Євпраксія - Павло Загребельний (сторінка 35) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nЄвпраксія - Павло Загребельний (сторінка 35)\nНегоже, коли такі дві жінки роз'єднані. Надто ж, коли вони живуть у тій самій землі.\nТак переплітаються стежки життя, і ще й не знати, чи не послав би Бернард Клервоський у хрестовий похід сина Євпраксії, коли б той не вмер у день свого народження, а вижив і став імператором, королем або й просто власником золотих острог.\nПохмура зима роздягла дерева, оголила землю, била в камінь холодною пронизливістю вітрів, од яких здригалася й стогнала вежа. Порятунок був тільки у вогні, який розкладала в кам'яній печі Вільтруд, приносячи дрова від кнехтів з їхньої вежі, де було все: вино, жирна їжа, паливо, зброя, п'яні вигуки, регіт, смачний сон, бездумність і безтурботність. Але дрова, хоч звідки принесені, однаково горять і зігрівають, вогонь весело потріскує, теплий дим наповнює вежу, нагадуючи дим лісових багать, викликаючи спогади про все втрачене. Чомусь згадувала Євпраксія, вдивляючись у теплий вогонь, як ще малою, у Переяславі, повіз її вже й не пам'ятає хто на ламання калини. Їхали довго травами, летючі сліди кінські відбивалися в траві, трава в кінських слідах була відкинута назад, а в людських — почовгана, прим'ята наперед. У перелісках уже падало листя. Червоніло між деревами, мов мертві лисиці після вдалих ловів. Калина росла в низині, коло річки. Поки мала Євпраксія зі своїм супроводом добралася туди, жінки вже почали ламати калину, в'язали її в пучечки, наповнювали лозові розложисті кошики червоною стиглістю, — калиново-стиглі жінки, з піснями затаено-гріховними, повними лукавих натяків на щось бентежне й п'янливе. Тоді мала Євпраксія нічого ще не вміла збагнути, тепер лишався самий спогад перед цим вогнем у камені, червоним, як давня калина з дитинства.\nВсе ж зима, попри її непривітність, якось ніби помагала легше зносити неволю, забувати про неї, бо час розполовинений був між холодом і жданням тепла на ранок, коли вогонь у печі давно вже затухав; жар поймався сірим попелом, камінь нахолоняв, і з-під хутряного покривала страшно було виткнути навіть носа, Євпраксія не думала ні про що, окрім тепла, нетерляче ждала появи Вільтруд, думала при ту хвилю, кола знов у печі загоготить полум'я, і теплі хвилі тепла торкнуться її обличчя, і вежа сповниться життям і надією.\nПори року тут мовби зливалися, не було ні весни, ні осені, — тільки безкінечне літо з одноманіттям спеки і оця недовга зима, що, здавалось би, мала лякати ув'язнених, несучи їм загрозу холоду, а насправді несла полегкість, бо коли людина занурюєуься в клопоті найпростіші, дбає лише про потреби своєго тіла, тоді зболена душа її має спочинок і сили притікають до неї як весняні соки в живе буйне дерево.\nЗима тут потопала в потоках холодної води, невідповідність дощів порі року мимоволі навертала Євпраксію на спогад забутої вже давно розповіді Журининої, Мовляв, дощі пускає глухий янгол. Бог йому каже: “Йди туди, де чорно”, а він, не розчувщи, падає, “де вчора”; Бог: “Іди туди, де просять”, а той сипле “де косять”; Бог: “Іди, де ждуть”, а той ллє, “де жнуть”.\nМабуть, той химерний глухий янгол, заливаючи тут різдво потоками дощу, пригнав за тим дощем до Верони і Генріха з його прибічнм папою Климентом. Імператор, виказуючи поштивість до церкви, урочисто зробив великі вклади в два веронські абатства на пам'ять своїх рідних і покійної імператриці Верти. Про живу було забуто. Щоправда, барон Заубуш за повелінням імператора перевірив сторожу, побував навіть у Вежі п'яного кентавра, але не піднявся нагору, бо коли перелякана Вільтруд прискочила до Євпраксії з вістю, що у вежі з'явився Страшний одноногий барон, імператриця послала її вниз попередити Заубуша, щоб не смів з'являтися перед нею.\nДівчина скотилася по східцях, мало не впала на Заубуша, той не розгубився і не здивувався вельми, притримав її коло себе, не дав розтулити рота, сказав загадково-притишеним голосом:\n— Даремно бігаєш. Не до імператриці прийшов — до тебе.\n— Тихо. Ніхто на сім світі не повинен про це знати.\n— Тоді як же? Мене вб`ють!\n— Житимеш, дурна! Ще й як житимеш! Дякуватимеш старому Заубушеві...\nЄвпраксія не знала нічого про ту розмову. Та й про що могла знати? Гордий дух її призвичаївся до відокремленості й цілковитої відірваності від щоденного життя, яке текло внизу, не поповнювала звідти ні своїх знань, ні снаги, живилася якимсь таємним запасом душевних сил, що був, виходить, невичерпний, коли змогла вже стільки просидіти у вежі.\nНе бачила, як імператор у неділю ставав із своїми п'яними баронами коло собору і стежив, як веронці в святкових убраннях обережно обходять калюжі. Тоді ставав, широко розставивши ноги, коло калюжі і, колупаючи кінцем меча в багнистому дні, норовив обляпати болотом особливо ошатно одягнених. Чоловіки мовчки зносили наругу, жінки з вищанням утікали, але їх обприскували багнюкою імператорські прибічні, що з реготом ганялися за втікачами.\nНе чула, як хвалився Генріх на учті, одурівши від пиятики: “Ось витягну імператрицю з вежі й піддам її карі за розпусту. Звелю поставити на кладовищі з піднесеними догори руками, опертими на двох схрещених мітлах. Хай вийдуть з неї слов'янські гордощі!”\nНе знала, що імператор замкнений у Вероні, оточений звідусіль, зіпхнутий на самий край Італії, коли ж хотів стрітися з угорським королем Владиславом, аби зажадати помочі, то Матільдин муж Вельф не пропустив його крізь гірські проходи.\nІноді людині ліпше не бачити, не чути, не знати. Тоді можеш зосередитися на собі самій, спитати себе: що я можу знати? Що повинна робити? На що сподіватися?\nСпитала про це абата Бодо. Той відбувся звичним: блаженні, хто діє в ім'я господнє.\n— А хто діє? — зухвало поцікавилася вона.\n— Ті, хто йдуть по путі господній.\n— Хто ж іде?\nБодо стривожено глянув на імператрицю. Не звик до суперечок тут, у вежі. Приходив, говорив. Євпраксія мовчала. Сповідатися не мала в чому. Гріхів не мала ніяких, хіба що в гордині своїй вважала, що цілий світ завинив перед нею. Але абат уникав такої розмови, бо звик у житті до обережності, а тут, розумів це, потрібна була обережність просто неймовірна.\n— Зима довга, дочко моя,— сказав по змозі м'яко,— я хотів би знайти для вас такі книги, які принесли б вам утіху в самотності.\n— А чому ви не приносите мені благословення від найсвятішого папи?\n— Я хотів би це зробити, але...\n— І як то може бути: бог один і його намісник на землі має бути один, а в Італії відразу два папи? Здається, бувало відразу й по три? Як то, отче?\n— Дочко моя...\n— Ви боїтеся відповісти, отче? Я спитала, хто ж іде по путі господній? Чи той папа, що з імператором, чи той, що з Матільдою?\n— Я не можу вам цього сказати.\n— Не знаєте чи боїтеся?\n— Не можу, дочко моя. Скажу вам лише: папи Климента не бачу, не допущений, нікуди не допущений, бо маю спільну долю з тобою, дочко моя. Плоть моя має вихід з сеї вежі, а дух перебуває тут постійно.\n— Я мала б відчувати це якось.\n— Для того потрібен час. І терпіння.\n— Скільки ж? І того, й того вже було задосить!\n— Терпінню немає меж.\n— А знанню?\n— Знання — то і є терпіння. Що досконаліша істота, то вразливіша вона до страждань.\n— А до насолод?\n— Лише грубі натури. Грубі й порочні.\n— Все ж мені було б радісно відчути себе тут несамотньою. Відчути ваш дух.\n— Думай про дух божий, дочко моя. Блаженні, хто...\nЦе вже Євпраксія знала давно. Відвернулася досить непоштиво, знаючи, що судити її за це ніхто не зможе. Щоправда, співчуття від абата теж не очікувала, бо таке почуття йому було чуже.\nА з духом справді спізналася вже повесні, та був то не той дух, що про нього святобливо говорив абат.\nМогутній дух волі в хижому посвисті пташиних крил об'явився Євпраксії звідти, звідки й не ждала ніколи — зі сторожової вежі. Кнехти гніздилися внизу, пильнували стінного переходу, верх вежі весь цей час був вільним, а з весни поселився там чоловік майже так само самотйій, як Євпраксія, але не цим він привернув увагу, а своїми соколами. Чоловік був сокольником. Чий — імператорський, баронський, єпископський, а чи сам по собі? — не важило. Видно, так само відвик від людей, як і вона, звик до мовчання, до самотності, наклало це на йього печать суворості й навіть, сказати б, хижості, надто ж у погляді глибоких чорних очей, але різнився він од імператриці, що мала б загинути від неробства, своєю неймовірною зайнятістю. Бо вчив соколів. Не літати, ні,— до цього привчені були від народження. Але гнатися саме за тою здобиччю, на яку вкаже чоловік, і летіти не кудись, а куди вкаже чоловік, і летіти не якось, а якнайвище, найголовніше ж: не втікати від людей, щоразу повертатися до господаря, всідатися на шкіряну рукавицю, слухняно ждати нових спонук.\nСоколів годилося ростити саме у високій вежі, щоб звикали високо злітати. Ось і вибрав ту вежу сокольник, і віднині вона стала для Євпраксії Соколиною вежею.\nСоколи вилітали просто в неї з-перед очей, здавалося, відчуває на своєму лиці вітер від їхніх крил, вони вишугували в піднебесся з такою нагальністю, з таким завзяттям, аж ніби в тобі теж щось зривалося й летіло за ними, разом з ними, спільно з отим невпокореним могутнім духом жадоби волі, простору, безмежжя.\nЗавжди неуважлива до занять простого люду, Євпраксія тепер з якимсь болючим вдоволенням стежила за всім, що робить сокольник. Незабаром не було для неї ніяких таємниць ні про того чоловіка, ні про його сірих вихованців. Все ж таки більше приглядалася до соколів, бо й що чоловік та ще усамотнений? Мало спить, мало їсть, ні з ким не говорить, суворість — спосіб його буття, у клопотах — порятунок од розпачу.\nВразила Євпраксію жорстокість сокольника. Не могла без гніву й обурення бачити, як пускав він своїх соколів на перелітне птаство, на диких гусей, на журавлів, на лебедів. Може, летіли вони й до Києва, може, ждуть їх там такі малі діти, як була колись вона, прислухаються, чи не заячить у темному весняному небі, чи не закурличе. А журавель ніколи не долетить, і лебідь не прилетить на дніпровські плеса, бо збитий хижим соколом на цю тверду кам'янисту землю. І повинен у тім суворий сокольник, який не знає жалості.\nОднак згодом вона все ж простила сокольникові його вимушену жорстокість, збагнувши, що за волю доводиться завжди платити. Іноді й чиєюсь смертю. Для сокола захват волі, а для лебедя — смерть. В одних крилах — посвист розкованості, хижої нестримності, голос безмежжя, в інших — приреченість. Не може бути волі взагалі й для всього. Отримуючи волю для себе, неминуче відбираєш її в когось, не маючи ніяких обмежень, тим самим обмежуєш безліч інших істот, може, саме через те так охоче кидають до в'язниць простих людей всі королі й імператори: тоді почуваються вільнішими. І Генріх замкнув її до вежі для того, щоб не мати коло себе ще одної коронованої голови, надто ж, що не мав у ній потреби як у жінці. Але ж імператор не сокіл, хоч так само хижий.\nСоколів треба було годувати пташками, ставити свіжу воду, щоб купалися й сушилися на сонці. Сокіл повинен мало спати, тоді він зліший і слухняніший. Сокольник часто годував птахів, накладав їм на голова шкіряні каптурці, путав ноги й носив на тонкім обручі, щоб не спали і втрачали дикість. Літати попервах пускав на шнурі-довжику, щоб поверталися до вежі. Після цього знов годував і підставляв воду для купання. Згодом став пускати вже й без шнура, вимахував з вікна вежі чимось сірим на довгій мотузці, видно, приваблював птахів назад.\nЄвпраксія спершу не дивилася на все те, неспроможна збороти відразу до вежі, де сиділа її сторожа, та згодом несила було їй відірватися від споглядання соколиного життя, яке розгорталося перед її очима.\nУ високих вежах вигодовують соколів. Забирають соколят з гнізда і привчають платити неволею за ліпше знання волі, за хиже вміння насолоджуватися нею, осягати всю її безмежну обмеженість. Чи не так склалося і її життя? Мов маленьке соколя, вирвано її з рідного гнізда, кинуто в холодну чужину, приборкувано, затуляно очі чорним каптуром, зв'язувано руки й ноги, закуто, врешті, у камінь. Може, хоч всемогутній дух соколиної свободи якось порятує її, дасть снагу, терпіння й надії?\nТепер не відривалася від споглядання того, що діялося в Соколиній вежі, аж врешті помітив те похмурий сокольник, а може, помічав то давно, та тільки через свою відлюдкуватість не виказував. Однак, хоч який ти відлюдько, а маєш знати, що дивиться на тебе сама імператриця, до того ж молода й гожа жінка, опріч того — ув'язнена, нещасна, безпомічна. Яке ж треба мати серце, щоб лишатися байдужим перед такою жінкою?\nСторінка 35 з 46 Показати всі сторінки << На початок < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 > У кінець >>


