Журналіст, ведуча телевізійних програм, починаюча письменниця і просто красуня - ці словосполучення описують всього лише одну жінку, яка завдяки своєму таланту, працездатності, цілеспрямованості і знань стала відомою далеко за межами батьківщини. Сам великий Джон Гальяно на питання журналістів про те, що для нього представляє собою Росія, відповів: "Це ікра, Червона площа і Евеліна Хромченко".\nСьогодні ця тендітна жінка є міжнародним редакційним директором Les Editions Jalou Paris, протягом більше тринадцяти років займає крісло головного редактора, а також креативного директора російського видання журналу "L'Officiel". Однак на початку 2010 року стався скандал - її хотіли зняти з цієї посади. З чуток, глава видавничого дому, який випускає "L'Officiel" в Росії, звинуватив Хромченко в тому, що вона надмірно зайнялася просуванням власного імені, що занадто багато часу приділяє іншим проектам (зокрема передачі "Модний Вирок", яку веде Евеліна) , що завдає шкоди роботі журналу. Тому на місце Хромченко незадоволений начальник призначив свою дружину.\nОднак справедливість таки восторжествувала: через пару місяців видавничий дім "Парлан" позбувся прав на випуск російської версії "L'Officiel" - вони були куплені компанією АСТ, а Евеліна знову зайняла колишнє місце.\nЩе будучи сімнадцятирічної дівчинкою і навчаючись на факультеті журналістики одного з найпрестижніших вузів Москви - МГУ, майбутня зірка потрапила в штат Всесоюзного комітету з телебачення і радіомовлення. Всього лише за три роки дівчина пройшла шлях від звичайного референта до оглядача, їй довірили вести авторські передачі на радіо. Пізніше Евеліна стала співпрацювати з телекомпанією "Вид", потім з'явилися її перші публікації в "Известиях", "Elle", "Комсомольській правді", "Вогник", "Cosmopolitan" та інших популярних виданнях. У 22 роки Хромченко вже керувала своїм першим журнальним проектом, а в 24 стала власницею власного бізнесу. Через рік вона очолила "L'Officiel", в якому і працює донині.\nЦя жінка, яка знає про моду все і навіть більше, відкрила такі обдарування, як модельєра Дениса Симачева, Лілію Пустовіт, Альону Ахмадуліну , Ігоря Чапуріна і інші молоді таланти.\nХромченко завжди виглядає стильно, акуратно і зі смаком. Це яскрава індивідуальність, яка знає, чого хоче, і йде до своєї мети. Як говорить сама Евеліна: "У житті все дуже просто. Якщо ти товста, використовуй дієту Плісецької - НЕ Жери! Якщо є здоров'я, то, можеш вважати, що в тебе немає ніяких проблем. Просто багато працюй, і тоді все складеться!". Жінку, самостійно що добилася такого успіху, напевно варто послухатися.\nКрім життєвих порад, Евеліна консультує дівчат з питань моди. Вона точно знає, як має виглядати справжня леді, і її зовнішній вигляд - яскраве тому підтвердження.\nВ одному з інтерв'ю Евеліна Хромченко сказала, що "погано одягнена жінка ніколи не зробить блискучу кар'єру". Її власна життя показує, що у неї і на професійному поприщі все гаразд, і з гардеробом ніяких проблем не виникає. На думку редактора, щоб домогтися успіху, потрібно, по-перше, діяти: "Чекаєш принца? Спочатку полюби себе по-справжньому, і тоді під твоїми вікнами буде стояти цілий полк". А по-друге, дотримуватися кількох простих правил. Саме про них ми і поговоримо нижче.\nне афішує свій вік\nВік самої Евеліни залишається для громадськості загадкою. Одні видання пишуть, що вона народилася в 1971 році, інші називають більш пізню дату - 1973. Сама ж Хромченко одного разу обмовилася, що з'явилася на світ у рік, коли цей світ покинула велика Коко Шанель. Відповідно, на сьогоднішній день жінці вже 41. Однак, незважаючи на свій вік, вона залишається неймовірно стрункої, молодий і привабливою. Що служить цьому причиною - дієти, заняття спортом або пластична хірургія - достовірно не відомо. Але безперечно одне - Хромченко володіє шармом, тонким розумом, природною красою і бездоганним смаком.\nКорегуйте зростання і не ховайте стрункі ноги\nЯкщо ви не є володаркою довгих ніг, то ваше головне завдання - візуально додати собі пару сантиметрів. Хромченко демонструє це правило на особистому прикладі. Вона, будучи зростанням всього лише 158, з'являється в суспільстві виключно на високих шпильках. "Я вперше одягла взуття на підборах досить пізно - після двадцяти. Тоді мене призначили на нову посаду і я полетіла в Париж, щоб познайомитися зі своїм керівництвом. Всі чотири дні, що я провела в місті закоханих, на мені були височенні шпильки. Колодка була незручна, тому я досить сильно намучилася. Відтоді підбираю взуття дуже ретельно ".