримане, із закритим ротом)\nКашель середньої сили\nПісля зараження вірусні частинки затримуються на епітелії дихальних шляхів. Зазвичай клітини слизової оболонки носа, горла і респіраторного тракту "вимітають" вірусів, таким чином запобігаючи інфекцію. Проте в деяких випадках, частинки вірусу потрапляють прямо в альвеоли, обходячи первинні захисні механізми організму.\nУ дихальних шляхах віруси прикріплюються до клітки за допомогою гемаглютиніну. Фермент нейрамінідазу руйнують клітинну мембрану слизової і вірус проникає всередину клітини шляхом клітинного включення (ендоцитозу). Потім вірусна РНК проникає в клітинне ядро. В результаті, в клітці порушуються процеси життєдіяльності і вона сама, використовуючи власні ресурси, починає виробляти вірусні білки. Одночасно відбувається реплікація вірусної РНК та збирання вірусних частинок. Нові віруси вивільняються (одночасно відбувається руйнування клітини, її лізис) і вражають інші клітини.\nВивільнення вірусної РНК\nПроникнення в клітинне ядро ??\nПереміщення вірусної РНК і білків до клітинної поверхні\nЗбірка вірусних часток\nРозмноження вірусів протікає з виключно високою швидкістю: при попаданні у верхні дихальні шляхи однієї вірусної частки вже через 8 годин кількість інфекційного потомства досягає 10?, а кінця першої доби-10??. Найвища швидкість розмноження вірусу грипу пояснює такий короткий інкубаційний період-1-2 доби. Швидкості репродукції вірусу сприяє поширення багатьох сотень віріонів, підготовлених лише однієї зараженої клітиною.\nНадалі вірус потрапляє в кров і розноситься по всьому організму. Активація вірусом всієї системи протеолізу та пошкодження клітин ендотелію капілярів призводить до підвищеної проникності судин, крововиливів і додаткового пошкодження тканини. Вірус, потрапляючи в кров, викликає пригнічення кровотворення та імунної системи, розвивається лейкопенія та інші ускладнення.\nУ процесі своєї життєдіяльності вірус грипу вражає миготливий епітелій респіраторного тракту. Фізіологічною функцією миготливого епітелію є очищення дихальних шляхів від пилу, бактерій і т.д. Якщо миготливий епітелій руйнується, він вже не може повною мірою виконувати свої функції, і бактерії з більшою легкістю проникають в легені. Таким чином з'являється небезпека розвитку бактеріальної суперінфекції (наприклад, пневмонії та бронхіту).\nОписана активність вірусу грипу являє собою основна відмінність між вірусною грипозної інфекцією та іншими ГРЗ, які не завжди викликають подібного роду поразки, або взагалі не викликають їх. З іншого боку, симптоматика вірусної грипозної інфекції та інших ГРЗ приблизно однакова.\nПопередження фіксації і переміщення вірусу до досягнення нею епітелію\nНейрамінідазу дозволяє вірусу проникати крізь мукозального захист\nШвидка реплікація вірусу до ефективної зашиті інтерферону\nТ-лімфоцити , макрофаги


Репетитор з Біології - вчителі, ціни, відгуки на сайті Букі - сторінка 35\nРепетитори з біології - вчителі, ціни, відгуки - сторінка 35\nРівні підготовкиПідготовка до ЗНОПідготовка до ДПА (9 клас)10 - 11 класи7 - 9 класи5 - 6 класиПідготовка до олімпіадУніверситетські курсиПрограма Росток\nМістаКиївХарківДніпроОдесаЛьвів АндрушівкаБалтаБахмутБердичівБердянськБіла ЦеркваБільшівціБориславБориспільБояркаБровариБуськВатутінеВерхівцевеВерхньодніпровськВинникиВишгородВишневеВінницяВоловецьГаличГенічеськГлухівГола ПристаньДніпряниДонецькДрогобичДружбаЖитомирЗапоріжжяЗбаражЗвенигородкаЗдолбунівІвано-ФранківськІрпіньКам'янець-ПодільськийКам’янськеКаховкаКовельКоломияКоростеньКостопільКраматорськКременчукКривий РігКриничкиКропивницькийКуп'янськЛисянкаЛубниЛуцькМакаровМакіївкаМаріупольМенаМиколаївМукачевеНетішинНіжинНікопольНововоронцовкаНовоселицяОлевськОлександріяОхтиркаПавлоградПетропавлівкаПісочинПолтаваПриазовськеПрилукиПриморськРівнеРогатинРубіжнеСваляваСєвєродонецькСинельниковеСлов'янськСмілаСтанично-ЛуганськеСтрийСумиТеребовляТернопільТрускавецьУжгородУманьФастівХерсонХмельницькийЧеркасиЧернівціЧернігівЧопЧорноморськШепетівкаШосткаЯмпіль\nБіологія Українська мова Історія УкраїниПоказати всі\nУсім віват! Надаю послуги репетитора з української мови та історії України (а також з біології) під час літа 2019 (підготовка до ЗНО), починаючи з 20 червня. Студентка-державниця НаУОА (спеціальність ...\nРепетитор з біології, можу надати допомогу у вивченні предмета за шкільною програмою.\nРівні підготовки: 10 - 11 класи 7 - 9 класи 5 - 6 класиПоказати всі\nВчитель біології, маю диплом спеціаліста з відзнакою за спеціальністю біологія та екологія. Можу надати допомогу у вивченні шкільної програми з біології та екології. Досвід роботи відсутній але маю до...\nРепетитор з біології та хімії, проживаю у м.Тернопіль.\nСтудентка магістратури. Навчаюся у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка та Тернопільському державному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського. Швидко знахо...\nРепетитор з біології та хімії навчаюся на профільній спеціальності можу зацікавити учня і якісно викласти потрібний матеріал\nПід час навчання в школі була призером і переможцем районних олімпіад з хімії та біології. в університеті проходила курси біології клітини, мікробіології, генетики, аналітичної, біологічної, фізичної ...