[Оновлення: Fix is Out] Люди повинні зупинити використання телугу символів для краху iPhone'ов\nРізниця між мембраною плазми та клітинною стінкою\nГоловна / мобільний / 15 Cool Instagram Поради та хитрості Ви повинні спробувати\nЗ моменту свого запуску Instagram став найбільшою службою соціальних медіа на планеті. Однією з головних причин успіху Instagram над його конкурентами був той факт, що він був надзвичайно простий у використанні. Однак, як завжди буває з будь-якою послугою, щоб залишатися попереду своєї конкуренції, Instagram повинен був продовжувати додавати нові функції, які зробили цю послугу трохи складною протягом багатьох років. Це означає, що багато цікавих можливостей Instagram приховані, і більшість користувачів не мають уявлення про те, як отримати до них доступ. Ну, ми хочемо змінити це для наших читачів, оскільки ми приносимо 15 цікавих поради та прийоми у Instagram, які ви обов'язково повинні знати в 2019 році:\n15 Cool Instagram Поради та хитрості\nПримітка: Я буду використовувати як Galaxy S9 Plus, так і iPhone XR, щоб продемонструвати всі ці поради та хитрощі, але будьте впевнені, що всі ці поради та трюки працюють як на пристроях Android, так і на iOS. Отже, без особливого порядку, тут найкращі поради та хитрощі Instagram:\n1. Опублікуйте Instagram фото безпосередньо в Twitter, Facebook, Tumblr і, More\nЯкщо ви є людиною, яка розміщує ту ж саму фотографію на Instagram, Twitter, Tumblr, Facebook або будь-якому іншому веб-сайті соціальних медіа, замість того, щоб розміщувати зображення на кожному веб-сайті окремо, ви можете налаштувати свій Instagram таким чином, щоб Ви розміщуєте фотографію на Instagram, це зображення автоматично розміщується на всіх інших облікових записах соціальних медіа .\nДля цього потрібно лише перейти до профілю -> Параметри -> пов'язані облікові записи та зв'язати облікові записи соціальних медіа. З наступного разу, коли ви публікуєте фотографію в Instagram, ви можете вибрати платформи соціальних медіа, на яких ви хочете поділитися цією фотографією, як показано на малюнку нижче.\n2. Вимкніть стан активності для прямих повідомлень\nДеякий час назад, Instagram додав нову функцію статусу діяльності, яка дозволяє користувачам бачити, коли ви були останнім часом в Інтернеті в безпосередньому повідомленні Instagram або DM. Ця функція дуже схожа на останню бачену функцію WhatsApp і дозволяє користувачам бачити, коли ви були останніми онлайн.\nОднак, якщо ви схожі на мене і ненавидять цю функцію, на щастя, є спосіб вимкнути її. Все, що вам потрібно, це перейти до профілю -> Параметри -> Показати статус активності та вимкнути його . Однак, пам'ятайте, що так само, як на WhatsApp, це вулиця з двостороннім рухом. Якщо ви не хочете, щоб інші бачили стан вашої активності та вимкнули цей параметр, ви також не зможете побачити статус активності інших користувачів.\n3. Додайте унікальні шрифти до вашого Instagram Bio\nПідтримка оновленого біографії в Instagram - це ключ до того, щоб ваш профіль виділився. Звичайно, ви завжди можете додати такі речі, як смайлики, посилання на ваші зразки роботи тощо, щоб дати людям трохи більше інформації про вас. Але чи знаєте ви, що ви можете використовувати деякі унікальні та прості шрифти, щоб ваш профіль виглядав краще?\nНайпростіший спосіб це зробити, використовуючи веб-сайти, які налаштовують тексти для вас. Ось як це можна зробити -\nВідкрийте веб-браузер на своєму мобільному пристрої та перейдіть на веб-сайт, який називається LingoJam.\nЯк тільки ви відкриєте сайт, ви побачите текстове поле, в якому ви зможете ввести потрібний текст.\nВ іншому текстовому полі з'являється той самий біо текст у різних шрифтах .\nТепер ви можете просто скопіювати текст і вставити його в розділ "Біо" свого профілю, щоб надати своєму профілю унікальний вигляд.\n4. Розклад повідомлень\nЦя особлива функція доступна лише для бізнес-профілів, але ви можете легко змінити свій особистий профіль на діловий з декількома кроками. Ви можете зробити це, перейшовши на сторінку параметрів в Instagram і натиснувши на опцію "Перейти до облікового запису підприємства" . Тут вам буде запропоновано підключити свою сторінку Facebook і після цього ви успішно зміните обліковий запис компанії та отримаєте такі функції, як аналітика, просування та багато іншого.\nПісля переходу на бізнес-обліковий запис ви можете скористатися інструментом планування Instagram, наприклад, Hootsuite, щоб запланувати ваші повідомлення. Hootsuite є однією з найпопулярніших соціальних медіа-платформ, і це робить управління вашим профілем бізнесу в Instagram дуже простим. Варіанти досить прості, коли мова йде про використання інструментів, таких як HootSuite, і у вільному плані ви отримаєте можливість додавати до 3 облікових записів соціальних медіа і планувати до 30 повідомлень одночасно.\nПідписка на HootSuite починається з 1, 260 $ на місяць для професійного облікового запису, і ви можете вибрати до 45, 000 $ на місяць для бізнес-облікового запису, за допомогою якого можна керувати 20 соціальними профілями, необмеженим розкладом і багато іншого. Ви також можете ознайомитися з іншими інструментами управління соціальними медіа, такими як Buffer.\nПерегляньте веб-сайт Hootsuite\n5. Основні моменти та архіви історії\nМи всі знаємо, що Instagram Stories по дизайну є ефемерними за своєю природою. Проте, в грудні 2017 року, Instagram ввів нову функцію, яка автоматично архівує всі ваші історії після закінчення терміну їх дії. Щоб отримати доступ до всіх архівованих історій, просто натисніть кнопку Профіль, а потім натисніть кнопку Архів, що знаходиться у верхній частині сторінки (позначена на малюнку). Тут ви можете отримати доступ до всіх історій, що минули, які ви можете переглянути або поділитися як нова історія, якщо ви хочете.\nЗ архівами Story, Instagram також представив нову функцію Story Highlights, яка дозволяє користувачеві ділитися своїми найважливішими історіями на своїй сторінці профілю . Щоб створити підсвітку історії, перейдіть на сторінку профілю, а потім натисніть кнопку Нове виділення історії. Тут ви отримаєте можливість вибрати Stories з архівів Stories, які ви можете надіслати у своєму профілі. Пам'ятайте, що історії подій не видаляються через 24 години, і вам доведеться вручну видалити їх.\n6. Створення колекції ваших улюблених повідомлень\nЯк ви можете або не знаєте, Instagram вже дозволяє зберігати або додавати улюблені повідомлення. Але чи знаєте ви, що ви можете створити колекцію цих повідомлень? Так, ось як це можна зробити -\nНатисніть на свій профіль і натисніть значок меню гамбургера у верхньому правому куті, щоб побачити збережений параметр.\nТепер можна натиснути кнопку "+", щоб створити нову колекцію, де можна додати фотографії з тих, які ви вже зберегли.\nТепер ви можете повернутися до збережених фотографій, виконуючи ті самі кроки в будь-який час і додати їх до своєї бібліотеки за допомогою натискання кнопки. Легко, чи не так?\n7. Приховати історії від користувачів\nОдна особливість, що Instagram, введений для Instagram Stories - це можливість приховати їх від певних користувачів. Якщо є користувачі, які слідують за вами, але ви не хочете, щоб вони бачили ваші історії, ви можете зробити це, відкривши свій профіль, а потім торкнувшись у трьохточковому меню і вибравши опцію "Приховати свою історію" .\n8. Призупинення, перемотування назад, перемотування вперед і пропуску історій\nЯкщо ви не знаєте, як призупинити, перемотати назад, перемотати вперед або пропустити історії, перегляд історій Instagram може стати великою справою для вас. Оскільки більшість історій мають декілька карток, то будуть часи, коли деякі з них будуть нудними, а деякі з них будуть настільки цікавими, що ви, можливо, захочете їх переглянути. У такій ситуації вищезгадані трюки дуже зручні. Також дуже легко виконати всі ці дії. Просто потримайте, щоб призупинити історію, торкніться ліворуч, щоб перемотати назад, торкніться правого краю, щоб перемотати вперед, і проведіть пальцем ліворуч праворуч, щоб пропустити всю історію .\n9. Збереження Instagram історій\nЯкщо ви використовували Instagram на деякий час, ви знаєте, що служба не дозволяє зберігати історії або навіть робити скріншоти, не повідомляючи користувача. Тим не менш, є обхідний шлях, який ви можете використовувати для збереження історій з Instagram легко. Для цього на вашому Android пристрої спочатку скачайте Story Saver для Instagram, а потім увійдіть до свого облікового запису. Тепер, програма покаже всі історії, які присутні у вашому профілі, і ви можете натиснути на будь-кого, щоб завантажити їх .\nДля пристроїв iOS цей процес дещо інший. По-перше, вам потрібно буде завантажити програму "Відтворення матеріалу" на iTunes. Додаток дозволяє шукати користувачів за своїм ім'ям користувача Instagram, а потім завантажувати будь-яку історію, яка активна в їхньому профілі .\n10. Поділіться посиланнями на історії Instagram\nInstagram також дозволяє користувачам обмінюватися посиланнями всередині своїх історій, що зручно, якщо ви рекламуєте будь-який продукт або послугу. Проте, ця функція доступна лише для перевірених бізнес-користувачів . Якщо ви один, ви можете додати посилання, натиснувши на кнопку посилання після запису вашої історії.\n11. Текст веселки для історій Instagram\nФункція історій Instagram отримала багато корисних та цікавих можливостей за останні пару років, і одна з них пише текст веселки на історіях Instagram. Це освіжає дивитися на інакше нудний одноколірний текст, оскільки кожен колір відображається в іншому відтінку. Ось як це можна зробити -\nПочніть з фотографування та напишіть текст, який ви хочете прочитати людям.\nТепер торкніться та виберіть текст, який ви щойно додавали до історії.\nПісля цього проведіть одним пальцем один з кольорів, поки не з'явиться градієнт.\nТепер тримайте другий кінець курсору одночасно і переміщуйте обидва пальці до протилежного кінця, поки ваш текст не заповниться кольорами градієнтної веселки. Ось як він буде виглядати -\nТак, це трохи складно отримати, але текст виглядає дуже добре, як тільки ви виконаєте його належним чином.\n12. Керуйте кількома обліковими записами в Instagram\nInstagram також дозволяє легко керувати кількома обліковими записами. Це надзвичайно важливо для користувачів, як я, які мають різні робочі та особисті облікові записи. Щоб додати облікові записи, натисніть на своє ім'я у верхній лівій частині вкладки профілю, а потім натисніть кнопку "Додати обліковий запис". Це те місце, яке ви будете використовувати для перемикання між кількома обліковими записами.\n13. Отримайте безкоштовні аналітики, кнопки прямого виклику та електронної пошти та багато іншого\nInstagram має дуже чудову функцію під назвою Instagram Business, яка після активації не тільки надає безкоштовну інформацію про аналітику Ваших облікових записів, але й дозволяє додавати кнопки прямого дзвінка та електронної пошти, рекламувати свої повідомлення та багато іншого. Щоб зробити це, просто перейдіть до профілю -> Параметри, а потім натисніть на опцію "Переключитися на бізнес" . Тут, щоб активувати свій бізнес-акаунт, виконайте дії, які дадуть вам доступ до всіх вищезгаданих функцій.\n14. Увімкніть повідомлення повідомлень для певних користувачів\nЦе дуже зручна функція, якщо ви ніколи не хочете пропускати повідомлення від певних користувачів. Коли ви дозволяєте оповіщення для певних користувачів, кожен раз, коли вони публікуються, ви отримаєте сповіщення про вашу програму. Для цього просто відвідайте профіль користувача і торкніться трьохточкового меню . Тут оберіть опцію "Включити повідомлення про повідомлення", і ви закінчите.\n15. Зніміть з фотографій\nСоціальні медіа мають багато способів засмітити нас, і одним з найбільших інструментів у своєму арсеналі є функція фотографій з тегами. Ваші друзі можуть позначати вас у незручних фотографіях, які ви, можливо, не захочете бачити нікому. Саме тому краще розцінити себе з цих фотографій. Тим не менш, без тестування може бути важче, ніж ви думаєте. Для того, щоб розблокувати себе, спочатку потрібно відкрити сторінку свого профілю, а потім натиснути кнопку "Фотографії" .\nТепер натисніть на фотографію, з якої ви хочете відмовитися від, і натисніть знову, щоб показати своє ім'я користувача. Тепер торкніться імені користувача, після чого ви отримаєте можливість розблокувати себе. Тут все, що вам потрібно зробити, це вибрати опцію «Видалити тег», і ви не матимете позначки для зображення.\n15 Instagram Поради та хитрощі, які Ви повинні використовувати\nЯ сподіваюся, що ви дізналися щось нове з цих порад та трюків Instagram. Якщо ви зробили це, поділіться з нами вашим улюбленим кінчиком статті в розділі коментарів нижче. Мої улюблені трюки - це можливість зробити текст веселки та планування публікацій у своєму обліковому записі. Нарешті, якщо у вас є трюк Instagram, який не входить до списку, але ви думаєте, що він заслуговує того, щоб бути там, поділитися цим трюком з нами і theGadget-Info.comcommunity.