\nЯк зазначає модний експерт," жінка завжди бігає набагато швидше на каблуках, ніж на суцільній підошві ". Взуття на шпильці або на платформі візуально подовжує ноги і робить їх стрункішою. Вона необов'язково повинна бути дуже дорогою, головне - зручною і якісною. Що стосується модних брендів, то, якщо ви не можете дозволити собі оригінал люксової марки, не варто купувати підробку. Це, щонайменше, без смаку.\nЯкщо у вас стрункі ноги, які заслуговують того, щоб на них дивилися, не відмовляйте собі в цьому задоволенні. Беріть приклад з Евеліни Хромченко: останнім часом вона сміливо демонструє свої принади, одягнені в короткі сукні і міні-спідниці. При цьому вік не є перешкодою. Просто підберіть відповідний вам фасон. А щоб візуально подовжити ноги, експерт рекомендує купувати брюки і джинси трохи вище щиколотки. Вони візуально додають зростання.\nЕвеліну по праву можна назвати справжньою іконою стилю. Її образи завжди досконалі, підкреслено вишукані і індивідуальні. Вона не женеться за модою, але слід їй. Найстрашніше, на думку жінки, - це опуститися до вульгарщини. Під нею експерт увазі блузи, кофти і топи яскраво-рожевих тонів, футболки, що відкривають голий живіт, широкі ремені з великими золотистими пряжками, камінням, блискітками. Також вульгарними вважаються хутряні елементи на кашемірових светрах, перламутр, леопард і люрекс в будь-якій кількості і вигляді.\nКрім того, редактор виступає проти взуття з довгими носками. Ви ж все-таки не на полювання збираєтеся? Ще одна заборона Хромченко накладає на туфлі, відкриті спереду: "Якщо навіть таке взуття виконана в класичному стилі, її не варто надягати в офіс. Чи не виношу туфлі з відкритим носком. Це схоже на виклик" візьміть мене "посеред банківської установи або в залі переговорів . Виняток, якщо ваша робота пов'язана з журналістикою або шоу-бізнесом. Хочете показати світу свої ноги? Тоді краще надіньте босоніжки ". Ще один елемент, від якого варто відмовитися - металева обробка у взутті.\nПриродність повинна бути у всьому, починаючи від кольору лаку і закінчуючи вашим макіяжем.\nХромченко неможливо уявити з густо нафарбованими очима і яскравими губами - вона завжди виглядає натурально. В її арсеналі матирующая пудра, яка вирівнює тон обличчя, ніжна рожева або тілесного відтінку помада і карамельні рум'яна. "Почуття міри ніколи не буває зайвим. Жодна успішна жінка не размалевивалі, як лялька" - говорить Евеліна.\nПравильні сумки і джинси\nСьогодні мода диктує свої правила, але далеко не завжди їм потрібно слідувати. Об'ємна сумка повинна гармоніювати з вашим чином. Якщо ви, наприклад, вирушаючи з подругами в кафе, надягли красиве ніжне плаття, високі каблуки, то природно, що великий аксесуар буде виглядати безглуздо. У даному випадку підійде клатч або мініатюрний ридикюль в стилі Chanel.\n"Не розумію дівчат, які тягають за собою величезні баули, в які складають абсолютно непотрібні речі - каже Хромченко. - Хоча б раз вийміть все і проаналізуйте, що з цього вам дійсно згодилося на поточному тижні ". Замість об'ємних сумок стильний експерт рекомендує якомога частіше користуватися клатчами, які можна тримати в руці або повісити на тонкий ремінець. Бажано, щоб виріб було виконано з натуральної шкіри матового кольору, так ви будете виглядати "статусніше".\nЩе одна порада від Евеліни - купувати тільки правильні джинси. Вони повинні мати класичний крій і підбиратися залежно від типу вашої фігури. Дівчатам з довгими і стрункими ногами підходять вузькі джинси, деяким слід віддати перевагу широким або расклешенним моделями. Все індивідуально; головне - уникайте всіляких страз, каменів, величезної кількості блискавок, вишивки, надмірної перфорації та інших елементів декору. Джинси - сувора одяг, яка повинна бути виконана в темних кольорах (наприклад, синьому або чорному) і виглядати солідно.\nЗробіть акуратний манікюр і зберіть базовий гардероб\nГоворити про те, що руки кожної жінки повинні бути доглянуті, думаємо , буде зайвим. І так зрозуміло, що хоча б раз на півтора-два тижні ви повинні ходити в манікюрний салон або проводити процедуру самостійно. Не допускайте надміру довгих, обкусаних нігтів, задирок і грубої шкіри. Регулярно користуйтеся пом'якшуючими і поживними кремами. Що стосується кольору лаку, то, на думку Хромченко, він повинен бути або однотонний, або безбарвний. Химерні візерунки, неакуратно нарощені довгі загострені нігті не допускаються. Як вважає експерт моди, це повний несмак і відсутність почуття стилю.