\nВикладаю 5-9 класам\nОсвіта: Донецький національний медичний університет\nСтудентка 4 курсу медичного університету, є досвід з студентами молодших курсів і учнями 5-11 класів. Терпляче ставлюся і намагаюся пояснити все якомога доступніше на легких прикладах і асоціаціях. Ле...\nБіологія Українська мова ХіміяПоказати всі\nРепетитор для дітей з української мови, біології та хімії, готую до ЗНО\nЦілеспрямована, можу зацікавити учнів, працюю на результат. В школі навчалася досить добре. Отримала срібну медаль. Зараз навчаюся в ХНМУ за спеціальністю "Медицина". У вільний від занять час, зможу п...\nОсвіта: ННЦ "Інститут біології" КНУ ім. Т. Шевченка\nБіологія Англійська мова Математика ФізикаПоказати всі\nМожливе викладання фізики та біології англійською мовою.\nРівні підготовки: Підготовка до ЗНО Підготовка до ДПА (9 клас) 7 - 9 класи 5 - 6 класи Підготовка до олімпіадПоказати всі\nРівні підготовки: Університетські курсиПоказати всі\nЗакінчила ЛНУ ім.Івана Франка,біологічний факультет. Спеціальність фізіологія та екологія рослин.\nБіологія Математика Українська мова ФізіологіяПоказати всі\nРівні підготовки: Підготовка до ЗНО Підготовка до ДПА (9 клас) 10 - 11 класи 7 - 9 класи 5 - 6 класи Молодші класи 1-4 Підготовка до школи Підготовка до олімпіад Університетські курси Розмовна мова Ділова та бізнес мова Граматика GMAT, GRE Підготовка до вступу за кордон Спеціалізовані курси Програма Росток Для іноземцівПоказати всі\nУчасник та призер шкільних олімпіад з математики, біології, української мови та літератури; Малої Академії Наук з біології. В шкільні часи учасник та організатор різного типу заходів та культ-масових ...\nБіологія Історія УкраїниПоказати всі\nОсвіта: Національний університет фізичного виховання і спорту України, факультет - тренерський\nВ шкільні роки пройшов курси із репетитором з біології для підготовки до ЗНО ( ЗНО з біології отримав 185 балів). В університеті поглиблено вивчав загальну анатомію, анатомію людини, фізіологію людин...\nПІДГОТОВКА ДО ЗНО З БІОЛОГІЇ Закінчила Харківський національний університет ім.Каразіна, викладаю в гімназії, готую до здачі ЗНО, підтягну по предмету, підготую до ДПА. Всі учні здали ЗНО на бали від ...\nНа уроках використовую наочні посібники , презентації, методичні матеріали, тести. Гарантую доступність викладу матеріалу, індивідуальний підхід до кожного учня, проходження тестового контролю знань...\nБіологія Історія України Географія Астрономія Ботаніка Зоологія Екологія Всесвітня історіяПоказати всі\nНа даний момент продовжую навчання в університеті, підвищуючи свій освітньо-кваліфікаційний рівень до спеціаліста, що прирівнюється до магістерського. Можу проводити заняття російською мовою. Паралель...\nБудні дні після 18:00, вихідні - будь-коли! Власна методика викладання, підхід до кожного учня окремий, зацікавлений у вивченні предмета на високому рівні. Підготовка буде проходити на в кому рівні. Б...\nЯ студентка медичного університету. Готую дітей до ЗНО з хімії та біології. Навчу дітей предмету, допоможу з домашнім завданням і контрольними.\nРівні підготовки: Підготовка до ДПА (9 клас) 10 - 11 класи 7 - 9 класи 5 - 6 класиПоказати всі\nЯ комунікабельна, вмію знаходити спільну мову з дітьми. У школі проводила уроки 5-10 класів. Вчуся добре, пропоную давати дітям знання захоплюючими іграми та спілкуванням. У літній період можу займати...\nЗнайдено 810 анкет викладачів\nОльга Миколаївна готує мою дитину до здачі ЗНО з біології уже декілька місяців. Репетитор нас повністю влаштовує. Співпрацею задоволені. Тепер сподіваємося на високий результа...\nГалина Євгенівна гарний репетитор, уміє доступно пояснити, знайшла до мене підхід. Займалися ми недовго, так як я передумала здавати ЗНО з біології, але порадила цього учителя...\nОксана Василівна допомагає дитині із вивченням біології. Наразі заняття проходять добре, учень із задоволенням відвідує ці уроки. Чекаємо хороших результатів на іспиті!\nРепетитор Біологія - КиївРепетитор Біологія - ХарківРепетитор Біологія - ЛьвівРепетитор Біологія - ОдесаРепетитор Біологія - ДніпроРепетитор Біологія - ЗапоріжжяРепетитор Біологія - МиколаївРепетитор Біологія - Вінниця\nРепетитор Біологія Підготовка до ЗНО


Як правильно діяти при розливі ртуті | Голос Карпат\n11.11.2013 15:55 Архів\nВ обласному центрі на вулиці Чорновола у приватній квартирі внаслідок пошкодження побутового термометру, стався розлив ртуті. Про це в оперативно-рятувальну...\n— відчиніть настіж усі вікна у приміщенні;\n— негайно починайте збирати ртуть: за допомогою спринцівки “виловлюйте” великі кульки і відразу скидайте їх у скляну банку з розчином (2 г перманганату калію на 1 літр води), дрібніші кульки збирайте щіткою на папір і теж скидайте в банку;\n— забороняється для збирання ртуті використовувати пилососа;\n— забруднені місця вимийте мильно-содовим розчином (400 г мила та 500 г кальцинованої соди на 10 літрів води) або розчином перманганату калію (20 г на 10 літрів води).\n— максимально ізолюйте забруднене приміщення, щільно зачиніть усі двері перед тим як вийти з будівлі;\n— негайно викличте фахівців ДСНС регіону.