Література українська Поет-лірик Олександр Олесь\nCкладним і суперечливим був життєвий і творчий шлях талановитого українського поета-лірика Олександра Олеся, який увійшов у літературу напередодні революції 1905-1907 рр.\nНародився О. Олесь (справжнє ім'я і прізвище Олександр Іванович Кандиба) 4 грудня 1878 року в селі Верхосулі поблизу Білопілля на Сумщині. Тут минало й дитинство майбутнього поета.\nВажке життя трудового народу, визискуваного чужими і своїми панами, чарівна українська народна пісня, краса природи рідного краю — це ті основні джерела, що живили поетичний світ О. Олеся не тільки в роки дитинства й юності, айв час розквіту його поетичного таланту.\nНавчався Олександр спочатку в Дергачівській хліборобській школі, а після її закінчення в Харківському ветеринарному інституті. На період навчання в хліборобській школі припадають його перші поетичні спроби, що вміщувались в рукописних збірниках, які О. Олесь складав з своїм шкільним другом — майбутнім відомим російським письменником К. Треньовим.\nЗнаменною подією в житті молодого поета була його поїздка влітку 1903 року до Полтави на свято відкриття пам'ятника зачинателю нової української літератури Івану Петровичу Котляревському.\nЗ захопленням слухав Олесь на святі схвильовану промову Михайла Коцюбинського, який перед багатолюдними зборами полтавчан і гостей високо піднімав ім'я Котляревського, що «бере з-під сільської стріхи ' пісню народну» і переносить її в літературу. Вдумливе обличчя Коцюбинського, яке світилось любов'ю до людей, теплий, проникливий погляд його темних очей глибоко запали у душу молодого поета.\nЗустрів Олесь у Полтаві ще багатьох інших відомих письменників: Панаса Мирного, Лесю Українку, Володимира Короленка, Михайла Старицького, Івана Карпенка-Карого, Василя Стефаника.\nУстами кращих своїх представників, які виступали на відкритті пам'ятника, український народ стверджував, що він живий, що ні російський царизм, ні австро-угорські магнати, ні румунські бояри не вбили його душі, його мови, його культури.\nНа цьому святі Олесь, як ніколи, відчув себе сином великого народу, що бореться за своє соціальне і національне визволення. І зазвучали струни душі молодого поета. Зазвучали ніжно, часом сумовито, але все ж таки життєствердно. Народжувався новий поетичний талант. Настроювало його на героїчний лад саме життя. Адже це був переддень революції 1905—1907 років, коли по всій Росії звучало горківське «Пусть сильнеє грянет буря», а слідом за ним «Хай гине цар» Лесі Українки.\nПерша збірка поезій О. Олеся вийшла в світ у 1907 році в Петербурзі під назвою «З журбою радість обнялась». Від неї повіяло молодою свіжістю, юнацькою щирістю і безпосередністю. Повіяло здоровими настроями молодої душі, що прагне світла й боротьби за оновлення рідного краю, людського життя.\nНа 1905-1907 роки припадає розквіт таланту поета. Під впливом загального революційного піднесення, що охопило всю країну, він написав немало талановитих поезій, в яких звучав пристрасний заклик до боротьби за волю всіх трудящих.\nВ кращих творах, що ввійшли до збірки «З журбою радість обнялась», Олесь відтворив подих революції 1905 року, щире захоплення революційними подіями, в яких бачив світанок нового життя пригноблених царизмом народів.\nІ все-таки поет не став послідовним співцем революції. Бувши далеким від марксистських поглядів на розвиток суспільства, Олесь не задумувався над складністю шляхів соціальної боротьби, чітко не бачив рушійних сил революції, її кінцевої мети. Революція для нього — це загальна боротьба за волю, це «диво», коли «вільні й рівні стануть люди і здійснять мрії всі ураз».


Прання зимового пуховика: корисні поради - Today.ua\nГоловна Шоу-бізнес Як випрати зимовий пуховик, щоб наповнювач не збився в грудки\nЯк випрати зимовий пуховик, щоб наповнювач не збився в грудки\n20:02, 14 січ, 2022\nВерхній одяг особливо світлих відтінків дуже швидко брудниться, найкращим виходом буде віднести річ у хімчистку. Однак задоволення це не з дешевих, тому багато хто відправляє пуховики в пральну машину. Щоб у процесі прання волокна наповнювача не збивалися в грудки, необхідно знати та застосовувати деякі корисні секрети.\nПри неправильному пранні всередині пуховика наповнювач збивається і утворюються порожнечі. Щоб пух або синтепон зберегли пухкість, стирайте пуховик в режимі делікатного прання. Обороти віджиму виставляйте в діапазоні від 500 до 800. Покладіть у бак пральної машини разом із пуховиком пару тенісних м'ячів або зробіть щільні кульки самостійно з пекарської фольги.\nЗамість сухого порошку для прання використовуйте гель, інакше на поверхні пуховика залишаться білі розлучення, оскільки порошок дуже погано вимивається з наповнювача.\nПісля прання збийте наповнювач у пуховику за допомогою підручних засобів – вони допоможуть повернути одягу початкову форму. Сушіть пуховик у кілька етапів.\nПісля вилучення пуховика з пральної машини, повісьте його на плічка, розгладьте руками рукави, комір, кишені і т.д. Далі збийте пуховик, як подушку, розправте наповнювач поступово по всій площі.\nСушіть у добре провітрюваному приміщенні, час від часу струшуючи пуховик і розминаючи наповнювач руками, рухаючись знизу вгору. Майже сухий пуховик можна пропилососити, потужний струмінь повітря розправить і розпушить наповнювач.\nДізнайтеся також, як вибрати якісний та зручний пуховик на холодну пору року. Декілька важливих секретів, про які повинен знати кожен покупець.


ЄС нагадав Зеленському про корупцію і олігархів - Kyiv.Press\nЄС нагадав Зеленському про корупцію і олігархів\nПрезидентка Європейської комісії Урсула фон дер Ляєн назвала три шляхи, щоб вивести відносини між Україною та ЄС на новий рівень.\nПро це вона сказала на пресконференції за підсумками саміту Україна-ЄС в Києві 12 жовтня, повідомляє «Європейська правда»\n«Перший стосується фокусування України на впровадженні реформ.\nУкраїна пройшла довгий шлях, і я хочу привітати вас, президенте Зеленський, із цим. Я хочу чітко заявити, що ми продовжимо підтримувати зусилля України у здійсненні основних реформ», — сказала фон дер Ляєн.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Невелика група людей взяла Україну в заручники — аудитор ЄС\nДругий шлях — використовувати потенціал Угоди про асоціацію.\n«Вона все ще може багато чого запропонувати. Ми це обговорювали. Наприклад, у діджитал-сфері. Україна дуже прогресивна у цій сфері, і ми можемо тут багато що зробити спільно», — сказала голова Єврокомісії.\nТретій шлях — збільшення обсягів торгівлі, інвестицій та економічної співпраці.\n«Наша угода про поглиблену і всеохоплюючу зони вільної торгівлі продовжує бути наріжним каменем наших відносин. Багато вже зроблено, та я закликаю нас бути амбітними, щоб обидві сторони могли скористатись перевагами», — заявила фон дер Ляєн.


Перші фото Лаври після відкриття в 1988 році — Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра\nСвято-Успенська Києво-Печерська Лавра / Публікації / Статті / Перші фото Лаври після відкриття в 1988 році\nПерші фото Лаври після відкриття в 1988 році\nПропонуємо увазі всіх читачів офіційного сайту Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври архівні фотоматеріали 1988 року, на яких відображені будови обителі до реконструкції. У рік відкриття Лаври корпуси Святої Печерської обителі передали чернечій братії. Насельники монастиря прийшли на Печерські гори, щоб знову запалити тут лампаду молитви. Ці фотографії є частиною особистого архіву митрополита Тульчинського і Брацлавського Іонафана, який був першим Намісником Києво-Печерської Лаври після відродження в ній чернечого життя в 1988 році.\n«Нам довелося почати все заново, — згадує владика Іонафан, — на цих фото ви бачите, в якому жахливому стані були храми, братські корпуси, адміністративні будівлі. Дуже важливо було в той період, щоб почалося справжнє відродження монастиря.\nЗвичайно, в першу чергу був встановлений порядок звершення богослужінь, але паралельно з цим почалася і реставрація корпусів, прибирання територій. І все це в найбільшій мірі лягло на плечі братії, що прийшла тоді в монастир. Було важко. Не можна говорити, що не виникало ніяких проблем. Але з Божою поміччю і молитвами Богородиці ми всі разом поклали той благий початок, який мав продовження в наступні роки. І тепер ми бачимо Лавру зовсім іншою. Минуло тридцять років, і на тих старих фото практично невпізнанними стали лаврські корпуси і храми. Багато в чому тут особиста заслуга нинішнього Намісника монастиря митрополита Павла, братії Святої Печерської обителі, парафіян та небайдужих людей, які відгукнулися і допомогли у відновленні найдавнішого монастиря Святої Русі. Вірю, що і в даний час Господь, Який благословив нам відновити чернече життя тут в 1988 році, не попустить осквернення нашої великої святині, а молитва за мир у всьому світі буде невпинно підноситися на цих святих пагорбах».\nМи вже писали про відродження Лаври і про те, яких зусиль коштувало відродити храми і корпуси в тій благоліпності, яка була до закриття монастиря безбожною владою. На фото ми можемо бачити, як виглядав корпус № 49, в якому до більшовицького перевороту 1917 року знаходився будинок блюстителя Дальніх печер, а після 1988 року спочатку дім Намісника, а потім канцелярія Митрополії Української Православної Церкви. Там же, на Дальніх печерах, розташовується і корпус № 50, в якому зараз живе братія монастиря, а навпроти нього — Аннозачатіївський храм, стан якого на момент відкриття монастиря в 1988 році ми бачимо на фото.\nВідображені на фотографіях корпуси (зараз — братські келії) № 73 на Дальніх печерах і № 42 на Ближніх печерах, стан подвір’я біля братської трапезної, зовнішній вигляд храму Різдва Пресвятої Богородиці, який зараз є Академічним храмом Київських духовних шкіл, і адміністративної будівлі Київської духовної академії і семінарії.\n«Ми бачимо, в якому запустінні було тут практично все, — каже митрополит Павел, переглядаючи фотографії, — але завдяки працям владики Іонафана і братії, яка прийшла сюди для чернечого подвигу, стало можливим відродження обителі. Кожен, хто приходить в Лавру, бачить, як вона прекрасна і багата не тільки своїм духовним життям, а й прекрасна зовні. Але мало хто замислюється про те, як вона виглядала раніше, мало хто має уявлення про це. Тому я сердечно дякую владиці Іонафану за надані архівні фото, завдяки яким, сподіваюся, всі наші читачі, парафіяни, співгромадяни зможуть побачити те преображення Святої Києво-Печерської Лаври, яке стало можливим під Покровом Пресвятої Богородиці, молитвами угодників Києво-Печерських та працями зібраної Христом Спасителем на цьому святому місці братії! І нехай збереже в світі і єднанні всіх нас Господь!»\nПропонуємо увазі всіх читачів офіційного сайту Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври архівні фотоматеріали 1988 року, на яких відображені будови обителі до реконструкції. У рік відкриття Лаври корпуси Святої Печерської обителі передали чернечій братії. Насельники монастиря прийшли на Печерські гори, щоб знову запалити тут лампаду молитви. Ці фотографії є частиною особистого архіву митрополита Тульчинського і Брацлавського Іонафана, який […]