\nТепер своїми акуратними і доглянутими руками зберіть мінімум одягу, яка повинна бути в шафі кожної поважаючої себе жінки. Базовий гардероб від Евеліни Хромченко включає темні джинси (про них йшлося вище), білу блузу, чорну сукню, майку-"алкоголічку", бежеве пальто і безліч інших речей, на яких зупинимося докладніше.\nГоловний принцип базового гардероба Евеліни Хромченко полягає в тому, що у кожної дівчини має бути певний набір необхідних речей, без яких жодна жінка не може вважатися стильною. Гуру моди зовсім не виступає проти купівлі яскравих і сучасних моделей - на її думку, набувати кожен сезон виключно гостромодні наряди, які вже наступного року вийдуть у тираж, просто непрактично. Крім того, must have від телеведучої - це класика жанру. Такі наряди будуть ідеально поєднуватися з будь-якими речами, як за фасоном, так і за стилем, роблячи ваш образ елегантним і модним. Дотримуючись цих нескладних рекомендацій, ви зможете скласти актуальний ансамбль для будь-якого випадку:\nВзуття. Універсальний варіант, який повинна придбати кожна дівчина - човники на шпильці або ж на середньому каблуці. Але ніяких загнутих шкарпеток! Туфлі повинні бути обов'язково чорного кольору, якщо є така можливість, купите і бежеві. Крім того, для тривалих поїздок, походів по магазинах, прогулянок і подорожей у вас має бути модель на суцільній підошві: пастельні мокасини, кеди або балетки.\nШтани. В арсеналі кожної леді повинні бути темні брюки, скроєні за класичними канонами, без будь-яких нашивок, страз, камінчик, потертостей і тому подібного. Вони зобов'язані ідеально підкреслювати плавні вигини фігури і маскувати недоліки. Крім того, ще один обов'язковий атрибут гардероба - чорні брюки, що закривають каблук взуття до середини. Якщо ви хочете візуально подовжити ноги, підберіть модель довжиною не нижче щиколотки.\nКупуйте звичайну білу сорочку з глибоким V-подібним вирізом. Вона підходить як для ділових зустрічей, так і для походу в кафе. Якщо на вулиці холодно, доповніть образ кремовим або світло-бежевим джемпером, на якому буде чудово виглядати невелика елегантна брошку. Ще один must have - темна водолазка. Її можна носити з брюками, спідницями, сарафанах і так далі.\nЧорне елегантне плаття не втрачає своєї актуальності ще з часів Шанель. Воно підходить жінкам різного віку, незалежно від ваги і типу фігури. Темний колір зорово зробить вас стрункіше - головне, щоб модель була правильно підібрана і сиділа на вас, як друга шкіра.\nЩо стосується верхнього одягу, то Хромченко наполягає на придбанні класичного кашемірового пальто пастельних тонів: кремового або кольору беж . Такі відтінки йдуть практично всім і ідеально гармоніюють з темними брюками, чорними човниками. Завдяки цій речі ви зможете створити образ елегантною і впевненою в собі особи.\nЯк вже згадувалося вище, об'ємні сумки, з якими жінки так люблять з'являтися в суспільстві, - це варіант на кожен день. Однак аксесуар обов'язково повинен гармоніювати з іншими речами. За словами Евеліни, від "великих баулів" краще і зовсім відмовитися, якщо вони наповнені непотрібними дрібницями. Експерт рекомендує віддати перевагу витонченому клатчу на довгому ремінці обов'язково з натуральної шкіри. Недоладні варіанти а-ля Дольче або Версаче, куплені у бабусі в переході метро, викиньте у відро для сміття. Шикарна жінка ніколи не візьме підробку в руки - краще придбати якісний і стильний аксесуар невідомої марки.\nЩо стосується прикрас, то вони теж повинні відповідати принципам мінімалізму. Забудьте про величезні сережки з псевдо-дорогоцінними каменями, про пластикові браслети і кільця. Довгі намиста з натурального або штучного перлів допоможуть завершити образ, а витончені брошки прикрасять строгу блузу або кофту. Не забувайте про шарфи і шалі - майстерно зав'язані, вони здатні перетворити кожну жінку.\nОновлюючи свій гардероб і керуючись вищевказаними принципами від модної телеведучої, не забувайте, що речі повинні бути якісними, класичними і не обов'язково шалено дорогими. Не купуйте кричущі моделі з великою кількістю дешевої фурнітури, страз і вишивок - це вульгарно. І ще, найголовніше: цінуйте і любіть себе - тоді всі навколишні будуть від вас в захваті!