Готелі у місті Гасп: доступна автостоянка\nдоступна автостоянка готелі в місті Гасп\nГасп: найпопулярніші визначні місця\nНаціональний парк ForillonВозз'єднайтесь із природою і відкрийте для себе Національний парк Forillon, одне з найзеленіших місць у місті Гасп, розташоване всього за 11,1 км від центру.\nМаяк Cap des Rosiers LighthouseМаяк Cap des Rosiers Lighthouse – лише одна з цікавинок у місті Кап-де-Розьє, розташована за 1,2 км від центру.\nMusée de la GaspésieЯкщо ви хочете відвідати один із музеїв міста Гасп, на вас чекають виставки у такому місці, як Musée de la Gaspésie. Якщо ви давно мріяли відвідати музеї міста Гасп, поблизу також є Музей Гаспе.\nGalerie d`art Claude CoteУ самому центрі міста Л’Анс-о-Ґриффон любителі музеїв можуть оглянути колекції такого популярного музею, як Galerie d`art Claude Cote. Любителям культури Л’Анс-о-Ґриффон пропонує такі пам'ятки, як Національний парк Forillon і Музей «Manoir Le Boutillier».\nМузей «Manoir Le Boutillier»Заплануйте екскурсію містом Л’Анс-о-Ґриффон і обов'язково відвідайте Музей «Manoir Le Boutillier», одну з найцікавіших пам'яток у центрі.\nВинарня «Le Domaine du Centaure»Винарня «Le Domaine du Centaure» – одне з цікавих місць, розташоване за 9,6 км від центру міста Гасп. Гасп пропонує мандрівникам інші розваги, на які варто звернути увагу, наприклад, Національний парк Forillon.\nДізнатися більше про м. Гасп\nГасп: готелі з безкоштовними автостоянками\nЯкщо ви збираєтеся приїхати до міста Гасп на машині або хочете орендувати автомобіль на місці, вас, напевно, цікавлять помешкання з можливістю безкоштовного паркування. Забронюйте номер в одному з готелів з безкоштовними стоянками, доступних на сайті Hotels.com. Увімкніть навігатор і на власні очі побачте це місто. Додайте до свого маршруту такі туристичні принади, як Національний парк Forillon, Лижний центр «Mont-Bechervaise» та Маяк Cap des Rosiers Lighthouse.


Утеплення фасадів: гарантія тепла і комфорту в будинку - Строительство - Независимый украинский новостной сервер\nГлавная / Строительство / Утеплення фасадів: гарантія тепла і комфорту в будинку\n28.08.2017 | Первоисточник: сайт nuns.com.ua\nПитання тепла і комфорту в будинку хвилює багатьох людей. Адже вартість комунальних послуг збільшується з кожним днем, а якість опалення не завжди радує мешканців. Тому близький прихід холодів змушує людей задуматися над утепленням стін.\nНайбільшим попитом сьогодні користується зовнішнє утеплення стін. Це економічний і ефективний спосіб подбати про тепло і затишок у домі. При мінімальних тимчасових і фінансових витратах можна значно підвищити рівень комфорту в квартирі.\nВласники квартир в панельних і старих цегельних будинках часто зупиняють свій вибір на обшивці зовнішнього боку стіни утеплювачем. Найбільш актуальним даний метод є для власників кутових квартир.\nУтеплення фасадів має низку незаперечних переваг. До них відносять:\nзахист несучих конструкцій від негативного впливу зовнішнього середовища (сильного вітру, опадів);\nзміцнення стін будівлі;\nекономія фінансів. Утеплення стін з дотриманням всіх нормативів дозволяє знизити витрати на опалення до 40-60%. Це в свою чергу призведе до зменшення суми в платіжках за теплову енергію;\nакумуляція тепла в будівлі, що дозволяє створити ідеальний мікроклімат;\nполіпшення звукоізоляційних характеристик стін, що важливо для власників міських квартир, розташованих поблизу доріг.\nУтеплення стін повинно проводитися з урахуванням всіх стандартів. На стіні не повинно бути відступів або нерівностей. В іншому випадку кінцева мета утеплення не буде досягнута. Зовнішня система утеплення покликана стати органічним доповненням будівлі. Тому вона повинна бути виконана якісно і професійно.\nТака система складається з:\nякісного теплоізоляційного матеріалу;\nскловолокна, що забезпечує міцність конструкції;\nзовнішнього декоративного шару.\nПерш ніж проводити утеплення споруд, потрібно грамотно підібрати утеплювач. Для цих цілей найчастіше використовується пінопласт або мінеральну вату. Головною перевагою пінопласту є його розумна ціна. Він на 20-30% дешевше мінеральної вати.\nКрім цього, працювати з ним набагато простіше. Плити з мінеральної вати, в свою чергу, відрізняються високою стійкістю до механічних пошкоджень, що робить їх більш довговічними.\nВідмінним і надійним вибором в покупці матеріалів для утеплення фасадів житлових і комерційних будівель стане компанія Екобуд. Використання якісних, сертифікованих матеріалів, які пропонує інтернет магазин компанії допоможе майстрам виконати всі необхідні роботи в стислі терміни.