Михайло Возняк - 14. Братчики про себе\nПошук по розділу сайта 14. Братчики про себе\n14. Братчики про себе\nТа не всі братчики були здатні так від’ємно висловлятися про своїх товаришів, як це бачимо в Посяденка, Андрузького, Костомарова. Вже з вище наведених висловів можна було бачити частіше гарні й дуже гарні думки одного братчика про іншого, решта думок братчиків про себе, висловлених у часі слідства, подається оце, починаючи від Шевченка.\nПодавши кілька дат із свого життя, сказав Шевченко про свою літературну творчість, що вірші любив від дитинства й почав писати вірші від 1837 р. Жуковському, що поміг багато при викупленні Шевченка з кріпацтва, присвятив свій перший вірш «Катерину», що викликала захоплення між українцями, й Шевченко задумав писати й далі вірші, не покидаючи малярства. Поза знайомістю з Кулішем і Костомаровим інших братчиків знав дуже мало, а з Посяденком був зовсім незнайомий.\nНа запит, чому Білозерський уважав Шевченка замітною людиною, відповів Гулак, що правдоподібно тому, що в Шевченка був великий поетичний талант. Сам Білозерський сказав у допиті таке про Шевченка:\n«Наскільки я міг запримітити в часі наших коротких зустріч, завжди являвся Шевченко як поет-сирота, що досвідчив у житті багато горя й мабуть іще більше терпів у собі самім. Він очевидно мучився своїм положенням і часами старався затопитися в забуття, вживаючи гарячих напитків. Здається, в такім стані писав він багато віршів тому, що часто не пам’ятав сам написаного. Одначе в останнім часі він почав уважніше запримічувати свої хиби, дбав про свою освіту й часто жалував, що не одно написав таке, щодо чого бажав би, щоб цього не було. Від нього сливе ніколи не можна було почути його власного вірша; тільки деколи він починав виголошувати сам для себе якісь вірші, та звичайно закінчував словами: не знаю!\nЛедве чи хто чув від нього якесь патріотичне бажання або переконання: він не старався нікого приманювати на свій бік. Він болів тільки над положенням селян і висловляв своє огірчення на поміщиків, або оповідаючи якийсь смішний анекдот, або з гірким сміхом виголошуючи уривкову фразу. Деколи він говорив: «Я нічого не хочу, тільки щоб люди свого не цурались». Любив він співати українські пісні, котрі ставив вище від усіх своїх творів; часто співав також і московські й захоплювався ними. Можна думати, що він не мав жадних зухвалих намірів і в природнім стані не спочував тому, що написав під впливом журного настрою духа. З літами він без сумніву був би дуже перемінився, серце у нього добре, але невиховане й нещасливе, а може він сам в причиною свого нещастя».\nШевченка уважав Білозерський людиною, що здатна відгадувати потреби народу й навіть цілого віку.\nАндрузький сказав про Шевченка, що він\n«приїхав на весну 1846 р. по назначенні Академії до Києва з Сяженем; писав мерзенні вірші; спонукував до великої діяльності товариство, а сам у тім часі гуляв на всі заставки по всіх кінцях України. Своїх пасквілів, привезених із Петербурга, він сам опісля не одобряв; та не знаю, чому їх не знищив. Був я у нього десять разів, читав свої вірші або слухав, як він із Сяженем говорив про пиятики. Сяжень не хотів і знати більше нічого».\nМішаючи правду з уявленим, Андрузький змалював при характеристиці Костомарова вплив Шевченка на нього. Зазначивши, що Костомаров одержав освіту в Харківськім університеті, писав далі таке:\n«Фальшиво поняті ідеї звернули його з шляху правди й повели в погибіль. Чи могла молода, благородна, повна надій людина не захопитися мусуванням умів?… Першим його ступнем була – любов до української мови. Він жив на Україні, мати українка. Разом із мовою, дійсно гомеричною, полюбив він історію України, історію криваву, можна сказати, варварську, але героїчну, лицарську, а що миліше від лицарськості для юнака, самого переповненого високими почуваннями? Україна стала другою батьківщиною Костомарова; він дивився на українця як на найкращого брата великоросів; на українську мову як на ідеал мови простої, необробленої, але близької до природи, повної гідностей давніх мов. Перший ступінь зроблений! Тоді то він написав свої дисертації й поганенькі вірші «Єремії Галки»…\n«Полюбити щось утрачене значить забажати привернути його: це сталося також із Костомаровим. І чи міг він при такім ході думок поволі не зненавидіти винуватців упадку України? Його зненависть упала б найбільше на поляків, але в тім часі вона зіткнулася з ідеєю слов’янства й високим словом Христа: «Любіть ворогів ваших». А ідеї про слов’янство були в «Москвитянин-і», в польських, сербських, болгарських періодичних виданнях, навіть у покірливім «Киевлянин-і».\n«Очевидно Костомаров зразу мріяв про них, опісля бажав, сподівався й нарешті подумав: чи не можна? Зроблений другий ступінь! – Костомаров був на словеснім факультеті, чув про англійську та французьку революції. Скупість викладів доповнила уява й читання давніх класиків. Він забажав лібералізму; монархізм став немилим. – Третій ступінь!… Досі думав; наступила пора ділати. Костомарова послано до Києва на вчителя історії в першій київській гімназії.\n«На потвердження того, що я сказав вище, можу навести таке: Костомаров хвалився знанням сливе всієї Псалтирі й Євангелія. Часто говорив, а ділав слабо, неначе боровся з якоюсь думкою, противною його напрямові, – що можна бачити з докорів Посяди та з докорів у листах Шевченка. Безперервно старався історією потвердити свої думки й нерідко ослабляв їх, судячи по фактах. Так, читаючи польську історію, він захопився нею; читаючи історію України Кониського (Історію Русів), він проклинав поляків і перше його питання до Посяди, що увійшов до нього, було: чому Хмельницький не вирізав поляків, коли взяли Варшаву? – то знову заглиблювався в читання святих книг.\n«Приїхавши до Києва, задумав Костомаров здійснити ідею київського журналу на всіх слов’янських наріччях. У нім поміщувалися б: статті з красної літератури, історії, науки, мистецтва й інше.\n«Приїхав куратор Траскін (генерал), він був вдоволений думкою Костомарова й жадав тільки програми журнала, щоб випросити дозвіл. Та не маючи під рукою матеріалів, Костомаров охолонув і вже думав тільки про московсько-український журнал у двох періодичних виданнях на рік; нарешті про збірник, альманах і, втративши поволі думку про це, затопився в студіях свого предмету – історії.\nТак може все й розвіялось би; та доля хотіла інакше, приїхав Тарас Григорьевич Шевченко. Його поетичні слова гриміли по всій Україні; його ставили вище від Жуковського, сподівалися мати з нього свого Шіллера. Я сам плакав, читаючи його «думи» й «Катерину», він написав їх у найкращих роках свого життя, під впливом музи Жуковського. Костомаров не занедбав з’явитися у великого поета; великий поет не занедбав виказати свій духовий упадок. Свої: Кавказ, Сон, Посланіє до земляків він привіз із Петербурга; останнє показує, що був іще поетом, але вже не тим. Костомаров запрошував його до себе на вечори й тут саме читав Шевченко свої пасквілі. Крім вище названих (братчиків) не було там нікого. Пам’ятаю, я був на однім вечорі, читався «Кавказ»; я морщився, Костомаров зівав, але Шевченка звеличували під небеса.\n«Відновилася ідея про журнал; Шевченко обіцяв і для київського театру постачати свої речі. Він на якийсь час виїхав кудись і все спинилося. Це було влітку 1846 р.\n«Я вернувся з вакацій, незабаром приїхав і Шевченко, але упадок духа не позволяв йому виповнити свою обіцянку; поет повинен бути повний і благородних задумів. Шевченко потребував їх і найшов у Костомарові, перейнявся релігійностю та переклав на українську мову кілька псалмів, хоч і в дражливім виборі; на жаль я їх не читав. Гулак, що перед приїздом Шевченка був коротко знайомий і заприязнений із Костомаровим, два місяці по приїзді Шевченка виїхав до Петербурга.\n«Нудьга по втраті приятеля, бажання поділитися з кимсь своїми думами, ще тісніше зв’язали Костомарова з Шевченком. Шевченко не так уже нападав на ляхів; і до слов’янщини був не від того; але за те жорстоко ганив Хмельницького, що й висловив у вірші «Великий льох». Це огірчувало Посяду; він ставив Хмельницького вище від усіх мужів і керманичів. Я був його думки. Хмельницький розумів дуже добре, що Україна не може існувати окремо, та зробив найкраще з того, що міг. Пізніші чвари виправдали його.\n«Ганячи Хмельницького, Шевченко вихвалював Мазепу. Посяда ганив його за криваве осягнення влади. Я так само. Що ж Костомаров? Він і так і ні! Находив хиби в Хмельницькім і лицарськість у Мазепі. Тоді він збирався видати пісні, які сам зібрав. Приїхав бувший професор Максимович; Костомаров запропонував йому план щодо пісень, той згодився та сказав, що не можна видавати журнал у Києві з причини недостачі грошей; обіцяв приїхати по Різдві Христовім, і не приїхав і нічого не зробив: і так пісні лишилися невиданими. Одначе Костомаров видав тоді Слов’янську міфологію церковнослов’янським письмом; приготовляв до друку свої виклади й мало що не збирався писати історію України. Тоді ж був і Куліш у Києві два дні й поїхав женитися з сестрою Білозерського. Куліш просив Костомарова й Шевченка на весілля; Костомаров не поїхав, Шевченко, здається, був. Таким робом проминув 1846 р. і настав 1847 р.\n«Шевченко вспів поїхати до Почаїва, що лежить на австрійськім кордоні, й від’їхав на Чернігівщину. Відтоді я більше не бачив його, й рознеслися чутки, що його ловлять, схопили, піймали, – ці чутки нарешті й виправдалися. Пустив ці чутки, здається, студент Струговщиков. Він егоїст, говорив не раз: як, Шевченко, простий хлоп, а його більше шанують ніж мене! Його трохи не носять на руках на Україні, а про мене хочби слово! Цьому не бути! Бідолаха, він також пише вірші.»\nСвої зізнання про Костомарова закінчив Андрузький думкою, що царське помилування дало б цареві найкращого підданого, а старій матері осолодило б останні дні її життя. Думка Андрузького про вплив Костомарова на релігійність Шевченка хибна вже хочби тому, що «Псалми Давидові» Шевченка походять з-перед часу пізнання їх обох; узагалі хронологія писань Шевченка в Андрузького не вірна й настільки його оповідання вимагає спростування. Менше дивне те, що ганив Шевченка за його протицарські вірші.\nДоповненням характеристики Костомарова з боку Андрузького можуть служити слова Білозерського про нього. Білозерський зізнав, що Костомаров\n«старався посіяти, в своїх учениках любов до споріднених слов’янських племен, основану на безпристрасній думці про їх гідності й недостачі. Це, треба запримітити, забирало найменшу частину його діяльності. Два роки був він учителем гімназії й кілька місяців викладав російську історію на університеті. Він вів життя самітнє, посвячене дуже пильному вивченню історичних матеріалів і приличне людині, відданій зовсім науці, укладав виклади з усесвітньої і головно російської історії, а тут прийняв за правило не вводити власних видуманих ідей, а малювати тільки живо картину минулого, самі факти історії.\nБездоганне виповнення учительської повинності уважав він своїм святим обов’язком і ніщо не могло відтягнути його від викладу. В характері Костомарова була та особливість, що він у протирічність властивому собі строго-критичному дослідові фактів неначе навмисне захоплювався якоюсь, деколи найзвичайнішою ідеєю, яку хотів вияснити собі, й доводячи її в своїй уяві до крайности, закидав її як некорисну. Напр. він захотів бачити свій твір «Слов’янську міфологію» надрукованим церковнослов’янськими буквами, а потім сам пожалував того. Наприкінці цього часу він очевидно ставав серйознішим і обережнішим і захоплювався науково-літературною діяльністю».\nКостомарова зачисляв Куліш до визначних українських діячів. Назвавши у відповіді на одно питання українськими діячами Квітку, Шевченка й себе, він у відповіді на два інші питання назвав і Костомарова, раз у трійці з Шевченком і собою, другий раз побіч істориків Бантиш-Каменського й Маркевича, далі Квітки, Шевченка й себе. З Костомаровим, Шевченком і Гулаком познайомився Куліш – по його словам – виключно як із людьми, що віддавалися літературі. З інших знайомостей найважніше для характеристики Куліша познайомлення з Білозерським, що ось як схарактеризував його:\n«Куліш належить до числа тих людей, котрі своїм благородством, чесністю, великодушністю й розсудністю заставляють шанувати себе кожного, хто має з ним діло. Він людина практична й діяльна та не любить кидатися то на те, то на інше, а передовсім не жалує того, що не одобрене спокійним розсудком. Його діяльність найбільше зосереджувалася на літературі й на удосконалюванні життя, яке бачить він головно в ділах, і тільки діло уважав істотністю. Всяке захоплення, що не має означеної корисної цілі, на котру зараз же можна вказати, противне для нього. Своє життя проводив він, займаючися літературою й малярством; робити добре, не відкладаючи, там, де є до того нагода, уважає він головним обов’язком.\nТака людина не могла захопитися жадними намірами, ні задумами, й мильне те зізнання, буцімто він стояв на чолі української партії (Андрузький). Подібної партії ніколи не було. Він дійсно стоїть на чолі, але як знавець рідного краю, а зовсім не як прихильник якоїсь ідеї, котра шукала б оборонців і однодумців для довершення якоїсь нелітературної справи. Демократичний дух, замітний в його творах, походить не від того, щоб він був насичений демократичними ідеями. Це виходить із самого предмету, який він оброблює, із історії народу, що не мав означеної влади й був приневолений боротися навіть не з польським урядом, а з противниками уряду. Він старається живо й вірно змалювати старовину й тому не щадить і українців, малюючи їх у часах Брюховецького в своїм останнім романі (Чорна рада).\n«Куліш ніколи не належав до жадної партії, а стояв сливе завжди окремо й нераз гнівався, що інші не вміють виповняти свого літературного покликання так, як треба, й не приводять зібраних матеріалів у порядок і не публікують їх на користь наукового світу. В цім і була його невтомна діяльність, що її він ніколи не захотів би перервати пустими мріями, які не приносять ніякої користі. Признаюся щиро, що я ніколи не осмілювався навіть натякнути йому про ідею товариства, яка тішила деякий час мою уяву, щоб його твердий і строгий розум не осудив мене безмилосердно й насмішкою не зруйнував донкіхотського лицарствування, що було на якийсь час забавкою молодого й недосвідченого серця. Він зараз запримітив би, що я незвичайно діяльний там, де нема діла, й що при помочі мрій штучно втікаю перед дійсно корисною працею».