Купить Чоловіча шкіряна сумка на плече Agruz 72996 коричнева по самой доступной цене от SuperSumka 221700583 😊\nЧоловіча шкіряна сумка на плече Agruz 72996 коричнева\nЧоловікам до вибору і покупці сумки варто ставитися відповідально. Тому ми Вам радимо придбати цю чудову шкіряну сумку, яка стане незамінним помічником на кожен день! Чоловічі шкіряні сумки – безпрограшний варіант!\nНа передній стінці кишеню 24х16 см, який закривається на блискавку.\nОдна зручна ручка.\nРозміри 29х24х8 див.\nСумки з вінтажній шкіри завжди виглядають незвично і ефектно, завдяки спеціальній обробці, яка надає натуральній шкірі вид постарілої, зношеної, під старовину. Така шкіра зазвичай м'яка, для великих виробів потрібно додатковий жорсткий каркас. На вигляд і на дотик приємна, з легким блиском. Подряпини, потертості, нерівномірне фарбування такої шкіри не є шлюбом, швидше – навпаки, надають сумці з вінтажній шкіри особливий шарм і індивідуальність. Водовідштовхувальний ефект – середній, іноді залишаються сліди від вологи, які повністю зникають при висиханні. Сумки, рюкзаки, месенджери, тревелбеги, портфелі – будь-який виріб з вінтажній зістареної шкіри буде унікальним. Зносостійкість вінтажній шкіри досить висока, вона легко реставрується.


🥇 Льодяник член - Candy Blow Job Practice Willie (285 гр) ❤ секс приколи ❤ , цена: 169 грн. Купить секс приколы сувениры и подарки.\n→ Леденец член - Candy Blow Job Practice Willie (285 гр)\nЛьодяник член - Candy Blow Job Practice Willie (285 гр)\nЛьодяник член - Candy Blow Job Practice Willie (285 гр), виробник\nЯкщо ви соромитеся того, що не вмієте як слід пестити член улюбленого ротом, то за допомогою цієї цукерки ви...\nЛьодяник член - Candy Blow Job Practice Willie (285 гр) is now in your shopping cart\nТип секс приколаДля вечеринок\nЯкщо ви соромитеся того, що не вмієте як слід пестити член улюбленого ротом, то за допомогою цієї цукерки ви зможете відмінно потренуватися. Крім того, вона може похвалитися прекрасним полуничним смаком.\nДавно бажаєте зробити коханій людині подарунок у вигляді орального сексу, але соромитеся своєї недосвідченості в цьому питанні? Тоді ця цукерка створена спеціально для вас. З її допомогою ви зможете не тільки відточити свою оральне майстерність, але і насолодитися солодким смаком льодяника. Довжина «пеніса» зі смаком полуниці становить 15 сантиметрів, а його форма повністю імітує справжній чоловічий член.\nВелика голівка, рельєфний стовбур, зморшкуваті яєчка, все це виглядає дуже реалістично, а це значить, що і тренування буде дуже близька до реальної практики. Потренувавшись на такий цукерці, ви зможете подарувати своєму партнеру ні з чим не порівнянне сексуальну насолоду.\nВага – 285 гр.\nЗа типами приколів: Для вечірок\nЛьодяник член - Candy Blow Job Practice Willie (285 гр) reviews


Через п'ять днів США і РФ можуть домовитися щодо Сирії в Женеві - Світ - TCH.ua\nросія могла б чинити тиск на владу Сирії - Держдеп © Reuters\nСвіт 20 січня 2016, 03:51\nЗустріч у Женеві відбудеться 25 січня.\nСША хочуть врегулювати всі розбіжності з Росією напередодні нового раунду переговорів між сирійською владою і опозицією.\n"Необхідно співпрацювати з Росією, щоб просунути політичний процес. Думаю, що держсекретар (Джон Керрі - ред.) вважає, що необхідно опрацювати низку розбіжностей, які у нас зберігаються з Росією. Немає нічого поганого в тому, щоб вести ці обговорення, щоб чесно пояснювати одне одному, як ми бачимо майбутнє", — сказав Кірбі.\nПредставник Держдепу також висловив упевненість, що Росія могла б чинити тиск на владу Сирії, щоб посадити їх за стіл переговорів з опозицією.\nПри цьому він зазначив, що зустріч у Женеві відбудеться 25 січня.\nЧитайте також: Турецькі військові відповіли Сирії на обстріл школи залповим вогнем


16 Грудня, 2015 15:34\nЗадля відновлення діалогу з Грецією Македонія готова змінити свою назву.\nМакедонія заявляє про відкритість до переговорів про зміну назви своєї країни через претензії Греції.\nПро це заявив Прем’єр-міністр Македонії Нікола Груєвський, повідомляють іноземні ЗМІ.\nНаголошується, що за словами Груєвського, в нього є бажання відновити діалог з Грецією, який потенційно може вилитися в зміну назви країни.\nЯк відомо, Греція вважає, що Македонія "вкрала" назву в одної з північних грецьких провінцій, хоча Македонія мала цю назву і до здобуття незалежності, через що країна не може вступити до НАТО і розпочати переговори про членство в ЄС.\n"Ми хотіли б якнайшвидше перейти до діалогу з Грецією, щоб знайти рішення. І якщо ми його знайдемо, то звернемось до громадян, проведемо референдум", - заявив Груєвський.\nЗазначається, що з обох сторін наразі є сигнали, що 24-річна суперечка між країнами може бути вирішена: напередодні візиту до Афін глава МЗС Македонії Нікола Попоскі заявив, що "умови більш, ніж назріли" для вирішення конфлікту з назвою.\nНаголошується, що це буде перший візит глави МЗС Македонії до Греції за 15 років. Глава ж МЗС Греції у червні відвідав Скоп’є вперше за 11 років, заявивши під час візиту, що Греція хоче, щоб її сусіди стали членами Євросоюзу, "бо від нашої країни значною мірою залежить те, що відбувається на Балканах".\nНагадаємо, в Афінах невідомі молодики побили депутата грецького парламенту від консервативної партії "Нова демократія" Василіса Іконому.\nТеги : НАТО греція ЄС Македонія назва Балкани


Дві третини посилок у поштомати ПриватБанку доставляє Нова Пошта : Meri Press : Блоги : Житомир - НашЖитомир.net\nПортал › Список разделов › Блоги › Meri Press › Дві третини посилок у поштомати ПриватБанку доставляє Нова Пошта\nДві третини посилок у поштоматах ПриватБанку припадає на частку клієнтів «Нової Пошти». У січні-серпні поточного року кількість відправлень компанії в автоматичних пунктах видачі перевищила 100 000 одиниць. Ще третина користувачів цього інноваційного та зручного сервісу є клієнтами інших логістичних операторів.\n«Клієнти найбільшої національної поштової компанії «Нова Пошта» вже встигли по достоїнству оцінити всі переваги отримання посилок через поштомати. Це зручно, оскільки відділення ПриватБанку розташовані в пішій доступності від місць роботи або проживання користувачів. До поштоматів практично не буває черг, а оплатити доставку та внести післяплату можна всього за хвилину як готівкою, так і за допомогою банківської картки», – говорить керівник напрямку «Споживче кредитування» ПриватБанку Андрій Ковтун.\n«Співпраця з ПриватБанком дозволяє нам значно розширити свою географію та дає клієнтам можливість отримати посилку поруч із домом або офісом. Адже мережа ПриватБанку сьогодні налічує близько 1 400 пунктів видачі в 450 населених пунктах України. Близько 1 100 з них покриваються компанією «Нова Пошта». До кінця року ми охопимо всі 1 400 пунктів. Цей формат стає все більш популярним у Європі.\nНаприклад, у Німеччині три оператори, на частку яких припадає близько 30% місцевого ринку (DPD, GLS і Hermes), вирішили спільно розвивати мережу поштоматів. Це говорить про те, що в найближчому майбутньому така послуга буде затребувана й на нашому ринку», – зазначає директор із розвитку «Нова Пошта» Максим Рабінович.\nПоштомат – це автоматичний поштовий термінал самообслуговування, в якому можна самостійно отримувати посилки. Броньована скринька поштомата гарантує цілість товару. Коли посилку доставлено в поштомат, одержувач бачить SMS-повідомлення та e-mail, після чого може забрати відправлення, підтвердивши свою особу через термінал самообслуговування за допомогою платіжної картки ПриватБанку або ввівши номер телефону на сенсорному екрані.\nПоштомат дозволяє клієнтам одержати відправлення вагою до 30 кг, висотою до 37 см, шириною до 35 см та довжиною до 61 см. Сьогодні в Україні працює понад 1 400 поштоматшв ПриватБанку у відділеннях банку та торгових центрах. Поштомати популярні в ЄС, їх кільність разом із міні-відділеннями (parcel shop) операторів експрес-доставки досягає 100 000. Лідером за кількістю поштоматів на континенті є Німеччина.\nПросмотров: 9486 · Комментариев: 0


Сестри і брати знаменитих моделей - nfpu.org.ua\nСестри і брати знаменитих моделей\nТетяна Петенкова (сестра Ірини Шейк)\nХристина Водянова (сестра Наталії Водянової)\nАнгеліна Боня (сестра Вікторії Боні)\nАлана і Анвар Хадід (сестра і брат Джіджі і Белли Хадід)\nПоппі і Хлої Делевінь (сестри Кара Делевінь)\nНік і Лотті Мосс (брат і сестра Кейт Мосс)\nРенс Крус (сестра Даутцен Крус)\nРакель, Гразіела, Габріела, Рафаела і Патрісія Бюндхен (сестри Жизель Бюндхен)\nРоб Кардашьян (брат сімейства Кардашьян)\nАлін Амбросіо (сестра Алессандри Амбросіо)\nВони залишилися в тіні, незважаючи на родинні зв’язки.\nТекст: Ксенія Воронежцева х 10 лютого 2019\nКоли твоя сестра – знаменита модель, здавалося б, всі двері на подіум відкриті. Але гучне ім’я родички не завжди працює. Одні, намагаючись пробитися в модельний світ, залишаються на других ролях, іншим просто не потрібні слава і визнання публіки.\nТетяна старше Ірини на чотири роки. Вона живе в Челябінську і разом з чоловіком виховує дочку і сина. Незважаючи на відстань, яка розділяє сестер, Тетяна та Ірина дуже близькі. Завжди вітають один одного зі святами, разом подорожують по Європі. А одного разу Ірина подарувала сестрі розкішну машину.\n«Не хотіли б переїхати до сестри в Америку?» – запитали якось передплатники у родички супермоделі.\n«Якби хотіли, давно б уже там жили», – відповіла Тетяна.\nБагатьом відома історія сестри Наталії Водянової Оксани, яка народилася з важкою формою аутизму. Однак є у супермоделі ще одна сестра. 23-річна Христина Водянова – наймолодша в сімействі, і, судячи з її постам в Instagram, у неї є всі шанси стати музою найвідоміших дизайнерів: вона красива і струнка. Однак дівчина не прагне на подіум, вчиться на мистецтвознавця в Вашингтоні, а у вільний час займається фотографією.\nПро своє життя Вікторія Боня в Instagram звітує регулярно: куди полетіла, що з’їла на сніданок, яку сукню одягла на вечерю. А ось про рідній сестрі модель і телеведуча говорить не дуже багато. Відомо лише те, що Ангеліна старше Вікторії на два роки, вона живе в Москві, виховує двох дітей – доньку Вікторію та сина Богдана, є власницею не надто відомого в шоу-бізнесі салону краси.\nДжіджі і Белла Хадід стали справжніми зірками подіумів. Фотосесії в модному глянці, контракти з Томом Фордом, Guess, Сонею Рікель, Maybelline NY і Victoria’s Secret. А не так давно модельний світ почав штурмувати і їх молодший брат Анвар. Правда, його поки знають лише у вузьких колах.\nПри цьому про найстаршій Хадід відомо ще менше. Алана – зведена сестра Джіджі і Белли по батькові Мохаммеду Хадіду. У неї чудова фігура, яку вона у всій красі демонструє в Instagram, толькона обкладинках журналів її не побачиш. Хоча професійна діяльність Алани теж пов’язана з модою: дівчина працює персональним байером і придумує дизайни футболок для власної лінії Current moji.\n26-річна сумермодель Кара Делевінь – молодша в сімействі. Вона почала працювати, коли їй було 17. І хоча зростання дівчини ледь дотягує до модельного (172 см), це не завадило їй представляти на подіумах кращі модні бренди. А ось старшим сестрам Делевінь стати зірками модельного світу не вдалося. 34-річна Хлої присвятила себе дітям, у неї їх двоє. А 32-річна Поппі намагалася стати моделлю ще до молодшої Кари і в 2008-му уклала контракт з однією з британських б’юті-марок, але прославитися, як молодшої родички, їй все ж не вдалося.\n45-річна Кейт Мосс, незважаючи на роки, як і раніше є однією з найбільш знаменитих і впливових супермоделей. Але мало хто знає, але у неї є молодший брат Нік і сестра Лотті (Шарлота). Ніку зараз 41 рік. У 90-ті він, як і Кейт, працював моделлю і навіть знімався для Versace, а потім відмовився від слави і розкоші і пішов в ресторанний бізнес. Зараз чоловік готує в’єтнамську їжу на вулицях Лондона і продає її зі своєї вантажівки. Заходила до нього на обід і сама Кейт. Однак Нік не зробив з цього реклами, а журналістам зізнався, що ніколи б не став користуватися популярним ім’ям родички, щоб розбагатіти.\nТим часом 20-річна Лотті Мосс, зведена сестра Кейт і Ніка по батькові, пробує себе в модельній професії. Вона вже була на обкладинці Vogue, знялася разом з Белою Хадід і Кайлі Дженнер, стала обличчям рекламної кампанії Calvin Klein і Topshop.\nНідерландська супермодель і актриса Даутцен Крус – єдина з відомих моделей, що потрапили на подіум самостійно. Вона не вигравала конкурси краси, не зверталася за допомогою до агентам, її не просувається відомі фотографи. Дівчина просто відправила свої аматорські фото в модельне агентство, її помітили. А після вигідних контрактів, в тому числі з L’Oreal Paris, з нею стали співпрацювати і режисери. Даутцен знялася в трьох фільмах, останній з яких «Чудо-жінка». При цьому її сестра вирішила прославитися на іншому терені. Ренс Крус – колумніст і автор кулінарних книг. Колись вона хотіла стати рок-музикантом, ну, а модельний бізнес їй завжди був не дуже цікавий.\nУ Жизель Бюндхен п’ять сестер. А одна з них, Патрісія, ще й сестра-близнюк – народилася на п’ять хвилин раніше. Всі п’ятеро дівчат намагалися стати моделями, але досягти висот Жизель їм не вдалося. Ось і Патрісія, яка, здавалося б, як дві краплі води схожа на знамениту родичку, далі простенької реклами не просунулася.\nРоберт, єдиний брат зоряного сімейства Кардашьян, теж колись намагався стати моделлю. Хлопець з’являвся і в деяких епізодах реаліті-шоу «Сімейство Кардашьян». Однак на відміну від сестер він не дуже стежив за своєю зовнішністю, тому ось уже кілька років бореться із зайвою вагою, але поки безуспішно.\nТри роки тому Роб зустрічався з моделлю Блек Чайної. У них навіть народилася дитина. Проте одного разу чоловік прочитав листування коханої з подругою і дізнався, що вона з ним тільки запитав зоряного прізвища. І тоді Роб вирішив порвати з матір’ю своєї дитини.\nАлессандра і її молодша сестра Алін дуже близькі. Вони часто разом з родинами подорожують по світу, діляться спільними знімками в соцмережах. Однак про Алін відомо не так багато: вона заміжня, виховує дитину. Деякий час назад Амбросіо-молодша намагалася стати моделлю, але прославитися, як родичка, їй не вдалося.