Ділова активність в Європі в сфері послуг несподівано виросла / Новини / Finance.ua\n24.04.2008, 01:00 - 95 0\nІндекс ділової активності в Європі в сфері послуг - від авіаперевізників до фінансових інститутів - у квітні зненацька виріс. Це може привести до того, що Європейський центральний банк виконає свою погрозу і збільшить базову дисконтну ставку.\nRoyal Bank of Scotland Group Plc заявив про те, що відповідно до попередніх підрахунків, індекс послуг банку у квітні виріс до 51,8 пункту в порівнянні з 51,6 пункту в березні. Відповідно до медіанної оцінки опитаних раніше агентством Bloomberg аналітиків, значення індексу повинно було знизитися до 51,4.\nЗначення індексу вище 50 свідчить про збільшення активності в сфері послуг.


Бігуни-охоронці Кім Чен Ина – що відомо про «Головне управління ад'ютантів»\n12.06.2018 | Силові структури | Автор: Web admin\nКіма охороняють агенти з двох силових структур КНДР\nСвіт знову мигцем побачив охоронців у костюмах, які супроводжували автомобільний кортеж Кім Чен Ина у Сінгапурі. Вони – не просто частина видовища.\nУ тому, що стосується безпеки лідера країни, Північна Корея не залишає без уваги абсолютно нічого. Хто такі ці загадкові люди в костюмах? Аналітик Майкл Медден відкрив завісу таємниці.\nГоловне управління ад'ютантів\nКоли Кім знаходиться у Північній Кореї, навколо нього зазвичай є три лінії охорони. У Сінгапурі сьогодні можна було побачити цю конфігурацію в новій версії, й всі погляди прикуті до людей в темних костюмах.\nОхоронці, що біжать по обидва боки лімузина Кіма, а також ті, хто перебуває у безпосередній близькості до лідера, є співробітниками так званого «Відділу №6» Центральної Партії, офіційно відомого як Головне управління ад'ютантів.\nСаме ці люди є найближчою лінією охорони Кіма. Їх обирають з призовників Корейської народної армії.\nСеред критеріїв відбору: зріст – він має бути приблизно таким же, як у лідера країни, – а також відмінний зір.\nКандидати повинні продемонструвати і гарні фізичні здібності, такі як влучна стрільба та знання бойових мистецтв.\nВони проходить ретельну перевірку органами держбезпеки, у ході якої вивчають інформацію про їхню сім'ї в двох поколіннях. Багато співробітників Головного управління ад'ютантів є родичами клану Кімів або інших високопоставлених сімейств у КНДР.\nЯкщо кандидатуру схвалюють, то далі майбутній охоронець лідера проходить інтенсивний курс підготовки, що нагадує бойовий вишкіл спецназу Корейської народної армії.\nЇх вчать стрільбі з пістолетів, методам маскування, відходу від стеження, і бойовим мистецтвам.\nКурсанти проходять через важкі фізичні випробування і психологічну підготовку.\nЗазвичай охоронці формують кільце навколо лідера з оглядом у 360 градусів по всьому периметру. Як правило, попереду Кім Чен Ина йдуть від трьох до п'яти сек'юріті, у тому числі директор Головного управління ад'ютантів.\nПо обидва боки від нього йдуть або біжать від чотирьох до шести охоронців – по двоє або троє з кожної сторони. Позаду розміщуються ще п'ять-шість охоронців.\nСпівробітників Командування охорони можна було зустріти неподалік від сінгапурського готелю St. Regis\nВони – єдині люди в КНДР, яким дозволяється носіння вогнепальної зброї у присутності верховного лідера. Зазвичай це напівавтоматичний пістолет і запасна вогнепальна зброя.\nНезважаючи на це, головним озброєнням охоронців вважається їхня здатність спостерігати за оточенням лідера і вчасно нейтралізувати загрозу шляхом фізичного втручання.\nКоли був живий Кім Чен Ір, на кожних двох високопоставлених чиновників, які перебували біля нього, припадало по одному охоронцю.\nОхорона Кім Чен Ина поступаються за чисельністю охороні його батька і має не настільки агресивний вигляд.\nЗазвичай ці люди носять чорні костюми і краватки в західному стилі, або френчі у стилі партійного керівництва. Шофери Кім Чен Ина завжди носять лляні або шкіряні рукавички за кермом. Вони також використовують радіопередавачі з навушниками.\nОднак їхні основні засоби комунікації прийшли зі «старої школи» – охорона носить значки, щоб їх легко було впізнати на заходах, а спілкується за допомогою завчених паролів і кодових слів.\nГоловне управління ад'ютантів налічує близько 200-300 співробітників, більша половина яких – охоронці.\nРешта працюють водіями або технічними співробітниками. У деяких охоронців верховного лідера досить довга кар'єра, але більшість залишається на цій посаді протягом близько десяти років.\nАлкоголь, сигарети, їжа\nДруга і третя лінії сек'юріті навколо Кіма складаються зі співробітників Командування охорони.\nЯкщо працівники Головного управління ад'ютантів захищають самого верховного лідера, то люди з Командування охорони несуть відповідальність за безпеку приміщення, в якому він знаходиться – чи то офісна будівля, чи приватна квартира за кордоном або в межах КНДР.\nКрім того, вони виконують ряд логістичних та технічних функцій підтримки верховного лідера в його роботі.\nСпівробітники Командування охорони проходять через відбірковий процес, схожий на той, якому піддають охоронців Кіма в Управлінні ад'ютантів. Слід згадати, що більшість ад'ютантів закінчують свою кар'єру в Командуванні охорони, куди, як правило, переходять зі своєї служби.