Підвищення якості освіти: школа "Оптима" та НУБіП домовилися про співпрацю. Politeka\nПідвищення якості освіти: школа "Оптима" та НУБіП домовилися про співпрацю\n6 серпня, 08:15\nГенеральний директор Центру освіти "Оптима" Марія Мілецька провела зустріч з ректором Національного університету біоресурсів і природокористування, ексміністром освіти України Станіславом Ніколаєнком, в ході якої сторони домовилися розвивати співробітництво в питаннях дистанційних технологій і підготовки до такого навчання учнів і викладачів\n"Оптима" стала першою в Україні повністю дистанційній школою, в якій на сьогодні навчається понад 7 тисяч учнів, випускниками Центру стали понад 3000 молодих українців. Школа "Оптима" також увійшла до п'ятірки кращих навчальних закладів за результатами зовнішнього незалежного оцінювання.\nВарто відзначити, що випускники "Оптими" за результатами ЗНО показують високий рівень знань. Досягається це завдяки сучасним методикам в освіті.\nНа сьогодні Центр освіти "Оптима" працює у всіх регіонах країни, а представництва відкриті в великих містах. Зокрема вже працюють 13 представництв в Чернігові, Мукачево, Тернополі, Львові, Ужгороді, Івано-Франківську, Хмельницькому, Житомирі, Одесі, Вінниці, Дніпрі, Миколаєві та, звичайно, в столиці України - Києві.\nСпівпрацює школа "Оптима" і з Міністерством освіти і науки України. Зокрема, вона є офіційним партнером всеукраїнського педагогічного експерименту, що отримав назву "Розумники" (Smart Kids). В рамках проєкту розробляються методики навчання, що поєднують традиційні методи викладання з сучасними технологіями. Головна мета - поліпшити якість освіти і зробити навчання в початковій школі цікавішим.\nПід час зустрічі гендиректор школи "Оптима" Марія Мілецька розповіла про плани на навчальний 2021-2022 рік. Так, уже з 1 вересня учні школи отримають доступ до кращої в країні бази навчальних матеріалів, а також кожному буде надана індивідуальна програма.\nГоловний упор в школі "Оптима" робиться на поглиблене вивчення математики та англійської мови. Зокрема заняття з англійської проводиться на ліцензійній платформі Oxford Learn. Крім того, висока якість навчання забезпечується наявністю інтегрованих IT-класів.\nЯк зазначила Мілецька, форми навчання в школі "Оптима" відрізняються оригінальними підходами, а адаптація нових учнів до дистанційної форми навчання проходить легко завдяки віртуальним міні-класами.\nНайважливішою відмінністю школи "Оптима" є наявність кейс-уроків, які не тільки покращують якість навчання, а й дають можливість учням обрати майбутню професію. Також кейс-уроки дозволяють талановитим молодим українцям взяти участь в наукових розробках. Відзначимо, що математичні та IT-напрямки в школі "Оптима" ґрунтуються на інтегрованій STEM-концепції.\nПід час зустрічі сторони також обговорили можливість розширення співпраці зі студентами з інших країн.\nНаціональний університет біоресурсів і природокористування - найбільший виш України з потужною дослідницькою базою. Як зазначив ректор НУБіП Станіслав Ніколаєнко, навчальний заклад приділяє увагу дослідженням в сфері біотехнологій, агробіології, автоматизації та робототехніки.\nНУБіП вже кілька років співпрацює зі школою "Оптима". Як зазначила декан гуманітарно-педагогічного факультету Інна Савицька, випускники школи, які продовжують навчання в НУБіП, мають високий рівень підготовки.\nЗа підсумками зустрічі школа "Оптима" і НУБіП підписали Договір про співпрацю. Зокрема сторони будуть розширювати і налагоджувати роботу в напрямках професійної орієнтації молодих українців, впровадження інновацій в навчальний процес і залучення учнів до дослідницької діяльності. Крім того, школа "Оптима" і НУБіП працюватимуть над підвищенням якості профільної освіти в Україні.\nНа київській Оболоні оселилася зграя білих лебедів, фото: "Такі величні"\nНа столичній Оболоні оселилася зграя білих лебедів - їх помітили місцеві жителі в парку "Наталка".\nПохід в ресторан закінчився для киянки вибитими зубами: вибачень вона так і не почула\nУ Києві похід в ресторан для двох подруг, одна з яких була з маленькою дочкою, закінчився моральними і фізичними травмами.\nКияни потрапили в біду на водосховищі, кадри з місця: "опинилися на крижині і..."\nНа Київському водосховищі любителі зимової риболовлі потрапили в біду-злетілися рятувальники.\nЗаздалегідь плануйте маршрути: на трасі Київ-Харків обмежили рух, фото\nНа трасі Київ-Харків тимчасово обмежили рух у напрямку столиці-патрульні назвали причину.\nМасове отруєння в ресторані, допомога знадобилося 16 киянам: деталі НП\nУ Буковині розслідують масове отруєння - джерело збудника інфекції та обставини, що сприяли виникненню спалаху, встановлюються.\nПогода в Києві стане нестерпною, прогноз: буде сильний вітер, снігопад і не тільки\nКиян попередили про різке погіршення погоди - очікується сильний вітер, снігопад і не тільки.