Худи для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет) купити оптом в Одесі — 7-km.od.ua\nХуди для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет)\n* Колір: --- Оберіть --- Чорний Темно Синій Сірий Темно-Сірий\nОпис товару Худи для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет)\nКупити Худи для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет) дозволено у нашому інтернет-магазині "7-km". Батники-GaRom050901 – це Дитячий одяг у чудовому якості. Всі опції та характеристики "GaRom050901" дозволено вивчити в описі товару - "Худи для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет)". Також ви вправі задати нам питання по товару , або написати відгук. Виробник GaRom даного товару несе відповідальність за якість матеріалів та гарантійний термін служби своєї продукції. Батники – завжди користуються попитом серед народу України. А все тому, що Дитячий одяг продається оптом, за низькою ціною, на ринку "7-км" в Одесі. Наш склад доставит "Худи для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет)" у будь-яке місто, смт, село. Якщо сума замовлення буде нижчою за встановлену, то ви зможете проплатити посилку на відділенні Нової пошти, Укрпошти, Делівері, або іншої транспортної компанії. Всі ці компанії займаються перевезенням Батники територією України та країнами ближнього зарубіжжя.\nЯк купити GaRom050901 оптом?\nПотрібно зайти в "Дитячий одяг", потім перейти в категорію - "Батники", і відшукати потрібний вам товар - "Худи для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет)", натиснути кнопку "У кошик". Ваш товар – GaRom050901 буде у кошику! Сума замовлення буде відображатися на екрані. Перевірити всю накладну з товрами та цінами можна вільно у самому кошику.\nХуди для мальчиков GaRom050901 двунить 4 шт (9-12 лет) зі складу в Одесі


Перехід на літній час 2022 - коли і куди переводити годинник 27 березня - вплив на здоров'я | Українська правда _Життя\nУ ніч на неділю, 27 березня українці переходять на так званий літній час.\nО 3 годині стрілки годинника переводяться на одну годину вперед.\nЩороку в Україні відбувається дві такі зміни часу – восени та навесні.\nТрадиційно ця тема супроводжується обговореннями щодо користі чи негативного ефекту від такого процесу.\nЧому ми двічі на рік переводимо годинники\nБільша частина України розташована в межах другого часового поясу (UTC + 2), який діє на території країни.\nПроте частина Закарпаття фактично перебуває у першому часовому поясі, а Луганська, Донецька область, а також частини Харківської, Дніпропетровської та Запорізької областей – у третьому.\nОльга Маслова зауважує, що в цьому випадку потрібно відрізняти поняття соціального та астрономічного часу.\n"Ужгород та Харків мають один, так званий соціальний час, тобто на годиннику у них однакові показники.\nАле астрономічний час в крайніх східних та західних частинах України відрізняється майже на годину. Це якраз розмір одного часового поясу", – пояснює науковиця.\nРаніше систему переведення на "літній" та "зимовий" час вирішили запровадити з метою збереження електроенергії і продовження світлового дня.\nЗгідно з цими правилами, навесні час переводиться на годину вперед, а восени – на годину назад.\nНаразі такої системи у світі притримується 60 держав. Україна також переводить свої годинники двічі на рік.\nВарто зауважити, що "зимовий час", на який українці перейдуть наступного тижня, насправді є звичним для нашого регіону. А "літній" – був запроваджений штучно.\nВ Україні уже кілька разів намагалися зупинити переведення годинника.\nЦьогоріч Верховна Рада також розглядала законопроект щодо скасування переходу на літній час, проте його відправили на доопрацювання.\nЗокрема нинішній спікер ВР Руслан Стефанчук аргументував відмову від переходу тим, що економічна доцільність переведення стрілок годинників не доведена.\nБіологиня Ольга Маслова запевняє, що наукова спільнота солідарна з твердженням про негативний вплив зміни часу на організм.\nПереведення годинників двічі на рік може погіршити самопочуття в цей період, порушивши біологічні ритми людини.\nЗа словами експертки, у нас є внутрішня система добових ритмів, яка прив'язана до певного режиму, а також генетичних та психосоціальних особливостей.\n"Наш біологічний годинник має з одного боку свою внутрішню ритміку, а з іншого – орієнтується на добові та сезонні зміни ступеня освітленості та інших параметрів зовні.\nНайбільш болючим для біологічного годинника є десинхроноз внутрішнього та зовнішнього ритмів, а говорячи більш сленгово – джетлаг", – пояснює науковиця.\nПри цьому чим менше відмінностей у графіку в різні дні, тим краще функціонує наш організм.\n"Коли робимо велику різницю в годинах прокидання і вкладання на вихідних і в будні (понад 4 години), або часті переведення стрілок, то даємо організму не дуже приємні сигнали", – зауважує Ольга Маслова.\nЕкспертка з хронобіології називає кілька ознак поганого самопочуття в період переведення часу:\nдискомфорт шлунково-кишкового тракту;\nзагострення серцево-судинних проблем;\nДо чутливої групи населення, яка може відчути дискомфорт під час переведення часу, входять люди із серцево-судинними проблемами.\n"Було кілька досліджень по інсультах і серцево-судинних захворюваннях.\nВони доводять, що смертність у дні переведення годинників, особливо у весняний період, збільшується при таких проблемах", – зауважує експертка.\nАналіз страхових відшкодувань для 150 млн пацієнтів із США та 9 млн зі Швеції дозволив виокремити, що під час осіннього та весняного переведення часу загострюються серцево-судинні захворювання (серцеві напади), травми, психічні та поведінкові розлади, а також захворювання, пов'язані з імунітетом, такі як неінфекційний ентерит та коліт.\nПерехід також важче дається людям літнього віку, які можуть сильніше відчувати його наслідки.\n"У них власні біологічні ритми йдуть з більшою кількістю збоїв, тому будь-які зсуви у різні боки сприймаються більш болюче.\nЛітні люди можуть відчувати в цей період роздратування, незрозумілі почуття", – застерігає біологиня.\nПри цьому малюки трішки легше переносять осіннє переведення, ніж дорослі, оскільки вони витрачають багато часу на сон.\nСкладність полягає лише в тому, що батьки будуть прив'язані до своїх ритмів.\n"Тут потрібно шукати компроміс і звертати увагу на особливості конкретної дитини", – радить експертка.\nЗа її словами, деякі дорослі теж можуть не відчувати дискомфорту від переходу на інший час. Це зумовлено особливостями режиму роботи та генетичними передумовами людини.\nНаприклад, перехід можуть легше сприймати люди, які мають проміжний хронотип, тобто менше прив'язані до ранкового чи вечірнього піку активності.\n"Представники проміжного хронотипу, які легко можуть пристосовуватися, трохи легше переносять цей період.\nВечірньому хронотипу, який зветься "совами", важче дається весняний перехід, бо вони втрачають годину сну, якої не завжди вистачає", – розповідає біологиня.\nКоли важче переходити на інший час\nНа думку Ольги Маслової, осіннє переведення годинників загалом трішки м'якше, тому що дає ілюзію додаткової години для сну.\nНаприклад, науковці виявили, що під час переходу на "літній" час збільшується кількість госпіталізацій, пов'язана фібриляцією передсердь у жінок. При переході на "зимовий" час така тенденція не спостерігалася.\nКрім того, весняний перехід гірше сприймається людьми, які мають фіксований час роботи. Така зміна графіку може вплинути на концентрацію уваги.\nДослідження доводять, що протягом тижня під час весняного переходу кількість лікарських помилок у медпрацівників зростає на 18%.\nОльга Маслова додає, що недосипання під час весняного переведення непрямим шляхом також збільшується кількість жертв ДТП.\nАналіз даних, проведений у 2020 році, демонструє, що весняний перехід на літній час збільшує у США ризик ДТП зі смертельними наслідками на 6%.\nЯк підготуватися до переходу на інший час\nЗа словами біологині, в середньому здоровій людині для адаптації до нового графіку потрібно 3-4 дні.\nАле загалом цей процес може тривати до 10 днів при певних індивідуальних особливостях.\nПри цьому є кілька кроків, які можуть допомогти полегшити процес адаптації.\nКорегуйте свій режим сну\nПідготуватися до процесу переведення годинників краще за кілька днів.\nДля цього можна щодня зсувати години сну і пробудження на 10-20 хвилин.\n"Ми розуміємо, що люди рідко лягають спати в однаковий час щодня, тому це може бути не дуже легко реалізовувати.\nТа якщо людина збереже свою кількість годин для сну, це допоможе зменшити негативний вплив на організм від переведення годинників", – запевняє науковиця.\nПотрібно стежити за тим, щоб шлунково-кишковий тракт не відчував сильного десинхронозу.\nТому прийоми їжі, як і сон, за кілька днів до переведення варто зсувати до того часу, який буде наступного тижня.\n"Якщо період обідньої перерви зсувається в будь-яку сторону, то людина може відчувати дискомфорт, тому що її ритміка шлунково-кишкового тракту не буде потрапляти соціальний годинник", – пояснює експертка.\nВідкладіть важливі справи\nУ ці дні потрібно спробувати мінімізувати психологічний тиск, пом'якшити свій графік та не планувати нічого важливого, оскільки можуть бути нюанси з концентрацією уваги.\nПотрібно стежити, щоб не було дефіциту сну, зменшити фізичну активність та більше відпочивати.\nНе намагайтеся насилу себе підбадьорити\n"Не варто намагатися якось підбадьорити себе насильницьким шляхом себе, щоб швидко і рано вставати.\nЯкщо вам хочеться трішки уповільнитися, то зараз саме час, щоб це зробити.\nЗа це також відповідає біологічна ритміка, тільки не добова, про яку ми говоримо в контексті переведення стрілок, а річна, яка в нас також присутня", – пояснює біологиня.\nЗа її словами, зміна сезонів характеризується зміною низки параметрів, тому ми можемо по-різному почувати себе в листопаді та в червні.\nПоліпшуйте якість сну\nЩоб добре почуватися та швидше увійти у звичний графік, у Центрі громадського здоров'я радять дотримуватись рекомендацій для поліпшення якості сну:\nбільше рухайтеся вдень, а ввечері вирушайте на легку прогулянку;\nзабезпечте тишу і зменште освітленість спальні під час сну. Приберіть електронні пристрої, або принаймні вимикайте їх за 30 хвилин до сну.