\nЯк випливає з повідомлень ЗМІ, у Сінгапур з Пхеньяна прилетіли три літаки, і щонайменше два з них перевозили співробітників Командування охорони.\nЦі чоловіки і жінки відповідають за підтримку Кім Чен Ина у ході візиту, а їхні функції дуже різноманітні. Серед них, наприклад, є оператори секретних ліній телефонного зв'язку, якими розмовляє верховний лідер, а також експерти з інформаційних технологій, що відповідають за безпеку всіх комп'ютерів, якими користується Кім.\nІнші співробітники мають у будь-який момент забезпечувати Кіма їжею, спиртним і сигаретами, а також перевіряти всю їжу і напої, які будуть йому запропоновані.\nТакож у службі охорони є медичне відділення, укомплектоване особистими лікарями і медперсоналом Кіма – принаймні двоє співробітників цього відділення прилетіли з лідером КНДР в Сінгапур.\nЩо стосується особистої безпеки Кіма, то дві з трьох зовнішніх ліній безпеки навколо лідера КНДР складаються із співробітників другого управління Командування. Як правило, вони забезпечують безпеку тих місць, куди прибуває Кім.\nОдна лінія співробітників командування утворює додатковий контур захисту навколо Кіма і його охоронців, а ще одна – розміщується уздовж доріг, огорож та інших інфраструктурних об'єктів на шляху проходження лідера в радіусі півмилі.\nМайже ніхто більше зі світових лідерів не має такої трирівневої структури особистої безпеки, як у Кім Чен Ина.\nІ хоча охоронці-бігуни виглядають дивно, більшу частину роботи виконує високоорганізована і готова до різних небезпек охорона, яку важко помітити одразу.\nАвтор: Web admin9168,8 Переглядів: 1797 , Коментарів: 3 Джерело - 4 +\nПереглядів: 1797 Коментарів: 3\nСцыкливый коммуняка! Впрочем и путлер не далеко ушел по этому критерию. Карлик так же сцыкун и срать не сядет на толчок, пока его не проверят на то а не сверкнет ли в очке дуло киллера :-)\nМмм, тогда любой президент США становится в один ряд с сими достопочтенными мужами. Ибо его охрана тоже весьма разветвлённая и многоуровневая.\nШо будем с этим делать?\nЛюди эти бежали не просто так, их задача заменить мотор, а если и придется, то и саму машину, неся на себе тело вождя.


подвійне громадянство - яким паспортом користуватись? - Українці в Швейцарії\nподвійне громадянство - яким паспортом користуватись?\nЗ нами з: 12 лютого 2007, 13:15\nЗвідки: Київ, Grandvaux\nПовідомлення OlegP » 24 серпня 2011, 14:59\nПодивився інформацію про подвійне громадянство. Україна його не визнає, але немає законодавчих актів, що забороняють мати два громадянства.\nТепер маю декілька практичних запитаннь\n1. Прилітаючи на Україну яким паспортом краще користуватись? Я так гадаю, що швейцарським, щоб там поставили штамп. І повертаючись з України теж показувати тільки швейцарський? Тобто, приїхавши на Україну я буду там швейцарцем, хоча Україна мене і не визнає швейцарцем?\n2. Інша ситуація - дружина летить з дітьми, діти мають подвійне громадянство, а дружина тільки українське. Чи потрібна нотаріально завірена згода від мене? Наскільки я розумію - так. Україна не визнає швейц громадянство дітей, для України вони тільки українці і для них потрібно мати згоду батька для виїзду з України.\n3. Таку згоду можна підписати в консульстві України? Чи користувались ви вже такою можливістю?\nМене цікавлять не тільки цитати з законів, а більше практичні відповіді, як ви це робите.\nПовідомлення Svitlana » 14 вересня 2011, 00:41\nЗначить так. Якщо дитина має 2 паспорти, тоді вона є і шв. і укр. в обох країнах.\nЯкщо дорослий, тоді:\nШвейцарія - без проблем\nУкраїна - визнає вас лише українцем. По ідеї мали б позбавляти громадянства, якщо б побачили інший паспорт, але цього не робиться (з досвіду). Таке мають право робити працівники консульських служб та органи юстиції (!) в Україні (не паспортний контроль на кордоні). Але і вони цього не хочуть робити, навіть якщо їх про це попросити. Але, законодавством не передбачено ніяких інших штрафних санкцій.\n1. Прилітаючи в Україну, можете користуватися будь-яким паспортом. Вилітаючи з неї - користуєтеся тим, з яким влетіли. Щоб вас впустили до Швейцарії, мусите ще і швейцарський показати. Але оскільки наші прикордонники бережуть не лише наші кордони, але і інших країн також, то теж можуть запитати вас про візу до країни призначення (паспорт у даному випадку). Усі штампи в'їзду=виїзду збирайте в один паспорт. Ваш варіант: в'їхали по шв. і виїхали по шв. Все. На території України можете показувати, де вам треба український. Які тут можуть бути проблеми?\n2. Як показує практика, якщо в дітей подвійне громадянство + дружина з українським, то дуже хочуть таку довідку (українські діти виїжджають з України). Потрібна. Іноді потрібна, навіть якщо дитина - лише іноземець, а мати її - українка, хоча тут можна було б дуже довго сперечатися, але на кордоні з дитиною перед літаком дуже не посперечаєшся. Чітких законів про це нема.\n3. З великою ймовірністю, що так. Консульства, як правило, надають такі послуги. Чи є така послуга в Берні - потрібно в них і запитати (телефоном - НЕ у години прийому).