В Ужгородському прес-клубі відбулася презентація путівника «твоя наступна подорож Закарпаттям».\nСбт, 24/02/2018 - 12:06\n♦ 26.02 – Початок війни Росії проти України.\n♦ 27.02 – Міжнародний день полярного ведмедя.\n♦ 28.02 – Всесвітній день рідкісних захворювань.\n♦ Міжнародний день захисту персональних даних.\n♦ 1.03 – Всесвітній день імунітету.\n♦ Міжнародний день кішок.\nСбт, 24/02/2018 - 12:05\nУ Закарпатському обласному управлінні лісового та мисливського господарства проходить захист проектів лісових культур природного поновлення Берегівського, Ужгородського, Виноградівського й Мукачівського лісових господарств.\nСбт, 24/02/2018 - 12:04\nПравоохоронні органи встановили осіб, що намагалися підпалити офіс Товариства угорської культури Закарпаття (ТУКЗ) в ніч на 4 лютого.\nСбт, 24/02/2018 - 12:03\nСтворення об’єднаних територіальних громад у бідних високогірних районах може призвести до повного паралічу місцевого самоврядування і виконавчої влади, вважає Геннадій Москаль.\nСбт, 24/02/2018 - 12:01\nПро наміри збудувати сонячну електростанцію в селі Горбки Виноградівського району йдеться в опублікованій «Заяві про екологічні наслідки діяльності». Громадськість запрошують до обговорення. Станція призначена для виробництва електроенергії з метою подальшої реалізації. Встановлена потужність – 4,6 МВт, розрахунковий річний виробіток електроенергії – понад 6 МВт.\nСбт, 24/02/2018 - 12:00\nОрган заворожує величним звуком та неймовірними розмірами. Мистецтво гри на ньому вимагає віртуозності. Задавалося б, таке під силу лише досвідченим музикантам. Але в кожній справі важлива наступність поколінь.\nСбт, 24/02/2018 - 11:59\nВерховний Суд України своєю ухвалою відкрив провадження за касаційною скаргою ініціаторів будівництва каскаду міні-ГЕС на р. Ріка в Хустському районі Закарпатської області.\nСбт, 24/02/2018 - 11:58\nДо поліції звернулася мама 17-річної жительки села Велятино Хустського району із заявою про шахрайство.\nСбт, 24/02/2018 - 11:57\nСбт, 24/02/2018 - 11:56\nКабінет Міністрів ухвалив рішення про підвищення пенсій військовослужбовцям із 1 січня 2018 року в середньому на 1,5 тисячі гривень, заявив прем’єр-міністр Володимир Гройсман під час засідання уряду 21 лютого.\nСбт, 24/02/2018 - 11:55\nЗакарпаття отримає понад 180 млн грн із резервного фонду на ліквідацію наслідків грудневого паводка\nВідшкодування на ліквідацію наслідків паводка, що накрив Закарпаття 15 – 17 грудня минулого року, оцінені Кабінетом Міністрів України в 182 мільйони 315 тисяч 920 гривень.\nСбт, 24/02/2018 - 11:53\nужгородка НАДІЯ ДЬОЛОГ –\nбронзова призерка світу\nЯк повідомили в паралімпійському комітеті України, в змаганнях етапа кубка світу, який проходив в угорському Егері, взяли участь понад 200 спортсменів із 19 країн світу.\nСбт, 24/02/2018 - 11:52\n«У НАС ПРОБЛЕМИ НЕ З УГОРСЬКОЮ ВАКЦИНОЮ,\nяка давно розмитнена й майже вся використана, а з некомпетентним в. о. міністра охорони здоров’я», – каже геннадій москаль\nОзвучена виконувачкою обов’язків міністра охорони здоров’я Уляною Супрун інформація, що на Закарпатті є проблеми з угорськими вакцинами від кору, які «…належним чином не розмитнили й вони ніби контрабанда, а тепер лікарі не хочуть їх використовувати», не відповідає дійсності.\nСбт, 24/02/2018 - 11:51\nСбт, 24/02/2018 - 11:49\nУ чому переваги регіональних банків:\nРозвиток потужної банківської системи є необхідною умовою стабілізації національної економіки та підвищення її ефективності.\nСбт, 24/02/2018 - 11:48\nпровів йосип борто\n21 лютого перший заступник голови облради Йосип Борто провів прийом громадян із особистих питань. До нього прийшло більше 20 осіб.\nКожного привела своя біда, але більшість просили допомогу на лікування в рамках обласної програми «Турбота».\nСбт, 24/02/2018 - 11:46\nЯК ОБЛАШТУВАТИ ПУНКтИ ПРОПУСКУ НА КОРДОНІ Й РОЗБУДУВАТИ ДОРОГИ –\nВИРІШУВАЛИ КРАЙОВІ ОБРАНЦІ\n22 лютого в сесійній залі Закарпатської облради відбулося перше пленарне засідання 10-ї сесії крайового парламенту. В його роботі також взяли участь народний депутат Верховної Ради України Василь Брензович, голова ОДА й депутат облради Геннадій Москаль, керівники правоохоронних та контролюючих органів, голови райрад та інші.\nСбт, 24/02/2018 - 11:45\nВ один потужний гірськолижний бренд\nув’яжуть Сколівський та Міжгірський райони\n19 лютого в облраді відбулися урочистості з нагоди відкриття офісу представництва асоціації «Єврорегіон Карпати – Україна» в Закарпатті, який очолив крайовий депутат Василь Худинець.\nСбт, 24/02/2018 - 11:44\nМОСКАЛЬ ПРОСИТЬ краян\nСФОТОГРАФУВАТИ ЖАХЛИВІ ШЛЯХИ\nСАД блокує початок ремонтів автошляхів на Закарпатті й хоче забрати кошти «дорожнього експерименту». З цього приводу керівник облдержадміністрації зробив таку заяву:\n– Торік уряд здійснив першу спробу реальної децентралізації – передав обласні й районні дороги на баланс місцевим державним адміністраціям (районні дороги – РДА, а обласні – ОДА).\nСбт, 24/02/2018 - 11:42\nвшанували на Закарпатті\nПодвиг учасників Революції гідності та пам’ять Героїв Небесної сотні вшанували в Ужгороді. Меморіальні заходи 20 лютого відбулися на площі Народній перед будівлею облдержадміністрації за участі керівників краю, міста, представників дипломатичного корпусу, громадськості, духовенства.\nСбт, 24/02/2018 - 11:41\nСбт, 24/02/2018 - 11:40\nСбт, 24/02/2018 - 11:39\nроблять у Тячівському дЛГ\nПротягом цього року тут планують побудувати з десяток альтанок у місцях, які найчастіше відвідують краяни та туристи. А от рекреаційний пункт неподалік села Тарасівка звели зовсім недавно.\nСбт, 24/02/2018 - 11:37\nСбт, 24/02/2018 - 11:36\nСДЮСШОР U-16 ПРОБИлаСЯ\nдо фінальної стадії Зимового кубка\n18 лютого гравці ужгородської СДЮСШОР U-16 (2002 р. н.) у Львові в стиковому матчі за вихід до фінальної частини зимового кубка дитячо-юнацької футбольної ліги України в протистоянні зі львівськими «Карпатами» зуміли здобути бажану перемогу.\nСбт, 24/02/2018 - 11:35\nЗАМІСТЬ ЛІКАРНІ В КОРОЛЕВІ створять\nДо редакції «НЗ» електронкою надійшов лист такого змісту:\nСбт, 24/02/2018 - 11:34\nЗАКАРПАТТЯ 1870-х РОКІВ\nна світлинах піонера угорської фотографії Кароля Дівольда\nКароль Дівольд – піонер угорської фотографії, пейзажист та перший угорський спелеофотограф. Народився у 1830-му в нині словацькому місті Банська Штявниця. Отримав диплом фармаколога та хіміка, а згодом, у 1860 році, захопився фотосправою.\nСбт, 24/02/2018 - 11:32


Купити книгу "Гніздо для зозулі", Ніна Фіалко Видавництво Навчальна книга – Богдан | 175 грн\n/Гніздо для зозулі\nУ новій збірці тернопільська письменниця Ніна Фіалко знайомить читачів зі своїми оповіданнями соціальної тематики і двома повістями, в яких порушує актуальні питання сьогодення. Героїня повісті «Розбагатіємо?», як і багато інших сучасних жінок, прагне залишитися в бізнесі, котрий створила ще на початку переходу країни до нових ринкових відносин. Чи вдасться їй побороти всі труднощі та підступи на шляху до досягнення заповітної мрії? Читайте і ви не пошкодуєте за витраченим часом. У повісті «Сльози Роксоляни» описані митарства сучасних студентів, яким не вистачає коштів, щоб закінчити навчання у приватному інституті. Запропоноване читається легко, затягує напруженими сюжетами і залишає місце для роздумів.


Походження української мови, класифікація мов - курсова работа\nУкраїнська мова серед інших слов’янських мов – курсова работа\nПоходження української мови. Сучасні слов’янські народи, їхня етнічна спорідненість\nЕтнічна близькість слов’ян\nПоходження української мови – слов’яни є найчисленнішою в Європі (в т. ч. етнічні росіяни всієї Росії) групою індоєвропейських народів, споріднених за походженням (генетично), мовою і культурою. Слов’янські мови як основна ознака слов’янських народів за кількістю носіїв посідають п’яте місце у світі (після китайської, індійської, германської та романської груп). За даними Інтернету, загальна кількість носіїв слов’янських мов у світі на 2001—2005 рр. становила майже 290 млн. осіб. За різними джерелами, у слов’янських країнах проживають: росіяни (понад 145,5 млн. осіб), українці (понад 47,1 млн.), білоруси (до 10,3 млн.), русини (кілька сот тисяч у Воєводині), поляки (понад 38,6 млн.), чехи (до 10,3 млн.), словаки (понад 5,4 млн.), серболужичани (кілька десятків тисяч), кашуби (зникають, асимілювавшись з поляками), серби (до 10 млн.), болгари (до 9 млн.), хорвати (до 4,5 млн.), боснійці (до 3,8 млн.), словенці (понад 2 млн.), македонці (понад 2 млн.), чорногорці (понад 0,7 млн.). Співвідношення між кількістю слов’ян і носіїв слов’янських мов приблизно однакове, але в Україні значна, а в Білорусі переважна частина громадян користується російською мовою, у зв’язку з чим носіїв цієї мови більше, ніж росіян, а носіїв білоруської та української мов менше, ніж білорусів і українців. Більшість слов’ян має свої національні мови й держави, і лише окремі з них позбавлені таких ознак, що є основною підставою для дискусій стосовно кількості слов’янських мов і народів. Загальноприйнятим є поділ слов’янських народів на три групи:\nсхідну (росіяни, українці, білоруси і, за деякими джерелами, русини);\nзахідну (поляки, чехи, словаки, серболужичани і кашуби);\nЄдиного погляду на кількість сучасних слов’янських народів (їх визнається від 12 до 16) і, відповідно, слов’янських мов немає. Це зумовлено постійно діючими історичними процесами конвергенції (інтеграції) та дивергенції (диференціації), що спричиняють перехідний стан багатьох суспільних явищ. Саме тому, наприклад, генетично близькі до закарпатських і східнословацьких українців русини (руснаки), які в середині XVII ст. переселилися на територію сучасної Воєводини в Середній Наддунайщині, внаслідок дивергентно-конвергентного процесу набувають певних ознак окремого народу і стверджують про реальність русинської мови. Аналогічний конгломерат, але значно раніше (з VII ст.), переживали інші племена (слов’янські, грецькі та романізовані іллірійсько-фракійські нащадки), внаслідок чого поступово формувалися македонці, яких лише в XX ст. було визнано як окрему слов’янську націю з власною мовою. З розпадом Югославії й утворенням самостійних держав майже загальноприйнятим стало виокремлення сербської та хорватської мов, хоч до кінця XX ст. панувала думка про єдину сербохорватську мову. Натомість більшість науковців не вважає окремими слов’янськими націями боснійців і чорногорців, які розвинулися переважно в сербському етномовному середовищі і належать до південнослов’янських народів як народності. Ледь помітними залишаються на початку XXI ст. сліди колись відомого слов’янського народу кашубів, які поступово асимілювалися з поляками.\nКрім об’єктивно зумовлених історичних процесів, які впливають на реальний стан слов’янських народів і мов, важливу роль у питанні про їхню кількість відіграє політичний чинник. Так, на початку XX ст. професор Київського університету Св. Володимира Т. Флоринський активно переймався долею і мовою 2,7 млн. словаків, але не визнавав самостійності 30-мільйонного українського народу та його мови, послідовно втілюючи в життя офіційну шовіністичну політику стосовно України Російської імперії. З іншого боку, в XX — на початку XXI ст. переважно західні дослідники пропагують сепаратистську ідеологію щодо русинської мови закарпатських, пряшівських і лемківських українців як мови окремого слов’янського народу, використовуючи здебільшого заангажовані політичні аргументи. У міжвоєнні роки її найактивніше обстоював угорський філолог О. Бонкало, а нині основним ідеологом цієї теорії виступає канадський історик П.-Р. Магочі.\nОтже, з огляду на історичні процеси і різні погляди щодо цього питання можна стверджувати про існування 16 слов’янських народів, які функціонують у різних статусах: 11 націй (росіяни, українці, білоруси, поляки, чехи, словаки, болгари, македонці, серби, хорвати, словенці), що мають свої національні держави і мови; 3 народності, які не мають своїх державних утворень (серболужичани) або національних мов (боснійці та чорногорці); 2 етнічні групи, одна з яких остаточно втрачає свою етномовну специфіку (кашуби), а інша набуває ознак відмінної від материнських діалектів мови (русини), не маючи державного чи адміністративно-територіального оформлення.