Петрова “Турбота”: Порошенка підловили на новій хитрості. Матеріальна допомога? | Корупція Інфо\nАналогічні черги на початку року були зафіксовані і на Одещині.\nПро черги бажаючих отримати матдопомогу пишуть і на Миколаївщині. У 2,5 рази збільшився бюджет на неї у місті Херсоні, вп’ятеро – у Києві. Збільшилися суми коштів на неї також і в районних бюджетах.\nЗа фактом підкупу виборців по програмі “Турбота” у Василькові зараз розслідує кримінальну справу поліція.\nЖурналісти Bihus.Info дістали списки жителів містечка, які отримували матдопомогу, і поспілкувалися з цими людьми. Деякі з них розповіли, що про можливість отримати гроші дізналися під час передвиборчих соцопитувань.\n“Я обіцяв!”: Зеленський розповів про політичні плани з Саакашвілі


5 смачних крем-супів для схуднення - Моє здоров'я\nHome » Рецепти » 5 смачних крем-супів для схуднення\nЧи існує їжа, яка є корисною, збалансованою, ситною і сприяє втраті ваги? Так! Овочеві крем-супи для схуднення. Це ідеальний спосіб схуднути поступово, не голодуючи і отримуючи всі поживні речовини, яких потребує ваш організм.\nСмачні крем-супи для схуднення:\nКрем-суп з корицею і гарбузом\nЦей смачний суп з унікальним поєднанням інгредієнтів – чудова страва, яка здивує ваших гостей.\nГарбуз має властивості, які є життєво важливими для будь-якої дієти. Він ситний завдяки вмісту води і клітковини, в той же час він містить мало калорій. Це також сечогінний продукт, який очищає, допомагаючи організму позбутися токсинів і надлишку рідини.\nВін має кремову текстуру, майже як картопля.\nКориця не тільки додає рецепту аромат; вона також має цілющі властивості. Вона регулює рівень цукру в крові, дисбаланс якого викликає голод.\nМи рекомендуємо спробувати Цейлон, оскільки цей різновид найбільш ароматний і має терапевтичну дію.\nКрем-суп з цукіні і вакаме\nЦе рецепт легкого для перетравлення супу, який ідеально підходить на вечерю.\nЦукіні містить тільки 17 калорій на 100 грам порції, що робить його чудовим доповненням до будь-якого щоденного раціону. Він допомагає прискорити обмін речовин і усунути жири з організму.\nДеякі люди додають сир, щоб зробити суп більш вершковим, адже цукіні містить багато води. Замість сиру корисно використовувати вакаме. Ці водорості не лише мають сечогінну дію, але й сприяють схудненню, він додадуть супу аромат і оксамитову текстуру.\nМорські водорості додають до цукіні і подрібнюють в пюре наостанок.\nКрем-суп з цибулею-порей і імбиром\nКрем суп з цибулею-порей має чудовий унікальний аромат, він багатий водою, клітковиною і калієм – мінералом, який бореться з затримкою рідини і надлишком солі. Крім того, цибуля-порей містить невелику кількість вуглеводів, що робить її найкращим варіантом для вечірнього прийому їжі.\nДодавши трохи імбиру, ви дійсно покращите смак страви. Завдяки спроможності прискорювати метаболізм ця пряність допомагає позбутися жиру і збільшити енергію.\nДодайте свіжий або мелений імбир під час приготування.\nЗелений гороховий суп з гострим перцем\nЗелений горошок легко засвоюється та забезпечує білок, який допомагає нам підтримувати м’язову масу і тонку талію. Крім того, зелений горошок допомагає регулювати рівень цукру в крові і містить багато клітковини, що робить цей ситний суп ідеальним для будь-якого часу доби.\nГострий перець підвищує метаболізм і допомагає перетравлювати жири. Почніть з невеликої кількості перцю, поки ваш організм не звикне до цієї спеції.\nЦей суп є чудовою стравою в холодні дні для людей, чутливих до холоду.\nКрем-суп з грибами і вівсом\nЯкщо на дворі грибний сезон або якщо у вас є можливість дістати гриби, пам’ятайте, що з них можна отримати вишуканий вершковий суп. Гриби містять велику кількість білка і є дуже корисними і натуральними продуктами.\nОвес – це також дуже поживний продукт, який містить багато клітковини, тому його рекомендують тим людям, які страждають від закрепів або інших проблем з травленням.\nМи рекомендуємо їсти цей суп на обід, щоб зарядитися енергією на весь день. Суп можна прикрасити копченою паприкою.\nСкористатеся перевагами сезонних овочів, готуючи овочевий крем-суп та пюре, підвищуючи їхню харчову цінність та знижуючи вміст жирів, вуглеводів та солі. Читати далі »


У Гамбурзі стартував саміт G20, обговорюватимуть і Україну | Інформаційний портал UA: ЛЬВІВ\nУ Гамбурзі стартував саміт G20, обговорюватимуть і Україну\nДомашня / Новини / Світ / У Гамбурзі стартував саміт G20, обговорюватимуть і Україну\nУ німецькому Гамбурзі за закритими дверима розпочалася зустріч лідерів 20 найсильніших розвинених економік світу.\nПерша сесія у широкому колу присвячена боротьбі з тероризмом і міжнародними кризами. Йтиметься в основному про спільну боротьбу з «Ісламською державою». Не виключено, що будуть говорити про ситуацію в Україні та Сирії, а також північнокорейську кризу. Якихось публічних розбіжностей у цьому блоці не очікується.\nЗа робочим обідом передбачено обговорення теми економіки і торгівлі.\nУ програмі вечірньої сесії значаться теми клімату та енергетичної політики.\nЗа цим проблемам намічаються палкі дискусії, в основному через позицію США.\nТема саміту – «Будівництво взаємопов’язаного світу». Питаннями, які стоять на порядку денному, крім вищезгаданих, є охорона здоров’я і підвищення ролі жінок; продовольча безпека; дигіталізація; проблема біженців та боротьби з причинами явища, в тому числі допомога Африці в цьому контексті. Також лідери будуть говорити про боротьбу з корупцією.\nНімеччина вперше приймає у себе саміт двадцятки держав, населення яких сукупно становить майже 2/3 світового, а частка в глобальному ВВП – 4/5, на їхню частку припадає 3/4 світової торгівлі.\nЗапрошеними гостями є Іспанія, Нідерланди, Норвегія, В’єтнам, Сінгапур, Гвінея і Сенегал.\nУ Гамбурзі чекають на непрості переговори. Як зауважила напередодні канцлер ФРН Ангела Меркель, «зовсім нелегко згуртувати 20 держав з усіма реаліями і уявленнями». При цьому господиня саміту пообіцяла зробити все для пошуку компромісів.\nОчікується, що українська тематика стане однією з основних у блоці міжнародної політичної проблематики на зустрічі G20. В четвер її торкалися канцлер ФРН Меркель і президент США Дональд Трамп, в п’ятницю вона обговорюватиметься на першій особистій зустрічі американського лідера з російським президентом Володимиром Путіним і на зустрічі Путін-Меркель. Крім того, вона стане центральною на запланованій тристоронній зустрічі Меркель і Путіна з президентом Франції Еммануелем Макроном. При цьому, як запевнили у відомстві канцлера, жодних рішень щодо України за спиною Києва прийматися не буде.\nТим часом понад 10 тисяч антиглобалістів висловлюють свій протест. Більшість акцій проходить мирно, проте радикали, які впроваджуються в різні групи протестувальників, викликають справжнє занепокоєння. Поліція активно використовує водомети і часом сльозогінний газ. В місті вже спалено кілька автомобілів і побиті вікна в деяких будівлях. Кілька активістів затримано, кілька десятків поліцейських отримали поранення. Всього порядок в місті на Ельбі забезпечують близько 20 тисяч поліцейських.


Десантника Тараса Шевченка поховали у Кривому Розі (фото, відео) - - Україна Молода\nГоловна > Новини > Десантника Тараса Шевченка поховали у Кривому Розі (фото, відео)\nДесантника Тараса Шевченка поховали у Кривому Розі (фото, відео)\nТарас Шевченко був типовим морпіхом, який опинився у десанті.\nСтаршого сапера взводу парашутно-десантного батальйону 25-ї бригади Тараса Григоровича Шевченка провели в останню путь і поховали з військовими почестями на Алеї Слави Центрального кладовища Кривого Рогу в п’ятницю.\nПро це повідомляють ЗМІ Кривого Рогу.\nПовний теска Кобзаря підірвався на міні під час виконання бойового завдання в районі міста Залізне поблизу Торецька Донецької області 30 травня. Воїн помер від многожинних проникаючих осколкових поранень.\nВражаюче співпадіння: життя воїна, як і життя великого поета обірвалося у 47 років.\nЦеремонія прощання із захисником України відбулася на подвір’ї багатоповерхівки по вулиці Павла Глазового, 26 у Кривому Розі, де до війни мешкав десантник-сапер.\nПровeсти загиблого захисника України в останню путь прийшло більше сотні місцевих мешканців, а також бойові побратими воїна і представники місцевої влади.\nЗа словами представників виконкому Саксаганської райради міста, їхній район втратив за час неоголошеної війни на території Донецької та Луганської областей вже 34-го бійця.\nПри цьому, Тарас Шевченко став 124-м мешканцем Кривого Рогу, який віддав своє життя за Україну.\nТарас Григорович пішов на східний фронт ще 14 липня 2015 року. У жовтні 2016 році Тарас Шевченко демобілізувався, але згодом підписав контракт і продовжив службу у 25-й повітряно-десантній бригаді сапером.\nУ різні роки Тарас Шевченко працював електрогазозварювальником, слюсарем на «Криворіжсталі», «Сухій Балці», ПівдГЗК. Останнє місце роботи до війни - вагонне депо на станції «Мудрьона» Придніпровської залізниці.\nВлада Кривого Рогу оголосила день похорон Тараса Шевченка - 2 червня, днем трауру в місті.\nЯк повідомляла «УМ», прізвище 47-річного загиблого десантника, який виявився повним тескою Кобзаря, повідомили волонтери.