У Рожищі зловили 15 безпритульних собак\n14:13, 11 Квітня 2019 /\nДжерело фото: прес-служба Рожищенської міської ради\nУ Рожищі відловили 15 безпритульних псів.\nВилов проводили працівники ГО «Порятунок чотирилапих» у середу, 10 квітня, – йдеться на сайті Рожищенської міської ради.\nПрацівникам організації вдалося виловити 15 тварин. Серед них – одна самка зі щенятами. Згідно з умовами договору за одну собаку з міського бюджету доведеться заплатити 700 грн. Відповідно, 15 песиків обійдеться у 10 500 грн.\nВолинські митники зловили підприємця з фальшивими документами на автобус\nНа волинському кладовищі покрали пам'ятники


Що таке тривожність? — Irinin Journal Ukraine\nСуспільство 29 серпня 2020\t Перегляди: 99\nТривога. Вже одне це слово викликає неприємне почуття. Кожен з нею стикався, але не завжди міг правильно розпізнати, яке саме почуття не дає повноцінно жити. Тривога — один з найпоширеніших емоційних станів, але з нею треба і можна справлятися.\nВ першу чергу треба розібратися, що ж таке тривога і тривожність, і які причини їх виникнення. Статистика свідчить, що мільйони людей страждають від постійного підвищеного рівня тривоги. Тривога може оселитися в душі на якийсь час, а потім пройти сама по собі. Але буває, що вона стає постійним супутником в повсякденному житті і таким чином перетворюється на тривожність, властивість особи людини. Вона стає частиною людини і впливає на ухвалення рішень в повсякденному житті.\nЗазвичай розрізняють поняття "страх" і "тривога". Страх зазвичай пов'язаний із загрозою фізичному існуванню, а тривога — соціальному статусу і благополуччю. Страх — це реакція на реальну загрозу, а тривога — на вигадану і безобъектную. При цьому може бути тривога при реальній небезпеці, яка виникає із-за невідомості і невизначеності в майбутньому. Тривога — це емоційне переживання, а тривожність — особливість особи. Але в деяких випадках ці два слова використовують як синоніми, а в англомовній літературі використовують тільки слово anxiety.\nТривога — це переживання смутної і невизначеної загрози, яке зазвичай малює уяву людини, наприклад, смерть або хвороба близьких людей, розлучення, фінансова нестабільність. Жителі великих міст набагато частіше переживають почуття тривоги у зв'язку з постійними стресами і скаженим ритмом життя. І це з'ясовно: в містах люди більше прагнуть до досягнень і соціального статусу.\nДо того ж, тривожність може бути "заразною". Після перегляду новин або деяких телепередач часто можна помітити, що почуваєш себе неважливо, хочеться сховатися і узабезпечити себе від усіх можливих небезпек. Відомо, що багато людей, проглянувши новини про хвороби і епідемії, починають випробовувати боязнь заразитися, навіть якщо осередок зараження знаходиться далеко.\nТривала тривога вимотує і віднімає фізичні і душевні сили. Людина скаржиться на постійну втому, думає, що слабкість від нестачі вітамінів, а насправді так проявляється тривожність. У такому разі втома викликана емоційною напругою і високою відповідальністю.\nТривогу досліджували багато психологів і психіатри. Уперше поняття "тривога" і "тривожність" ввів в науку Зигмунд Фрейд. Він вважав, що тривожність виникає в результаті внутрішніх конфліктів між біологічними потребами і соціальними нормами і установками. Він відмічав, що існує три види тривожності. Перша, об'єктивна, пов'язана з конкретною небезпекою. Друга, невротична, пов'язана з невизначеною небезпекою. При цьому людина може і не усвідомлювати її наявність, а виражається це в різних страхах — висоти, змій, натовпи. При цьому об'єкт страху може періодично мінятися. Третя, моральна, пов'язана з дитячим страхом покарання батьками.\nКарен Хорни рахувала, що тривожність — це почуття, пов'язане не з реальною небезпекою, а з вигаданою — так, як людина її собі уявляє. Вона використала термін "базальна тривога", яка розвивається в дитячому віці. Причиною зазвичай вважаються складні стосунки між матір'ю і дитиною. У дитини з'являється відчуття того, що світ повний зла, несправедливості, образ, заздрості, з'являється почуття безпорадності. Неусвідомлено людина вибирає способи відходу від тривожності, наприклад, вживання алкоголю або наркотиків, переїдання або уникнення небезпечних ситуацій.\nЭрих Фромм вважав, що корені тривожності лежать в сучасному суспільстві. У старі часи людина завжди була близька до природи і залучена в громадські зв'язки, він рідко залишався наодинці. У міру розвитку капіталізму і урбанізованого суспільства з'явилася вільна людина, відірвана від природи і тісних соціальних зв'язків. Але це негативна свобода, адже посилюється почуття ізольованості і самотності. Людина намагається від неї позбавитися, втікаючи від самого себе.\nКарл Роджерс вважав причиною тривожності негативний досвід індивіда. Основним способом позбавлення від тривожності він рахував уміння людини переглядати свою оцінку і пристосовуватися до нових умов.\nПсихолог А. Прихожан відмічала, що ця властивість характеру формується в дитячому віці, коли не задовольняються потреби дитини. Тривожність закріплюється в підлітковому віці, коли накопичується негативний досвід. Якщо батьки відрізняються тривожністю, то велика вірогідність того, що і дитина виросте тривожною.\nБагато людей, які коли-небудь переживали напади тривоги, вважають це почуття одним з найважчих і неприємних у своєму житті. Деякі намагаються заглушити пігулками або алкоголем. Але багато психологів настійно рекомендують звернутися по психологічну допомогу, щоб виявити істинні причини тривожності і навчитися жити без неї.\nЯк увімкнути акселерометр