\nНезважаючи на те що вже майже півтори тисячі років як перестала існувати праслов’янська етномовна спільність і слов’яни розселилися на різні території, почали користуватися різними мовами, жили здебільшого в різних державах, досі збереглися спорідненість їхніх мов і типові антропологічні дані, близькість культур, вірувань і ментальності, відчуття етнічної солідарності та генетичної спільності. Однією з основних причин духовної близькості була їхня постійна боротьба за свою незалежність, створення чи збереження національних держав. Якщо росіянам у складі Московської Русі, царської Росії та її наступника Радянського Союзу на сході, а полякам завдяки Речі Посполитій і Польщі на заході слов’янських земель вдавалося зберігати й розвивати свої держави протягом багатьох останніх століть, то інші слов’янські народи або дуже давно мали власні державні утворення (наприклад, українці — Київську Русь і Запорозьку Січ, болгари — Болгарські царства), або й зовсім не мали їх (наприклад, македонці, словенці, кашуби). Найчастіше слов’янські народи, крім.росіян і поляків, входили до складу чужих країн. Так, південні слов’яни протягом XIV—XIX ст. перебували під турецько-османським гнітом. Білоруси і значна частина українців знаходилися в цей час (XIV—XVIII ст.) у складі Польщі, Великого князівства Литовського та Речі Посполитої. В XIX — на початку XX ст. чехи, словаки, словенці, хорвати, частково й українці перебували в складі Австрійської чи Угорської держави, а згодом Австро-Угорської імперії.\nЧитайте також: Мова – невідємна ознака народів і держав\nНерідко слов’янські народи були розірваними частинами в складі кількох держав. Прикладом цього є Україна, землі якої до початку Другої світової війни входили до складу Польщі (Західна Україна), Румунії (Північна Буковина й Південна Бессарабія), Чехословаччини (Закарпатська Україна), Радянського Союзу (Центральна й Східна Україна). Лише в 1945 р. споконвічні землі українського народу були зібрані в єдину суверенну (де-юре за Конституцією СРСР) республіку, а де-факто незалежною державою Україна стала після розпаду СРСР 1991 р. Польщу, яка має багатовікову історію великої національної держави, в XIX ст. було поділено між Росією, Австро-Угорщиною та Пруссією (Німеччиною). І навіть такий кількісно невеликий народ як серболужичани, живучи серед німців, був поділений між Пруссією і Саксонією.\nДемографічний склад і державно-територіальний розподіл слов’ян на початку XX ст. подано в табл.1 (за А. Супруном).\nСлов’яни на початку XX ст. Таблиця 1\n(у тис. осіб) По державах і країнах (у тис. осіб)\nімперія Туреччина Німеччина Румунія Італія Інша європа й азія Америка\n(росіяни) 69400 69200\n(українці) 33100 28400 4500\nі хорвати 9773 2 2800 260 5855 550 6\nСерболужичани 157 9800 90** 11\nПоляки 21700 3900 3000\nНаціонально-етнічну роздрібненість і державну невлаштованість більшості слов’янських народів підсилювали релігійні відмінності. Більшість східних і південних (крім хорватів і словенців) слов’ян традиційно належить до православ’я і користується власне слов’янською писемністю — кирилицею. Західні слов’яни, а також хорвати і словенці, — це переважно католики і користуються латиницею. Щоправда, в різні історичні періоди це співвідношення змінювалося. Так, значна кількість чехів (гусити), поляків і білорусів (кальвіністи) в давні часи належала до протестантського руху, частина західних українців була й залишається прибічниками унії, тобто представниками греко-католицької церкви, яка посідає проміжне місце між православ’ям і католицизмом, а деякі групи південних слов’ян, крім словенців, унаслідок багатовікового панування турків-османів змушені були прийняти мусульманство і частково перейти на арабське письмо.\nРелігійна розпорошеність слов’ян перешкоджала їх духовному та культурному зближенню й сприяла перерозподілу сфер впливу між супердержавами або ставала приводом для міжслов’янських (наприклад, боротьба за віру в I—XVIII ст. між православними запорозькими козаками і католицькою польською шляхтою) чи внутрішніх суперечок і війн. У наш час, із занепадом комуністичної ідеології та відродженням релігійної віри у слов’ян, конфесійна належність знову набуває актуальності, що позначається на міждержавних (міжслов’янських) відносинах.\nРозбіжності в релігійних поглядах слов’ян спричинилися до використання ними, відповідно до традицій православ’я та уніатства, католицизму, протестантства і мусульманства, різних азбук. Народи, які сповідують православну або греко-католицьку віру, користуються слов’янською (кириличною) писемністю. Латинська писемність використовується представниками католицької релігії й протестантства. Незначна частина південних слов’ян (здебільшого боснійців і чорногорців), яка прийняла мусульманство, перейшла на канонічний для цієї віри арабський алфавіт.\nПротягом XX ст. демографічна й національно-державна ситуації у слов’янських народів істотно змінювалися. Так, у другій половині цього століття чисельність слов’ян помітно зросла і на одну одиницю збільшилася кількість їхніх держав, яких стало 5:\nРосіян налічувалося 142,8 млн., українців 44,73 млн., білорусів 9,89 млн., болгар 9,23 млн., сербів 8,97 млн., хорватів 5,130 млн., боснійців 2,29 млн., словенців 2,160 млн., македонців 1,7 млн., чорногорців 0,6 млн., поляків 42,09 млн., чехів 10,47 млн., словаків 5,15 млн., лужичан 0,1 млн. Загальна кількість слов’ян на цей час становила 285,31 млн., а їхнє розселення найбільшою мірою охоплювало 19 країн світу.\nРозселення слов’ян у республіках федеративних держав на цей час було нерівномірним і стосувалося переважно Радянського Союзу. Зокрема, за межами РРФСР в інших республіках проживало 25 млн. росіян (найбільше в Україні — 10,472 млн. і в Казахстані — 5,991 млн.), за межами УРСР — приблизно 6 млн. українців (у Росії 3,658 млн., Казахстані — 0,930 млн., Молдові — 0,507 млн. та ін.), а за межами БРСР — приблизно 2 млн. білорусів (у Росії — 1,052 млн., Україні — 0,406 млн. та ін.). Ті слов’янські народи, які жили в складі Чехословаччини та Югославії (ФСРЮ), становили більшість своїх національних республік і меншою мірою були представлені в інших республіках спільної країни.\nЧитайте також: Викладання іноземної мови\nНаприкінці XX — на початку XXI ст. співвідношення між слов’янськими народами в межах своїх держав і тими, що живуть у неслов’янських країнах, істотно не змінилося Хоча помітні певні тенденції. Так, за активної еміграції слов’ян у високорозвинуті держави їхня загальна частка в цих країнах (особливо в США) поступово зменшується, що зумовлено невпинною асиміляцією (американізацією та ін.) найбільшої хвилі слов’ян-емігрантів кінця XIX — початку XX ст. Крім того, відбувається зменшення кількості росіян у колишніх союзних республіках унаслідок повернення частини з них після розпаду СРСР на свою історичну батьківщину і послаблення русифікації національних держав пострадянського простору.\nЯкщо порівняти чисельність слов’янських народів і країни їхнього розселення на початку й у 80-ті роки XX ст., то очевидними є певні зміни.\nКількість слов’янських народів зросла від 12 до 14, хоч кашуби згадуються вже не як окремий народ, а як частина поляків з виразно специфічним діалектним мовленням. Окремими слов’янськими народами стали:\nмакедонці, які почали формуватися в VII ст. на основі слов’янських племен смолян, струменів, сагудатів, драгувитів, берзитів та інших, що зайняли історичну область Македонію і змішалися там з романізованими нащадками іллірофракійців і греками, але до XX ст. не мали своєї національної держави;\nбоснійці (муслімани), які сформувалися на основі сербських і хорватських племен, ставши фактично самостійними і незалежними від сербських земель з XII ст., і виявилися найбільш потуречиними (омусульманеними) з усіх слов’ян;\nчорногорці, у формуванні яких основну участь узяло слов’янське плем’я дуклян, які після утворення в XIV ст. окремої чорногорської держави із своєю православною церквою відокремилися від сербів.\nЧисельність слов’янських народів зросла приблизно на 125,89 млн. осіб, що становить майже 79%, але приріст слов’ян був нерівномірним, оскільки народи зазнали різних втрат населення у Другій світовій війні. Так, представників деяких народів (наприклад, росіян і поляків) стало більше приблизно удвічі, а деяких — лише в півтора рази. Це стосується, наприклад, білорусів, значна частина яких зрусифікувалася, українців, які, крім інтенсивної русифікації, зазнали великих втрат унаслідок голодомору 1932— 1933 рр. Істотне зменшення серболужичан зумовлене тим, що вони вже багато віків розселені серед німців, котрі ще з X ст. захопили слов’янські землі колишніх полаб’ян, до складу яких входили і давні лужичани.\nПорівняно з початком XX ст. у 80-ті роки втратили свою державу чорногорці, отримавши статус республіки в складі федеративної Югославії. Такого самого статусу набули серби, хорвати, словенці та македонці.\nНа початку XXI ст. слов’янське населення збільшилося приблизно на 5 млн. Але значно важливіші зміни відбулися в системі національно-державних утворень слов’ян. З розпалом СРСР, СФРЮ і ЧССР утворилося 13 національних держав: Російська Федерація, Україна, Білорусь, Польща, Чехія, Словаччина, Болгарія, Македонія, Сербія, Хорватія, Словенія, Боснія і Герцеговина, Чорногорія. Отже, більшість сучасних слов’янських народів має незалежні держави, що сприяє самобутньому розвитку їхніх етнокультурних традицій і національних мов. Протиріччя, які виникають між окремими слов’янськими народами внаслідок активних перехідних (переважно диференційних) процесів, не можуть істотно вплинути на існуючу між слов’янами етнічну, культурну, ментальну та мовну близькість.\nКомпактність і тривалість заселення найдавніших слов’янських земель. Праслов’яни заселяли землі зі сходу на захід від басейну Середнього Дніпра до басейну Вісли, а з півдня на північ — від рубежів Правобережного Лісостепу до Полісся. Ця територія не була моноетнічною, бо сюди в давнину проникали й інші племена і народи (наприклад, кельти, іллірійці, фракійці, готи, волохи, мадяри, тюрки та ін.). Однак такі міграції були нетривалими або пізніми, тому не могли істотно вплинути на етномовну єдність праслов’ян і близькість давніх слов’янських племен та народів. Так само розширення територій праслов’ян і давніх слов’ян від Адріатичного моря до Уралу і від узбережжя Балтійського моря до Північного Надчорномор’я суттєво не впливало на збереження слов’янської етномовної близькості.\nАнтропологічна сумісність населення. Беззаперечним є той факт, що всі слов’янські народи належать до європеоїдної раси. Як зазначав Прокопій Кесарійський у VI ст., характеризуючи склавинів і антів, «за зовнішнім виглядом вони не відрізняються одні від інших. Вони дуже високого зросту й велетенської сили. Колір шкіри й волосся в них дуже білий або золотистий і не зовсім чорний, але всі вони темно-червоні», тобто руді або русі. Такі антропологічні ознаки слов’ян були визначальними протягом багатьох століть праслов’янського розвитку, і лише після другого Великого переселення народів у середині І тис. н. е. внаслідок історичного розширення слов’янських земель відбулося масове змішування праслов’ян, а потім давніх слов’ян з іншими етносами, що зумовило часткову антропологічну диференціацію західно-, східно- і південнослов’янських народів.\nПодібність способу життя слов’ян, їх матеріальної й духовної культур. Опис слов’ян (склавинів й антів) зробив у VI ст. учасник військових походів на північ і схід Прокопій Кесарійський, автор книги «Війна з готами»:\n«Ці племена, склавини й анти, не керуються волею однієї людини, а з давніх-давен живуть у народоуправлінні (демократії), і тому в них щастя і нещастя в житті вважається спільною справою. І в усьому іншому в обох цих варварських племен усе життя й закони однакові. Вони вважають, що один тільки бог, творець блискавок, є владикою над усіма, і йому приносять у жертву биків і здійснюють інші священні обряди. Живуть вони в жалюгідних хижах, на великій відстані один від одного, і часто міняють місця проживання. Вступаючи в битву, більшість з них іде на ворогів зі щитами і дротиками в руках, панцерів же вони ніколи не надівають… Спосіб життя у них, як у массагетів, грубий, без будь-яких зручностей, завжди вони покриті брудом, але по суті вони не погані і зовсім не злісні, а в усьому зберігають гунські звичаї».\nХарактеристику способу життя слов’ян, їх матеріальної та духовної культур дав візантійський письменник VI — початку VII ст. Маврикій Стратег:\n«Племена склавинів і антів схожі за своїм способом життя, за своїми звичаями, за своєю любов’ю до свободи: їх ніяким чином не можна схилити до рабства чи підлеглості у своїй країні… У них велика кількість всілякої худоби і плодів земних…, особливо проса й пшениці» (за А. Супруном і А. Калитою).\nПро спільні етнічні витоки слов’янських народів свідчать фольклор, звичаї та обряди, давні вірування, прийняте ними християнство та ін.