Московські біси й українська автокефалія: кінець сталінського проекту РПЦ - UAPORTAL.CZ\nавтокефалія (1) гібридна війна (2) інформаційна війна (1) Московський патріархат (1) офіційний переклад (1) переклад (1) перекладач (1) посвідчений переклад (1) православ'я (1) присяжний перекладач (1) релігія (1) російська пропаганда (1) російсько-українська війна (1) судовий переклад (1) судовий перекладач (1) церква (1)\nОфіційні переклади документів у Чехії\nПрактично кожному українцю в Чехії рано чи пізно знадобляться послуги офіційного перекладу. Як і в більшості країн світу, офіційні установи ЧР приймають до розгляду документи тільки державною (чеською) мовою – єдиний виняток законом передбачено для словацької мови. Якщо ж треба подати документи, видані в оригіналі іноземною мовою, такі документи повинні бути забезпечені офіційним перекладом (ще зустрічаються назви «посвідчений», «завірений» та «судовий» – суть від цього не міняється). Найчастіше перекладають документи цивільного стану (свідоцтва про народження, шлюб та смерть), про освіту (атестати, свідоцтва, дипломи та додатки до них), довіреності, заяви, довідки про несудимість, водійські посвідчення, витяги з державних реєстрів, медичні довідки – і це далеко не повний перелік. Про те, як діяти, коли від вас вимагають офіційний переклад, розповідає ця стаття. На відміну від України, де переклади робляться перекладачами, але посвідчуються нотаріусами або бюро перекладів, у Чехії повноваження посвідчувати переклади належить самим перекладачам. Таких офіційних перекладачів називають «судовими» або «присяжними» (soudní tlumočník). Судові перекладачі призначаються на посаду крайовим судом за місцем свого проживання. Бажаючі отримати статус судового перекладача повинні підтвердити в суді володіння відповідною мовою на професійному рівні, а також стаж перекладацької роботи (детальніше ця проблематика в даній статті не розглядається). Судові перекладачі мають статус осіб з самостійними доходами, що не вважаються підприємцями та діяльність яких регулюється особливими нормативно-правовими актами. Це означає, що вони самостійно вступають у договірні відносини з клієнтами, – зокрема, мають право самі встановлювати тарифи. І на відміну від перекладів для державних органів, де максимальні ціни визначаються Розпорядженням уряду № 37/1967 на виконання Закону «Про експертів та перекладачів» (350 чеських крон за нормосторінку письмового або годину усного перекладу), при відносинах з підприємствами та фізичними особами ніяких обмежень немає – все залежить лише від кон’юнктури ринку. Кожен крайовий суд веде свій реєстр перекладачів. Якщо вам потрібен судовий перекладач, найпростіше його знайти на офіційному сервері чеської юстиції Justice.cz, де зведено реєстри всіх крайових судів (включаючи Празький міський суд, за статусом прирівняний до крайових). Скориставшись формою пошуку, можна знайти перекладача конкретної мови в конкретному краї (форма включає також необов’язкову опцію «Спеціалізація»). Загалом у Чехії зареєстровано 147 перекладачів української мови, майже в усіх водночас значиться також російська мова (це може виявитись важливим при перекладі мішаних українсько-російських документів – судовий перекладач не вправі перекладати з мови, не наведеної в його офіційному декреті про призначення). Натиснувши на посилання з іменем конкретного перекладача, бачимо його стаціонарний та мобільний телефон, електронну та поштову адресу, а також місце роботи (обов’язкова опція – принаймні один номер телефону). Роздрукований список перекладачів з контактними даними можна отримати також безпосередньо в реєстратурі (podatelna) відповідного суду, де за це справляється збір 50 крон. Крім того, офіційні переклади документів пропонує більшість бюро перекладів (agentury). Проте звертатися до них не варто. Справа в тому, що бюро (та будь-які інші юридичні особи) не мають повноважень офіційно посвідчувати переклади. Для надання клієнтам послуг згаданого характеру вони змушені звертатися до зареєстрованих судових перекладачів, виступаючи, по суті, лише посередниками. І, враховуючи те, що перекладачі, як правило, перекладають за однаковими тарифами як для кінцевих клієнтів, так і для бюро, переклади через бюро обходяться клієнтам значно дорожче. Наскільки – залежить від конкретного бюро (деякі з них виставляють клієнтам рахунки на суми, що вдвічі перевищують гонорар перекладача). Крім того, у перекладача часто виникає потреба звертатися до клієнта з питаннями та вимагати роз’яснень – через бюро це забезпечити неможливо, оскільки вони принципово не дають клієнтам контактні дані перекладачів, вважаючи їх своїм ноу-хау. Тому в будь-якому разі краще звертатися безпосередньо до перекладача та домовлятися з ним. Дещо про тарифні одиниці послуг перекладу. Якщо для усного перекладу ціна встановлюється погодинно, для письмових перекладів одиницею розрахунку є так звана «нормосторінка» (або «стандартна сторінка» – normostrana). Традиційно застосовувалася так звана «міжнародна» нормосторінка – 1 800 символів, включаючи пробіли (приблизно відповідає одній сторінці машинопису у форматі А4). Проте при комп’ютерному наборі такий спосіб підрахунку є значно необ’єктивним – якщо в документі багато порожніх пробілів або абзаців, усе це позначається на об’ємі тексту. Тому в останні роки дедалі більше перекладачів переходить на нову тарифну одиницю – «нормосторінку Європейського Союзу» – 1 500 символів без пробілів (це приблизно дорівнює «міжнародній» нормосторінці без зайвих пробілів – різниця не перевищує 3 %). Вартість перекладу розраховується за об’ємом тексту перекладу – тобто мовою, на яку перекладається документ. Тому не радимо одразу при замовленні намагатися з’ясувати у перекладача загальну вартість перекладу – така вартість залежить від об’єму готового перекладу, який перекладачу не може бути відомий, доки весь текст перекладу не набрано на комп’ютері. Єдина інформація, яку він у змозі на даному етапі надати – це тарифна ціна. А якщо вже перекладач погодиться на попереднє визначення вартості в договірному порядку, така вартість не може не бути значно завищеною. (Для довідки: чеська мова – менш «балакуча», ніж українська та російська, тому при перекладі з української на чеську об’єм тексту, як правило, зменшується в середньому на 15–20 %, а з російської на чеську – на 20–25 %.) При цьому краще дати перекладачу достатньо часу – термінові переклади (наприклад, на наступний день) та робота у вихідні дні, як правило, розцінюються за підвищеним тарифом. Закон вимагає, аби завірений переклад був міцно скріплений з оригіналом документу. Для цього, як правило, в обох документах робиться отвір діркопробивачем, після чого вони прошиваються триколірною ниткою кольорів чеського прапора, яка ззаду скріплюється печаткою перекладача (крім оригіналу та перекладу, комплект включає так званий «завірчий напис» (tlumočnická doložka), де наводиться ім’я перекладача, номер декрету про його призначення, суд, де його зареєстровано, а також посвідчується факт згоди перекладу з оригіналом). Тому, якщо вам необхідно перекласти документ, характер якого не є одноразовим та який шкода псувати прошиванням (наприклад, свідоцтво про народження, диплом тощо), радимо оформити засвідчену копію такого документа та дати її перекладачеві, який скріплює переклад з такою копією (на відміну від документів чеською мовою, посвідчені копії яких можна оформити, наприклад, у міському/сільському управлінні або на пошті, завірену копію іншомовного документа можна зробити лише у нотаріуса, а україномовного або виданого державними органами України – також у консульській установі України). При цьому в будь-якому разі краще разом з копією позичити перекладачеві й оригінал – він може стати в пригоді, бо в копіях далеко не завжди все розбірливе (зокрема, каменем спотикання часто стають печатки). Пам’ятаймо, що судовий перекладач – це офіційна особа, діяльність якої чітко регламентується законодавством. Тому не слід вимагати від перекладача або радити йому, як перекладати ті чи інші частини документу. Як вже згадувалося, перекладач розписується в тому, що переклад є дослівно згідним з оригіналом, тому він повинен у першу чергу керуватися не побажаннями клієнта, а саме оригінальним текстом, критерієм для тлумачення якого є лише його професійні знання, досвід та совість. Перекладач повинен бути неупередженим. Якщо він перебуває в такому відношенні стосовно учасника або предмету провадження, що це викликає сумніви в його неупередженості, закон (ст. 11 Закону № 36/1967 «Про експертів та перекладачів») зобов’язує його відмовитись від виконання перекладу. Не треба спокушати перекладача. Завідомо неправильний переклад (křivé tlumočení) – це злочин, передбачений статтею 347 чеського Кримінального кодексу, що карається позбавленням волі строком до двох років. Окремо варто згадати транскрипції імен та прізвищ. При їхньому транскрибуванні судові перекладачі зобов’язані керуватися Додатком до Розпорядження уряду № 594/2006, яким визначаються правила транскрипції кирилиці. Мета цього нормативного документа – максимально наблизити чеську транскрипцію до реальної вимови. Проте на практиці отримані таким чином транскрипції здебільшого відрізняються від латинської форми імен та прізвищ, наведеної в закордонних паспортах українців. Що часто спричиняє проблеми, бо деякі державні органи Чехії (наприклад, Поліція в справах іноземців – Cizinecká policie) працюють саме з паспортною версією. Тому часто клієнти бажають, аби написання їхнього імені в посвідченому перекладі відповідало українському паспорту. Якщо таке написання відрізняється від транскрипції, встановленої вищезгаданим Розпорядженням уряду, перекладач не вправі цього зробити, проте за бажанням клієнта паспортну версію імені можна навести у виносці внизу сторінки (а також деякі інші дані – наприклад, розшифровки абревіатур, відомості про перейменування міста тощо). Офіційні перекладачі роблять переклади не тільки з іноземної мови на чеську, але й навпаки. Проте, перш ніж замовляти такий переклад на іноземну мову, радимо переконатися в тому, що компетентні органи держави, де буде пред’являтись перекладений документ, визнають повноваження перекладача. Що стосується українсько-чеських відносин, взаємовизнання посвідчених документів (включаючи офіційні переклади) між обома державами передбачено Статтею 18 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах. При цьому відомий принаймні один випадок, коли український держслужбовець відмовився визнавати офіційний переклад, зроблений чеським перекладачем, мотивуючи це чеською мовою печатки перекладача, текст якої йому незрозумілий. Проте, враховуючи ту обставину, що такий випадок був єдиним на кілька тисяч перекладів, такі ситуації можна вважати справді поодинокими. Переклади можуть здійснюватися також з однією іноземної мови на іншу. Така необхідність постає перед українцями в Чехії частіше, ніж може здаватись. Справа в тому, що багато з них має на руках ще старі документи цивільного стану радянського зразка, видані російською мовою. І при перекладі таких документів транскрипція імен та прізвищ здійснюється відповідно за правилами транскрипції з російської мови. Таким чином, одна людина може бути в одних документах Mykola Hryhorovyč, а в інших – Nikolaj Grigorjevič, і така ситуація чеським чиновникам не завжди зрозуміла. До того ж, при деяких провадженнях (наприклад, з питань громадянства) суворо вимагається відповідність транскрипції імен громадян України саме українському варіанту. Найбільш юридично бездоганна можливість вирішення такої ситуації – повідомити до компетентних органів України про втрату документа та отримати дублікат вже українською мовою. Проте, по-перше, не для всіх зручно заради цього їздити в Україну, а по-друге – такий порядок не поширюється на записи актів цивільного стану, зроблені в інших союзних республіках колишнього СРСР. Тому на практиці часто робиться подвійний переклад – спочатку документ перекладається з російської мови на українську, аби отримати українські версії імен, а потім – вже з української – на чеську; усе зшивається разом та забезпечується двома завірчими написами. Отже, чим цікавитись, звертаючись до судового перекладача: ціна (для письмових перекладів – за нормосторінку, для усних – за годину); мінімальний об’єм послуг, на який виставляється рахунок (такі ліміти часто встановлюються перекладачами, аби їм не доводилось працювати за символічні суми) – наприклад, 0,5 НС або 1 година; термін виконання; наявність та розмір експрес-доплат за термінове виконання. Яку інформацію надавати перекладачеві при зв’язку: мовна комбінація – вихідна мова (якою оформлено наявний документ) та мова перекладу (на яку його треба перекласти) – багато перекладачів працює з кількома мовами, тому ця інформація важлива; уточнити вид та кількість документів, – наприклад, свідоцтво про шлюб, диплом спеціаліста (інформація типу «один такий документ» або «один аркуш паперу» особливої користі перекладачу не приносить); строк, коли вам необхідно отримати переклад; кількість примірників перекладу та наявність посвідчених копій (якщо це необхідно); якщо документ вже перекладався конкретним перекладачем, вказати цю обставину (у цьому разі, як правило, рахунок виставляється лише на вартість дублікату, що відповідає копії). Як, правило, вже при зустрічі перекладач вимагає від клієнта повідомити своє ім’я та прізвище, а також адресу, де той зареєстрований. Не треба дивуватись – це нормально. Відповідно до закону судові перекладачі зобов’язані вести журнал перекладів (tlumočnický deník), де реєструється інформація про кожен переклад та згадані дані клієнтів. Наші поради: Якщо йдеться про переклад документа багаторазового застосування (наприклад, свідоцтво про народження, диплом), нікому такий переклад не віддавайте, якщо у вас немає впевненості, що відповідна установа його поверне. Оригінал перекладу залишіть собі, а в державні установи надавайте посвідчені копії всього комплекту (оригінал з перекладом та завірчим написом). Якщо вам потрібно кілька примірників перекладу, дайте перекладачеві відповідну кількість завірених копій. (З деяких видів документів завірені копії не оформлюються – наприклад, паспорти, трудові книжки тощо; в таких випадках переклад прикріплюється до звичайної ксерокопії.) Сватослав Щиголь спеціально для UAPORTAL.CZ\n2804 Опубліковано Сватослав Щиголь\n2–21 вересня 2018 р. у Празі пройде фестиваль класичної музики «Дворжакова Прага» (Dvořákova Praha). Фестиваль, який щорічно проводиться з 2008 року, є ще досить молодий, проте вже завоював визнання. Його головною ідеєю є популяризація чеської музики за допомогою творів Антоніна Дворжака, його сучасників і учнів. На фестивалі виступали, зокрема, такі всесвітньовідомі митці та художні колективи, як оркестр Чеської Філармонії під керівництвом Їржі Б’єлоглавека, Лондонський філармонічний оркестр, оперний баритон Дмитро Хворостовський, піаніст Євген Кісін, скрипалі Вадим Рєпін та Юліан Рахлін, віолончеліст Їржі Барта та інші. Проте в цьогорічній концертній програмі фігурує ім’я досить своєрідного виконавця. Причому своєрідного зовсім не в творчому плані. У середу 19 вересня 2018 р. у залі імені Дворжака празького Рудольфінума виступить американська піаністка українського походження Валентина Лисиця (Valentina Lisitsa), скандально відома своєю антиукраїнською позицією. (До речі, не зовсім зрозуміло, як її виступ ув’язується з заявленою вище головною ідеєю фестивалю – у програмі значаться тільки твори Шуберта – Ліста, Равеля та Мусоргського.) Валентина Лисиця. Фото: Michael von Aichberger Валентина Лисиця народилася в Києві в 1973 р. – принаймні так наводиться в її біографії на Вікіпедії. (Автору цих рядків, який сам народився в 1972 р., випала честь навчатися з нею в одній школі – КССМШ ім. Миколи Лисенка, де вона була на два класи вище за нього та закінчила навчання в 1988 р., тому вищенаведені офіційні дані вважає принаймні недостовірними, – скоріше за все, справжній рік народження Лисиці – 1970). Закінчила Київську консерваторію ім. П. І. Чайковського (зараз – Національна музична академія України). Під час навчання познайомилася з піаністом Олексієм Кузнєцовим – своїм майбутнім чоловіком, з яким вони разом утворили фортепіанний дует. Закінчивши консерваторію, подружжя переїхало в США, де продовжило спільну концертну діяльність. Лисиця прославилася завдяки каналу на YouTube, де вона завантажила перший ролик у 2007 та який наразі нараховує понад 160 млн. переглядів. Має подвійне громадянство – США та України. Профілі в соцмережах: Facebook, Twitter. Анонс концерту Валентини Лисиці в програмі фестивалю “Дворжакова Прага” Після Революції гідності та початку російської агресії проти України в 2014 р. Лисиця стала на шлях послідовної підтримки антиукраїнської політики путінської Росії. У зв’язку з цим у липні 2016 р. потрапила в базу даних Центру «Миротворець», де про неї говориться: Пособник російських терористів на Донбасі (Україна).Публічне виправдання тероризму, пропаганда ненависті проти різних етнічних і соціальних груп таких як: українці, афроамериканці, інваліди, а також людей, які пережили Голокост. Проводить послідовну антиукраїнську кампанію в Твіттері, підтримує агресивну політику путінської Росії в збройному протистоянні з Україною на Сході України, є прихильницею анексії Криму РФ у березні 2014 року. Незаконне перетинання українсько-російського кордону на неконтрольованій ділянці в Ростовській обл., РФ. У червні 2015 р. давала фортепіанний концерт у Донецьку. Тут же наводиться документ – «Графік перебування Валентини Лисиці в Донецькій Народній Республіці», де особливої уваги заслуговує пункт «Вечеря з керівництвом Республіки». Графік перебування Валентини Лисиці в “ДНР” Нью-Йоркський політичний коментатор, поет та публіцист Олексій Цвєтков у своєму матеріалі, написаному для російської редакції Радіо Свобода, дає такий опис «громадської позиції» Лисиці: «Українців у цілому вона називає «укропітекамі», «свідомих українців» прирівнює до «собачого лайна», а поруч з фотографією одеських вчителів у національних костюмах поміщає фото африканців у ритуальному танці і відповідному вбранні – жест, явно не розрахований на лестощі на адресу як українців, так і африканців». Відеосюжет телеканалу «Оплот» про гастролі Валентини Лисиці в Донецьку в червні 2015 р. Зрештою, згадане у базі «Миротворця» концертне турне по «ДНР» – далеко не останнє. 