\nАндрузький, що зробив Шевченка й Куліша провідниками української партії, заключив із одного вислову Куліша: «ах, ті кацапи» на вечорі в Костомарова та з непереривних його праць над історією України, що він нічого й знати не хотів поза Україною. «Характеру він гарячого; любить, щоб усе скоро. Шевченка признає найбільшим поетом».\nПро Гулака знав Андрузький стільки, що він приятелював із Костомаровим і знав добре німецьку мову, навіть із своїм песиком говорив по німецьки. Яко студент Дорпатського університету там і набрався своїх думок. Білозерський указав, що Гулак займався головно юриспруденцією; зразу студіював римське й германське право, а потім законодавство та взагалі життя слов’янських народів. З Дорпатського університету виніс він багато знання, любов до наукових зайнять і німецьку чесність і порядність. Він бажав, аби все існуюче виходило з логічних законів, та й осуджував усякий поступок, що не підходить під такі закони. В усіх його діланнях виявлялася незвичайна скромність і розсудність, властиві його характерові; його поступки вибивалися чесністю й пошаною права кожної людини на людяне поступування з нею. Свою думку виповідав він із дуже великою обережністю і без усякої самопевності, хоч як ні був би переконаний в її справедливості. Гулак не старався про те, щоб поширити ідеї, які цікавили його, а більше дбав про те, щоб вияснити їх для самого себе; з тою ціллю він і зберігав папери, що містили в собі справи, які захопили колись його голову. Виповнення закону уважав він невідмінним».\nБілозерського назвав Андрузький учеником Куліша в повнім змислі.\n«Моральна чистота й деяка гарячість у думках. У Полтаві мав він за обов’язок поширювати ідеї, що хвилювали товариством; але від часу його поїздки в Полтаву навіть чутки про нього стали темні й неясні. Загрів місце».\nМаркович зізнав, що Куліш назвав Білозерського «вибраним начинням» тому, що коли Білозерський був на університеті, «відзначався такою чистотою, бездоганною моральністю, такою лагідністю характеру й такою християнського любов’ю, що дивував усіх своїх товаришів.»\nМарковича схарактеризував Білозерський так:\n«Маркович молода людина з дуже добрим серцем, але з характером, котрий іще не споважнів. Він не зробив нічого для товариства, про яке не знав, і спочував тільки любові до української мови й поезії. Наслідком цієї любови він збирав народні слова й оповідання та крім звичайної любові до своєї батьківщини він не мав жадних задумів, дбаючи тільки про те, щоб в інших підтримати те почування, котре його цікавило. Завжди було видко в нього пошану до властей.\nЕлементи його характеру ще не усталилися, але його прикмети й понуки найкращі. Він усіма силами старався вияснити собі шлях християнського життя та йти цим шляхом, і дуже вдячний був мені за те, що я звернув його увагу на читання Євангелія, про що він не дбав давніше й захоплювався різними філософічними поняттями. Відтоді став уважнішим до себе, але не вспів іще визволитися від розсіяності та перебільшень у словах. Наслідком останньої недостачі висловився він так дивно про мене, називаючи мене жартом «не менше студентом і може більшим від усіх синів землі». Любов і вдячність, яку має для мене Маркович за вказання йому на Євангеліє та на краще життя, а також його схильність до перебільшень спонукали його написати про мене до Гулака, що так само мене цінив за тихість і лагідність характеру, за любов до науки та християнського життя, про котре я любив, говорити з захопленням так: слава Богу, що вибрав його для нас провідною зорею до Віфлеєму».\nАндрузький висловився про Марковича, що він обожав Гетьманщину та слов’янізм. був частим гостем у Костомарова, збирав колядки, пісні, казки, притчі й y нього саме можна було наслухатися українських пісень. «Позаторік надрукував якусь статейку по московськи в київській губернській газеті. Газету швидко розкупили». В останнім часі приготовлявся до іспиту з Навроцьким, що жив у нього по виїзді Гулака.\nНавроцького схарактеризував Андрузький як людину гарячу, але безхарактерну. В гімназії писав романи й інше, а на університеті тримався того, хто більше гримів. Тому й тримався думок Костомарова. В хвилини першого захоплення вихваляв твори Андрузького й ледве чи не на пам’ять знає твори Шевченка. «Проминула б молодість, літа охолодили б і він обернувся б у доброго, покірливого українського поміщика». Навпаки Білозерський назвав Навроцького молодою людиною доброго та простодушного характеру;\n«в нім більше (в порівнянні з Марковичем) логічної строгості в думках і почуваннях. Він любить Україну й особливо поезію; жадних задумів не висловляв він і не виявив жадного ділання, в котрому би проявилися вони. В інших бажає передовсім бачити любов до батьківщини й до доброго».\nПро Пильчикова написав Андрузький, що він до часу від’їзду до Полтави тільки й маячив про республіку. Посяду схарактеризував, що цей\n«вихованець полтавської гімназії, бачучи тяжке положення селян і будучи сам селянином, задумав за всяку ціну облегшити це життя; ідея слов’янізму ще більше розвинула в нім це бажання. Шляхту він ненавидів, бо винуватив її за все зле; ненавидів монархізм, бо той потурає цьому; але будучи, хоч егоїст, м’якої душі, він годився ділати відкрито при помочі уряду. Так уложив він письмо до царя й міністра Вронченка й задумував друком виказати всі надужиття місцевих начальств.\nМав начорно зібраних до 200 українських пісень; збирав слова й більше виявляв бажання ублагороднити життя простого народу ніж відбудувати Україну, хоч це була його задушевна думка й молитва; обурювався на духовенство грубе, невчене, але дорожив усім православним (особливо простого народу), як святістю, законом. Задумав навернення шляхти й, вибираючися на лічення в село Коростіж, задумував об’їхати Київщину й Поділля, щоб вияснити це питання й тоді вже оповістити урядові, коли міг би сказати: «я зробив це». Сковороду уважав великим філософом; Шевченка уважав великим поетом; але його пасквілів так зложилися обставини – не міг ні переписати, ні перечитати; вів кореспонденцію про балади й колядки з Москвою й Полтавою».\nБув першим учителем Андрузького й мало що не став його учеником. Через останнього півроку хорував на очі й не був сливе у нікого; просив, Андрузького дістати від Навроцького вірші Шевченка, але Навроцький не дав і за це Посяда посварився з ним і Марковичем.\nБілозерський знав Посяду як працьовиту людину, що любила сильно свою батьківщину й боліла над бідностю нижчих класів. Андрузького знав він як дуже молоду людину зо схильністю до релігійних, філософічних і літературних роздумувань. Писав вірші, по більшій частині по московськи; ті, які читав Білозерський, не містили в собі нічого крім вислову почувань молодого серця й людини, що любила царя і вітчину.\nСам про себе зізнав Андрузький, що він уже в гімназії писав вірші, але вони обмежувалися на зітхання й були такі слабі, що йому соромно було хоч один із них зберігати. Познайомившися на університеті з Посядою, він захопився оповіданнями про Україну й написав цілий зшиток віршів, де сильно нападав на поляків. Коли вибухло краківське повстання, він зостався той самий, написав до п’яти грізних од, а коли його погрози не оправдалися, оспівав батьківську любов царя.\nМинула зима й ніщо його не змінило; роздумування Пильчикова смішили його, зокрема коли зачав запевнювати, що давніше писав знамениті вірші, а відколи став лібералом, утратив навіть здатність відрізняти ямби від хореїв; на Посяду й Навроцького дивився з спочуванням, на Костомарова з непевністю. Навроцький до божевілля захоплювався маленьким поетом, що подає великі надії.\nПриїхав Шевченко й Андрузький постановив привітати його віршами; написав кілька вільних віршів, які одобрив Шевченко. Почувши його «Кавказ», Андрузський дуже гудив Шевченка, тим більше, що Шевченко називав того вечора падлюками всіх монархістів. Але про що різко говориш, до того й привикаєш, і вільні вірші стали сферой Андрузького, що не міг уже без вільної думки написати по українськи навіть двох рядків. Будучи все ще монархістом, писав одно, а говорив і думав що інше. Прочитав кілька українських співаників і історії, наслухався скарг студентів і різних людей, з жадливістю читав відділ наук і мистецтва в «Отечественных записках» і «Библіотеці для чтения», важив кожне слово історії (Устрялова, Смарагдова, Лоренца, історичні статті в «Киевлянин-і», «Москвитянин-і» й деінде) й нарешті прийшов до висновку: все зле, але чи з царської волі? З таких мотивів почав укладати проекти осягнення можливого ступня рівності й волі.\n«Заглибляючися щораз більше в них, – сповідався хитрий Андрузький, – я незамітно віддалявся від свого доброго наміру; я посягнув на титул законодавця й передо мною все зійшло на ніщо: царя обмежив, царя знищив і т. д.; та все ще й тепер був монархістом. Уряд батька подобався мені більше ніж уряд опікунів, тим більше, що в самім всесвіті я побачив високу картину монархії: Бог необмежений монарх, і признавав, що влада царя тим добродійніша, чим мудріші й релігійніші його достойники. Та наближався перелом; я написав уже, «в якім разі республіка краща від монархії», лишалося тільки всилити в себе ту думку».\nТа Провидіння стримало Андрузького над самим берегом пропасті. Більшу частину своїх віршів давав читати Навроцькому, проекти тільки одному Посяді. Прочитавши «Історію Русів», заклявся писати по московська. Андрузький відчував невідповідність української азбуки й орфографії та й уложив свою власну, змінивши й доповнивши московську.\nПодається за виданням: Кирило-Методіївське братство / написав Михайло Возняк. – Львів: накладом фонду «Учітеся, брати мої», з друкарні Ставропігійського інституту, 1921 р., с. 198 – 212.\nМихайло Возняк – 14. Братчики про себе\nЧисло завантажень : 2 059


Вправи для схуднення живота і стегон.\nВправи для схуднення живота і стегон повинні входити в щоденний тренувальний комплекс будь-якої дівчини і жінки. Виконувати їх слід не тільки в критичних ситуаціях, але і просто для профілактики, причому щодня. Отже, що ж допоможе позбутися від докучливих і неприємних зайвих сантиметрів і зробити фігуру більш підтягнутою? Вправи для схуднення живота і стегон: поради та рекомендації\nВідразу ж варто відзначити, що живіт швидко не піде, і для отримання бажаного результату доведеться працювати наполегливо. Найголовніше в цій справі не кількість виконаних вправ і навантаження, а стабільність і правильність. Також потрібно і додатково доглядати за шкірою, щоб підсилити ефект тренувань. Для цього бажано робити масаж живота для схуднення. Такий масаж дуже добре застосовувати перед тренуванням, так як він сприяє посиленню кровотоку і прискоренню процесів спалювання жирів. Ще рекомендується робити домашні обгортання, а під час навантажень обмотуватися харчовою плівкою, яка створює ефект "сауни". Що ж до стегон, то тут, знову ж таки, не можна обійтися без масажу. Слід розтирати спеціальним силіконовим масажером стегна щодня вранці і ввечері, це призведе шкіру в тонус і розгладить її.\nВправи для схуднення живота і стегон: домашня гімнастика і тренування\nПриділяти увагу своєму тілу потрібно кожен день. Тільки тоді фігура буде красивою і спортивною. Разом з вправами потрібно стежити і за харчуванням: регулярно рекомендується робити розвантажувальні дні і потім приступати до правильного харчування.\nВправи для стегон - це незамінні махи і присідання, а також статичні вправи. Присідання багато виконують неправильно, від цього і немає результату: присідати потрібно так, щоб коліна не виходили за грань шкарпеток ніг, тобто не за рахунок ніг, а за рахунок нахилу корпусу вниз. Бажано взяти в руки гантелі, які можуть бути дуже легкими. Статичні вправи мають на увазі, наприклад, таке: спертися спиною на стіну і присісти, щоб коліна були під прямим кутом. Задня поверхня стегна повинна напружитися. У такому положенні сидіти близько хвилини. У перші рази це дуже складно, якщо стійка прийнята правильно. Гімнастика для схуднення живота включає в себе наступні вправи: підняття ніг і торкання п'ят руками, підняття ніг лежачи на боці, ножиці. Кожне вправи слід виконувати в такому положенні, коли живіт максимально втягнутий. Це допоможе зміцнити м'язи, і спалювання зайвих сантиметрів піде швидше. Всі вправи робити по 10 разів, щонайменше, в 2 підходи. Після всіх тренувань в душі потрібно розтирати шкіру скрабом і наносити крем. Це допоможе підтримувати шкіру в тонусі. Вправи для схуднення живота і стегон - це невеликий і легкий комплекс тренувальних занять, дотримуючись яких можна домогтися прекрасної підтягнутою фігури. Тренування не займуть багато часу - всього лише півгодини на день, проте своїм ефектом і результатом порадують зовсім швидко.