\nОчевидною є також однаковість або схожість мов у слов’янських племен і народів. Подібність між слов’янськими мовами у фонетиці, лексиці, морфології, синтаксисі та в проміжних рівнях настільки значна, що представники різних слов’янських народів можуть порозумітися між собою і без перекладача. А ті відмінності, які спостерігаються між сучасними слов’янськими мовами, є наслідком їх природного розвитку.\nЗагальноприйнята самоназва слов’яни, словени. Інші народи називали слов’ян по-різному (наприклад, германці й романці — венедами). Цей етнонім є давнім і невипадковим для сукупності слов’янських племен, адже, крім загальної для них самоназви, трапляються ще споріднені етноніми: склавини (переважно південнослов’янські племена), словенці (на крайньому заході південнослов’янських земель), словаки (на сході західнослов’янських земель), словінці (на півночі західнослов’янських територій), новгородські словени (на півночі східнослов’янських земель у Європі).\nІснують і географічні назви (переважно гідроніми) з архаїчною основою.\nСлов-/Славу Середній Наддніпрянщині (пор. праслов’янську назву Дніпра Славута, Славутич), яка стала твірною для етноніма слов’яни (як Буг для бужани, Лаба для полаб’яни, Вісла для вісляни). І навіть після розпаду в VI ст. праслов’янської єдності, внаслідок чого в західноєвропейських джерелах різняться венеди (західні слов’яни), анти (східні слов’яни) і склавини (переважно південні слов’яни), спільний для слов’ян етнонім ствердився як загальновживаний.\nВзаємодопомога у визвольній боротьбі проти загарбників. Слов’яни завжди приходили на допомогу одні одним. Так, 1380 р. у Куликовській битві разом з росіянами проти монголо-татарських загарбників боролися і представники українського та білоруського народів. У Грюнвальдській битві об’єднана польсько-литовсько-російська армія на чолі з польським королем Владиславом II Ягеллом (Ягайлом) оточила й розгромила війська германського Тевтонського ордену, зупинивши його просування на схід. У 1621 р. під Хотином польсько-українські війська Я. Ходкевича й П. Сагайдачного перемогли турецьку армію султана Османа II, а 1673 р. — польські війська Я. Собеського розгромили турецьку армію. У звільненні від турецько-османського ярма велику допомогу південнослов’янським народам надали російські війська. Прикладом слов’янського військового братерства є спільна боротьба поляків, чехів, словаків, українців, білорусів, росіян, сербів, хорватів та інших народів за визволення від німецько-фашистських загарбників у Другій світовій війні.\nОднаковість або подібність ментальності слов’ян, розвиток двосторонніх і багатосторонніх економічних, суспільно-політичних і культурних зв’язків, поглиблення співпраці в науковій та освітній сферах, визначення слов’янських регіонів і міст-побратимів та ін.\nОтже, на початку XXI ст. усі слов’янські народи створили власні держави, що сприяло розвитку їхніх національних мов і самобутніх культур.\nПерші спроби генеалогічної класифікації слов’янських мов належать чеському філологові Йосефу Добровському (1753—1829). Його вважають патріархом слов’янської філології, який заклав основи систематичного порівняльного дослідження мов. Учений поділяв усі слов’янські мови і діалекти на дві підгрупи:\nЗахіднослов’янські: польська із сілезьким діалектом; чеська (богемська) з моравським, сілезьким і словацьким говорами;\nПівденносхідні: російська; іллірійська за говорами — болгарським, російсько-сербським, боснійським, славонським, далматським, рагузьким; хорватська з віндським говором.\nТака класифікація відображає поділ і протиставлення слов’янських діалектів на західно- та східнослов’янські й засвідчує тісніші етнокультурні зв’язки (у т. ч. і церковнослов’янські) між південними і східними слов’янами, ніж між південними й західними чи західними й східними. Недосконалість цієї класифікації пов’язана з неадекватним уявленням тогочасних філологів про справжню картину слов’янського мовного світу, низьким рівнем типологічних досліджень і відсутністю порівняльно-історичного методу. Запропропоновану Й. Добровським класифікацію слов’янських мов підтримали згодом і деякі представники порівняльно-історичного мовознавства: А. Шлейхер, О. Шахматов, Б. Цонєв та ін. Водночас результати компаративістики спричинилися до формування в XX ст. класифікації, яка визначає три підгрупи слов’янських мов: західну, східну і південну (південна сформувалася на основі тієї частини діалектів, що відкололися від східнослов’янської групи). За цією класифікацією до західнослов’янської підгрупи належать: польська мова із залишками кашубської; чеська; словацька; лужицька у двох своїх варіантах — верхньо- і нижньолужицькому, які все частіше розглядають як окремі мови; мертва полабська мова і поморсько-словінський діалект. Східнослов’янська підгрупа об’єднує три мови: російську, українську й білоруську. Специфічним різновидом західноукраїнських діалектів у сербському мовному середовищі є русинська мова — діалект югославських руснаків. Південнослов’янську підгрупу становлять болгарська, македонська, сербська, хорватська, словенська мови, а також мертва старослов’янська.\nТричленна класифікація хоч і є загальноприйнятою, проте не позбавлена дискусійних моментів, зумовлених складними процесами зовнішніх впливів і дивергенції та конвергенції слов’янських мов. Наприклад, діалектна основа чеської та словацької мов у добу державного утворення Само й Великоморавського князівства за своїми фонетичними й лексико-граматичними ознаками була ближчою до південнослов’янської, ніж до західнослов’янської, на основі якої сформувалися польська й лужицька мови. Підтвердженням цього є створена 863 р. Кирилом і Мефодієм на території ранньофеодальної західнослов’янської Великоморавської держави південнослов’янська за характером писемність. На її основі сформувалася старослов’янська літературна мова, що належить до південнослов’янської підгрупи. Але після того як давні мадяри (угорці) наприкінці IX ст. вклинилися поміж західних і південних слов’ян, проточеські та протословацькі діалекти втратили безпосередній зв’язок з південнослов’янськими й поступово почали зближуватися за своїми ознаками з контактними протопольською і протолужицькою мовами.\nАналогічні чи подібні процеси у різні історичні періоди відбувалися з іншими слов’янськими народами, тому важко провести чіткі межі між окремими мовами та мовними підгрупами. Так, існування в IX—XII ст. спільної для східних слов’ян ранньофеодальної держави Київська Русь спричинилося до тісної інтеграції східнослов’янських племен та їхніх діалектів, що дало підстави стверджувати про\nнаявність у постпраслов’янську добу єдиної давньоруської мови, хоч нічого подібного не було ні в західних, ні в південних слов’ян. З одного боку, неможливо заперечити спільні для східнослов’янських мов фонетичні та лексико-граматичні ознаки, а з іншого, є такі ознаки і в мовах західних та південних слов’ян, які не мали спільних мов після розпаду праслов’янської. Доведеним фактом є спільне використання східними слов’янами церковнослов’янської та давньоруської писемно-літературних мов, але вони не заміняли собою різнодіалектного живого мовлення в Київській Русі, як не заступала собою живих мов різних підгруп писемна старослов’янська, що виконувала функцію слов’янської міжнародної мови в середовищі спочатку західних (чехів, моравців, словаків і частково поляків), а згодом південних і східних слов’ян.\nЧитайте також: Стилі мовлення\nІснують проблеми в класифікації мов південнослов’янської підгрупи, які розвивалися в значно «розірванішому» середовищі, ніж західно- і східнослов’янські, через що подібність між мовами південних слов’ян менша, ніж між мовами західних і східних слов’ян. Як наслідок, болгарська і македонська мови, тісно контактуючи з албанською, грецькою і румунською мовами, втратили такі загальнослов’янські категорії, як відмінювання та інфінітив, але набули постпозитивного артикля, специфічних форм ступенів порівняння і майбутнього часу, запозичили значно більше від інших південнослов’янських мов грецизмів і тюркізмів. Решта південнослов’янських мов підпадала більшою мірою під північно-західні впливи угорців, австрійців, італійців, через що розвивалася в іншому напрямі порівняно з болгарською та македонською. У зв’язку з цим виділяють дві підгрупи південнослов’янських мов: східну (болгарська й македонська мови) і західну (сербська, хорватська, словенська мови).\nЄ помітні відмінності і в системі західнослов’янських мов. Певною мірою зберігається історична відокремленість чеської та словацької мов від польської і лужицьких, з одного боку, і, з іншого боку — верхньо- та нижньолужицької, які розвивалися в німецькомовному середовищі, від сусідньої польської. Ці відмінності сприяли виділенню підгруп західнослов’янських мов: лехітської, чесько-словацької та серболужицької.\nУ середині XX ст. було зроблено спроби деталізувати цю класифікацію (чеський славіст Ф. Конечний і радянський мовознавець Л. Якубинський). Якубинський запропонував поділ слов’янських мов на такі підгрупи:\nЗ огляду на основні фонетичні типи, територіальну поширеність, культурно-історичні зв’язки народів більшість сучасних учених визначає тричленну класифікацію слов’янських мов.\nМова виникла після зародження суспільства, її створення пов’язане із необхідністю задовольняти його потреби в обміні інформацією та її накопиченні. Мова, як і суспільство, безперервно розвивається, але зміни в ній відбуваються дуже повільно. Протягом життя одного покоління вони майже не помітні. Чітко виявляються результати розвитку мови лише через століття, тисячоліття. Усі й зміни мають конкретні причини і прямо чи опосередковано відображають зміни суспільства, його потреб.\nФілософи античної Греції вказували на дві можливості виникнення мови. Геракліт (554—483 до н. е.), Продік (V ст. до н. е.), Антісфен (прибл. 455 — прибл. 366 до н. е.) і почасти Платон (427 — 347 до н. е.) схилялися до думки, що мова постала природним шляхом (грец. physei — від природи), тобто назви речей зумовлені самими речами. Демокріт (460—371 до н. е.), Арістотель (384—322 до н. е.), Діодор Сицилійський (прибл. 90—21 до н. е.) вважали, що мова виникла штучним шляхом (грец. thesei – за встановленням), тобто назви речам дало суспільство. Перша точка зору має біологічне забарвлення, а друга — соціальне.\nГіпотеза трудових викриків. Запропонували її німецькі мовознавці Людвіг Нуаре (1829—1889) та Карл Бюхер (1847—1930). Відповідно до цієї гіпотези мова виникла з викриків, які супроводжували колективну працю і сприяли її ритмізації, організації. Позитивним аспектом гіпотези трудових викриків є те, що вона пов’язує походження мови з працею. Однак трудові викрики є лише технічним прийомом виконання колективної праці, вони не виражають ніякої інформації і не виконують комунікативної функції.\nГіпотеза суспільних регуляторів. Започаткував її німецький мислитель Фрідріх Енгельс (1820—1895). Він вважав, що мова з’явилася не у людини як індивіда, біологічної істоти, а в суспільстві, у людей як соціальних істот. Поява звукового спілкування є наслідком розвитку виробничих суспільних відносин у первісному трудовому колективі, наслідком того, Що в людей з’явилося що сказати одне одному. На його думку, потребу в спілкуванні породила колективна праця.\nЗгідно з гіпотезою суспільних регуляторів виникнення мови пов’язане зі звуковими сигналами стада мавп. Ці сигнали були засобами стадної стимуляції (термін О. Леонтьєва). Подібними звуковими нечленороздільної форми послуговувалися люди в первісному трудовому колективі.\nЗ розвитком людини засоби стадної стимуляції трансформувалися у суспільні регулятори, тобто почали виконувати суспільну комунікативну функцію. Зміст суспільних регуляторів, який спочатку мав ситуативний характер, поступово набув предметності, тобто вони стали знаками предметів і явищ об’єктивної дійсності. Водночас із цією змістовою динамікою первісної мови відбувалася зміна її форми: мова ставала членороздільною як у фонетичному, так і в граматичному аспектах.\nГіпотеза жестів. Деякі лінгвісти вважають, що первісне мова була не звуковою, а кінетичною і виражалася жестами, передусім порухами рук. Гіпотезу жестів відстоював російський лінгвіст Микола Марр (1864— 1934). Нині її прихильником є російський мовознавець В’ячеслав Іванов (нар. 1929). Він вказує на паралель мовного розвитку дитини і людства (жестова комунікація — однослівні позначення предметів — сполучення слів у короткі речення). На думку В. Іванова, жести були основним засобом спілкування гомінідів, які жили приблизно 3 млн. років тому.