17–23 квітня 2016 р. піаністка гастролювала в різних містах на окупованій території Донбасу – Дебальцевому, Горлівці, Іловайську, Шахтарську, завершивши турне заключним концертом у Донецькому оперному театрі. Свої виступи на Донбасі вона прокоментувала кореспонденту інформбюро ТАСС таким чином: «Тут люди дуже вдячні Росії за гуманітарну допомогу, за підтримку біженців і багато-багато іншого. Чим ми, українці, зараз можемо віддячити Росії? Я своїми невеликими силами вирішила дякувати концертними виступами». Наразі останнє концертне турне Лисиці в «ДНР» пройшло у вересні 2017 р. – сторінка «Міністерства культури ДНР» у Facebook пропонує повний текст відповідей Лисиці на питання журналістів на прес-конференції в Донецьку 6 вересня 2017 р. Програма перебування Лисиці в «народних республіках» є доволі різноманітною – зустрічі з працівниками культури, майстер-класи для студентів та викладачів, участь в урочистих заходах на меморіальному комплексі Савур-Могила з нагоди річниці визволення Донбасу. Лисиця не оминула увагою також окупований Крим. 17–24 вересня 2017 р. разом з оркестром Донецької філармонії вона взяла участь у Фестивалі класичної музики, що проходив у різних кримських містах – Сімферополі, Ялті, Форосі, Євпаторії. У пості на соціальній сторінці «Адміністрації міста Макіївки», присвяченій уже згаданій прес-конференції в Донецьку 6 вересня 2017 р., говориться, що однією з її найважливіших тем конференції стала «роль мистецтва у справі донесення правди про ситуацію в ДНР до світового співтовариства». Лисиця відзначила «тенденцію руйнування стіни пропаганди, змурованої за три роки західними ЗМІ»: «Люди дуже цікавляться подіями в Донбасі, вони все менше вірять тому, що написано в західній пресі. Зараз вони розуміють, що події в Україні нічим не відрізняються від ситуації в Сирії, Іраку. Це штучно створений хаос, і кожна людина повинна зайняти певну позицію, неможливо перебувати посередині». Російські пропагандистські телеканали неодноразово використовували Лисицю в своїх сюжетах. Яскравим прикладом може слугувати ролик «Совість не дозволила Лисиці піти по-тихому», що вийшов в ефір на каналі «Росія 24» 19 квітня 2015 (до речі, знімався в Празі): У свою чергу, в інтерв’ю німецькому виданню Deutsche Wirtschafts Nachrichten від 19 січня 2015 р. Лисиця розповіла: «Батальйон «Азов» є насправді вкрай праворадикальною організацією. Під час громадянської війни члени «Азова» коїли численні звірства. Не буде перебільшенням сказати, що за жорстокістю вони не поступаються ІДІЛ. Свої звірства вони знімають на відео. Це не середньостатистичні українці. Вони – індоктриновані та служать олігархам». У квітні 2015 р. Симфонічний оркестр Торонто (Канада) розірвав укладений з Лисицею контракт (попередньо його оплативши) на плановане виконання Другого концерту Рахманінова. Пояснюючи мотиви свого рішення, керівництво оркестру зазначає, що на його адресу надійшло безліч обурених відгуків на мережеву активність Лисиці, тому в умовах, що склалися, її виступ не виявляється можливим. Зокрема, згадується, що на своєму профілі в соцмережі Twitter вона багаторазово в украй принизливому тоні висловлюється про нинішній український уряд і український народ. До «полювання на Лисицю» невдовзі приєдналася й нідерландська авіакомпанія KLM, яка в серпні 2015 прийняла рішення видалити її записи з розважальної програми польотів. Підстава – повідомлення (офіційна скарга) про її підтримку російських терористів, що надійшла від ініціативної групи, яка виступає проти митців, що підтримують Володимира Путіна. У подальшому KLM самостійно дослідила мережеву активність Лисиці та дійшла аналогічного висновку. Проте схожий досвід торкнувся не тільки Лисиці, але й інших митців, що підтримали путінську агресію. Валерій Гергієв Денис Мацуєв На 13 листопада 2017 р. було анонсовано концерт «За єднання» у Вашингтонському кафедральному соборі Петра і Павла, організований Посольством Росії. Головними виконавцями мали бути російський диригент Валерій Гергієв та піаніст Денис Мацуєв. Обидва в 2014 році підписали колективне звернення діячів культури до російської громадськості з підтримкою позиції Володимира Путіна стосовно України та Криму. У зверненні говорилося «У дні, коли вирішується доля Криму і наших співвітчизників, діячі культури Росії не можуть бути байдужими спостерігачами з холодним серцем. Наша спільна історія і спільні корені, наша культура і її духовні витоки, наші фундаментальні цінності і мова об’єднали нас назавжди. Ми хочемо, щоб спільність наших народів і наших культур мала міцне майбутнє. Ось чому ми твердо заявляємо про підтримку позиції Президента Російської Федерації по Україні і Криму». Невдовзі після появи звернення Гергієв дав декілька інтерв’ю, в яких стверджував, що в Україні до влади прийшли фашисти, а в Києві забороняють виконувати російську музику. У Вашингтоні та Бостоні активісти розгорнули акції протесту проти концерту. З цього приводу 8 вересня 2017 р. на сайті аналітичного центру «Атлантична рада США» Даєн Френсіс написала: «Цей концерт – справа не мистецтва, а пропаганди. Концерт «За єднання» ображає українців та ставить під загрозу американські цінності». Домогтися скасування концерту тоді не вдалося, проте Гергієв у Вашингтоні у відповідь на питання журналіста «Голосу Америки» відхрестився від свого підпису, заявивши: «Ні, не підписував». Протест проти виступу Гергієва та Мацуєва в Нью-Йорку Схожі акції протесту пройшли й Нью-Йорку та Бостоні також перед анонсованими концертами Мацуєва в жовтні 2016 р. (у Нью-Йорку він виступав у Карнегі-холі). Протестувальники заявили, що хочуть поставити перед американськими концертними організаціями питання етичності подальшої співпраці з російськими митцями, що “підтримують агресивний і репресивний режим президента Володимира Путіна”. За словами учасників акції, кілька глядачів, які прийшли на концерт, вирішили не ходити на виступ. Павло Гінтов Ініціатором багатьох акцій протесту в США виступив піаніст українського походження, випускник Московської консерваторії Павло Гінтов. На його думку, «Є люди з позицією, що мистецтво – поза політикою, не потрібно людині мистецтва кудись встрявати, щось говорити. Треба сидіти вдома, займатися музикою. Мені ця позиція здається абсолютно аморальною, бо мова йде не про якусь абстрактну політику. Я в політиці нічого не тямлю та не цікавлюся нею. А мова йде про несправедливість та злочини, про війну і смерть людей. Про такі речі, на які митець, мені здається, не має права не реагувати і не може залишатися осторонь. Мистецтво – це віддзеркалення людського життя. Якщо в житті відбуваються такі речі, а мистецтво залишається позбавленим віддзеркалення цього, а просто служить якоюсь фоновою музикою, якимось розважальним засобом, то це не мистецтво, а чортзна-що. Я переконаний, що завдання кожного митця – гостро реагувати на такі страшні речі, коли вони відбуваються». Своє враження від власної акції протесту проти концерту Маріїнського оркестру 27 січня 2015 р. під керівництвом Гергієва Гінтов на свої сторінці в соцмережі Facebook описує так: «Сьогодні сталося дещо винятково огидне. А саме – довелося поговорити з музикантами Маріїнського оркестру. Одна миловидна дівчина зі скрипкою, проходячи повз мене, подивилася мені в очі, мило посміхнулася і сказала: «Коли ви всі вже поздихаєте, <б…дь>!». Інші говорили «Ідіть працювати!», «Валіть у Хохляндію!». А один крикнув: «Незабаром і Аляска буде наша!». Один оркестрант вирішив сперечатися, ми сказали йому, що протестуємо не проти оркестру, а тільки проти Гергієва, але його товариш відтягнув його зі словами: «Чого ти з ними розмовляєш? Вони ж <єб…ті>». Ще одна група музикантів з інструментами нас голосно обговорювала та сміялася. Я сказав їм: «Ви смієтеся? А ви знаєте, скільки вже людей загинуло?» Один з них відповів зі сміхом: «А в Африці взагалі щодня тисячі людей вмирають, і що?» Це музиканти. Це молоді люди, які закінчили або ще вчаться в консерваторії. Це ті, хто сьогодні грав на сцені Карнегі-холу. Це морок, жах і безумство». Протест проти концерту під керівництвом Гергієва в Лондоні Окрім Гергієва та Мацуєва, активісти в США протестували також виступів скрипаля та диригента Володимира Співакова. Якщо спроби скасувати виступи одіозних класичних музикантів, що підтримують владу Росії в агресивній політиці по відношенню до України, за межами Росії в переважній більшості закінчилися невдачею, дещо успішнішими були справи в інших мистецьких жанрах. Так, 27 березня 2018 р. білоруська редакція InformNapalm повідомила про те, що на 28 березня в Драматичному театрі міста Гродно анонсовано концерт барда Олексія Нєжевця – щирого захисника та пропагандиста «російського світу», прихильника окупації української території Російською Федерацією та пособника бойовиків незаконних збройних формувань. У статті наводилися контактні дані керівництва театру та компетентних державних установ, які могли вплинути на ситуацію. Протести громадських активістів досягли своєї мети – наступного дня стало відомо, що концерт скасовано. Зрештою, в Україні подібні справи вже деякий час регулюються на державному рівні. Так, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту інформаційного телерадіопростору України» Міністерство культури України складає перелік осіб, які створюють загрозу національній безпеці. У цьому чорному списку фігурують 83 переважно російські діячі культури, яким за їхню політичну позицію та погляди на Революцію гідності 2013–2014 рр. заборонено в’їзд в Україну. Якщо ж повернутися до Валентини Лисиці, вже згаданий Павло Гінтов коментує її діяльність так: «Мені важко сказати, що у Валентини Лисиці є якась позиція. У тому, що вона пише, бувають речі відверто людиноненависницькі, буває знущання над Україною, її культурою, мовою. Я не вважаю це позицією, я вважаю це таким собі клінічним випадком. Людина народилася в Україні, жила у США досить довго і з такою ненавистю пише. Я її не розумію, не розумію природи цього явища. Я не хочу з нею сперечатися. Це не протистояння. Мені їй сказати нічого». Що казати – російська пропаганда вже переламала життя та мізки багатьом. Проте якщо дехто відгукується на її поклики, бо їй щиро вірить, і тези російських пропагандистів просто резонують з його ідеалами та світобаченням, інші, в свою чергу, цілком свідомо використовують подібні «клінічні випадки» як зброю в гібридній інформаційній війні в інтересах Кремля. Хоча організатори фестивалю «Дворжакова Прага» навряд чи це усвідомлюють, російська пропаганда та її прихильники в Чехії не пропустять нагоди скористатися виступом піаністки. А сама вона в перервах між репетиціями з великою ймовірністю розповідатиме журналістам (бажаючих знайдеться досить – починаючи з видання Parlamentní listy та закінчуючи газетою Halo noviny) про те, що в Україні – фашизм, про жорстоких бандерівців з Правого сектора, що розпинають хлопчиків, та про героїчний народ Донбасу, що бореться за своє виживання. З вищенаведеного важко зробити інший висновок, ніж погодитися з Даєн Френсіс: це – не стільки мистецтво, скільки пропаганда. А якщо продовжувати її словами – виступ Валентини Лисиці в Празі є неприйнятним. Бо це – ляпас як численній українській громаді Чехії, так і всім, хто постраждав від російської агресії. Усім активним громадянам, що не бажають, аби Валентина Лисиця виступала на фестивалі «Дворжакова Прага» у вересні 2018 р., пропонуємо надіслати відповідне звернення до організаторів фестивалю, контактні дані яких наводимо нижче, або підписати петицію аналогічного змісту (чеською мовою). І ще додаткова інформація для роздумів: як стало відомо чеській редакції InformNapalm, декілька музикантів, серед яких є й колишні співучні Валентини Лисиці та які наразі не бажають називати своїх імен, виступило з ідеєю – якщо виступ Лисиці не буде скасовано, влаштувати в той самий час альтернативний концерт-протест на підтримку України. При нагоді концерту слухачі зможуть ознайомитися з інформаційними матеріалами, в яких представлено факти та докази російської агресії проти України, Грузії та Сирії. Робоча назва заходу – «ПОЛЮВАННЯ НА ЛИСИЦЮ». Контакти для звернення Організатор Akademie klasické hudby, z. ú.Palackého 740/1 (3-й поверх)110 00 Praha 1, Чеська Республікателефон: +420-224-946-508info@dvorakovapraha.cz Керівництво фестивалю Марек Врабец (Marek Vrabec) – художній директор фестивалюvrabec@dvorakovapraha.cz Роберт Коларш (Robert Kolář) – директор Академії класичної музикиkolar@dvorakovapraha.cz Радек Кршіжановски (Radek Křižanovský) – менеджер художнього плануванняkrizanovsky@dvorakovapraha.cz Автор: Сватослав Щиголь.Джерело: InformNapalmГоловне фото: «Голова Ради міністрів ДНР» Олександр Захарченко та Валентина Лисиця на концерті в Донецьку. © Ігор Маслов, РИА «Новости»\n891 Опубліковано Сватослав Щиголь\nТочка зору 919 переглядів May 16, 2018\nМосковські біси й українська автокефалія: кінець сталінського проекту РПЦ\nПублікуємо актуальний і важливий матеріал наших партнерів з “Інформаційного Спротиву” про важливі тектонічні зміни, які відбудуться в нашому геополітичному просторі, коли постане Українська автокефальна православна церква. Про активні спроби Кремля недопустити цього та можливі фатальні наслідки для РПЦ.\nСпроби Московського патріархату перешкодити появі автокефальної української православної церкви призведуть до його ізоляції від православного світу, подальшого розпаду – і зникнення.\nУПЦ КП, очолювана патріархом Філаретом, була створена в 90-х роках минулого століття разом з отриманням Україною незалежності, але поки не визнана канонічно іншими православними церквами.\nУАПЦ виникла після революції 1917 року і зберігалася в США і Канаді. Систематичне знищення її духівництва при радянській владі призвело до неможливості висвячення єпископів на території України відповідно до першого Апостольського правила: “Єпископа да поставляють два або три єпископи”. Проблема була закрита до 1969 року, коли УАПЦ перейшла під юрисдикцію митрополита Української Православної Церкви в США Мстислава, який в 1990 році був обраний в Києві патріархом УАПЦ.\nУПЦ США з 1995 року перебуває під юрисдикцією Константинопольського патріархату. Тож, хоча УАПЦ не можна назвати неканонічною, слово “автокефальна” в назві показує лише прагнення домогтися автокефалії для України. Нині настоятелем УАПЦ є митрополит Київський і всієї України Макарій.\nПри цьому УПЦ МП має в Україні понад 11 000 парафій, що становить приблизно 60% від загальної кількості парафій РПЦ МП, частиною якої вона є. Кількість парафій УПЦ КП – приблизно 5000, а УАПЦ – близько 1500.\nОфіційна позиція керівництва УПЦ МП зводиться до відмови від об’єднання в церкву, незалежну від Москви. Це вносить в ситуацію неоднозначність. З одного боку, в українських православних ієрархів, які борються за автокефалію, є для цього всі формальні підстави. З іншого, Вселенський патріархат традиційно виступає проти будь-яких розколів (схизми) в православ’ї.\nВизнання ж Вселенським патріархатом автокефалії об’єднаної УППЦ з великою ймовірністю зробить цей процес лавиноподібним, що призведе до об’єднання вже всіх трьох українських православних церков. “З Московським патріархатом об’єднання буде. Тільки буде не з гори, тобто не від ієрархії духівництва, а від народу”, – так висловився на цю тему патріарх УПЦ КП Філарет в інтерв’ю каналу ТСН. У ролі ж розкольників при цьому виявляться парафії УПЦ МП, які не захотіли вийти з підпорядкування Московському патріархату.\nУ православ’ї немає єдиного лідера, аналогічного Папі у католиків, а Константинопольський патріарх вважається в спільноті настоятелів православних помісних церков лише “першим серед рівних”. Його юрисдикція не поширюється за межі Константинопольського патріархату.\nЗгідно з Томосом від 1589 року, територія нинішньої України не входить до складу Московського патріархату. До 1686 року православні єпархії на цій території підпорядковувалися Константинополю, і були переведені під юрисдикцію Московського патріархату силою.\nКрім того, хоча канонічність РПЦ і визнається нині в православному світі, існує безліч фактів, як історичних, так і сучасних, здатних поставити її під сумнів.\nДо 1917 року РПЦ управлялася Святійшим урядовим Синодом на чолі з обер-прокурором – світським чиновником, який призначається імператором. Після 1917 року на території, контрольованій совітами, Російська православна церква була розгромлена, а духівництво знищене або вислане. Вціліли лише ті, хто оголосив про беззастережну лояльність до совітської влади – обновленці і сергіани. Втім, з 1935 року щодо них також почалися масові арешти, причому це торкнулося як єпископату і духівництва, так і активних мирян.\nЗ цією метою він викликав у Кремль трьох збережених митрополитів з сергіанського угруповання: Сергія (Страгородського), Алексія (Симанського) і Миколу (Ярушевича). Виділивши їм урядовий літак, Сталін наказав зібрати по таборах лояльних єпископів, що залишилися в живих і потрібні були для проведення “собору” і обрання нового “патріарха”.\nУ підсумку, 19 осіб, які оголосили себе, порушуючи цілу низку норм вселенського і російського православ’я, православним собором, заснували Російську Православну Церкву Московського Патріархату і проголосили Сергія Страгородського “патріархом всія Русі”. Мова, повторюю, йде саме про заснування, точніше, про перезаснування, оскільки з часів синодального управління такої організації як РПЦ МП не існувало.\nНова “православна церква” будувалася за прямими директивами Сталіна, як філіал спецслужб, і як тоталітарна секта, що відкидає принципи православної соборності. Три ієрархи, наближені за лояльність, отримали владу більшу, ніж Помісний собор, і право адміністративно управляти Церквою більше по-диктаторськи, ніж царський синод. Було відкинуто принцип виборності єпископату і ліквідовані вибори парафіяльних старост.\nПісля розпаду СРСР, зберігши міцні зв’язки з російськими спецслужбами, і вдало використавши їх у нових умовах, ієрархи РПЦ активно зайнялися бізнесом, отримуючи податкові пільги як плату за лояльність і співпрацю.\nРПЦ загалом, а також окремі ієрархи стали співзасновниками, членами правлінь і акціонерами безлічі банків, підприємств по збуту дорогоцінних металів, нафти, сигарет і спиртного. Фактично РПЦ МП перетворилася в офшор, у якому релігійна складова є лише прикриттям його фінансової діяльності і формальним приводом для отримання пільг.\nЧисленні факти говорять і про тісну співпрацю РПЦ на всіх рівнях з російськими спецслужбами, а також про систематичну роботу спецслужб під церковним “дахом”.\nБагато з цих кроків легко простежити за доступними в мережі матеріалами. Тож називати РПЦ МП церквою можна лише з великою натяжкою. Що ж стосується саме релігійних практик РПЦ МП, то тут виявляється ціла низка ознак тоталітарної секти, з поправкою на те, що в цьому випадку ця секта, формально визнана помісною православною церквою, є інструментом більш широкої структури, формально визнана державою, і навіть є постійним членом РБ ООН з правом вето.\nМи не просто так згадали про членство Росії в РБ ООН. Останнім часом почали випливати грубі порушення, допущені в ході визнання права Росії успадковувати місце СРСР в Раді Безпеки. Все йде до того, що помилка буде визнана і виправлена, а Росія втратить незаконно отримане місце в РБ ООН. Це непросто, оскільки за час перебування в ООН російська лжедипломатія спорудила чимало ліній оборони, щоб захистити захоплене – але цю оборону помалу зламують. Поштовхом до початку процесу стала агресія проти України.\nВелика ймовірність, що приблизно те ж саме відбудеться і з РПЦ МП. У разі визнання Вселенським патріархатом автокефалії Української помісної церкви, її канонічність незабаром буде оскаржена, і вона опиниться в становищі ізгоя. РПЦ МП в цій ситуації залишається тільки одне: нападати першою і відчайдушно грати ва-банк, активно використовуючи агентуру впливу в Україні, погрожуючи розривом відносин з Константинопольським патріархатом, а також широкомасштабною схизмою в самій Україні. Останнє вимагає імітації “протесту” широких народних мас вірян УПЦ МП проти виходу з-під руки Москви.\nНа низці українських підприємств, наприклад, на підприємствах групи “Метінвест”, що належать Рінату Ахметову і Вадиму Новинському, робітників змушують підписувати звернення до Вселенського патріарха Варфоломія з проханням перешкодити “узаконенню розколу під приводом створення автокефальної Православної Церкви в Україні”.\n2 травня, на поромі Одеса-Стамбул (точніше, Чорноморськ – Хайдарпаша) група осіб, що позиціюють себе як “православні журналісти” і парафіяни УПЦ МП, здійснила поїздку для відвідин Вселенської патріархії і особисто патріарха Варфоломія з метою донесення до нього протесту проти надання автокефалії об’єднаній УППЦ. Організатором і меценатом заходу виступив митрополит Одеський і Ізмаїльський УПЦ МП Агафангел (Саввін). Візит у резиденцію Патріарха був запланований на 4 травня, після чого повинна була пройти прес-конференція. Але саме 4 травня патріарх терміново полетів у невідкладних справах через аеропорт Ататюрк. Ось такий збіг. Не зрослося.\nТого ж дня, 4 травня, у Варшаві з’явилися вже згаданий Новинський, а з ним керуючий справами УПЦ МП митрополит Антоній і заступник голови відділу зовнішніх зв’язків УПЦ МП протоієрей Микола Данилевич. Делегація прибула переконувати настоятеля Польської автокефальної православної церкви митрополита Варшавського Саву, що автокефалія Української помісної церкви не потрібна. І знову провал: Сава був зайнятий. Він готувався до прийому делегації зі Стамбула, причому з того самого питання, і прийняти позапланових візитерів не зміг. Прибуття у Варшаву делегації Константинопольського патріархату очікується 19-20 травня.\nУ цій ситуації РПЦ МП залишається тільки вдаватися до безсилих погроз, які, втім, нікого не лякають. У відповідь на заяву глави синодального Відділу зовнішніх церковних зв’язків РПЦ МП митрополита Іларіона (Алфеєва) про те, що українська автокефалія – ”католицький проект”, що загрожує розколом, який можна порівняти зі схизмою 1054 року, коли християнство остаточно розділилося на Римо-католицьку і Православну церкви, в Константинополі просто знизали плечими – мовляв, погроз не злякалися, але поведінкою Іларіона розчаровані.\nТим часом, реакції РПЦ стають дедалі істеричніші. Так, у відповідь на заяву Української православної церкви в США, самокерованої в складі Константинопольського Патріархату, про підтримку української автокефалії, якийсь протоієрей Андрій Новиков вибухнув гнівною тирадоюпро “розкольників”, про те, що для США і Канади “характерний крайній націоналізм, дух компромісу з уніатством і русофобія” і про невизнання “законності приєднання Константинопольським Патріархатом цих розкольників”, оскільки вони “відкололися від Російської Православної Церкви і повинні повертатися в її лоно”. Природно, що на такий нервовий гавкіт ніхто в Константинополі не став навіть відповідати.\nПо-перше, РПЦ МП зменшиться більш ніж удвічі. По-друге, слідом за УПЦ МП з неї неминуче вийдуть православні церкви в Молдові, Естонії, а потім і в інших колишніх союзних республіках, там, де автокефалії чи іншої форми окремого існування від Москви ще немає. Молдавські парафії, найімовірніше, відійдуть до Румунської православної церкви, а решта перейдуть під руку Константинополя.\nЩо стосується РПЦ МП, то від неї залишаться ріжки та ніжки – добре ще, якщо відсотків 10 від числа нинішніх парафій, але може не стати і цього. І ось тоді московським попам пригадають всі сумнівні моменти в їхніх пропахлих нафтою, горілкою і спецопераціями біографіях. А в недогризку, що залишиться, почнуться розколи і боротьба за рештки ресурсної бази.\nЙмовірно, це буде означати кінець сталінського проекту РПЦ МП, і появу на звільненому просторі зовсім іншої структури, з оновленим, а то й повністю зміненим складом вищих ієрархів. Їхні хіротонії зможе здійснювати Константинопольський патріарх, а, значить, нинішня верхівка “РПЦ ФСБ” буде взагалі нікому не потрібна.\nГоловний московський біс в патріаршій рясі і дрібні біси з його свити тому і чинять опір так відчайдушно, що бачать неминучість такого фіналу.\nСекція «Дельта» група «Інформаційний Спротив»\nДжерело: InformNapalm, 11. 05. 2018 р.\nПереклад: Валентина Андрієнко\nТеги: #гібридна війна #православ'я #автокефалія #церква #релігія #Московський патріархат\nСерп 31, 2017 0\nАвтор Ірина Хмельницька\nСіч 10, 2018 0\nАвтор Natali Mizukina\nЛют 01, 2018 0\nСіч 11, 2018 2\nГалина Андрейців і Роман Ковбасюк це подобається