Саміт "Нормандської четвірки" в Парижі був непростим, зокрема для президента РФ Володимира Путіна. Українська сторона з самого початку намагалася внести поправки до раніше узгодженого підсумкового документа, повідомив прес-секретар президента РФ Дмитро Пєсков.\n"Це була дуже важка робота упродовж шести-семи годин. Річ у тому, що Парижу передувала напружена робота помічників президентів над текстом, щоб його було прийнятоухвалено за підсумками переговорів лідерів. Українська сторона розпочала зустріч з бажання відредагувати деякі пункти цих домовленостей, тобто те, що вже було погоджено помічниками, зокрема і представником України", - сказав Пєсков в програмі "Велика гра" на Першому каналі.\nВін додав, що "дипломатична еквілібристика навколо формулювань - це дуже важка робота, тим паче, що робота велася трьома мовами - українською, російською та референтною - англійською". Як розповів представник Кремля, "формулювання робили самі лідери, пропонувалися формулювання однією стороною, які не могли бути прийняті іншою, і ця робота тривала багато годин".\nЗа його словами, "пропоновані формулювання часто не зовсім лягали в загальну канву, і це потрібно було контролювати і поправляти по ходу, незважаючи на загальну виражену всіма прихильність Мінським домовленостям".


Intel запускає новий 18-ядерний процесор i9-9980XE | wfoojjaec\nIntel запускає новий 18-ядерний процесор i9-9980XE\nIntel запустила нову лінійку мікропроцесорів Core X з значно вищою тактовою частотою у порівнянні з чіпами, які було запущено рік тому. У верхній частині стека є новий Core i9-9980XE з базовим годинником 3GHz і тактовою частотою 4 ГГц (4,5 ГГц, якщо активовано Turbo Boost Max 3.0). Це суттєвий стрибок з Core i9-7980XE, чіп Intel випущений в третьому кварталі 2017 року, який був встановлений на базі 2,6 ГГц, 4,2 ГГц макс і 4,4 ГГц з включеним TB 3.0. Нижче наведено, що нові чіпи, як правило, мають більші кеш-пам'яті, більш високі базові частоти та інші лінії PCIe (в одному випадку).\nПоліпшення варіюються залежно від CPU, який ви порівнюєте, але ми можемо побачити чіткі тенденції. Кожен центральний годинник процесора з'являється, в деяких випадках - значними маржами. Кількість ядер Intel, які готові продати за певною ціною, не змінилася взагалі - в той час, як деякі нові моделі мають більше ядер, ніж ті, що вони заміняють, всі вони продають за більш високими цінами.\nЯкщо ви хочете доказати, що Intel явно не відчуває турбот про Threadripper, ну це прямо тут. У деяких випадках Intel може пропонувати більш високі частоти для такої ж суми грошей з більшою кількістю кеш-пам'яті L3 і рядами PCIe, однак це не загрожує бюджетному пакету. Проте Intel змінила кремній Xeon, який він використовує для деяких його частин HEDT, однак саме тому ви бачите різкий збільшення кешу L3 на кількох частинах. Intel також повернувся до використання припою для своїх чіпів HEDT після використання пасти на стекі в минулому році, що, ймовірно, також пояснює деякі покращення частоти, а також перехід до використання 14nm ++ для цих процесорів, а не старший процес 14nm. Всі частини тепер також пропонують 44 PCIe смуги, тоді як попередні процесори використовували суміш із 44 ліній PCIe у верхніх кінцях та 28 PCIe смуг, розташованих далі вниз.\nIntel стверджує, що процес 14nm ++ забезпечує загальну 15-відсоткову економію, хоча, звичайно, це ідеалізована модель найкращої ситуації, яка не обов'язково застосовується до кожного робочого навантаження. Tech Report відзначає, що параметри Turbo Mode для Core i9-9980XE значно вище, ніж 7980XE, однак, з 9980XE тримає повноцінний частотний прискорення 3,8 ГГц без AVX в порівнянні з 3,4 ГГц для 7980XE.\nЯ прочитав відгуки від Anandtech, Tech Report, Hot Hardware та Tom's Hardware. Результати грають як ближнє дзеркало Core i9-9900K. Незважаючи на те, що Intel є незмінним лідером в області продуктивності, і, як правило, визнається такою, AMD закріпився за гіркою Cutrip, що розміром з Threadripper. Ми не можемо заперечувати, що Intel здається блаженно нехтуючим - компанія дотримується своїх знарядь щодо ціноутворення та, безсумнівно, відображає певні ринкові реалії, які фанати AMD могли б побажати, неправда. У довгостроковій перспективі - і я кажу це як людина, яка спостерігала оригінальний з'їзд AMD від K6-2 у 1998 році до Athlon 64 X2 - вони не будуть допустимі. Робоча станція та корпоративні компанії є консервативними, а не дурними, і якщо AMD продовжуватиме вдосконалюватися, то в кінцевому підсумку ви почнете бачити більше робочих станцій, побудованих на чіпах AMD. AMD також підтримує ECC як функцію Threadripper, і Intel вимикає його, захищаючи свій стек Xeon.\nТехнологічний звіт містить слайд, який відображає ситуацію досить добре:\nЗображення від Tech Report\nВ цілому, оглядачі не задоволені зусиллями Intel, щоб відмітити час. Це таке почуття, яке я поділяю. Це також є наслідком того, що протягом останніх 20 років компанія Intel витратила багато років, намагаючись виправити свій 10-нм процес, постійно відмовляючись від архітектурних змін та запуску продуктів, прагнучи привести в порядок найбільший ухил від своїх виробничих планів. Не дивно, що люди відчувають, що більша частина енергії у проповідницькій кімнаті йде від сторони рівняння AMD. У ситуації, Core i9-9980XE відчуває себе як ще одна скромна ітерація на продукт, а не справжній крок вперед.


Як поліпшити морфологію спермограми: основні методи.\nГлавная/Аналізи/Як поліпшити морфологію спермограми: основні методи.\nМорфологія спермограми є аналіз, який показує кількість сперматозоїдів, і виявляє чисельність здатних брати участь в процесі запліднення .\nАналіз на спермограмму здається з метою виявлення фертильності чоловіка. Це необхідно для виявлення захворювань або більш успішного планування вагітності.\nСпермограмма що це?\nДалеко не кожна пара може зачати дитину з першого разу. Це обумовлюється рядом можливих причин. Якщо вагітність не відбувається через 6-12 місяців регулярного незахищеною статевого життя, то пара звертається за допомогою до фахівців. Призначається обстеження обох партнерів.\nЧоловік здає аналіз на спермограмму. Результат аналізу включає в себе ряд параметрів, серед яких присутнє таке значення, як морфологія. Вона виявляє кількість здатних до запліднення , сперматозоїдів. Також морфологія вказує на процентне співвідношення сперматозоїдів, що мають будь-яку патологію. Залежно від результату аналізу, лікар призначає коректне лікування, за допомогою якого показники наводяться в норму. Лікуванням в даній області займається лікар уролог — андролог.\nЩоб результат аналізу був найбільш достовірним, необхідно максимальне виконання всіх умов його здачі. Найменше відхилення від правил здатне вплинути на результат аналізу.\nУ жарку пору року здавати спермограмму небажано. Під впливом високої температури сперматозоїди гинуть швидше . Перевезення матеріалу теж можуть позначитися на достовірності результату. Умови для здачі спермограми полягають в наступному:\nЗа 3-5 днів перед здачею еякуляту необхідно виключити будь-які статеві контакти;\nНапередодні можна приймати гарячі ванни;\nЗа кілька днів до аналізу слід обмежити фізичну активність, в тому числі і спортивні тренування;\nСтрого заборонено вживати алкоголь, нікотин і наркотичні речовини;\nслід обговорити з лікарем можливість прийому будь-яких медичних препаратів;\nРезультат спермограми може вказатина наявність запальних захворювань і про можливі причини безпліддя. Всесвітньою організацією охорони здоров'я встановлені норми, яким повинна відповідати морфологія здорового чоловіка. Згідно з цими значеннями, число сперматозоїдів з патологіями не повинно перевищувати 70% від усієї кількості.\nІснує й інша категорія оцінки еякуляту — це спермограма по Крюгеру . В даному випадку оцінюється форма і зовнішній вигляд активних сперматозоїдів. Вважається, що для успішного зачаття, кількість життєздатних клітин за даним критерієм, повинен бути не менше 14%.\nОднак зачаття природним шляхом можливо і при показниках в межах від 4% до 13%. Але такі випадки відносять до рідкісних. Якщо ж кількість нормальних сперматозоїдів не досягає 4%, то в цілях успішного зачаття допоможе тільки процедура ЕКО .\nПри наявності відхилень від норми за результатами спермограми, бажано здати її повторно. Якщо результат знову буде незадовільним, то слід звернутися за консультацією до фахівця. У разі, коли загальний обсяг матеріалу в кількості 1 мл, містить менше 20 млн. Сперматозоїдів, то лікарем ставиться діагноз — олигозооспермия.\nЗнижена рухливість сперматозоїдів говорить про наявність астенозооспермії. Патологія, при якій виявлено занадто невелика кількість сперматозоїдів з нормальною морфологією, називається тератозооспермією. Найважчим захворюванням, що виключає можливість зачаття, є азооспермія.\nПри наявності будь-яких відхилень від норми , необхідно компетентне лікування, здатне привести до успішного зачаття. У важких випадках найефективніше лікування може призначити тільки андролог, в індивідуальному порядку. Однак дещо поліпшити показники спермограми можна і самостійно. До умов, що знижують якість біоматеріалу, відноситься:\nШкідливі робочі умови;\nПерегрівання організму за допомогою лазні, сауни, солярію і т . Д.;\nКуріння, вживання алкоголю і наркотичних речовин;\nВживання шкідливої їжі (копчене, солоне, гостре, смажене);\nПоліпшити морфологію спермограми можна декількома способами. Вживання в їжу деяких продуктів здатне значно збільшити показники.\nВідмова від шкідливих звичок, зниження числа відвідувань саун і лазень, заняття спортом і дотримання основ правильного харчування — все це сприятливо позначається на морфології спермограми. Радикальним засобом в боротьбі за поліпшення показників вважається прийом медикаментів.\nПродукти для поліпшення сперми?\nВідомо, що найбільш часте вживання деяких продуктів в щоденному раціоні здатне вплинути на якість сперми. Що містять цинк продукти впливають на потенцію і сексуальний потяг, а також сприяють регенерації тестостерону. Багато цинку знаходиться в гречаній крупі, печінці, гарбузовому маслі, вівсянці і бобових.\nПродукти, що містять вітамін С , здатні покращувати процес кровообігу, що сприяє утворенню нових сперматозоїдів. До таких продуктів відносяться цитруси, шипшина, смородина і т.д.\nПоєднання вітаміну А і E сприятливо впливає на утворення активних сперматозоїдів, без патологій. Вітамін А міститься в таких продуктах, як морква, гарбуз, петрушка, абрикоси і т.д. Багато вітаміну Eможно знайти у волоських горіхах, обліписі, мигдалі, арахісі, соєвому маслі, горобині і т.д.\nПриведення спермограми до нормальних показників неможливо без прийому лікарських препаратів . Більшість з них є вітамінний комплекс. Наприклад, Спеман має в своєму складі витяжки лікарських трав. Вони сприятливо впливають на якість сперми. Аналогом спеман є Спематон або Спермактін.\nМінерально — вітамінний комплекс Велма також є хорошим засобом для поліпшення показників спермограми. Він впливає, головним чином, на рухливість сперматозоїдів.\nПроферт представляє менш бюджетну нішу медичних препаратів . Але він вважається досить ефективним за рахунок наявність у складі цинку, селену і фолієвої кислоти.\nТакий препарат, як Тиквеол , містить в собі вітаміни групи B, F, E, A, а також фосфоліпіди, каротиноїди і стерини. Тиквеол використовується як засіб від хронічного простатиту , який, в свою чергу, знижує фертильність чоловіка. Успішна боротьба з цим захворюванням здатна привести до плідної результату.\nЗгідно зі статистикою, при правильному лікуванні, поліпшення морфології спермограми спостерігається вже через 2-3 місяці дотримання рекомендацій лікаря . У найбільшій кількості випадків, довгоочікувана вагітність припадає саме на цей період. У більш важких випадках вимагає 6-12 місяців для отримання бажаного результату.\nВідсоток випадків, коли сперматозоїди не покращують свою якість після лікування, дуже малі. Як правило, це обумовлено, наявністю більш серйозних захворювань, які потребують індивідуального підходу. Найбільш крайнім способом успішного зачаття є ЕКО.\nХолестаз доброякісний рецидивуючий внутрішньопечінковий\nРекомендації, як швидко підвищити лейкоцити в крові після хіміотерапії в домашніх умовах корисними продуктами