\nЧитайте також: Мова і нація\nВажливу роль у розв’язанні проблеми походження мови відіграють гіпотези походження людини — гіпотеза моногенезу і гіпотеза полігенезу.\nПрихильники гіпотези моногенезу (грец. monos – один, єдиний і genesis – походження) схиляються до думки, що людина (а отже, й мова) виникла десь в одному місці земної кулі. Це означає, що спочатку була тільки одна мова. В процесі її розвитку відбувалися певні зміни, інші мови утворювалися шляхом поділу первісної. Цей поділ багаторазово повторювався.\nПроблема походження мови дуже складна. Проте у XX — на початку XXI ст. усе виразніше окреслюються шляхи її розв’язання. Ключем до вирішення цієї проблеми є ідея переходу від тваринних звуків стадної стимуляції до людських звуків суспільної регуляції.\nНа світі існує дуже багато мов, тому проблема їх групування є однією із найскладніших у лінгвістиці. Мови класифікують за генеалогічними зв’язками, типом організації і суспільним статусом, поширеністю.\nГенеалогічна (грец. £епеа!о£іа — родовід) класифікація мов – групування мов за спорідненістю.\nЦя класифікація мов передбачає виокремлення мовних сімей — сукупності мов, основою яких є одна прамова. Мовну сім’ю поділяють на групи за ступенем спорідненості, в яких можуть розрізняти ще й підгрупи. Нині у світі існує майже 200 мовних сімей, кожна з яких включає від однієї мови до кількох сотень мов. Найчисленнішими за кількістю носіїв є такі мовні сім’ї: індоєвропейська, китайсько-тибетська, афразійська, австронезійська, конгокордофанська, дравідська, японська, тюркська, австразійська, корейська, фінно-угорська, нілосахарська, андоекваторіальна, кавказька, монгольська, тунгусо-маньчжурська.\nІндоєвропейська мовна сім’я. Мовами цієї сім’ї розмовляє більше 2 млрд. осіб. До неї належать усі мови, що виконують функцію світових мов. У індоєвропейській сім’ї існують такі мовні групи: індійська, іранська, грецька, вірменська, італійська, романська, кельтська, германська, іллірійська, албанська, балтійська, слов’янська, тохарська, анатолійська.\nСлов’янська мовна група. До неї належать:\nсхіднослов’янська підгрупа. Представлена вона українською (45 млн.), російською (250 млн.) і білоруською (понад 8 млн.) мовами. Внаслідок жорсткої русифікації російською володіє ще приблизно 200 млн. осіб (переважно в країнах СНД), щоправда, з більшою чи меншою суржикізацією. Українська, російська і білоруська мови є нащадками давньоруської,’\nахіднослов’янська підгрупа. Вона охоплює польську (43 млн.), чеську (10,6 млн.), словацьку (5,3 млн.), верхньолужицьку та нижньолужицьку (разом лужичан 100 тис.) мови, а також мертву полабську. Верхньолужицьку і нижньолужицьку мови нерідко розглядають як літературні форми єдиної лужицької мови (її називають ще серболужицькою або сорабською). У давніших мовознавчих працях до західнослов’янської підгрупи відносили кашубську мову, але докладніше її вивчення дало змогу з’ясувати, що вона є одним з діалектів польської мови;\nпівденнослов’янська підгрупа. До неї входять болгарська (понад 9 млн.), македонська (майже 2 млн.), ловенська (1,8 млн.), а також сербська, хорватська, боснійська та чорногорська, які утворилися після розпаду сербсько-хорватської мови, що функціонувала в Югославії до її поділу. До південнослов’янської мовної підгрупи належить і старослов’янська мертва мова, яка є найдавнішою літературною мовою слов’ян, її створили на базі солунських говорів давньоболгарської мови брати Кирило й Мефодій у IX ст.\nКожна мова певним чином організована. За спільними структурними ознаками мови об’єднують у типи. Розробленням типологічної класифікації мов займається типологічне мовознавство.\nТеоретично типологічна класифікація може ґрунтуватися на будь-якому рівні мови. Нині існують розробки в галузі фонологічної та синтаксичної типології, започатковано створення лексичної типології. Оскільки фонем у мовах надто мало, а лексем надто багато, оптимальне групування мов на основі цих рівнів ускладнене. За синтаксичною побудовою теж важко об’єднати мови в однорідні типи, оскільки синтаксичні ознаки різних мов дуже складні.\nІзолюючі мови. Для них характерні незмінність і морфологічна нерозчленованість слів. Ізолюючі мови мають лише один різновид морфем — корінь. Граматичне значення виражається здебільшого з допомогою порядку слів. До ізолюючих мов належить давньокитайська мова веньянь. Ознаки цього типу мов притаманні сучасній китайській мові байхуавень, в’єтнамській (австразійська сім’я), мові йоруба (конгокордофанська сім’я). Наприклад, китайська фраза во хао означає «я люблю», а хао во — «люби мене». Граматичні значення тут виражені зміною порядку слів та інтонацією.\nАглютинуючі (аглютинативні) мови. В них корінь незмінний і тому внутрішня флексія відсутня. В аглютинативних мовах афікси у межах слова характеризуються високим ступенем самостійності, оскільки чітко відмежовуються один від одного і зберігають своє значення незалежно від місця у слові. Вони завжди виражають те саме значення, причому тільки одне, а певне значення, у свою чергу, завжди передається тим же афіксом. Наприклад, у киргизькій мові ата-га –«батькові», ата-лар-га — «батькам», ата-лар-ьімьіз-га –«нашим батькам». Тут давальний відмінок завжди виражений афіксом -га, а цей афікс завжди виражає тільки давальний відмінок, так само афікс -лар вказує лише на множину, афікс -ьімьіз — на першу особу. До аглютинативних мов належать, зокрема, тюркські мови, більшість фінно-угорських, японська, мови банту.\nФлективні мови. У них корінь змінний, причому ця змінність може виявлятись і як внутрішня флексія, тобто здатність кореня виражати своїм чергуванням граматичне значення. Наприклад, англ. Foot – «нога» і feet — «ноги», нім. Mutter — «мати» і Мйtter — «матері», укр. набрати — доконаний вид і набира ти – недоконаний вид. У флективних мовах афікси не самостійні, вони зливаються з коренем і формально, і за змістом. Слово козацький важко поділити на корінь і суфікс, оскільки у звуці [ц] злилися кінцевий приголосний кореня козак- і початковий приголосний суфікса -ськ- ([к] + [с] = [ц]). У слові радість суфікс -ість вказує на іменник. А в похідному від нього прикметнику радісний цей самий суфікс -ість (з утраченим [т’]) вже не має іменникового значення і втратив самостійність. До флективних належать індоєвропейські мови і більшість афразійських.\nІнкорпоруючі мови. До них входять складні комплекси, які є водночас і словами, і реченнями. Цей тип мов представлений деякими палеоазійськими мовами та більшістю індіанських мов Америки. Наприклад, у мові мексиканських індіанців ninakakwa означає «Я їм м’ясо». Передаючи предикативний, реченнєвий зміст, наведена конструкція залишається словом, яке побудоване шляхом синтаксичного основоскладання, а не словоскладання: пі+паkа+kwа. Комплексні слова-речення інкорпоруючих мов здебільшого починаються з кореня-підмета, а закінчуються коренем-присудком. Між цими межовими морфемами можуть бути компоненти, що виражають зміст другорядних членів речення.\nІз часів виникнення мова безперервно змінюється. Розвиток є формою її існування. Він відбувається повільно і протягом життя одного покоління малопомітний або й зовсім не помітний. У історичні періоди, пов’язані з революційними змінами суспільства, розвиток мови дещо прискорюється. Однак вона не змінюється стрибкоподібне, оскільки в кожний момент свого існування М£є бути загальнозрозумілим засобом спілкування.\nМова змінюється на всіх своїх рівнях — від фонологічного до текстового. Темп розвитку різних рівнів мови не однаковий. Найшвидше змінюється лексичний рівень, оскільки саме він безпосередньо відображає об’єктивну дійсність, її зміни та пізнання людством світу.\nВажливими виявами розвитку мови є процеси дивергенції (лат. озходження), тобто диференціації, і конвергенції (лат. – сходження), тобто зближення мов. У різні історичні епохи провідним був то один, то другий процес, але завжди розвиток мови так чи інакше включав їх обидва.\nКожне плем’я мало свій власний діалект. Імовірно, що діалекти племен, близьких за територією та походженням, характеризувалися значною схожістю і утворювали племінну мову. Вона охоплювала один або кілька союзів племен, являючи собою сукупність племінних діалектів. Міжплемінне спілкування здійснювалося одним з більш поширених діалектів. Однак у цей час почав зароджуватися наддіалектний засіб спілкування -койне, який став згодом однією з ознак мови народності. Так, для спілкування папуаських племен функціонує 14 локальних племінних мов і дві мови для міжплемінного спілкування — піджин-інгліш і моту.\nПлемінні мови існували тільки в усно-розмовному варіанті, писемність на той час ще не була винайдена, їх лексичний склад був порівняно обмеженим. Його більшу частину становили слова із конкретним і видовим значеннями, а меншу частину — слова на позначення узагальнюючих (абстрактних і родових) понять. Племінні мови збереглися до наших днів у деяких регіонах Америки, Африки, Австралії, Азії та на ряді островів. Окремі племінні мови мають усього 1—2 тис. слів. У період існування первіснообщинного ладу на земній кулі різних мов, очевидно, було значно більше, ніж тепер.\nУтворення держави призвело до появи нових суспільних формацій — рабовласництва та феодалізму. Територіальна консолідація (лат. сопзоіісіатло — об’єднання) племен, злиття їх сформували нову спільність людей — народність. Вона мала вже єдину мову, основою якої була одна з племінних мов. Мові народності були характерні такі ж глибокі діалектні розбіжності, як і племінній. Діалекти об’єднаних в одну народність різних племен продовжували існувати як діалекти мови народності.\nДо того ж слабкі економічні зв’язки між різними територіями однієї народності, феодальна роздрібненість навіть збільшили кількість діалектних відмінностей. Отже, для періоду народності також характерна дивергенція, яка виявляється у діалектотворенні. Вона є переважно внутрішньомовною, діалектною. Поділ однієї мови на кілька відбувався значно рідше, наприклад, з давньоруської мови в XI ст. виокремилась українська, а у XII ст. — білоруська та російська.\nУ період існування народності, крім дивергенції мови, відбувався і процес конвергенції. Він виявився, наприклад, у втраті редукованих звуків (із досить схожими результатами) в усіх слов’янських мовах, у занепаді відмінювання іменників романських мов. Уже саме виникнення мов народностей у результаті інтеграції племінних мов включало елементи конвергенції.\nМова народності, як правило, вже мала писемність, а отже, й літературну форму. Але рукописний спосіб розмноження писемних текстів значно обмежував поширення літературної мови, її впливовість. Основною формою функціонування мови народності залишався її усно-розмовний різновид. Тому літературна (книжна) мова існувала як щось далеке від мови усної (народної) і нерідко свідомо протиставлялася їй. Функції літературної могла виконувати навіть зовсім інша мова, наприклад латинська у Західній Європі, арабська у країнах Середнього Сходу, старослов’янська в Давній Русі.\nУ результаті економічного і політичного розвитку суспільства на зміну народності прийшла ширша форма спільності людей — нація, яка має свою мову (національну), її літературна форма стала найуживанішою, найвпливовішою з-поміж інших форм. Винайдення книгодрукування значно полегшило розповсюдження літературної мови, яка почала витісняти діалекти на другий план. Процес діалектотворення загалом припинився, спостерігалися зменшення кількості діалектних рис, втрата найпомітніших локальних мовних ознак.\nРозрізнення синхронії і діахронії є дуже істотним. Для носіїв мови, що використовують її на практиці, існує тільки синхронія: мова функціонує безвідносно до своєї історії. Для наукового осмислення мови, для мовознавства надзвичайно важливою є діахронія, оскільки певний стан мови обумовлений її історичним розвитком. Кожне мовне явище має свою історію (діахронія) і своє місце в системі мови (синхронія). Тому до вивчення мови можливий і діахронічний, і синхронічний підхід. Так, із синхронічної точки зору сучасні українські форми пес — пса, сон — сну мають випадні голосні [е], [о] (чергування [е], [о] з нулем звука). З діахронічної точки зору в цих формах представлені наслідки занепаду редукованих голосних [ь], [ь], які у сильній позиції перетворились на голосні повного утворення [е], [о] (пьс-ь -+ пес, с’ьн’ь —> сон), а в слабкій — зникли (пьса —> пса, с-ьну -> сну).\nПлющ М.Я., Бевзенко С.П., Грипас Н.Я. Сучасна українська літературна мова – 6-те вид. стер. – К.: Вища шк. 2006. – 430с.