Що думають про українську Незалежність її ровесники?\nпонеділок, 30 березня 2020, 07:32\nЖурналісти Укрінформу знайшли співвітчизників, народжених у 1991 році, і поставили їм кілька запитань\nЗапитання були такі: 1. Які ви можете назвати головні перемоги України за 27 років і якою за цей час була головна особиста перемога у вашому житті? 2. Яким ви бачите своє майбутнє і майбутнє країни у найближчі п'ять років? 3. Якою, на вашу думку, була б Україна сьогодні, якби 27 років тому не здобула незалежності?\nЗазначимо, що ми не ставили собі за мету шукати якихось особливих героїв, наші респонденти були обрані зовсім випадково. Але відповіді цих звичайних-незвичайних українців виявилися дуже цікавими.\nДНІПРО. Віктор Поляков, капітан 3-ї гаубично-самохідної артилерійської батареї 25-ї окремої Дніпропетровської повітряно-десантної бригади, учасник АТО\nРодом з міста Миколаєва. Освіта - вища, закінчив Львівську національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Професія - артилерист.\n1.Головні перемоги України: Відновлення армії\nЗа 27років - не знаю. Я в армії вже 11 і можу говорити за останні роки: якщо раніше її роззброювали, скорочували, то останній час вона відновлюється, розвивається, ремонтується як техніка і казарми.\nМоя особиста перемога: За чотири роки на бойових позиціях лишився живим\nЯ 11 років у лавах армії і з них 4 - на бойових позиціях, за цей час дійти до цього рівня і лишитися живим - це вже є перемога!\n2.Майбутнє: Краще ставлення пересічних українців до військових і до нашої справи\nДля Збройних Сил України й далі буде робитися все, аби українська армія міцніла. І найголовніше - буде інше, краще ставлення пересічних українців до військових і до нашої справи.\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: Ми були б апендиксом в чужій державі\nМи були б якимось мінімальним апендиксом в чужій державі, якоюсь робочою силою. А завдяки проголошенню Незалежності ми нині автономні і працюємо самі на себе.\nМИКОЛАЇВ. Віктор Сікаленко, заступник голови Галицинівської ОТГ, голова правління клубу сталого розвитку «Південна ініціатива»\nНародився і виріс у селі Лимани на Миколаївщині. Ще в школі займався активною громадською діяльністю, брав участь у різноманітних проектах. Потім навчався у Миколаївському Національному аграрному університеті, здобув спеціальність агронома. Згодом тут же закінчив аспірантуру і повернувся до рідного села. Працює заступником голови Галицинівської ОТГ, очолює клуб сталого розвитку «Південна ініціатива». Неодружений.\n1.Головні перемоги України: Наші люди усвідомили, що вони є українцями\nНаші люди, а особливо молодь, усвідомили, що вони є українцями. Старші люди жили в іншій державі, а ми, ровесники незалежності, знаємо і любимо лише свою країну - Україну. Так, наша країна попри 27 років незалежності досі «українізується», але ми - патріоти і віримо в своє майбутнє - в незалежну, заможну, процвітаючу державу. Вірю, що вона обов'язково такою буде.\nМоя особиста перемога: Мені довіряють\nЯ працюю з людьми, які мені довіряють і надихають мене робити ще більше для свого села, для громади. Ми наразі розвиваємо соціальну сферу, залучаємо гранти, розбудовуємо інфраструктуру нашої ОТГ.\nРозпочали займатися цим ще з 2014 року, коли вперше отримали фінансування від грантодавців на ремонт Лиманівського дитсадка «Струмочок». Крім цього, було реалізовано низку інших освітніх і культурних проектів, які успішно впровадила наша команда з Клубу сталого розвитку "Південна ініціатива".\nУ 2017 році ми виграли великий Всеукраїнський конкурс, і наша ОТГ стала учасником Програми DOBRE, в межах якої, крім освітнього, реалізується і низка інфраструктурних проектів. Зокрема, у селі Галицинове створюється Молодіжний ресурсний центр, у селі Прибузьке - перша із 5 філій Центру освіти дорослих, розробляється програма зі спорту, імплементація якої зможе нам подарувати сучасний Спортивний комплекс, а також програма "Молодь", яка вже у 2019 році запустить конкурс проектів серед молоді Галицинівської ОТГ.\nАле я впевнений, що найбільша моя перемога ще попереду. Треба працювати.\n2.Майбутнє: Працювати на розвиток своєї громади\nУ найближчі роки міняти сфери своєї діяльності наміру не маю. Мрію підняти соціально-культурну сферу сіл нашої громади на високий рівень. Також зараз працюємо над створенням Центру освіти дорослих та його філій, які згодом будуть у кожному населеному пункті Галицинівської ОТГ. Перша відкриється вже 1 вересня. Кожен зможе тут отримати додаткові безкоштовні знання та навики як для загального розвитку, так і для отримання відповідної спеціальності і занять бізнесом. Захід проводиться за підтримки DVV International Ukraine і Міністерства закордонних справ Німеччини.\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: То я б змалку робив усе, щоб це сталося\nБо це головне, що ми наразі маємо - наша незалежність. Без цього я не уявляю ні свого життя, ні життя країни. Я росту і розвиваюсь разом зі своєю країною, пишаюсь тим, що є українцем. Наші батьки і діди заплатили за цю незалежність високу ціну. Ми маємо це пам'ятати і цінувати.