ІСИХІЯ: Ромашка лікарська\nРОМА́ШКА ЛІКА́РСЬКА, рум’янка, романець; ромашка лекарственная.\nChamomilla recutita, синоніми: Matricaria recutita, M. chamomilla — однорічна рослина родини айстрових (складноцвітих). Стебло пряме, циліндричне, голе, розгалужене, 15-50 см заввишки. Листки чергові, голі, сидячі, двічі або тричі перисторозсічені на тонкі, вузькі, нитковидні сегменти. Квітки дрібні, зібрані на кінцях стебла́ та його гілок в кошики (спільне квітколоже видовжено-конічне, голе, порожнисте); крайові квітки язичкові, маточкові, білі, серединні — двостатеві, трубчасті, жовті, зверху п’ятилопатеві. Плід — сім’янка. Цвіте́ з травня до серпня.\nПоширення. Ромашка лікарська росте́ невеликими заростями майже по всій території України як бур’ян на полях і городах, в садах, на пустирях, понад дорогами. Відносно великі масиви залишились лише в присиваській частині Кримської та причорноморській частині Херсонської області на засолених луках і перелогах, а також в посівах. У спеціалізованих господарствах ромашку культивують.\nЗаготівля і зберігання. Для медичних потреб використовують сушені квіткові кошики ромашки (Flores Chamomillæ). Збирають кошики протягом усього періоду цвітіння рослини в суху погоду і не після дощу, зриваючи їх руками або спеціальними гребенями при самій основі або так, щоб залишки квітконосів були не довшими за 3 см. Придатні для збирання лише ті кошики, які тільки що почали цвісти (кошики, що̀ перецвіли, при сушінні розсипаються; таку сировину бракують). Зібраний матеріал складають, не ущільнюючи, в козуби або мішки і того ж дня сушать, розсипаючи тонким (2-3 см) шаром на чистій підстилці в сухому, добре провітрюваному приміщенні або під укриттям на вільному повітрі і періодично перемішуючи. Штучне сушіння проводять при температурі не вище 40°. Сухої сировини́ виходить 25-27%. Зберігають її в сухому, провітрюваному приміщенні в паперових мішках або в картонних чи фанерних ящиках, вистелених папером. Строк придатності — 1 рік. Сировина є у продажу в аптеках. Суцвіття ромашки офіцинальні у 26 країнах світу.\nХімічний склад. Квітки ромашки лікарської містять до 0,8% блакитно забарвленої ефірної олії, головними складовими частинами якої є специфічна біологічно активна речовина хамазулен, сесквітерпенові вуглеводні фарназен і кадинен, сесквітерпеновий спирт бісаболол та його оксиди, лактони матрицин (прохамазулен) і матрикарин, аліфатичний терпен, мірцен, каприлова, нонілова, ізовалеріанова і ін. кисло́ти. Крім ефірної олії у квітках ромашки присутні апігенін-глікозиди (6-7%), кумаринові сполуки (умбеліферон та його метиловий ефір герніарин), ситостерин, колін, вітамін С, β-каротин, органічні кисло́ти, полісахариди, мінеральні солі (12%). Слід відмітити, що ромашка лікарська має хімічні раси, наприклад, такі що не містять прохамазулену або бісабололу, тому́ високу якість сировини́ може гарантувати лише культивування сортів з підвищеним вмістом цих сполук.\nФармакологічні властивості і використання. Ромашка — одна з цінних лікарських рослин. Багатий хімічний склад рослини зумовлює широкий діапазон її терапевтичних властивостей. Препарати ромашки збільшують секреторну діяльність травних залоз, стимулюють жовчовиділення і збуджують апетит, знімають спазми о́рганів черевної порожнини, зменшують утворення газів у кишечнику, виявляють дермотонічну, болетамувальну, протизапальну і антимікробну дію, заспокоюють свербіння, посилюють потовиділення, регулюють менструальну функцію, діють як протиалергічний засіб. Шкідливої побічної дії при вживанні препаратів ромашки не відмічено, але великі дози викликають головний біль, хрипоту, кашель, кон’юнктивіт, надмірні і болісні менструації і навіть психічні розлади (дратівливість, страх, галюцинації, маячні ідеї). Застосування ромашки найбільш ефективне при захворюваннях шлунково-кишкового тракту, сечовивідних шляхів, які супроводжуються спазмами, при метеоризмі, захворюваннях печінки, особливо при жовчнокам’яній хворобі, при дитячих поносах, що̀ супроводжуються болями, кольками і здуттям кишечника, при порушенні менструального циклу, болісних менструаціях і запальних захворюваннях жіночих статевих о́рганів, нудотах у вагітних. Як допоміжний засіб ромашку використовують при підвищеній кислотності шлункового соку, виразці шлунка і дванадцятипалої кишки, виразковому запаленні кишечника, а в поєднанні з іншими лікарськими рослинами — при хронічному запаленні сечових шляхів, особливо ниркових клубочків і сечового міхура. Квітки ромашки входять до складу вітрогінного чаю, пом’якшувальних чаїв, суміші для полоскання горла. При зовнішньому застосуванні препарати ромашки виявляють протизапальну, знеболюючу, епітелізуючу, антимікробну, антимікотичну, протипаразитичну і протиалергічну дію. Відвар квіток ромашки вживають для полоскання (кілька разів на день) у разі афтозу, запалення слизових оболонок горла, ясен і рота, для обмивання гнійних ран, виразок і гемороїдних вузлів, для компресів і примочок при кон’юнктивіті, професійному дерматиті, запаленні шкіри і фурункулах, для спринцювань при кольпіті, вульвіті і ендоцервіциті. Кашкою із суцвіть ромашки лікують рак шкіри (роблять припарки на ділянки ураження). Настій суцвіть ромашки на олії використовують (гарячим!) для натирань при подагричних та ревматичних болях, для компресів на шию при втраті голосу. В аптеках є препарат ромазулан (Romasulan), який призначають при гастритах, колітах і інших захворюваннях, що̀ супроводжуються метеоризмом, а зовнішньо — при запальних захворюваннях ротової порожнини, зовнішнього вуха, при вагінітах, уретритах, циститах, запальних дерматозах, трофічних виразках. (Препарат виготовляється в Соціалістичній Республіці Румунії).\nВНУТРІШНЬО — відвар суцвіть (10 г або 4 столові ложки сировини́ на 200 мл окропу) по половині-третині склянки 2-3 рази́ на день після їди (грудним дітям — по чайній ложці); настойку суцвіть (готують на 70%-му спирті у співвідношенні 1:10) по 20-40 крапель 2-5 разів на день; настій суцвіть (1 чайна ложка сировини́ на 200 мл окропу) приймають по 1 склянці на ніч за годину до сну як снотворний засіб.\nЗОВНІШНЬО — компреси, примочки, обмивання і полоскання відваром (готують як у попередньому прописі); одну столову ложку суцвіть настоюють на 1 л окропу, проціджують і використовують теплим для спринцювання зранку і ввечері; настій суцвіть на олії (50 г сировини́ на 0,5 л оливкової або кукурудзяної олії, настоюють на сонці 2-3 доби, час від часу струшуючи, підігрівають 3 години на водяній бані, проціджують і відтискають) для розтирань і компресів; 3 столові ложки суміші суцвіть ромашки і листя розмарину справжнього, взятих у співвідношенні 2:1, настоюють 20 хвилин на 400 мл окропу і використовують для компресів при гнійному запаленні волосяного мішечка або сальної залози коло кореня вій (ячмінь); 100 г листя кропиви дводомної кип’ятять 20 хвилин в 500 мл дистильованої води́, в одержаний відвар додають 25 г суцвіть ромашки, настоюють 8 годин, проціджують, додають 200 мл винного оцту і одержану суміш використовують для втирання у волосисту частину голови́ при облисінні1.\nMATRICARIA CHAMOMILLA L. — РОМАШКА ЛІКАРСЬКА.\nРосійська назва — ромашка лекарственная.\nОднорічна або дворічна рослина з родини складноцвітих. Стебло розгалужене, заввишки 30-45 см. Листки пірчасторозсічені. Квіткові кошики дрібні, складені з крайових білих язичкових та серединних жовтих трубчастих квіточок. На початку цвітіння рослини квітколоже плоске, потім набуває конусоподібної форми, всередині воно порожнє. Плід — сім’янка. Росте́ ромашка лікарська у садках, на городах, полях, засмічених місцях біля жител, обабіч доріг. Культивується на плантаціях лікарських рослин. Ромашка лікарська поширена в середній та південній смугах СРСР, у Західному Сибіру й на Далекому Сході.\nСировина. З лікувальною метою застосовують суцільні квіткові кошики без стебел. Збирають їх у суху погоду на початку і протягом усього періоду цвітіння рослини (з травня по серпень), зриваючи руками або зрізуючи ножицями біля са́мої основи. Сушать кошики, очищені від ніжок, одразу ж у затінку, під дахом або в сухому приміщенні, розіклавши на сітці або полотні тонким шаром.\nХімічний склад. У квітках ромашки є ефірна олія (до 0,8%), гіркий глікозид, слиз, камедь, антемісова кислота. До складу ефірної олії входять хамазулен, який є похідним кумарину, кадинен, каприлова, нонілова та ізовалеріанова кисло́ти, азулен.\nДія: протизапальна, протиспастична, послаблююча, жовчогінна.\nФармакологічні властивості і застосування в медицині. Лікувальні властивості субстанцій ромашки доведені експериментально і підтверджені у клінічних умовах. Хамазулен та продукти його редукції — постазулен і бісаболол — діють протизапально, а гіркий глікозид — розслаблює гладку мускулатуру. Протиспастичну здатність мають флавонові сполуки, особливо апіїн та апігенін, похідні кумарину і насамперед герніарин, бісаболол і спіроетер. Холін, якого дуже багато в рослині, крім ліпотропної дії виявляє ще й досить виражену протизапальну дію. Ромашка містить фарнезен — похідну речовину естерових епоксидів, яка являє собою комплекс активних гормонів.\nЯк зовнішній засіб застосовують ромашкову олію, яка характеризується протизапальним впливом завдяки наявності речовини́ хамазулену. Досить ефективно діють препарати ромашки лікарської при термічних та променевих опіках І і II ступенів. При опіках III ступеня бактеріальні властивості рослини недостатні. Проте препарати ромашки в поєднанні з іншими чинниками у цьому випадку дають добрий ефект, оскільки азуленові сполуки знешкоджують токсини бактеріальної флори і заспокоюють біль. У клінічних умовах встановлено досить ефективну протизапальну властивість препаратів рослини при застосуванні їх в офтальмології та гінекології. Тампони, змочені розведеним екстрактом ромашки лікарської, швидко усувають неспецифічні запальні процеси слизової оболонки шийки матки. Такий же результат дає зрошення піхви цим екстрактом.\nРомашкова олія, або азулен, діє не менш ефективно й при пероральному та місцевому застосуванні (олійний розчин хамазулену). Протизапальні властивості азулену пов’язані з гальмівною дією його на виділення ендогенного гістаміну, збудженням ретикулоендотеліальної системи, а також з активізацією фагоцитарної властивості лейкоцитів. Подібну дію має спіроетер, який у дослідах на щурах нейтралізує або гальмує виділення біологічних субстанцій, що̀ сприяють розвиткові запальних процесів слизових оболонок (гістаміну, серотоніну і брадикініну). Отже, експериментально підтверджено дію спіроетеру та хамазулену як протиалергічних засобів, особливо при внутрішньом’язовому введенні.\nДія ромашки як протиспастичного чинника залежить від багатьох її складників, які з різною інтенсивністю впливають на різні о́ргани і системи. Так, спіроетер при застосуванні на ізольованій кишці щура за активністю у 16-46 разів переважає папаверин. Однак його в рослині дуже мало. Значно більше в ній флавонових сполук — апіїну та апігеніну, які є найважливішими протиспастичними речовинами (крім герніарину). Токсичність ромашки дуже мала, тому́ з давніх-давен її використовують для лікування дітей, навіть немовлят.\nЕфірна олія ромашки збуджує центральну нервову систему, посилює рефлекторну діяльність організму, активізує функцію довгастого мозку, поліпшує дихання, прискорює серцевий ритм, розширює мозкові судини. Збудження центральної нервової системи змінюється пригніченням її, рефлекторна діяльність послаблюється, знижується тонус м’язів. Значні дози ефірної олії рослини викликають головний біль і загальну слабкість. Дезинфікуючі та протизапальні властивості ефірної олії ромашки зумовлені хамазуленом. Глікозиди ж збільшують секреторну діяльність травних залоз, активізують жовчовиділення і викликають апетит. Вони блокують М-холінореактивні системи, розслаблюють гладку мускулатуру, знімають спазми о́рганів черевної порожнини (А. Д. Турова, 1953).\nНастій ромашки лікарської — добрий спазмолітичний засіб при захворюваннях травного каналу, анацидному гастриті, спастичному коліті, що̀ супроводжується процесом бродіння у кишках. Він стимулює жовчовиділення. Препарати рослини являють собою пом’якшувальні і протизапальні засоби при зовнішньому використанні.\nУ народній медицині рослину застосовують при хворобах шлунка, печінки, метеоризмі, захворюваннях сечового міхура, нирок (як внутрішній і зовнішній засіб) та при різних хворобах нервової системи, зокрема при мігрені й безсонні. Відвар трави́ (листків і квіток) вживають при циститі і нетриманні сечі.\nПрепарати ромашки регулюють кількість виділень при менструації та знімають біль при цьому. Під час вагітності і родів їх вживають як заспокійливий засіб.