Хеш-функції і хеш-адресація\nКращих результатів можна досягнути, якщо застосовувати методи, пов'язані з використанням хеш-функцій і хеш-адресацій. Хеш-функцією h називається деяке відображення множини вхідних елементів R на множину цілих невід'ємних чисел Z:\nh(r) = z , r є R , z є Z.\nМножина допустимих вхідних елементів R називається областю визначення хеш-функции. Множиною значень хеш-функції F називається підмножина М множини Z ( ), що містить всі можливі значення, які можуть повертатись функцією h:\nПроцес відображення області визначення хеш-функції на множину значень називається хешуванням.\nНаприклад, при роботі з таблицею ідентифікаторів хеш-функція повинна виконувати відображення імен ідентифікаторів на множину цілих невід'ємних чисел. Областю визначення хеш-функції в цьому випадку буде множина всіх можливих імен ідентифікаторів.\nХеш-адресація полягає у використанні значення, що повертається хеш-функцією, як адреси комірки в деякому масиві даних. Тоді розмір масиву даних повинен відповідати області значень хеш-функції.\nВ ідеальному випадку для розміщення будь-якого елемента в хеш-таблиці достатньо тільки обчислити його хеш-функцію і звернутися до потрібної комірки масиву даних. Для пошуку елемента в хеш-таблиці також необхідно обчислити хеш-функцію для шуканого елемента і перевірити, чи не є задана нею комірка масиву порожньою (якщо вона не порожня - елемент знайдений, якщо порожня - не знайдений). Спочатку хеш-таблиця повинна бути заповнена інформацією, що дозволила б говорити про те, що всі її комірки є порожніми. Цей метод досить ефективний, оскільки як час розміщення елемента в хеш-таблиці, так і час його пошуку визначаються тільки часом, що витрачається на обчислення хеш-функції, що в загальному випадку значно менше часу, необхідного для багаторазових порівнянь елементів хеш-таблиці. Метод має два очевидних недоліки. Перший з них - неефективне використання об'єму пам'яті під хеш-таблицю: розмір масиву для її зберігання повинен відповідати всій області значень хеш-функції, у той час, як реально збережених у хеш-таблиці даних може бути істотно менше. Другий недолік – це необхідність відповідного розумного вибору хеш-функції. Цей недолік є настільки істотним, що не дозволяє безпосередньо використовувати хеш-адресацію для організації хеш-таблиць.\nПроблема вибору хеш-функції не має універсального рішення. Хешування зазвичай відбувається за рахунок виконання над послідовністю вхідних символів деяких простих арифметичних або логічних операцій. Найпростішою хеш-функцією для одного символу є його код внутрішнього представлення в комп'ютері. Цю хеш-функцію можна використовувати і для послідовності символів, вибираючи перший символ в послідовності.\nОчевидно, що така примітивна хеш-функція буде незадовільною: при її використанні виникне проблема — двом різним словам, що починаються з однієї і тої ж букви, буде відповідати те саме значення хеш-функції. Тоді при хеш-адресації в одну і ту саму комірку хеш-таблиці повинні бути розміщені два різних слова, що явно неможливо. Така ситуація, коли двом або більше вхідним даним відповідає одне і те саме значення хеш-функції, називається колізією. Природно, що хеш-функція, що допускає колізії, не може бути використана для хеш-адресації в хеш-таблиці. Причому досить одержати хоча б один випадок колізії на всій множинаі слів, щоб такою хеш-функцією не можна було користуватися. Але чи можливо побудувати хеш-функцію, яка б повністю виключала виникнення колізій? Для повного виключення колізій хеш-функція повинна бути взаємно однозначною: кожному елементу з області визначення хеш-функції повинне відповідати одне значення з її множини значень, і навпаки - кожному значенню з множини значень цієї функції повинен відповідати тільки один елемент із її області визначення. Тоді будь-яким двом довільним елементам з області визначення хеш-функції будуть завжди відповідати два різні її значення. Теоретично таку хеш-функцію побудувати можна, тому що і область визначення хеш-функції (наприклад, всі можливі імена ідентифікаторів), і область її значень (цілі невід'ємні числа) є нескінченними зліченими множинами, тому можна організувати взаємно однозначне відображення однієї множини на іншу.\nАле на практиці існує обмеження, що робить створення взаємно однозначної хеш-функції неможливим. Справа в тому, що в реальності область значень будь-який хеш-функції обмежена розміром доступного адресного простору комп'ютера. Множина адрес будь-якого комп'ютера із традиційною архітектурою може бути достатньо великою, але завжди скінченою, тобто обмеженою. Організувати взаємно однозначне відображення нескінченної множини на скінчену навіть теоретично неможливо. Можна, звичайно, врахувати те, що довжина значимої частини імені ідентифікатора в реальних компіляторах на практиці також обмежена - зазвичай вона лежить в межах від 32 до 128 символів (тобто і область визначення хеш-функції скінчена). Але і тоді кількість елементів в скінченій множині, що складає область визначення хеш-функції, буде перевищувати їх кількість в скінченій множинаі області значень (кількість всіх можливих слів більша за кількість допустимих адрес в сучасних комп'ютерах). Таким чином, створити взаємно однозначну хеш-функцію на практиці неможливо. Отже, неможливо уникнути виникнення колізій.\nТому не можна організувати хеш-таблицю безпосередньо на основі однієї тільки хеш-адресації. Але існують методи, що дозволяють використовувати хеш-функції для організації хеш-таблиць навіть при наявності колізій.\n2.4. Хеш-таблиця з рехешуванням\nДля розв'язання проблеми колізії можна використовувати багато способів. Одним з них є метод рехешування (або повторного хешування). Відповідно до цього методу, якщо для елемента key адреса z0 = h(key), що обчислена за допомогою хеш-функції h, вказує на вже зайняту комірку, то необхідно обчислити значення функції z1 = h1(key) і перевірити зайнятість комірки за адресою z1. Якщо і вона зайнята, то обчислюється значення h2(key), і так далі доти, поки або не буде знайдена вільна комірка, або чергове значення hі(key) не співпаде зі значенням h(key). В останньому випадку вважається, що хеш-таблиця заповнена і місця в ній більше немає.\nПошук елемента key в хеш-таблиці, організованій таким чином, буде виконуватися по наступному алгоритму:\n1. Обчислити значення хеш-функції z = h(key) для шуканого елемента з ключем key.\n2. Якщо комірка за адресою z порожня, то робиться висновок, що елемент не знайдений і алгоритм завершує свою роботу, інакше необхідно порівняти ім'я елемента в комірці z з ім'ям шуканого елемента. Якщо вони співпадають, то робиться висновок, що елемент знайдений і алгоритм завершує свою роботу, інакше змінній i надається значення 1 і переходиться до кроку 3.\n3. Обчислити zі = hі(key). Якщо комірка за адресою zі порожня або z = zі , то елемент не знайдений і алгоритм завершується, інакше — порівняти ім'я елемента в комірці zі, з ім'ям шуканого елемента. Якщо вони співпадають, то елемент знайдений і алгоритм завершується, інакше і = i + 1 і повторюється крок 3.\nАлгоритми розміщення і пошуку елемента схожі по операціях, що виконуються. Тому вони будуть мати однакові оцінки часу, необхідного для їх виконання.\nПри такій організації хеш-таблиць у випадку виникнення колізії алгоритм розміщує елементи в порожні комірки хеш-таблиці, вибираючи їх певним чином. При цьому елементи можуть попадати в комірки з адресами, які потім будуть співпадати з новими значеннями хеш-функції, що приведе до виникнення нових, додаткових колізій. Таким чином, кількість операцій, необхідних для пошуку або розміщення в хеш-таблиці елемента, залежить від степеня заповнення хеш-таблиці.\nДля організації хеш-таблиці по методу рехешування необхідно визначити всі хеш-функції hі для всіх i. Найчастіше функції hі визначають як деякі модифікації хеш-функції h. Наприклад, найпростішим методом обчислення функції hі(key) є її організація у вигляді:\nhі(key) = (h(key) + pі ) mod m ,\nде рі - деяке ціле число, що обчислюється, а m - максимальне значення з області значень хеш-функції h. У свою чергу, найпростішим підходом тут буде покласти pі = і. Тоді одержуємо формулу:\nhі(key) = (h(key) + і ) mod m .\nВ цьому випадку при співпадінні значень хеш-функції для яких-небудь елементів пошук вільної комірки в хеш-таблиці продовжується послідовно, починаючи від поточної позиції, заданої хеш-функцією h(key).\nЦей спосіб не можна визнати особливо вдалим тому, що при співпадінні хеш-адрес елементи в хеш-таблиці починають групуватися навколо них, що збільшує число необхідних порівнянь при пошуку і розміщенні. Але навіть такий примітивний метод рехешування є досить ефективним засобом організації хеш-таблиць при неповному заповненні хеш-таблиці. Середній час на розміщення одного елемента в хеш-таблиці і на пошук елемента в хеш-таблиці можна знизити, якщо застосувати більш досконалий метод рехешування. Одним з таких методів є використання в якості pi для функції hі(key) = (h(key) + pі) mod m послідовності псевдовипадкових цілих чисел p1, р2 , ... , рk . При гарному виборі генератора псевдовипадкових чисел довжина послідовності k = m.\nІснують і інші методи організації функцій рехешування основанні на квадратичних обчисленнях або, наприклад, на обчисленні добутку по формулі:\nhі(key) = (h(key) · С · i) mod m' ,\nде С – константа, m' - найближче просте число, менше за m.\nВ цілому рехешування дозволяє досягнути непоганих результатів для ефективного пошуку елемента в хеш-таблиці (кращих, ніж бінарний пошук), але ефективність методу сильно залежить від заповненості хеш-таблиці і якості використовуваної хеш-функції — чим рідше виникають колізії, тим вище ефективність методу.\nПри будь-якому методі вирішення колізій необхідно обмежити довжину пошуку елемента. Якщо для пошуку елемента необхідно більше 3 - 4 порівнянь, то ефективність використання такої хеш-таблиці значно погіршується і її треба реструктуризувати (тобто знайти іншу хеш-функцію), щоб мінімізувати кількість порівнянь для пошуку елемента.\n2.5. Хеш-таблиця з використанням методу ланцюжків\nВимога неповного заповнення хеш-таблиці при застосуванні рехешування веде до неефективного використання доступного об'єму пам'яті. Причому об'єм невикористовуваної пам'яті буде тим вище, чим більше інформації зберігається для кожного елемента. Цього недоліку можна уникнути, якщо доповнити таблицю значень деякою проміжною хеш-таблицею.\nВ комірках проміжної хеш-таблиці може зберігатися або порожнє значення, або значення вказівника на деяку область пам'яті з основної таблиці значень. Тоді хеш-функція обчислює адресу, по якій відбувається звертання спочатку до проміжної хеш-таблиці, а потім вже через неї по знайденій адресі — до основної таблиці значень. Якщо відповідна комірка таблиці значень порожня, то комірка проміжної хеш-таблиці буде містити порожнє значення. Тоді зовсім не обов'язково мати в самій хеш-таблиці комірки для кожного можливого значення хеш-функції — хеш-таблицю можна зробити динамічною, так щоб її об'єм ріс по мірі заповнення. Такий підхід дозволяє домогтися двох позитивних результатів: по-перше, немає необхідності заповнювати таблицю порожніми значеннями — це можна зробити тільки для хеш-таблиці; по-друге, кожному елементу буде відповідати строго одна комірка у таблиці значень. Порожні комірки в такому випадку будуть тільки в хеш-таблиці, і об'єм невикористовуваної пам'яті не буде залежати від обсягу інформації, збереженої для кожного вхідного елемента, — для кожного значення хеш-функції буде витрачатися тільки пам'ять, необхідна для зберігання одного вказівника на основну таблицю значень. На основі цієї схеми можна реалізувати ще один спосіб організації хеш-таблиць за допомогою хеш-функції, що називається методом ланцюжків або методом роздільних ланцюжків. У цьому випадку таблиця значень представляється як набір лінійних зв'язаних однонаправлених списків.\nНаприклад, нижче на малюнку зображена хеш-таблиця, як масив з 8 елементів:\nКожний елемент являє собою вказівник на лінійний список, що зберігає числа. Хеш-функція в цьому прикладі просто ділить ключ на 8 і використовує остачу як індекс в хеш-таблиці.\nБільш детальна інформація про побудову і роботу з хеш-таблицями, а також про різновиди стратегій розв'язання колізій при хешуванні надається на лекційних заняттях.