\nПовідомлення OlegP » 23 вересня 2011, 17:20\nПро дітей от цікаво. Вони записані у прикордонників в базі даних? Я зателефонував у прикордонну службу, вони сказали що діти можуть перетинати кордон зі швейцарським паспортом. Якщо приїхали зі швейцарським, то можуть і виїхати так само. Більше ніяких документів не потрібно. Я сказав, що вони українці за народженням, але він мені відповів, що прикордонники дивляться тільки на штампи в паспорті.\nАле це інформація по телефону. Невідомо як воно буде насправді. Пробував їм написати емейл - неможливо. Ті адреси, що в них вказані, недійсні.\nТому хотілось би позапитувати людей на форумі - як воно буває насправді.\nПовідомлення Svitlana » 27 вересня 2011, 21:57\nВам добре сказали. Якщо хочете як можна менше проблем - беріть швейцарський паспорт і їдьте з ним. Немає значення, що у дітей (чи і в дорослого) є ще одне громадянство. Ніде на кордоні це не зареєстровано.\nЯкщо би часом вже якісь всезагальні бази даних підключили, то їм все одно, що у вас є інше громадянство. Єдиний випадок, коли хтось міг би таким фактом взагалі зацікавитися - це юнак призовного віку.\nЯкщо чесно, то я не зовсім розумію ваше питання. Якщо ви просто поговорити на тему, то давайте. Цікаво було би розібрати.\nЯкщо конкретно випадок: дружина з укр. паспортом (діти туди не вписані, я так розумію) летить з дітьми-швейцарцями (у них свої шв. паспорти). Крім того має свідоцтво про народження (щоб довести, що це її діти). Прикордонники кажуть більше ніяких документів не потрібно. Діти в'їжджають і виїжджають за шв. паспортами. Супер. Я би ще того прикордонника по телефону запитала номер постанови-уточнення-роз'яснення, яким він керується, роздрукувала би його і взяла з собою (і не брала нотаріальної довіренності тоді).\nАбо я б подумала, що "ну його тих укр. прикордонників, знаємо, як вони можуть розказувати і тероризувати, щоб на лапу дали" і для впевненості пішла зробила нотаріальний дозвіл на вивіз дітей (у тій довідці має бути серед іншого зазначено "вивіз дітей з України у Швейцарію", бо це їм головне....) ... хоча і дописати ніби буде потрібно "додому, де вони постійно проживають". Знаю, це маячня повна, але знаю також мамочку, котра на таке нарвалася. Правда там був український і американський паспорт, що суті, взагалі-то, не міняє.\nЩе один випадок з прикордонниками. Доколупалися таможенники до золотих прикрас та фото/відео техніки. Мовляв, імпортується, йдіть платіть мито. Довести, що це все було вивезено неможливо, бо на виїзді прикордонники сказали "не треба декларувати, це ваші особисті речі". Але, добре, що мала "випадково" при собі роздруки частин Митного кодексу. Лише побачивши, що він є на руках відпустили зі словами "де ти така розумна тут взялася", навіть не пробуючи там щось читати чи ще щось доводити.\nНу такі ось приклади. Слухайте свою інтуїцію, тикайте пальцем в небо, гадайте на каві - пронесе/не пронесе без довідки. Не годен знати з нашими теперішніми прикордонниками!\nПовідомлення Darynka » 28 вересня 2011, 17:00\nцікаво а як так швейцарці дають пасорт не вимагаючи виходе з українского громадянства?\nнімці ось паспорта не дають поки не надаш довідку що вийшов з українского громадянства. а швейцарці напевне меньш обізнані і більш загальовані.\nПовідомлення Nadya » 29 вересня 2011, 14:03\nПросто, наскільки я знаю, в Швейцарії дозволене подвійне громадянство.\nПовідомлення Darynka » 29 вересня 2011, 14:59\nВ Німеччині теж можна подвійне з деякими країнами. Але в Україні не дозволено тому вони й питають про довідку бо знають що не дозволено в Укр.\nПовідомлення Svitlana » 29 вересня 2011, 19:09\nТак, тут визнається подвійне громадянство.\nДо речі, в усіх країнах, де подвійного нема, і в Україні також - діти мають повне право мати подвійне громадянство!!! Це для наших мамочок.\nБільше того, діти українок є українцями вже за народженням. Мамочкам лише потрібно зі своїм паспортом прийти в посольство і отримати довідку, що підтверджує це. Радила би таке робити при нагоді. Тим більше, що це безкоштовно.\nПовідомлення Олег1223 » 09 березня 2017, 21:39\nА що на рахунок термінів, наприклад я маю і ітілійське і українське громадянство, скільки часу я маю право знаходитися на Україні чи в Італії?\nПовідомлення Svitlana » 10 березня 2017, 20:00\nЗа Італію не скажу вам, ми тут за Швейцарію більше мову ведемо. Але теоретично - і там і там скільки хочете, якщо у вас і італійське і українське громадянство. В Україні вас будуть визнавати лише українцем, а в Італії лише італійцем (якщо там так само, як і в Україні не визнають подвійне громадянство).\nПовідомлення Joni » 11 квітня 2018, 16:48\nЯ хочу уточнити на рахунок часу перебування в Україні наскільки я знаю що з більшістю європейських закордонних паспортів можна знаходитися на території України 90 днів на пів року.\nтобто час перебування в Україні обмежений.\nЯк можна збільшити час перебування?\nРозкажіть хто що знає про це.\nПовідомлення Svitlana » 18 квітня 2018, 15:25