\nЧЕРНІВЦІ. Артем Жук, громадський активіст, підприємець\nНародився у місті Чернівці. Після закінчення школи у 19 років переїхав у Дніпро, а в 23 повернувся додому. Всі ці роки подорожував і займався підприємницькою діяльністю. Освіта - незакінчена вища. Наразі є власником одного з найпопулярніших серед молоді бару в центрі міста та продовжує відкривати низку закладів. Крім того, активно займається громадською діяльністю, є заступником голови комітету доступності міста, членом експертної ради з книговидання. Серед найпопулярніших своїх громадських ініціатив називає проект «Листівка для міста» - на вулиці в центрі міста виставлявся стенд із листівками, де зображені визначні місця Чернівців. Кожен міг взяти листівку зі собою, залишивши у скриньці стільки грошей, скільки вважав за потрібне. Усі кошти спрямовувались на розвиток міста.\n1.Головні перемоги України: Ми нарешті визначились, куди маємо рухатись\nГоловна і найбільша наша перемога за ці роки незалежності - те, що ми нарешті визначились, куди ми маємо рухатись. Так само, як ріс я, росла і країна. Визначалась, куди вона хоче вступити, ким вона хоче стати. Ми намагались знайти своє призначення. І, нарешті, таки визначились, куди рухатись, чим займатися. Гадаю, це найголовніше, що трапилося з нашою країною за роки незалежності.\nМоя особиста перемога: Я зрозумів, що хочу залишитись тут, у своїй країні\nМоя особиста перемога була тоді, коли зрозумів, що хочу залишитись тут, у своїй країні. Насправді, це дуже велика відповідальність. Коли ти це вирішуєш, розуміючи, що відповідаєш за людей, які тебе оточують, за себе відповідаєш, за сім'ю свою, за місце, де живеш. Це не так легко, як здається на перший погляд. Тому саме це своє рішення вважаю найбільшою особистою перемогою.\n2.Майбутнє: Гадаю, все у нас буде добре\nЯ майже щодня ставлю собі це питання. Але однозначної відповіді не знаходжу. Бо зараз у нас усе дуже нестабільно. Ти не знаєш, що тебе може очікувати завтра або через рік. Що очікує мене і мою країну через 5 років? Хотів би мати стабільність, економічний ріст, постійну владу, яку ми демократично вибрали і якій довіряємо. Гадаю, що з цими факторами все у нас буде добре.\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: Нічого доброго з цього точно б не було\nВважаю, що такого не могло би бути. Але якщо таке припустити, то нашої країни просто б не існувало. Ми би були частиною Російської Федерації. І говорити про щось, чого існувати б не могло, певно, немає сенсу. А щоб проаналізувати, як жили би прості люди, варто подивитись на ті країни, які досі перебувають під впливом Росії - Казахстан, Азербайджан, Таджикістан. Нічого доброго з цього б точно не було.\nХАРКІВ. Марина Сосюра, кандидат педагогічних наук, координатор Центру для дітей "Генерація UA"\nМарина Сосюра - харків'янка, школу та Харківський національний педагогічний університет ім. Сковороди закінчила з відзнакою. Тема її кандидатського наукового дослідження - формування активної життєвої позиції у дітей віком 14-18 років у центрах соціально-психологічної реабілітації. Працює за фахом: старший викладач кафедри соціальної педагогіки Харківської державної академії культури, керує міським центром для дітей "Генерація UA", де, за її словами, підтримку та допомогу тільки у 2017 році отримали понад 300 дітей, зокрема й переселенці з Луганської та Донецької областей.\n1.Головні перемоги України: Визнання, що саме навчання та виховання підростаючого покоління визначає майбутнє держави\nНа мій погляд, головна перемога України за 27 років - у тому, що ми визначилися: саме навчання та виховання підростаючого покоління створює майбутнє держави. Зараз освіта перетворюється на інноваційне середовище, комп'ютерів у школах чи не більше, ніж книжок. Соціальний статус учителів і педагогів підвищується. Учня нині намагаються формувати як цілісну особистість: усебічно розвинену, з активною життєвою позицією, яка поважає гідність і права людини і здатна змінювати навколишній світ. Важливо, що навчання стає однаково доступним для всіх дітей в Україні, маю на увазі впровадження інклюзивної освіти, яке забезпечує потреби всіх учнів.\nМоя особиста перемога: У свої 27 років мені вдалося багато чого - в науці, громадській діяльності і в сім'ї\nОсобиста перемога у тому, що в свої 27 років мені вдалося багато чого зробити: ще школяркою брала участь у волонтерській діяльності, пізніше працювала соціальним працівником і педагогом. Саме цей досвід допоміг мені у здобутті наукового ступеню. Зараз координую Центр "Генерація UA", створений для дітей переселенців та дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Хоча кар'єра не є головним призначенням мого життя, але вона є важливою складовою. Зараз у мене - щаслива сім'я, мій коханий чоловік Олександр - інженер за фахом. Він підтримує мої "дитячі" проекти - чи то допомога підліткам, які отримали умовні вироки або перебувають на вихованні у Курязькій виправній колонії під Харковом, чи то діти із сімей переселенців, які відпочивають у таборі, створеному на безоплатній основі на базі нашого центру "Генерація UA", чи то проект із профілактики ВІЛ-інфекції серед молоді. Це все - моє особисте життя. Є й така щаслива новина: ми з Олександром очікуємо дитину.\n2.