– Думаєш найрозумніша? Я вже поговорила з сином. Завтра ми їдемо до нотаріуса і він повертає мені мою квартиру. Я до тебе з усією душею, а ти невдячна. Тому, не бачити тобі житла, як твоїх вух. Що стоїш – збирайся – отак свекруха виставила нас з квартири, яку подарувала на весілля – Особлива


Мистецтво химер — Вікіпедія\nМистецтвом химер називається царина художньої діяльності, що пов'язана з цілеспрямованим конструюванням нових, не існуючих в природі сполучень генів, які дозволяють отримати організми з естетичними властивостями, що задані митцем наперед. Свою назву це мистецтво отримало від Химери чудовиська з давньогрецької міфології, що являло собою потвору з головою лева, тілом кози та хвостом дракону. З того часу химерами називають різноманітних монстрів та мутантів, а також нездійсненні мрії та фантазії.\nОдна з найвідоміших химерних робіт – GFP Bunny, що була реалізована Едуардо Кацом у 2000 році, у співробітництві з групою інших вчених. Її сенс полягав в отриманні трансгенного ссавця – кролика, до геному якого було вбудовано фрагмент нуклеотідної послідовності ДНК медузи Aequorea Victoria, яка відповідає за генерацію флюоресцуючого білка (GFP). В результаті на світ з'явилася крольчиха-альбінос на ім'я Альба, що сама генерувала світло в зеленому спектрі у відповідь на її освітлення у синьому чи ультрафіолетовому діапазоні. На першому малюнку зверху наведено аналогічний витвір мистецтва – флюоресцуючу мишу.\nОднією зі стратегій митців ars chimaera є пошук не того, що мистецтво також може зробити, але того, що може зробити лише воно. В результаті акцент творчої діяльності зміщується з виробництва художнього продукту на дослідження умов створення витворів мистецтва: продукт творчого акту має обов'язково зазнати невдачі, аби потім бути естетизованим, має спочатку втратити технологічну цінність, аби надалі отримати цінність мистецьку.\nЧи не найліпшою ілюстрацією цієї мистецької парадигми є проект австралійських художників Йонат Цурр (Ionat Zurr) та Орона Каттса (Oron Catts) «Крила свині» (The Pig Wings), який було реалізовано 2002 року. Використовуючи технологію тканинної інженерії, митці виростили крила на основі стовбурових клітин свині. І хоча проблеми технологічного характеру, що виникли під час спроб трансплантації цих крил тварині-донору, врешті і були вирішені, але автори прийняли рішення не породжувати реальну химеру. Свідома незакінченість, незавершеність роботи говорить про те, що саме запрограмована нефункціональність свинячих крил, які тільки за формою є крилами, але за суттю та внутрішньою конструкцією не призначені для польоту, і є тим, що робить їх витвором мистецтва.\nНе зважаючи на те, що першими враженнями від мистецтва химер можуть бути і огида, і переляк, насправді ars chimaera має яскраво виражений попереджувальний характер, оскільки, фіксуючи ситуацію можливої поразки сучасної науки та техніки, воно тим самим переходить до гуманістичного виміру, породжуючи в нас роздуми про відповідальність за свої дії як перед нашими нащадками, так і перед іншими живими видами, що існують на планеті.\nЕдуардо Кац «Трансгенетичне мистецтво»\nБулатов Дмитро "Мистецтво химер"\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Мистецтво_химер&oldid=20866554\nОстаннє редагування: 11 серпня 2017, 15:18