Чим запам'ятався Анатолій Зленко - перший міністр закордонних справ України | СЬОГОДНІ\nПерший очільник МЗС України орієнтувався на ЄС і попереджав про "проблеми" з РФ\n1 березня стало відомо про смерті Анатолія Зленка – першого міністра закордонних справ незалежної України, Двічі обіймав цю високу посаду (в 1991-1994 і 2000-2003), легенди вітчизняної дипломатії.\nМайбутній Надзвичайний і Повноважний Посол України у Франції і Португалії, який багато років пропрацював в ЮНІСЕФ і ООН, за освітою гірник. Після закінчення Київського гірничого технікуму працював за фахом, гірничим майстром шахти "Максимівка-Положиста" у Стаханові. (Тепер Кадіївка Луганській області, контролюється т.зв. "ЛНР".)\nОпинився на дипломатичній роботі після закінчення Київського державного університету ім. Шевченка за спеціальністю "перекладач-референт". Уже в 1973 році 35-річний уродженець селища Ставище під Києвом отримує посаду в секретаріаті ЮНЕСКО і шість років живе у Парижі – про таку кар'єру в Радянському Союзі можна було лише мріяти.\nЗа його власним визнанням, стати міністром у першому Кабміні незалежної України не планував: "Так розпорядилася доля".\n"Я не виношував плани – ставати мені міністром чи ні. Мені запропонували. Я дуже спокійно це прийняв" , – згадував дипломат.\nВ якості керівника МЗС орієнтувався на проєвропейський шлях розвитку України і під час першої, і під час другої каденції.\n"Україна як з політичної, так і з міжнародної точки зору має всі підстави для постановки питання про безпосередню участь у європейському процесі" , – заявив міністр у 1990 році.\nСтараннями Зленко за перший рік незалежності були встановлені дипломатичні відносини з 110 країнами, зазначає ВВС.\nНа відміну від українських політиків більш пізньої генерації, прізвище дипломата майже ніхто не згадував у зв'язку зі скандальними обставинами. Єдиний компрометуючий матеріал, в якому згадувався Зленко, з'явився в перші місяці його другої каденції в МЗС, але головним "героєм" цієї публікації був не сам міністр закордонних справ, а його зять, Сергій Пачковський.\nРазом з тим, саме на другу міністерську каденцію Анатолія Зленка припали два головних політичних скандали "нульових", які серйозно зіпсували міжнародний імідж України. Мова йде про "Касетний скандал" у листопаді 2000 року, який отримав назву "Кучмагейт" і привів, зрештою, до першого Майдану і Помаранчевої революції. А через два роки США звинуватили Україну в постачанні іракському диктатору Саддаму Хусейну станцій радіотехнічної розвідки "Кольчуга".\nТак чи інакше, саме після відходу Зленко з МЗС з'явилася концепція "багатовекторності" розвитку України, орієнтованої не тільки на Захід, але також і на зближення з Російською Федерацією.\n"Від самого початку після проголошення незалежності в нас склалися непрості відносини з РФ в силу певного страху чи недовіри в політичному середовищі еліти щодо майбутнього України і перспектив відносин з РФ. Не вирішена низка проблем після розпаду СРСР, і це час від часу загострює наші відносини. Якби ми скоріше підійшли до вирішення цих питань, у нас було б більше розуміння. Ну, наприклад, так, які ці питання вирішувалися між Чехією і Словаччиною. Але ми застопорилися і не можемо вирішити ні нульовий варіант, ні інші питання, які нам залишилися в спадок від СРСР" , – говорив Зленко в інтерв'ю 2010 року.\nЗ 2010 року колишній міністр обіймав посаду декана факультету міжнародних відносин Київського славістичного університету. Написав близько 100 робіт на міжнародну тематику і володів чотирма мовами: англійською, іспанською, португальською та французькою.\n"Вічна пам'ять і вічна слава патріарху української дипломатії" , – написав на честь свого вчителя український дипломат Маркіян Лубківський.\nСвоїм учителем називав Зленко і колишній посол України в Євросоюзі Костянтин Єлісєєв.\nдипломат некролог Посол України Маркіян Лубківський министр иностранных дел Анатолий Зленко


Кофта Espinenti "леопард" за ціною - 500 грн. в Києві, Україні | (627)\nStyle XL / Кофти / Кофта Espinenti "леопард" /\n500 грн.995 грн.\nЕфектна кофта Espinenti з леопардовим принтом.\nКрій прямий, комір круглий неглибокий, з боків є дві кишені, рукав короткий.\nСклад кофти: 90% котон, 10% еластан.\nДана модель підійде для урочистих заходів, походу в театр та інше.\nУ цій кофтині Ви виглядатимете привабливо.\nСклад виробу Бавовна (трикотаж)\nРозмір А (довжина виробу) Б (об'єм грудей) В (довжина рукава)\n50 72 см 132 см 51 см


Салат Чоловічий каприз: інгредієнти і рецепт приготування\nПриготувати салат для чоловіка — справа нелегка. А все тому, що представники сильної статі вимогливі, нетерплячі і вважають, що салатами неможливо наїстися. З-за цього вони зазвичай з недовірою дивляться на холодні закуски і воліють їсти щось більш ситна. «Чоловічий каприз» повністю перевернув уявлення чоловіків про салати. Головним компонентом цієї страви є м’ясо, тому більшість молодих людей оцінюють його по достоїнству. Приготування цього салату не займає багато часу, не вимагає спеціальних навичок і за ціною виходить порівняно недорогим.\nНижче представляємо вашій увазі кілька варіантів приготування даної чоловічої закуски. Кожен рецепт по-своєму унікальний і різноманітний.\nСалат можна готувати листковим, при цьому кожен шар має бути добре промазан майонезом або будь-який інший заправкою, яка представлена в рецептурі. Також в процесі приготування можна просто змішати всі інгредієнти і викласти гіркою на плоске блюдо або укласти в глибокий салатник. Деякі наповнюють салатом сирні кошики або тарталетки, так страва дуже оригінально виглядає на святковому столі.\nПерший рецепт: класичний\nТрадиційно салат «Чоловічий каприз» готують з яловичиною, заправляють майонезом і викладають шарами.\nМ’якоть яловичини – 0,3 кг\nМ’ясо опускаємо в киплячу підсолену воду і варимо до готовності, періодично знімаючи піну з бульйону. Після приготування яловичину остуджуємо і перекручуємо на м’ясорубці.\nЛук очищаємо, обполіскуємо і нарізаємо на півкільця. Оцет змішати з гарячою водою і маринуємо в ній цибулю протягом години.\nЯйця відварюємо, звільняємо від шкаралупи і дрібно нарізаємо.\nШарами викладаємо спочатку цибулю, потім м’ясо, слідом яйця. Не забуваємо кожен інгредієнт змащувати майонезом.\nГотову страву покриваємо сиром.\nПри бажанні м’ясо яловичини в класичному рецепті салату «Чоловічий каприз» можна замінити готовим фаршем. В такому випадку його потрібно буде використовувати в салаті смаженим.\nДругий рецепт: з мовою\nЗа рецептурою, представленої нижче, страва виходить ексклюзивним і делікатесним. Воно має ефектним ароматом, привабливим зовнішнім виглядом і незабутнім смаком.\nБалик – 0,2 кг.\nКілька солоних огірочків.\nСпосіб приготування салату «Чоловічий каприз» з мовою:\nМова відварюємо до готовності, даємо охолонути, нарізаємо на тонкі смужки.\nБалик нарізаємо соломкою.\nПівкільця цибулі опускаємо в суміш з оцту, гарячої води і дрібки цукру. Лишаємо в такому вигляді на 40-60 хвилин.\nПерчик промиваємо, видаляємо серцевину, нарізаємо соломкою і обсмажуємо на олії.\nОгірки шаткуємо соломкою.\nВсі компоненти салату перемішуємо, додаємо майонез, викладаємо гіркою на салатні листя і подаємо до столу.\nТретій рецепт: з грибами\nСалат «Чоловічий каприз» з яловичиною і грибами має цікавий і пікантний смак. Гриби блюдо можна додавати як смажені, так і мариновані, краще всього використовувати для приготування печериці.\nШматочок нежирної яловичини – 300 р.\nЗелене яблуко кисле.\nМ’ясо відварюємо для салату або обсмажуємо. Надаємо форму довгих смужок.\nЯблуко промиваємо, видаляємо серцевину і шкірку, натираємо на тертці і змішуємо з м’ясом.\nЯйця варимо круто, нарізаємо кубиком.\nГриби обсмажуємо з додаванням невеликої кількості рослинного масла.\nВсі компоненти змішуємо з майонезом. Викладаємо салат в красиву миску, оформляємо оливками і кукурудзою.\nЧетвертий рецепт салату «Чоловічий каприз»: з волоськими горіхами\nВисококалорійне, поживна і по-справжньому чоловіче блюдо.\nГорішки – 0,5 склянки.\nШматочок сиру – 200 р.\nЧасник очищаємо, видавлюємо через прес і додаємо в майонез.\nНа дно глибокої чашки викладаємо нарізаний на тонкі смужки шинку, промазуємо сіточкою з майонезу.\nЯйця очищаємо і подрібнюємо на тертці. Викладаємо поверх шинки.\nГриби промиваємо, нарізаємо скибочками, обсмажуємо. Після охолодження укладаємо в салат третім шаром, покриваємо майонезом.\nДалі посипаємо блюдо натертим на терці сиром.\nКартоплю відварюємо в мундирі, охолодити, очищаємо, нарізаємо смужками або подрібнюємо на тертці. Викладаємо на сир. Рясно змащуємо майонезом.\nЗверху прикрашаємо весь салат ядрами волоських горіхів.\nПрактично дієтичний салат «Чоловічий каприз» з куркою і грибами. Володіє зниженою калорійністю, легким смаком. Для додання страві більшої користі майонез рекомендується замінити йогуртом або сметаною.\nПриступаємо до з’єднання компонентів:\nГрудки відварюємо в підсоленій воді, остуджуємо, поділяємо на волокна.\nЗ грибів зливаємо рідину, дрібно нарізаємо.\nВарені яйця подрібнюємо.\nЦибулю шаткуємо і маринуємо у воді з оцтом.\nПеред подачею поливаємо всі інгредієнти салату заправкою. При бажанні можна викласти салат шарами в наступній послідовності: м’ясо, цибулю, гриби, яйця.\nШостий рецепт: з огірком\nСалат «Чоловічий каприз» з огірком, як і попередній варіант, можна назвати легким і низькокалорійним.\nНежирна яловичина – 0,2 кг.\nСвіжі огірки– 2 шт.\nКрок 1. Яловичину відварюємо, даємо охолонути (не виймаючи з бульйону), нарізаємо кубиками.\nКрок 2. Огірок при необхідності очищаємо, нарізаємо кубиками.\nКрок 3. Картоплю відварюємо, охолоджуємо, знімаємо шкірку, надаємо форму кубиків.\nКрок 4. З’єднуємо всі інгредієнти, додаємо горошок і майонез, перемішуємо.\nКрок 5. Сир тремо.\nКрок 6. Викладаємо салат на красиву тарілку, зверху прикрашаємо зеленню і сиром.\nВітамінний варіант — салат «Чоловічий каприз» з квасолею, редькою і морквою.\nФіле курки (індички).\nЗелена редька – 2 шт.\nФіле, яйця і квасолю варимо окремо.\nРедьку промиваємо, тремо на крупній тертці, солимо і відставляємо в сторону.\nФіле нарізаємо на кубики невеликого розміру.\nВикладаємо салат шарами: редька, цибуля, м’ясо, майонез, морква, часник, майонез, квасоля.\nПримітка. До подачі салату необхідно настоятися в холодильнику пару годин. Замість звичайної квасолі в страву можна додати консервовану.\nПриготуйте салат «Чоловічий каприз» з шинкою і смаженими грибами.\nЧисті гриби нарізаємо на тонкі скибочки і обсмажуємо разом з рубаним часником.\nЯйця відварюємо, дрібно рубаємо.\nКартопля варимо до готовності, очищаємо, нарізаємо довільно, змішуємо з майонезом.\nШинку нарізаємо на кубики.\nУкладаємо на блюдо почергово шинку, змішану з майонезом, яйця, гриби, картопля, сир.\nДаний варіант страви помітно відрізняється від класичного рецепту салату «Чоловічий каприз». Тут у складі є два види м’яса, зерна граната, зелений горошок, солоні огірки, яйця, сир і маслини.\nДля того щоб приготувати салат, необхідно:\nВідварити по 200 грам м’якоті свинини і яловичини. Нарізати м’ясо на смужки.\nЗварити круто чотири яйця і подрібнити їх.\nПочистити половину граната і розділити його на зерна.\nВідкрити банку з консервованим горошком і злити з нього маринад.\nНарізати два малосольних огірочка тонкою соломкою.\nРозрізати навпіл сім маслин.\nНатерти на тертці 200 грам сиру.\nВсі компоненти салату добре перемішати з майонезом, перед подачею дати просочитися.\nНа закінчення поділимося з вами ще одним оригінальним рецептом листкового салату «Чоловічий каприз» з яловичиною, яблуками і мандаринами. Незважаючи на нетрадиційне поєднання продуктів, смак страви в підсумку виходить приголомшливим.\nПерший шар — нарізаний соломкою варена яловичина.\nДругий шар — очищені і подрібнені на тертці яблука.\nТретій шар — шматочки солодкого перцю.\nЧетвертий шар — часточки мандаринів, розрізані на три частини.\nП’ятий шар — тертий сир.\nПримітка. Усі шари, крім верхнього, промащуються гірчичною заправкою, для приготування якої столова ложка гірчиці змішується з трьома ложками меду, лимонним соком, тертою цедрою і сметаною.