Юзеф Август Ілінський: нерозкрита особистість - 9 Грудня 2016 - Об'єднання нечуючих педагогів\nСереда, 21.03.2018, 06:20\nГоловна » 2016 » Грудень » 9 » Юзеф Август Ілінський: нерозкрита особистість\n1 грудня 2016 року до Міжнародного дня інвалідів в Житомирській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І–ІІІ ступенів № 2 відбулася науково-педагогічна конференція на тему “250 років Юзефу Августу Ілінському – засновнику першого на теренах Російської імперії навчального закладу для глухих”.\nЗахід був ініційований членом Всеукраїнського об'єднання нечуючих педагогів, кандидатом педагогічних наук, старшим науковим співробітником лабораторії сурдопедагогіки Інституту спеціальної педагогіки НАПН України Володимиром Миколайовичем Шевченко та організований і проведений КНЗ “Житомирська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І–ІІІ ступенів № 2”. Ця школа, як найстаріший профільний заклад в області, вважається правонаступником “Романівського інституту глухонімих”, заснованого графом Юзефом Августом Ілінським.\nУчасть у науково-педагогічній конференції взяли: В.М.Шевченко, кандидат педагогічних наук, старший науковий співробітник лабораторії сурдопедагогіки Інституту спеціальної педагогіки НАПН України; М.П.Міняйло, директор Комунального навчального закладу “Житомирська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 2”; В.С.Дем’янчук, голова Житомирської обласної організації УТОГ; Ю.В.Каплун, заступник з наукової роботи Житомирського обласного краєзнавчого музею; В.Лясківська-Щур, голова Житомирської обласної спілки поляків України, а також адміністрація школи, педагоги та учні.\nВідкрив захід на правах господаря директор школи Микола Павлович Міняйло. У своєму виступі, окрім іншого, він привітав учнів з Міжнародним днем людей з інвалідністю та побажав їм подальших успіхів. Також директор зазначив, що до цього дня приурочене відзначення ювілею графа Ілінського, людини, від якої почався розвиток сурдопедагогіки в нашій країні. Це була неординарна особистість, але про неї ми мало що знаємо, тому сподіваємося почути під час нашого заходу.\nУчасників заходу найбільше цікавили факти з біографії та життя графа Ілінського. Автор дослідження постаті Ю.А.Ілінського та “Романівського інституту глухонімих” у вітчизняній сурдопедагогіці В.М.Шевченко у своєму виступі зазначив, що сьогодні ми поступово повертаємо із забуття та віддаємо належну шану людині, завдяки якій почався розвиток нашої сурдопедагогіки. Нагадаю, що 1805 року граф польського походження Юзеф Август Ілінський відкрив у Романові перший в Російській імперії заклад для організованого навчання глухонімих – “Романівський інститут глухонімих”. Граф Ілінський у цій справі не планував ставати першовідкривачем, він лише хотів дати освіту глухонімим дітям, які проживали на його землях. А вийшло так, що його ім’я назавжди буде закарбоване в сурдопедагогіці, і не лише вітчизняній, оскільки заклад в Романові був відкритий у числі перших у світі.\nЩо це була за особистість? Юзеф Август Ілінський, польський дворянин за походженням, народився в Романові 18 серпня 1766 року. Після закінчення курсу навчання в Польщі та Австрії, вступив на статську службу і деякий час служив при дворі Марії Антуанетти. З 1788 року служив у Польщі, спочатку шефом гренадерського полку, потім – генерал-інспектором всієї польської коронної кавалерії. В 1779 році Юзеф Август отримує титул графа Австрійського, а в 1798 – графа Російського.\nЮзеф Август Ілінський ще більше зміцнив стан свого роду, коли після третього поділу Польщі (1795 р.) на чолі делегації від приєднаної до Росії Волині їде до Санкт-Петербурга для складання присяги на вірність цариці Катерині II та Російській короні. Його кар'єра складалась дуже вдало. Маючи чудовий дар впливу на людей, кмітливий, винахідливий Юзеф-Август відразу входить в довіру до Катерини II. Коли імператриця втратила до нього цікавість, він наблизився до цесаревича Павла, що і врятувало останнього. Адже в роки правління Катерини II її син, царевич Павло, був в немилості імператриці та висланий з Петербурга і самотньо проживав у Гатчині, був позбавлений привілеїв, властивих його сану. Ілінському вдається дізнатися про те, що фаворити умовили Катерину позбавити Павла права унаслідувати престол та провести ревізію в маєтках Павла. На той час існував звичай, за яким престолонаслідник, який незадовільно вів господарство в своєму маєтку, втрачав право успадковувати престол.\nНе втрачаючи часу, Ілінський об'їжджає маєтки Павла, вивчає його документи. Після цього переймає комісію, призначену імператрицею, везе її у свої маєтки на Волині, в тому числі і в Романів, видаючи їх за маєтки Павла. В Романові членів комісії чекає по-справжньому царський прийом та розваги з полюванням і театральними виставами, численні банкети, які своїм багатством шокували навіть столичних ревізорів. Ревізори доповіли цариці, що господарство спадкоємця престолу ведеться належним чином і заслуговує похвали. Лише після цього граф прибуває до Гатчини, де постає перед царевичем і розповідає йому про задум матері та її фаворитів і про чудові наслідки ревізії. Майбутній Імператор сказав, що зараз немає можливості віддячити, але коли стане царем, то ні в чому не відмовить своєму рятівнику.