Івано-Франківський баскетболіст – найвища людина, яка живе в Україні (ФОТО)\nЦентровий прикарпатського баскетбольного клубу «Говерла» Роман Гуменюк має зріст 2 метри 19,5 сантиметрів. З таким показником він увійшов до Книги рекордів України як найвища людина з тих, які живуть зараз в країні. Про це повідомляє PRESS-ЦЕНТР із посиланням на Високий замок.\nРоман Гуменюк за свою кар’єру баскетболіста побував у 33 країнах світу і зізнається, що в Європі бачив ще вищих гравців у баскетбол. Також каже, що в його родині усі високі.\n«Я народився зі зростом 58 см. У садочку, школі був найвищим. Коли переїхав на навчання у Білу Церкву, у спортивний ліцей-інтернат, мав 2 метри. Але там найвищим уже не був… Там вчився хлопець 2 метри 13 см, ще декілька хлопців мали 2,05−2,07…», - пригадує спортсмен.\nГравець зізнався, що навіть не мріяв стати баскетболістом, але так склалася доля. Зараз його команда «Говерла» - чемпіони вищої ліги України, які не раз перемагали закордоном.\nДо слова, за інформацією передачі Факти, найвищим українцем вважається Віктор Заболотний з Миколаєва. Його зріст становить 2 метри 30 сантиметрів. Однак, він вже багато років живе закордоном, а в Україну приїжджає рідко.\nЧитайте також: Природа на боці правосуддя: дерево «допомогло» франківським патрульним затримати грабіжника\nАбсолютний рекорд належить Леоніду Стаднику з Житомирської області – 2 метри, 57 сантиметрів. Однак, на жаль, у 2014 році у віці 44 роки він помер.


Водій збив жінку, яка перебігала пішохідний перехід - Kyiv Media\nВодій збив жінку, яка перебігала пішохідний перехід\nУнаслідок наїзду громадянку з тілесними ушкодженнями шпиталізували до лікарні.\nСьогодні зранку, 30 липня, водій автівки Volkswagen здійснив наїзд на жінку, яка перебігала пішохідний перехід на вулиці Шолом-Алейхема.\nПро це повідомляє Пітрульна поліція Києва в Facebook, додавши відео наїзду.\nСьогодні зранку патрульні отримали виклик на вулицю Шолом-Алейхема. По прибуттю патрульні з'ясували, що водій автомобіля…\nОпубліковано Патрульна поліція Києва Четвер, 30 липня 2020 р.\nНа відео помітно, як жінка хотіла перебігти пішохідний перехід. Перша автівка зменшила швидкість, але водій другого автомобіля Volkswagen здійснив наїзд на громадянку.\nУнаслідок наїзду, жінку з тілесними ушкодженнями шпиталізували до лікарні. Патрульні викликали на місце слідчо-оперативну групу.\nТакож у дописі поліція нагадала киянам:\nПішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.\nЦе буде «напівкільце» протяжністю майже 150 км, яке з’єднає 5 міжнародних трас і головні міста України.\nЇх не пустили на борт через нові правила відвідування країни.\nОновлений фунікулер чекатиме на пасажирів після 21 серпня.\nРозбили глека: у столичній маршрутці побилися водій та пасажар\nЩо саме не поділили між собою чоловіки — невідомо.\nУ Києві на Русанівці встановили «антипаркувальні» стовпчики\nУ місті з'являється усе більше делініаторів.


Рідним курсанта з Новограда-Волинського, який загинув в авіатрощі під Чугуєвом, відмовили у статусі члена сім'ї загиблого військовослужбовця > Портал города Гостомель\nHome > Новости в регионах > Рідним курсанта з Новограда-Волинського, який загинув в авіатрощі під Чугуєвом, відмовили у статусі члена сім’ї загиблого військовослужбовця\nДвом родинам курсантів, що загинули в авіакатастрофі під Чугуєвом у вересні 2020 року, не дали статусу члена сім’ї загиблого військовослужбовця, оскільки «виконання ними військових обов’язків не були пов’язані із захистом Батьківщини». Серед них і сім’я Матвійчуків з Новограда-Волинського Житомирської області, яка втратила в авіатрощі єдиного сина Богдана. Мати ж хлопця після смерті сина пішла служити в армію.\nПро це 31 травня йшлося у сюжеті ТСН.\n«Мати курсанта, який загинув у авіатрощі під Чугуєвим, виконала бажання єдиного сина. Після смерті Богдана Матвійчука вона добровільно пішла в армію. ТСН дізналася, що ця родина і мати ще одного курсанта Максима Хом’ячука вже вісім місяців не можуть домогтися статусу члена сім’ї загиблого військовослужбовця», – йдеться у повідомленні.\nМикола Матвійчук з Житомирщини та Катерина Хом’ячук із Вінниччини познайомились після того, як втратили синів. Але тепер їх об’єднує не лише спільна трагедія. Цим двом родинам відмовили у статусі члена сім’ї загиблого військовослужбовця.\nВересень. 2020 рік. Поблизу міста Чугуїв на Харківщині за 2 кілометри від військового аеропорту впав і зайнявся літак АН-26. Там перебували сім членів екіпажу і двадцять курсантів Харківського національного університету Повітряних Сил. Вижив лише один – В’ячеслав Злочевський. На світлині поряд із В’ячеславом – 19-річний Богдан Матвійчук із Новограда-Волинського. Він мріяв стати пілотом. За три дні до авіатрощі Богдан телефонував батькам і скаржився на технічний стан літака, на якому змушені були вчитися курсанти. Пан Микола – далекобійник і має звичку записувати розмови. І ту, одну з останніх телефонних розмов із сином, він зберіг:\nБогдан Матвійчук: Гроб, бо постійно ламається. Там нічого не робить із приборів. На ньому, щоб нормально літати, не знаю, прибори можуть брехати – не ті значення показувати.\nВід моменту трагедії минуло вісім місяців. У будинку Матвійчуків про єдиного сина нагадують фотографії, батько показує стелю, яка стала пророчою.\n«Це кімната Богдана. Спеціально небо так потрапило, він ще не мріяв стати льотчиком», – каже батько військового Микола Матвійчук.\nТри тижні тому мама Богдана за власним бажанням пішла до армії. Служить у військовій частині «Десна». У минулому працювала кондукторкою, але син хотів, щоб вона стала військовою. Його бажання Наталя виконала посмертно.\nМикола Матвійчук уже восьмий місяць оббиває пороги державних структур. Звертався в управління соцзахисту, Міноборони, у військовий комісаріат Житомирщини з проханням надати родині статус члена сім’ї загиблого військовослужбовця. Але дістав відмови.\n«Він не був у діючій армії. Так пишуть. Оскільки виконання військових обов’язків не були пов’язані із захистом Батьківщини», – каже батько загиблого курсанта Микола Матвійчук.\nА це – Катерина Хом’ячук. Під Чугуєвом загинув її 21-річний син Максим. І їй теж відмовляють у статусі. Хоча, каже, інші 17 родин загиблих курсантів, уже його отримали.\n«Вони мені пишуть чому відмовили, то нехай вони напишуть, як тим людям дали. Або хай привселюдно скажуть: ми неправильно дали вам. Хай спробують, скажуть», – каже Катерина Хом’ячук.\nСтатус члена родини загиблого військового передбачає, зокрема, 50 відсотків знижки на оплату комунальних послуг, пільги на проїзд. Однак мати загиблого курсанта каже, що їй все це не потрібно. Для неї головне – це увіковічити пам’ять про сина.\n«Я вважаю, що потрібно розібратися в цьому, це буде справедливо в пам’ять про наших дітей. Не для мене, я обійдусь, мене все влаштовує, ось це все», – каже мати загиблого курсанта Катерина Хом’ячук.\nТСН звернулася у Міністерство соціальної політики, там порекомендували зателефонувати у Харківський університет, де навчалися хлопці, але і там відмовилися давати коментар. Згодом у Міноборони нам надали лист, в якому пояснюється причина відмови.\n«Оскільки батьки загиблих курсантів є працездатними особами, які не перебували на утриманні дітей, підстав для видачі їм посвідчення немає», – йдеться у документі.\nІ додають, виняток усе ж можуть зробити, якщо вказівку дадуть: або з Верховної Ради, або Офісу президента. А поки що батько Богдана Матвійчука зміг домогтися, аби фото його сина розмістили на дошці пошани Новограда-Волинського.\nОприлюднено записи чорних скриньок, які назвали причину падіння літака Ан-26 під Чугуєвом.\n28 вересня в Озерненській гімназії вшанували пам’ять її випускника Дмитра Студінського, який вчився на штурмана в Харківському національному університеті Повітряних сил і загинув в авіакатастрофі.\n6 жовтня у Новограді-Волинському готувалися зустрічати тіло Богдана Матвійчука, загиблого в авіакатастрофі під Чугуєвим. Прощання з юнаком відбулося наступного дня, 7 жовтня.\nТакож 6 жовтня до рідного селища Озерне Житомирської області доправили тіло загиблого курсанта Дмитра Студінського.\nСБУ перевіряє інформацію щодо незаконної діяльності в Україні російської мережі «Глорія Джинс»\nНе на подиум, но все же… Три простых совета по выбору рабочей обуви