24 травня, 2013 12:36\nВ опозиції заявляють, що прем'єр-міністр Микола Азаров та міністр внутрішніх справ Віталій Захарченко побоялися прийти сьогодні до парламенту. Про це заявив лідер фракції Батьківщина Арсеній Яценюк.\nВідповідаючи на запитання, чому Азаров та Захарченко не прийшли в Раду на годину запитань до уряду, Яценюк сказав: "Тому що боягузи. Втекли, як щурі".\n"Як так? Прем'єр-міністр, який набив на всю країну, повиганяв журналістів, дискредитував журналістів, і міністр внутрішніх справ, який був ключовою фігурою в провокаціях 18 травня, просто не з'явилися на день запитань до уряду", - додав Яценюк, передає ЛІГАБізнесІнформ.\nВін пообіцяв, що наступного пленарного тижня опозиція доб'ється присутності в парламенті Азарова і Захарченка.\nЯценюк також зазначив, що на цьому пленарному тижні не вдасться прийняти постанову про те, щоб викликати до парламенту генерального прокурора Віктора Пшонку, оскільки більшість відмовляється його підтримувати.\n"Якщо ми сьогодні не проголосуємо цю постанову і вона буде провалена, то Пшонка ще п'ять років не з'явиться у Верховній Раді... Тому на наступному пленарному тижні ми будемо звертатися і вимагати від Партії регіонів виконати конституційний обов'язок і проголосувати за постанову, щоб генеральний прокурор вперше за п'ять років з'явився у Верховній Раді і, відповідно до статті 2 закону України про прокуратуру, прозвітував про діяльність Генеральної прокуратури і відзвітував про розслідування кримінальних справ щодо провокацій на акції «Вставай, Україно!» 18 травня ", - додав він.\nНагадаємо, сьогодні депутати планували вислухати звіт уряду про виконання бюджету в 2012 році та основні напрями бюджетної політики на 2014 рік. Однак це питання не розглядалося. Прем'єр-міністра не було на годині запитань до уряду, оскільки він брав участь у церемонії закладки капсули під арену до Євробаскету. Не було також і міністра внутрішніх справ Захарченка.\n23 травня Азаров і Захарченко провели зустріч із журналістами, під час якої запевняли, що особисто захистили б журналістку від побиття, якби були на місці події та запропонували розробити заходи щодо додаткового захисту представників ЗМІ під час масових заходів.\nМикола Азаров, Віталій Захарченко, побиття журналістів


Актуальний коментар: Юрій Стогнієв про перехід Луганщини в «червону» зону | Луганська обласна військово-цивільна адміністрація\nПрес-центр27 жовтня 2021, 15:10\nАктуальний коментар: Юрій Стогнієв про перехід Луганщини в «червону» зону\nСьогодні, 27 жовтня, відбулося засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, на якому було прийнято рішення про перехід з 00:00 годин 30 жовтня Луганської області у «червону» зону епідемічної небезпеки. Про це журналістам розповів Директор Департаменту охорони здоров’я облдержадміністрації Юрій Стогнієв.\n«Вже неодноразово ми повідомляли, що нам очікувати при вході у «червону» зону. По-перше, це стосується регіональних перевізників – переміщатися з однієї у іншу області можна буде за наявності сертифікату або свідоцтва про подвійну вакцинацію, негативного ПЛР або «швидкого» тесту, дійсних 72 години. Ці обмеження не стосуються дітей. Інші обмеження визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 1236. Зокрема, ми знаємо, що навчальні заклади мають право працювати за умови, якщо працівники будуть вакциновані двома дозами. У закладах торгівлі та інших місцях масового відвідування обмеження не будуть застосовуватися при умові, якщо будуть повністю вакциновані 100% працівників, а також відвідувачі повинні мати документ про обидва щеплення або негативні тести», – пояснив спікер.\nЗа його словами, закриття продовольчих та непродовольчих ринків поки що не розглядається, але вони можуть працювати тільки за умови повністю вакцинованих працівників та відвідувачів.\nЩодо епідемічної ситуації на Луганщині, Юрій Стогнієв зазначив, що в області заповненість ліжкового фонду складає 50-60%. Визначено 11 лікарень, які надають допомогу хворим на COVID-19, в яких виділено 1632 ліжка. Всі вони забезпечені киснем.\n«Зауважу, рівень вакцинації в області значно підвищився. Станом на сьогодні щеплено 292 629 осіб. Першу дозу отримало 166 428 людей, другу – 126 201», – сказав він.\nАнонсовано, що у зв’язку з бажанням населення отримати щеплення, було прийнято рішення про відкриття додаткових центрів масової вакцинації.\n«Сподіваємося, що кількість щепленого населення збільшиться. Вакцин в області вистачає. Наголошую, що центри масової вакцинації працюють до 18:00 кожного дня з урахуванням вихідних і святкових днів. Запрошую всіх бажаючих. Суспільство зараз вже розуміє, що це необхідні заходи, щоб зберегти своє здоров’я і своїх близьких та оточуючих людей. Вакцинація – єдиний спосіб побороти пандемію», – зазначив Юрій Стогнієв.\nНа питання що робити людям, які мають протипоказання до вакцинації, директор Департаменту відповів, що вони мають звернутися до свого сімейного лікаря за формою 063о, яка дозволить відвідувати заклади, але для перетину кордону області все одно необхідно мати негативний ПЛР або швидкий тест.


Трійця 2018: Дата, традиції та прикмети\n24 Травня 2018, 08:31 | Культура\nТрійця – одне з дванадцяти найважливіших православних свят.\nЦього року вона припадає на 27 травня, передає Ukr.Media.\nТрійцю відзначають на 50 день після Великодня, тому її ще називають П'ятидесятницею.\nТри вихідних Українці з нагоди Трійці будуть відпочивати 26, 27 і 28 травня. Оскільки свято традиційно припадає на неділю, вихідний переноситься на понеділок, що передбачено розпорядженням Кабміну. Це стосується підприємств, установ і організацій з робочою пятидневкой і двома вихідними в кінці тижня. Виняток – "Укрпошта", органів Пенсійного фонду, Державної казначейської служби. Спеціальний режим роботи банків та їх установ встановлює НБУ.\nСенс свята Трійця завершує пасхальний цикл, і тижні, наступні за нею, позначаються як "тижня після П'ятидесятниці". Згідно Нового заповіту, саме на 50 день після Воскресіння Христового на апостолів зійшов Святий Дух, про що Ісус говорив своїм учням ще за життя. Самому святу передує Троїцька батьківська субота, в яку поминають покійних.\nТрави і квітиНа П'ятидесятницю храми і будинки заведено прикрашати гілками, лісовими і лучними травами і квітами. У давнину до свята господині розвішували ікони чисті рушники, застеляли лави, а на ліжку укладали "гіркою" розшиті подушки. Гілками "декорували" святі образи, вхідні двері, стовпи. Зелень розкидали по підлозі, і житло наповнювалося свіжим, луговим ароматом.\nЗа традицією на Трійцю обов'язково освячують квіти (переважно, польові), букети з пахучих трав і зелених гілок. Після служби освяченими пучками легенько били домочадців з побажанням здоров'я.\nЧого не можна робити. На Трійцю не можна виконувати домашню роботу (виняток – приготування їжі та годування домашніх тварин). Заборонено прибиратися в будинку, влаштовувати прання, різати, шити, копати, косити траву, а ще – стригтися. Наші предки вважали – не відпочиваючи в цей день, можна накликати на себе неприємності. На П'ятидесятницю не можна вдаватися поганим думкам, сваритися, сваритися, злитися і заздрити. Щоб захистити себе і свою родину від неприємностей і недуг, у свято заведено подавати щедру милостиню.\nНа Трійцю не вінчають і не грають весіль, а ось сватання в цей день – вдало, воно обіцяє молодим довге і щасливе спільне життя.\nПрикмети та повір'яЗгідно народним традиціям, на Трійцю не рекомендовано купатися в річці або інших водоймах. Люди вірили, що в цей період на землі пустують русалки і водяні, які можуть заманити людей, особливо молодих, у своє царство або залоскотати до смерті. А в лісах безтурботних підстерігали мавки і лісовики. Що цікаво, наші предки часто утримувалися і від домашнього купання. Але священнослужителі кажуть, що жодних підстав для такої заборони немає. Однак замінювати похід в церкву відпочинком на пляжі все ж не варто. Також в П'ятидесятницю і наступні дні обов'язково одягали свій натільний хрестик в якості оберега.\nЗ давніх часів на свято влаштовували посиденьки, запросивши близьких і рідних. Одним з частувань був троїцький коровай, сухарі від якого зберігали, щоб потім додавати в коровай весільний – на щастя і любов.\nДівчата в цей день пускали на воду вінки. Якщо той відпливав далеко, це обіцяло швидке весілля, а прибившийся до берега означав, що ще доведеться посидіти в дівках. Щоб побачити уві сні судженого, під подушку клали березові гілочки.\nЩо стосується зелені, то після свята її не викидали, а використовували в народному лікуванні. Вважалося, що такі трави володіють цією цілющою силою, і допомагають від мігрені, хвороб шлунка, рятують від безпліддя. Взагалі, на Трійцю вважалося корисним прогулятися босоніж по траві.\nТрадиції Народні прикмети Свято Свята Трійця Церква


Особливості вивчення математики в профільних класах у сучасних умовах - страница 8\n1 ... 4 5 6 7 8 9 10 11 ... 16 добавить материал 2. Підвищення зацікавленості у вивченні предметів. 3. Покращення мікроклімату в колективі. 4. Впровадження методичних розробок у школах України. 5. Формування у учнів уявлень про майбутній профіль діяльності. Оцінка ресурсів Людські ресурси необхідні доступні менеджер менеджер вчитель математики (спеціаліст) вчитель математики (спеціаліст) вчитель математики (спеціаліст) вчитель математики (спеціаліст) вчитель математики (методист, ВК) - вчитель математики (методист, ВК) - науковий керівник - психолог - Матеріальні ресурси необхідні доступні приміщення приміщення література література видаткові матеріали - комп'ютер комп'ютер принтер принтер програмне забезпечення програмне забезпечення обладнання для проведення уроків обладнання для проведення уроків Грошові ресурси необхідні доступні прямі - оплата праці задіяним спеціалістам - сплата податків - придбання видаткових матеріалів - видання методичних розробок - непрямі оренда обладнання - подорожі (відрядження) - оплата Інтернету - оплата послуг бібліотеки - Аналіз проекту Сильні сторони · відсутність вітчизняних аналогів до розробки методичного комплексу – актуальність розробки; · напрацьована теорія профілювання освіти; · наявність певного педагогічного досвіду; · підтримка проекту з боку досвідчених колег, в тому числі і з боку адміністраторів освіти; · стартовий пакет знань щодо технології проектування; · розвинуті контакти з молодими талановитими педагогами. Слабкі сторони · відсутність вітчизняних аналогів до розробки методичного комплексу – недостатньо напрацьована теоретична база; · відсутність власного досвіду у написанні і управлінні проектами; · відсутність команди; · відсутність експериментальних майданчиків. Можливості · можливості подальшої співпраці команди; · можливість використання отриманого досвіду у подальшій роботі; · можливість продовження проекту у подальших розробках; · можливість впровадження методичного комплексу в школах України; · можливість розвитку основ профільної освіти. Небезпеки · відсутність необхідних спеціалістів і (або) недостатній рівень залучених спеціалістів; · неузгодженість у команді; · неадекватність бюджету. БЮДЖЕТ ПРОЕКТУ СТАТТІ ЗАТРАТ СУМА ВИТРАТ Заробітна плата: менеджер 6 963.52 вчитель математики (методист, ВК) 13 653.81 вчитель математики (методист, ВК) 13 653.81 вчитель математики (спеціаліст) 10 302.55 вчитель математики (спеціаліст) 10 302.55 науковий керівник 12 923.15 психолог 4 744.02 ергономіст 3 235.92 Поїздки: до м. Київ проїзд 280 добові 72 по м. Суми 120 Видаткові матеріали: канцелярські товари 200 Особливості вивчення математики в профільних класах у сучасних умовахСкачать дипломную работу бесплатно\nhttp://referatnatemu.com/?id=539&часть=8Найти другие подобные рефераты.Категории рефератов:184Астрономия, космонавтика и авиация1247Банковское, биржевое дело и страховка533Безопасность жизнедеятельности и охрана труда965Биология и естествознание2196Бухгалтерский учет и аудит218Военное дело и гражданская оборона513География и экономическая география181Геология, гидрология и геодезия6722Государство и право224Журналистика, издательское дело и СМИ1190Иностранные языки и языкознание3033История и исторические личности575Коммуникации, связь, цифровые приборы и радиоэлектроника284Краеведение и этнография334Кулинария и продукты питания1362Культура и искусство1270Литература0Логика1954Маркетинг, реклама и торговля441Математика3045Медицина6955Международные отношения и мировая экономика3151Менеджмент и трудовые отношения107Музыка2539Педагогика808Политология1652Программирование, компьютеры, информатика и кибернетика1184Производство и технологии2573Психология6988Разное520Религия и мифология979Сельское, лесное хозяйство и землепользование1385Социология и обществознание972Спорт и туризм358Строительство и архитектура138Таможенная система604Транспорт725Физика и энергетика1294Философия2446Финансы, деньги и налоги646Химия847Экология и охрана природы0Экология и экономическая теория0Экономика213Экономико-математическое моделирование293Этика и эстетика