\nПісля смерті Катерини II російський трон посів Павло І. Ілінський разом з ним переїхав до Петербургу. В цей період він стає одним з найзаможніших людей Російської імперії та Польщі.\nСаме в цей час, пам’ятаючи свою обіцянку, Павло на прохання Ілінського звільнив кілька тисяч польських повстанців, серед яких були такі відомі постаті як Тадеуш Костюшко, граф Потоцький, Юліан Немцович та ін. За Костюшко в царя були сумніви, але граф Ілінський поручився своїм маєтком у Романові.\nПісля смерті Павла І Ілінський не побажав надалі залишатися на посаді Волинського губернатора і звільнився 1801 року, зробивши при цьому по-справжньому шляхетний дарунок не лише губернії, а й державі. До цього часу губернським центром було місто Новоград-Волинський, занадто мале для такого статусу, яке не мало потрібних адміністративних будівель і т.д. Ілінський подарував короні місто Житомир, яке належало йому, з необхідними адміністративними будівлями, для облаштування в ньому губернського центру.\nНового обличчя здобуває Романів після повернення до нього Юзефа Августа Ілінського. Маючи необмежені фінансові можливості, граф вирішив перетворити його на “Новий Рим” та розбудував там батьківський палац і заклав величезний парк.\nВ той час містечко Романів, резиденція графа Ілінського, була добре відома в Росії, Польщі, та й в інших країнах. В ньому з 70-х років XVIII ст. по 40-і роки XIX ст. вирувало культурне життя, яке, без перебільшення, виводило Романів в рівень великих і значних культурних центрів не лише Волинської губернії, а й всієї Правобережної України. Сюди також їхали чужоземці (англійці, французи, італійці, німці, румуни та чехи) як до вогнища культури та місця розкоші.\nЮзеф Август Ілінський був надзвичайно набожною людиною. Ним були закладені початки костьолу в Романові. Каплиця Романівського костьолу була не лише релігійним центром для католиків Романова (доступ до неї був відкритий навіть кріпакам), а відігравала роль своєрідного культурного центру. Під час релігійних свят тут влаштовувались вистави, виступи місцевої капели.\nТакож граф Ілінський неодноразово робив великі пожертвування з філантропічною метою. Значна частина прибутків, що надходили з місцевих романівських земель, призначалася для організації різних навчальних закладів при маєтку родини Ілінських. Окрім цього Ілінський спорудив у Романові кілька фабрик з найсучаснішим обладнанням, на яких працювали закордонні кваліфіковані робітники та місцеве населення.\nВ цей час Ілінські досягли вершини свого багатства та могутності. Прибутки Юзефа Августа були великі, але витрати ще більші, що і стало причиною поступового занепаду родини. Адже навіть такій надзвичайно заможній людині як Ілінський, великопанські розваги, які тривали протягом кількох десятиліть, і меценатство у величезних розмірах, були не під силу.\nНевдовзі граф разом з дружиною виїхав до Петербурга, залишивши маєток на сина Генріха. 1839 року Ю.А.Ілінський захворів. Хворів граф довго та тяжко і помер 1844 року. Похований в склепі католицького храму в Царському Селі.\nУ своєму виступі Юлія Валентинівна Каплун, заступник з наукової роботи Житомирського обласного краєзнавчого музею, зазначила, що у музеї зберігається 89 експонатів, які стосуються родини Ілінських. Вони потрапили до музею в різний час та за різних обставин. Більшість з них виставлена для огляду у виставкових залах, а інша частина знаходиться у запасниках через брак місця. На жаль, 1878 року в палаці сталася велика пожежа. В полум'ї постраждали художні колекції і багатющий архів родини, а також надзвичайно багато надбань світової культури, які не мали і не матимуть ціни. На завершення виступу, Юлія Валентинівна запросила всіх присутніх та дітей школи відвідати краєзнавчий музей.\nГолова Житомирської обласної організації УТОГ Валерій Станіславович Дем’янчук під час виступу, зокрема, повідомив, що він із задоволенням прослухав інформацію про графа Ілінського та дізнався для себе багато нового. В честь Міжнародного дня людей з інвалідністю від обласної організації УТОГ він вручив адміністрації школи та колективу почесні грамоти, а дітям – солодкі подарунки.\nНа завершення заходу голова Житомирської обласної спілки поляків України Вікторія Лясківська-Щур під час виступу, зокрема, зазначила, що постать Юзефа Августа Ілінського цілком заслуговує на повагу та гідне вшанування.\nТаким чином, постать Юзефа Августа Ілінського поступово повертається із забуття. Для цього вже зроблені і певні практичні кроки: 2015 року на приміщенні Комунального навчального закладу “Житомирська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів № 2” Ю.А.Ілінському була встановлена меморіальна дошка, а 2016 року в містечку Романів найдовша центральна вулиця була перейменована на вулицю графа Ілінського.\nВ.Шевченко, член ОНП, кандидат педагогічних наук, старший науковий співробітник Інституту спеціальної педагогіки НАПН України.\nКатегорія: Освіта глухих | Переглядів: 111 | Додав: Admin | Рейтинг: 4.0/1