\nЧай з ромашки лікарської і меліси лікарської, взятих порівну (1 столова ложка суміші на 1 склянку окропу), готують при гастриті і виразковій хворобі шлунка та дванадцятипалої кишки. П’ють гарячим по 3 склянки на день протягом 2-3 міс. При метеоризмі, зумовленому недоброякісною їжею, допомагають препарати суміші трави́ ромашки лікарської, ягід ялівцю звичайного, трави м’яти перцевої, звіробою звичайного і золототисячника звичайного. Одну столову ложку цієї суміші беруть на 1 склянку води́, кип’ятять 10 хв. Коли відвар прохолоне, його п’ють (після послаблюючого) по 3 склянки на день.\nПри гастриті, ентериті заварюють 2 чайні ложки суміші (порівну) квіток ромашки лікарської, трави́ деревію тисячолистого, трави́ полину гіркого, листків м’яти перцевої і шавлії лікарської в 1 склянці окропу, проціджують. Відвар п’ють гарячим по півсклянки двічі на день за 20-30 хв до їди.\nНапаром ромашки промивають гнійні рани, виразки, очі при кон’юнктивіті, полощуть рот, роблять примочки на набряки та запалені ділянки шкіри, фурункули, панариції. Ним спринцюються при білях, його застосовують для лікування бешихи. При подагрі, ревматичному запаленні, інфільтраті роблять припарки за допомогою подушечок, наповнених (порівну) квітками бузини чорної і ромашки лікарської, змочених окропом і зігрітих у посудині.\nПри мокрих екземах, шкірних висипах, ранах, виразках, а також при подагричних набряках приймають ванни з додаванням відвару 4 столових ложок ромашки лікарської в 1 л води́ і 50-60 г кухонної солі. Суміш кип’ятять 10 хв.\n1. Rp.: Inf. flores Chamomillæ 20,0 : 200 ml\nD.S. По 1 столовій ложці при кишкових кольках.\n2. Rp.: Flores Chamomillæ\nFructuum Fniculi aa 10,0\nFol. Menthæ piperitæ aa 20,0\nD.S. Заварити 2 столові ложки збору у 2 склянках води́, як чай. Пити протягом дня по чверті склянки при здутті живота.\n3. Rp.: Flores Chamomillæ\nHerb. Achilleæ Millefolii\nFol. Menthæ piperitæ\nFol. Salviæ aa 10,0\nD.S. Заварити 2 чайні ложки збору в 1 склянці води́, як чай. Пити теплим по чверті-півсклянки двічі на день перед їдою при гастриті та ентериті.\n4. Rp.: Flores Chamomillæ 40,0\nRad. Valerianæ aa 30,0\nD.S. Одну столову ложку заварити в 1 склянці води́, як чай. Пити гарячим по чверті-півсклянки 3-4 рази на день2.\nЯк виглядає? Однорічна трав’яниста ароматна рослина до 35 см заввишки, з сильно галузистим стеблом. Листки чергові, двоперистороздільні, з лінійними частками, кошики на довгих квітконіжках поодиноко вінчають верхівки гілок. В кошиках 12-17 білих язичкових (тичинкових) і багато жовтих трубчастих (маточкових) квіток, які зацвітають поступово. Спочатку білі язичкові квітки (пелюстки) підняті вгору, квітколоже тоді плоске, потім віночок розміщується горизонтально, під кінець цвітіння кошика, яке триває близько 3 тижнів. Чим більше до середини доходить цвітіння маточкових квіток, тим більше квітколоже набуває конічної форми і язичкові квітки спрямовуються вниз. У відміни ромашки лікарської — запашної ромашки (Matricaria matricarioides (Less.) Porter et Button.), яка як бур’ян потрапила з зерном в Європу, немає язичкових квіток (пелюсток). Цвіте́ у червні-серпні3.\nДе росте́? На засмічених місцях, біля доріг, на горо́дах, по пустирях, коло жител — по всій території України.\nЩо̀ й коли збирають? Кошики, у фазі горизонтального розміщення язичкових квіток.\nКоли застосовують? Як протизапальний, протиспазматичний і вітрогінний засіб, при шлункових, кишкових і ниркових кольках (спазмах), при алергійних гастритах, колітах, ревматизмі, при затриманні менструального циклу, як протизапальний засіб при запаленні внутрішніх о́рганів, при болях у ділянці матки, бронхіальній астмі, ангінах, простудах з високою температурою. Злегка проносний, потогінний засіб, при жовтяниці — жовчогінний (у поєднанні з клізмами з напару ромашки, які очищають кишки від незасвоєних жирів), пом’якшувальний засіб (дезінфекційна дія складника леткої олії хамазулену, який також послаблює алергійні реакції, і спазмолітична та потогінна дія глікозидів, гіркоти́, саліцилової кислоти́, а також слизу, камеді, капронової та ізовалеріанової кислот). Олія, збуджуючи центральну нервову систему, особливо довгастий мозок, посилює рефлекторну діяльність, прискорює дихання, серцевий ритм, розширює мозкові судини.\nЗастосовують у вигляді чаю. На 1 склянку окропу беруть 2 чайні ложки квіток і настоюють 10 хвилин. П’ють, залежно від потреби, 1-3 склянки на день (дітям при здутті кишечника дають пити чайними або десертними ложками і роблять їм клізму з напару ромашки).\nПри гастритах і виразковій хворобі вживають чай з ромашки і меліси, взятих порівну (1 столова ложка суміші на 1 склянку окропу), п’ють гарячим 3 склянки на день, протягом 2-3 місяців. При здутті від недоброякісної їжі користуються сумішшю (порівну) ромашки, ягід ялівцю, трави́ холодної м’яти, звіробою і золототисячника — беруть 1 столову ложку суміші на 1 склянку води́, кип’ятять 10 хвилин; коли прохолоне, п’ють (після проносного) 3 склянки на день. Міцний відвар ромашки може спричинити блювання.\nПри гастритах, ентеритах заварюють 2 чайні ложки суміші (порівну) квіток ромашки лікарської, трави́ деревію тисячолистого, трави́ полину гіркого, листків м’яти холодної і шавлії в 1 склянці окропу, відціджують і п’ють гарячим двічі на день по півсклянки, за 20-30 хвилин до їди.\nНапа́ром з ромашки промивають гнійні рани, виразки, полощуть ним рот, промивають очі при запаленнях, роблять спринцювання піхви при білях у жінок, примочки на опухлі, запалені місця; при екземі, фурункулах, панариції, свербінні у людей похилого віку; промивають вухо (у суміші з 5%-м перекисом водню) у випадку витікання з нього. При подагрі, ревматичних запаленнях, флюсах тощо роблять припарки з подушечок, наповнених (порівну) квітками бузини чорної і ромашки, змочених окропом і зігрітих у посудині на плиті.\nПри мокрих екземах, висипах на шкірі, ранах, виразках, також при подагричних о́пухах (з кухонною сіллю) беруть 4 ложки квіток ромашки на 1 л води́, кип’ятять 10 хвилин і відвар додають до повної ванни.\nЩоб надати волоссю золотавого відтінку, білявки миють його міцним напаром з квіток ромашки. Розтерті свіжі квітки ромашки вкладають у ніс — лікують нежить4.\n3 Подібна до ромашки її близька «родичка» королиця звичайна (ромен білий — Leucanthemum vulgare Lam.) 30-50 см заввишки, з цільними листками і поодинокими кошиками, з слабо ароматичним запахом і гострим смаком. Діє вона сечогінно, болезаспокійливо, гонить дрібних глистів і відлякує комах. Відвар трави́ (листки і квітки), в такій само дозі, як ромашки, вживають при простуді, лихоманці, нетриманні сечі, болях у животі, кашлі, ядусі, туберкульозі легень, при грижі, геморої. Зовнішньо застосовують при очних хворобах.\nДля дитячих ванн використовують при шкірних хворобах, у вигляді мазі (розтерта трава з вершковим маслом або несоленим салом) — при висипах на тілі, лишаях, виразках.\nОпубліковано Yevhen Volokhin о 13:54\nМітки: романець, ромашка лікарська, рум’янка


Модні малюнки на нігтях в сезоні 2019-2020: що модно малювати на нігтях, дизайн нігтів з малюнками | Мода\nМода 11 Лютого 2019 245 0\nМодні малюнки на нігтях в сезоні 2019-2020: що модно малювати на нігтях, дизайн нігтів з малюнками\nМодний нейл-арт підкорює все більше модниць завдяки своїй різноплановості та багатогранності, дозволяючи виконати не просто красивий манікюр, але стильний і незвичайний дизайн на всі випадки життя.\nНовинки дизайну манікюру з малюнками 2019-2020 роки показано з модним сезонним нейл-артом, тематичними принтами, а також і досить химерними і несподіваними малюнками на нігті різної довжини і форми.\nТак, серед неординарного манікюру з малюнками на нігтях 2019-2020 роки можна зустріти топові ідеї дизайну з зображеннями тварин – від тропічних птахів і до жаб, флористичні та рослинні візерунки, як наприклад, кактуси, а також і захоплюючі портрети людей.\nМодним буде манікюр з малюнками в стилі «eye see you» дизайну, коли на пальчиках зображують обличчя і очі, створюючи новомодний дизайн нігтів з дивовижними принтами.\nПрекрасними прикладами порадували майстри, які створюють цілі картини на нігті у вигляді пейзажів і панорам, що виглядають приголомшливо в модному нейл-арте сезону. До них також можна віднести і манікюр з квітковими орнаментами на всіх пальчиках, що не залишить нікого байдужими.\nДля новачків відмінним рішенням стане стемпинг дизайн нігтів 2019-2020 роки, що дозволяє виконати складні малюнки на нігтях легко і просто всього лише трішечки потренувавшись.\nТакож не менш барвистими стануть малюнки на нігтях в техніці слайдер-дизайну, маючи на увазі використання готових етикеток для нігтьових з вподобаним малюночком, що дуже зручно і практично.\nМегамодными малюнками 2019-2020 роки на нігтях стануть гілочки, етно-мотиви, графіка і абстракція, вензелі і завитки, а також трендовий мінімалізм. Доповнити супермодні малюнки на нігтях можна шматочками і відбитками фольги, камінчиками і кристалами, глітером, втиркой і камифубуки.\nСеред топових нейл-технік, чудово поєднуються з малюнками в сезоні 2019-2020 роки будуть френч і місячний дизайн, градієнтний манікюр, «бите скло». А серед технік виконання самого малюнка – розпис, «water way», техніка по-мокрому, дотс, 3D-манікюр з соковитими фруктами та ін.\nКращі з трендів манікюру з малюнками ми зібрали в нашій колекції, де ви маєте можливість відшукати трендовий дизайн нігтів з малюнками на кожен день або вечірній нейл-арт в трендовому виконанні.\nНадихаючі ідеї манікюру 2019-2020 роки в актуальних нейл-техніках дивіться далі…\nКвіткові малюнки на нігтях\n«Eye see you» дизайн нігтів\nГрайливі і забавні малюнки на нігтях\nФренч манікюр з малюнком\nМалюнки в стилі мінімалізм\nГрафічні малюнки на нігтях\nАнімалізм на нігтях\nДивовижні малюнки на нігтях 2019-2020: трендовий дизайн манікюру з малюнками – фото-новинки\nЗображення квіточок на нігтях завжди актуально, лише змінюючись у своєму поданні і техніках виконання. Флористичні мотиви можуть стати ідеєю для урочистого нейл-арту, повсякденного або елементом комбінованого дизайну нігтів з малюнками. Модними малюнками стануть квітки в стилі по-мокрому, напівпрозорі квіточки, мінімалістичні або дуже великі квітки на декількох пальчиках одночасно.\nБажаючи отримати однакові малюнки на декількох нігтики одночасно, варто вдатися до техніки стемпинг-дизайну, що дозволить виконати навіть складні малюночки досить легко і просто. Манікюр з малюнками в техніці стемпинг можна нашаровувати, отримуючи захоплюючі нейл-дизайни з малюнками в різних стилях – від графіки до флористики.\nНевимушені і нехитрі малюночки на нігтях стали ще одним трендом, що буде на піку популярності сезону 2019-2020, дозволяючи створювати дизайн манікюру з малюнками в нових варіаціях. Яскраві і приглушені малюнки, чудові різнокольорові візерунки або космічні малюнки в абстрактному стилі будуть неповторні і так неординарні в новому дизайні манікюру з малюнками.\nЗображення осіб і портретів на нігтях ще не так давно було в новинку, але сьогодні – це модний тренд в розпису нігтьових, що має свою назву «eye see you» манікюр. Різноманітні малюнки осіб в стилі поп-арт, чорно-білі розпису та інші типи портретів на нігтях можуть бути виконані як шикарного малюнка на декількох пальчиках, складаючи композицію нейл-арту на нігтях, або лише на великому пальчику.\nМультяшні герої, є супергерої з коміксів і фільмів також допоможуть створити для вас модний манікюр з малюнками, прикрашаючи їх своїми зображеннями. Це може бути відмінна ідея тематичного дизайну манікюру з малюнками або просто ідеєю веселого і кокетливого дизайну нігтів, як наприклад, парочка Міккі і Мінні Маус у вас на нігтях.\nСупермодний френч є універсальним дизайном нігтів на всі випадки життя, що ви сміливо можете поєднувати і в діловому стилі, з малюнками на Новий рік, 14 лютого і будь сезонним нейл-артом на осінь, зиму, весну і літо, використовуючи трендові в сезоні малюнки на нігтях, як наприклад, листя, снежиночки, квітки, фруктики.\nМінімум принтів або їх невеликі розміри стануть трендом мінімалістичного манікюру та дизайну нігтів на сезон 2019-2020. Для модного мінімалізму достатньо лише невеликі замальовки, парочка штрихів і точок, мінімум відтінків і тоненькі лінії зададуть потрібний тон модному нейл-арту в стилі мінімалізм, що доведеться за смаком неординарним і творчим панночкам.\nРізні фігури і їх поєднання в модному манікюрі дозволить створити супермодний нейл-арт, що не буде нудним чи буденною. Геометричні малюнки чудово вписуються і в ділові сети, луки на кожен день і для особливих заходів, роблячи геометричний манікюр одним з універсальних дизайнів нігтів в сезоні.\nПотрібен шикарний і ошатний манікюр з малюночками – парочка страз або бульйон зможе перетворити будь дизайнів у вишуканий і святковий. Стразами можна викласти готові малюнки на нігтях, доповнити композиції та розпис нігтів, а також і створити за допомогою страз різного роду фігури або зображення, підібравши стрази різних відтінків і розмірів.\nКазкові тварини так прекрасні в модному дизайні манікюру і доказом тому – трендові приклади нейл-арту в стилі анімалізм 2019-2020 роки. Тропічні птахи, зайчика і лисички, слоники і дельфіни, жаби і ще багато інших звіряток можуть стати частиною модного нейл-арту, що буде модним трендом дизайну нігтів з малюнками у незвичайному рішенні.\nWordPress: 31.87MB | MySQL:71 | 8,821sec