Парфум для прання Hypno Casa Аромат FIOR DI TALCO WASH 100 мл 3661F-HYP - Голландія 1594\nПарфуми для прання Аромат FIOR DI TALCO WASH 100 мл Hypno Casa\nПриємний аромат зі свіжими нотками. Свіжість цитрусових та м'який акорд ірису, лаванди та ванілі. Базовий аромат - глибоке багатство кумарину, сандалового дерева та білого мускусу.\nСпосіб застосування: перед пранням додати один ковпачок у відділення для ополіскувача. Дозування розраховане на 5 кг білизни, що завантажується. Парфум призначений для усунення неприємних запахів після застосування синтетичних миючих засобів та порошків. Рекомендовано для прання постільної білизни, рушників, халатів, пледів, покривал, скатертин та інших виробів з текстилю.


Европейські художники перетворять індустріальний Луганськ на арт-об'єкт - Новини - АртВертеп - Найбільший on-line центр сучасної культури України\nАвтори / Сергій Жадан / Европейські художники перетворять індустріальний Луганськ на арт-об'єкт\nМіжнародний фестиваль сучасного мистецтва, метою якого є трансформація великого індустріального міста в сучасний арт-об'єкт. За три дні, художники і вуличні артисти спробують перетворити Луганськ в місто-роман, а точніше - в місто-комікс, взявши за основу роман письменника Сергія Жадана «Ворошиловград».\nВтрачаючи колишню міць промислового центру, в кінці 20ого століття Луганськ постав перед вибором подальшого розвитку. Зупинилися фабрики та заводи, складна екологічна ситуація і відірваність від загального українського контексту сформували імідж міста суворих людей і нереалізованих можливостей. Фактично, Луганськ перетворився на острів, де все існує за своїми особливими законами.\nЛітературне угруповання «СТАН», активно діє на Сході Україні і є одним з організаторів фестивалю, спробувала знайти вихід із ситуації, взявши курс від індустріалізації - до культурного будівництва.\n15 - 17 травня, європейські експерти Артур Вабик (Artur Wabik), Єва Хубар (Ewa Hubar) проведуть безкоштовні майстер-класи зі створення коміксів, проведенню перформансів і вуличних імпровізацій.\n16 - 18 травня Спеціально запрошені вуличні артисти Миколай Рейс (Miko?aj Rejs) і Уляна Биченкова (Uliana Bychenkova) прикрасять місто графіті за мотивами роману «Ворошиловград».\nПідсумковий день фестивалю, 19 травня, пройде в унікальному для України Музеї авіаційної техніки (район ВВАУШ), де відбудеться презентація українсько-польського коміксу за мотивами роману Сергія Жадана «Ворошиловград», виконаного художником Мартіном Сурма (Marcin Surma). У ролі арт-десанту на сцені виступлять банди «Мертві груші», «1/16», «Miracle», а так же поети Літературної угруповання «СТАН».\nВХІД на всі заходи в рамках фестивалю - ВІЛЬНИЙ!\n«Фестиваль« АРТОДРОМ » - це експеримент. За допомогою коміксів, графіті, перформансів, концертів ми з головою занурюємо Луганськ в сучасне мистецтво. Ми хочемо, щоб люди дивувалися, відчуваючи себе на вулицях, як у постмодерністському лабіринті. Події повинні сипатися їм на голову, дивуючи і захоплюючи їх.\nВажливо зазначити, що роман «Ворошиловград» не випадково був обраний за основу фестивалю. Ця книга - своєрідне повернення боргу українського письменника Сергія Жадана зростила його Донбасу, спроба пояснити, що люди, які працюють на заводах і шахтах - мають свої цінності і свій погляд на речі. У ній автор говорить про солідарність простих людей, не охочих поступитися мрією дитинства », - розповідає про концепцію фестивалю поет Ярослав Мінкін.\nПроект «АРТОДРОМ» реалізується Літературним угрупованням «СТАН» (Луганськ, Україна) і To.pole Association (Краків, Польща) у партнерстві з Форумом видавців (Львів, Україна) і Rita Baum Association (Вроцлав, Польща) в рамках програми культурних обмінів « TANDEM: Україна - Європейський Союз - Молдова ».\nПідтримку проекту надали Європейська Комісія (Culture programme), Польський Інститут у Києві, Луганській обласний центр підтримки молодіжних ініціатив та соціальних досліджень, управління у справах сім'ї, молоді та спорту Луганської облдержадміністрації.


Cream beauty/крим б'юті 5шт №1580 замовити сумку з доставкою в Дніпро Запоріжжя Одеса Миколаїв Херсон Харків Чернігів Суми Черкаси Полтава Кропивницький Вінниця Львів Рівне Луцьк Івано-Франківськ Житомир Тернопіль Ужгород Хмельницький Київ Чернівці та інші міста України.\nCream beauty/крим б'юті 5шт\nCream beauty/крим б'юті 5шт (1580)\nКод товару : KRO00034\nКрокус Cream Beauty (Crocus chrysanthus 'Cream Beauty'). Ефектний сорт, який прикрасить похмурі куточки саду і подарує гарний настрій. Інші назви: Шафран золотистий, крокус золотістоцветковий, крокус хрізантус. Рослина-ефемероїд, яка відноситься до сімейства Касатикова. Це первісток весни, цвіте одним з перших, на два тижні раніше інших видів. Витончені квітки пробиваються з-під снігу назустріч теплим променям сонця. Їм не страшні заморозки, оскільки для захисту від холоду вони містять в своїх клітинах багато цукрів. Квітки бокаловидні, ніжного кремового кольору з жовтим відтінком, темно-жовтим горлом і коричнево-сірим до основи квітки, із зовнішнього боку. Складаються з шести пелюсток. Рильця– оранжевого кольору. Квітки виділяють приємний аромат.Лістья блискучі, вузькі, темно-зеленого кольору, з сріблясто-білою смугою посередині листа. Вони починають рости з цибулини під час цвітіння, а повністю розвиваються - після відцвітання. Бульбоцибулини менше за розміром, в порівнянні з іншими крокусами. Вони випускають по 3 і більше квітки. Цей сорт виростає до 10 см у висоту і до 7 см в ширину. Він ідеально підходить для вирощування у відкритому грунті і в контейнерах. Зростає на повному сонці і в півтіні, на помірно-родючих і добре дренованих грунтах. Глибина посадки 5 см. Період цвітіння лютий-березень.\nSpring beauty/спринг б'юті крокус 5 шт\nHeuffelianus/гейфеля крокус 5 шт\nGeel/джил крокус 5 шт


У Василькові провели лекцію «Криза та реформа в Україні після революції гідності: Кооперація: громада та парохія» – Київська Архиєпархія УГКЦ\n1. Білоцерківське Протопресвітерство / 1. Регіон_Київ / Життя парафій УГКЦ / новини / Пресслужба / УГКЦ\nУ Василькові провели лекцію «Криза та реформа в Україні після революції гідності: Кооперація: громада та парохія»\nby Київська Архиєпархія УГКЦ · 28.10.2016\n23 жовтня 2016 року у парафії Святого великомученика Юрія УГКЦ, що у Василькові відбувся захід під назвою «Криза та реформа в Україні після революції гідності: Кооперація: громада та парохія».\n«Адміністратор парафії Української Греко-Католицької Церкви у Василькові, о. Романович Роман організував дуже цікавий вечір, на який спеціально запросив доктора соціальної економіки, президента Українського кооперативного Альянсу Зиновія Свереду», повідомляє прес-служба Київської Трьохсвятительської духовної семінарії: «Вечір був дуже цікавим, оскільки зустріч проходила в два етапи: спершу була вступна лекція, а опісля обговорення», – йдеться в повідомленні.\nСпершу пан Зиновій розказав про основи світової економіки, потім плавно пояснив звідки в Європі походить кооперативний рух і його історичні особливості в Україні.\nЯк розповідають учасники заходу, було цікаво почути про цей рух, та про те, чому потрібно аналізувати свої витрати: «При купівлі продуктів харчування, створивши кооперацію між родинами, ми можемо купувати якісні продукти за дешевшими цінами», розповідав доповідач.\nОсобливо цікаво було дізнатись про результати діяльності організації кооперативів Андреєм Шептицьким з 1891 по 1939 рр. і як цей досвід можна застосувати сьогодні.\nЛектор також розповідав про шкідливість алкогольних та тютюнових напоїв. Цікавим видався старий метод виконання заповідей щодо посту: «Створювали касу взаємодопомоги, куди ґазди в піст складали гроші, які мали іти на купівлю алкоголю та тютюну», – пояснював він.\nПо завершенні лекції відбувся концерт гурту «МетаНоя» Київської трьохсвятительської духовної семінарії.\nКарітас-Київ провів дев’яту «Філософсько-психологічну школу»\nПроблеми психологічного вигоряння і душпастирська допомога персоналу обговорювалися на кафедрі пенітенціарної етики в ІКВС\nГреко-католиків м. Ніжин відвідали студенти зі Львова


Помер народний художник Росії Віталій Волович\nГлавная » Помер народний художник Росії Віталій Волович\nОпубликованно 04.09.2018 13:03\nУ Єкатеринбурзі помер народний художник Росії Віталій Волович. Про це в понеділок, 20 серпня, повідомляється на сайті Єкатеринбурзькій міської думи.\n«Художник з світовим ім'ям, почесний громадянин Єкатеринбурга, заслужений художник РРФСР, академік Російської академії мистецтв Віталій Волович помер сьогодні вранці, 20 серпня 2018 року, на 91-му році життя», — йдеться в повідомленні.\nЗа даними Федерального агентства новин (ФАН), художник останнім часом сильно хворів. Кілька місяців тому він потрапив у реанімацію з сильною інтоксикацією, він перебував на штучній вентиляції легенів.\nВолович найбільш відомий ілюстраціями до книг. Він працював над такими літературними творами, як «Комора сонця», «Слово о полку Ігоревім», «Річард III», «Роман про Трістані та Ізольді», «Страх і відчай у Третій імперії».