Сама назва стилю хай-тек має на увазі застосування в дизайні високих технологій. Кухня в стилі хай-тек найбільш підходяще місце для реалізації ідеї технологічного інтер’єру. Функціональність і лаконізм – ключові риси стилістичного напряму. Раціональний підхід органічний для дизайну маленької кухні. Про особливості стилю і правилах оформлення інтер’єру піде мова далі.\nОсобливості стилю в інтер’єрі кухні\nМилуючись дизайном кухні в стилі хай-тек, мимоволі спливають асоціації з картинками з глянцевих журналів. Ніщо не вибивається із гармонії ідеальних ліній. Предмети побуту та особисті речі надійно сховані від очей за фасадами меблів. Хай-тек відноситься до категорії стилів з мінімалістичним напрямком, де на першому місці стоїть функціональність кожного предмета інтер’єру і лише невелика кількість елементів декору.\nПроста геометрія форм виражена як в прямих, так і в закруглених лініях. Тут відсутні будь-які візерунки. Якась абстракція може спостерігатися в розташуванні меблів або обробці підлоги і стелі. Для одних кухня з інтер’єром в стилі хай-тек здасться зайво холодної і знеособленою, але смак – поняття індивідуальне, і на кожне речення знайдеться свій споживач.\nЩоб дизайн простору відповідав обраним напрямом, дотримуються наступних базових принципів в оформленні інтер’єру:\nЧіткий мінімалізм, який складається з простих і строгих форм.\nНейтральні кольори можуть бути розведені стильними контрастами.\nОздоблення поверхонь і меблів виконана з сучасних матеріалів. Кухня хай-тек – це царство пластику, скла і металу.\nКухонний простір оснащено інноваційної побутовою технікою.\nФурнітура меблів використовує останні розробки, що дозволяє зробити обстановку надзвичайно функціональної.\nПоверхні стін і меблів гладкі, декор представлений в мінімальній кількості або відсутній зовсім. Його роль відіграють практичні деталі інтер’єру.\nСтиль хай-тек в інтер’єрі кухні – це обов’язково багато світла. Недолік природних потоків з лишком відшкодовується штучним освітленням.\nСистема «розумний дім» з автоматизованими процесами повністю відповідає концепції обраного стилю. Органічний дизайн кухні хай-тек на фото нижче:\nІнтер’єр хай-тек базується на нейтральних тонах. Править бал зазвичай металік, який органічно супроводжують:\nтрохи рідше бежевий.\nДизайн представлений перерахованими квітами в чистому вигляді і їх відтінками.\nПорада! Розбавити однотонність обстановки кухні можна дозованими яскравими акцентами.\nЗ цією метою звертаються до синього, червоного, фіолетового кольору, головне, вибирати холодні відтінки. Щоб спочатку закладений принцип лаконізму НЕ переродився на кухні в вінегрет, дизайн будується за принципом: на одиничний основний колір припадає не більше 2-х додаткових.\nУникнути смутності і внести в дизайн свіжі нотки допоможе комбінування фактур. Поєднання глянцевих і матових покриттів – популярний і ефективний прийом при формуванні хай-тек. На фото далі кухні в стилі хай-тек:\nКрім колірної концепції, відповідати обраному напрямку повинна і фактура оздоблювальних матеріалів.\nІснує три відповідні рішення для стилю хай-тек при обробці підлоги:\nПлитка на підлозі кухні – закономірне явище, яке відповідає принципу утилітарності приміщення. Це може бути кахель або керамограніт. Обов’язкова умова – однотонна поверхню і фактурність, щоб уникнути ковзання.\nНаливні підлоги. Про високі експлуатаційні характеристики наливної підлоги можна говорити нескінченно. При виборі на кухню відмовляються від будь-якого дизайну поверхні, це суперечить принципу лаконізму, на якому базується стиль хай-тек.\nЛамінована дошка. Органічно впишуться в інтер’єр кухні глянцеві вологостійкі вироби сірого відтінку.\nНа кухні в стилі хай-тек не місце паркету, який не підходить ні за кольором, ні за якісними характеристиками.\nГармонійна облицювання стін\nОбов’язкова умова при оформленні стін кухні – вони повинні носить нейтральний характер і не притягати до себе увагу. Надзвичайно актуально для стилю хай-тек просте фарбування. Правильно підібрана фарба успішно імітує бетонне або металеве покриття. При бажанні інтер’єр хай-тек оформляють плиткою або однотонними шпалерами з гладкою текстурою.\nЕфектно виглядають в дизайні сегменти з каменем. Якщо чітке дотримання принципів стилю хай-тек не варто в пріоритеті, при облицюванні стін можна локально використовувати дерев’яні панелі.\nДля робочої зони кухні вибирають матеріал, стійкий до агресивного середовища. Він повинен витримувати перепади температур і вплив агресивних речовин при очищенні поверхні. Крім традиційної плитки, в стилі хай-тек допускається установка скіналі, яка буде грати роль акцентного ділянки дизайну. При цьому уважно ставляться до питання вибору зображення.\nДля стилю хай-тек на кухні пропонується два рішення – пофарбована глянсова поверхню або натяжна стеля. У пріоритеті білий колір. Тут не місце багаторівневим конструкцій з гіпсокартону зі складними обрисами.\nЗауваження! Простота виконання пофарбованого стелі не дає можливості встановити на кухні вбудовані прилади освітлення. Для цих цілей оптимально підходять натяжні стелі.\nВідсутність будь-яких візерунків і малюнків вимагає ідеально рівній поверхні. Це стосується абсолютно всіх ділянок кухні: підлоги, стін і стелі. Уникнути копіткої вирівнювання можна тільки при обробці стелі. Якщо приміщення високе, то можливий монтаж однорівневої підвісної конструкції з гіпсокартону. Натяжна стеля також не вимагає повного усунення всіх нерівностей.\nДизайн стилю хай-тек рясніє пластиком, склом і металом. Ці матеріали повністю відповідають критеріям функціональності. Розглянемо найбільш значущі місця їх застосування:\nМетал. Фурнітура, блискучі ручки і ніжки меблів створюють ілюзію ідеальної чистоти на кухні в стилі хай-тек.\nСкло. Крім освітлювальних приладів, актуально виглядає на фасадах меблів, як стільницю на обідньому столі або нечисленних аксесуарів.\nПластик. Пріоритетне використання – фасади меблів.\nДля оформлення стільниці в робочій зоні, крім пластика може застосовуватися натуральний або штучний камінь. Вартість подібної обробки надзвичайно висока. Камінь зустрічається в облицюванні фартуха, іноді – в якості підлогового покриття.\nІнтер’єр кухні, де простежується чітке дотримання принципів стилю хай-тек, демонструють фото:\nПростір, залите світлом – відмінна риса стилю хай-тек. Навіть якщо природних променів досить, у вечірній час потрібну атмосферу на кухні створить різнопланове штучне освітлення. Можливі варіанти оформлення інтер’єру кухні хай-тек:\nФункцію центрального освітлення можуть виконувати точкові світильники або підвісні люстри. При виборі віддають перевагу моделям з простим дизайном, без вигадливих форм плафона.\nЦентральне освітлення обов’язково доповнюється локальним підсвічуванням. Обов’язково її присутність в робочій зоні. Найчастіше застосовують лампи, вбудовані в нижню частину шафок або полиць.\nЕфектно виглядає в дизайні кухні світлодіодна стрічка. Світла вона дає небагато, але додає інтер’єру якусь урочистість.\nСтиль хай-тек активно задіює нові технології. Підсвічування всередині шафок, внизу меблів біля підлоги – звичне явище дизайну.\nДоповнять яскраву картинку рідкокристалічні дисплеї на побутовій техніці. Світильники складних форм в інтер’єрі кухні хай-тек відсутні.\nРозглядаючи питання освітлення, не можна не брати до уваги конструкцію вікна. У пріоритеті – прості пластикові рами з мінімальною кількістю перегородок.\nСтиль хай-тек на кухні – це панування строго дизайну з чітко вивіреною геометрією і гладкими фасадами.\nУвага! Домогтися повної відповідності розмірам приміщення при виборі кухонного гарнітура вкрай складно, тому найчастіше його виготовляють за індивідуальними мірками. Такі меблі будуть виглядати, як одяг від кутюр’є.\nДля стилю хай-тек властиво вибирати відтінок фасадів, який відповідає кольору стін. Такий прийом дозволяє візуально розчинитися меблів в просторі кухні. Присутність високих пеналів забезпечить багато місця для зберігання побутового начиння, якої не повинно бути на столі. Надзвичайно ефектно на кухні виглядають підлогові модулі з підвісною конструкцією. За рахунок присутності світлодіодного підсвічування вони немов парять в повітрі.\nФасади гарнітура на кухні в стилі хай-тек зазвичай глухі, тут відсутні рамки і скляні вставки. Залежно від бюджету ремонту кухні, для стилю хай-тек можна вибрати прості моделі з ДСП. Гідність рішення – дешевизна проекту, але варто бути готовим до низьких експлуатаційних характеристик виробу.\nБільш практично зупинитися для кухні на варіанті з МДФ. Оздоблення фасаду вибирається з урахуванням планованих витрат. Відповідні для стилю хай-тек варіанти:\nСтилю хай-тек властивий дизайн блискуче, тому меблі для кухні вибирають з глянцевими фасадами. Блиск акрилу і емалі помітно більше, ніж у дешевої плівки ПВХ, але за красу доведеться заплатити високу вартість. Інтер’єр кухні може прикрасити меблі, де фасад виконаний з нержавіючої сталі. Зберегти чистоту обстановки в стилі хай-тек покликане захисне покриття «Антіпалец».\nПовністю відповідає принципам високій технологічності меблі для кухні з радісних фасадами. Це найбільш дорогий варіант оформлення дизайну.\nМаленьку кухню в стилі хай-тек може прикрасити меблі з фасадами у вигляді жалюзі білого або сталевого відтінку. Раціональне рішення допомагає заощадити простір, так як для відкриття шафок не потрібно багато місця. Технологічний вид ідеально підходить під критерії стилю.\n«Розумна фурнітура» – черговий відмітна ознака меблів на кухні хай-тек. Всілякі доводчики і підйомники, численні висувні ящики, кошики та роздільники – все елементи спрямовані на досягнення максимальної функціональності і ергономіки.\nЗауваження! Відсутність на фасаді ручки – нетривіальне рішення для кухні в будь-якому іншому стилі, крім мінімалістичного хай-тека. Установка спеціальної фурнітури дозволяє відкрити фасад простим натисканням на поверхню.\nЯкщо подібний варіант не до душі, існують і інші варіанти оформлення меблів для стилю хай-тек. Приховані ручки або ручки профілі органічно впишуться в обраний стиль. Ефектно виглядають хромовані ручки-рейлінги, місце яких на важких ящиках.\nСтворити в інтер’єрі зі стилем хай-тек ергономічне простір допомагає меблі трансформер. Особливо затребувані на кухні моделі столів, які за лічені миті з компактній конструкції перетворюються в великий майданчик для прийому гостей.\nНаступне фото дизайну кухні демонструє органічний стиль хай-тек:\nДля стилю хай-тек не характерно присутність в інтер’єрі скатертин та ажурних серветок, фарфорових або дерев’яних статуеток. При бажанні прикрасити кухню і надати їй нотки домашнього затишку допоможуть наступні елементи:\nпара кімнатних квітів у горщиках;\nВаза з фруктами;\nкартина з мінімалістичним сюжетом на стіні;\nпрості за формою келихи.\nПриклади оформлення дизайну хай-тек демонструють фото:\nСтиль хай-тек на кухні має як незаперечними перевагами, так і невеликими труднощами в оформленні. Лаконічний дизайн не вимагає великих витрат по обробці. Відсутність натуральної деревини та дизайнерських колекцій кахлю помітно економить бюджет ремонту. Але знайти повну відповідність меблів принципам хай-тека проблематично в невеликих провінційних містах з мізерним асортиментом. В цьому випадку доведеться проявляти кмітливість і орієнтуватися по ситуації.\nДворівневі натяжні стелі (155 фото): дизайн дворівневих стель, двоярусні конструкції в передпокої\nШтори плісе. Опис, особливості, види та виготовлення штор плісе