Майбутнє: Можливість знайти роботу з гідною заробітною платою\nГоловне питання на даний час, яке турбує кожного українця та мене і мою сім'ю - це закінчення бойових дій на Сході України, тому я сподіваюсь, що найближчим часом в Україні настане мир. І ще маю надію, що кожна молода людина, яка закінчує навчальний заклад в Україні, матиме можливість знайти роботу з гідною заробітною платою, а не виїжджатиме за кордон з метою заробітку.\nСтосовно мене особисто, то у найближчі 5 років планую робити те, що роблю зараз: працювати в соціальній сфері, надавати допомогу дітям і молоді, мати активну життєву позицію і навчати студентів.\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: Я реаліст, тому не роблю таких припущень\nНа дане питання важко відповісти, оскільки я реаліст та звикла жити й працювати в реальних умовах. А взагалі, вважаю, що кожна людина повинна творити власну долю та долучитися до процесу змін в державі, бо головне - це віра та бажання.\nУЖГОРОД. Олександра Артюхіна, волонтер, спортивний оглядач, прес-секретар у Федерації фехтування Закарпаття та футбольного клубу «Минай»\nНародилася в Ужгороді, виросла у Чопі - містечку прикордонників і залізничників. Закінчила школу із золотою медаллю. Із червоним дипломом пізніше закінчила Ужгородський національний університет за напрямком «журналістика». Разом із молодшою сестрою Валентиною з 2014 року є волонтерами Руху підтримки закарпатських військових. Постійно бере участь у волонтерських акціях, із самого початку війни на Сході. У 2017-му була відзначена медаллю від Президента України «За гуманітарну участь у АТО».\n1.Головні перемоги України: Це наші люди\nОдна із головних перемог те, що ми є самостійною, суверенною державою. Утім, боротьба за справжню незалежність і досі триває, п'ятий рік точиться війна, розв'язана Росією. Розбудова сучасної армії, згуртування українців в один великий кулак, спільна боротьба з ворогом, потужний волонтерський рух… У складний час прості люди об'єднуються і будують незалежну країну. Головна перемога - це наші люди.\nІ не тільки стосовно волонтерів та армії, а й якщо говорити про спорт та культуру. За ці 27 років у нас є чим похвалитися. Ось хоча би: двічі перемога та прийом пісенного конкурсу Євробачення, проведення футбольного Євро на полях України та Польщі. Чимала кількість олімпійських чемпіонів, рекордів, чемпіонів дефлімпійських та паралімпійських ігор.\nМоя особиста перемога: Все ще попереду\nУпевнена, що усі мої великі перемоги - попереду. Не знаю навіть, що саме можна назвати перемогою в особистому житті. Я і мої рідні, друзі здорові. У мене найкраща у світі сім'я і друзі. Стала частиною великого і потужного волонтерського руху! Із того, що називають «відзнаками»: це золота медаль і червоний диплом, ставала лауреатом стипендії ім. В. Чорновола. Отримала звання кращого спортивного журналіста Закарпаття. Познайомилася із багатьма видатними людьми...\n2.Майбутнє: Війна закінчиться нашою перемогою\nВійна закінчиться нашою перемогою. Потім буде складний шлях відбудови. Але ми гідно його пройдемо. Не раз за нашу історію виникало чимало ситуацій, які робили нас сильнішими. Сподіваюся, що цього разу буде краще. Себе бачу успішною, дуже хочу, аби у спортивній журналістиці (бажано на «Євроспорті»). Можливо, заміжньою. Головне, щасливою та здоровою. І разом з Україною - нездоланною.\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: Були би під гнітом "брата"\nЯкби 27 років тому Україна не здобула незалежність, ми б і далі продовжили бути під імперським гнітом усім відомого «брата». Ми дали бій, і продовжуємо вигризати своє вільне майбутнє. Якби 27 років тому першим Президентом став Вячеслав Чорновіл, якби його не вбили згодом, на мою думку, зараз Україна була б іншою. Кращою. Наше покоління називають ровесниками незалежності. І це ставить нас під особливу відповідальність. Переконана, ми не маємо права бути байдужими, адже байдужість убиває. Кожен із нас має пам'ятати просту формулу: глобальні зміни починаються з малого. І починати завжди потрібно з себе.\nТЕРНОПІЛЬ. Ірина Галущак, майстер художньої вишивки та бісероплетіння\nЗакінчила коледж Галицького інституту імені В. Чорновола у Тернополі за фахом «Ландшафтний дизайн». Учасниця щорічних виставок сучасної сюжетної вишивки у Тернополі, лауреат I фестивалю родинної творчості «Сузір'я талантів», V фестивалю українського фольклору «Берегиня», Всеукраїнського фестивалю національної вишивки та костюма «Цвіт вишиванки», учасниця вишивання Рушника національної єдності. Захоплюється старовинними українськими прикрасами і вже кілька років відтворює ці народні скарби для сучасних українок.\n1.Головні перемоги України: Інтеграція у світову спільноту\nЄвробачення, Революція Гідності - це все наші, українські перемоги, якими України заявила про себе на весь світ. Бачу, як наша молода країна дуже швидко розвивається. Приємно спостерігати ці зміни, зокрема, ті, які пов'язані з інтеграцією у світову спільноту, бачити, як модернізується робота державних установ, зрештою, як позитивно міняється середовище, в якому ми живемо.\nМої особисті перемоги залишаються при мені. Можливо, вони невеликі у масштабах країни, але для мене - значущі. Взяла участь в кількох благодійних проектах, один із них був пов'язаний з роботою з дітьми зі Сходу. Це незабутній досвід. А ще… я перестала дивитися телебачення, перший раз цього року здійснила подорож літаком.\n2.Майбутнє: Маю багато ідей, які буде цікаво реалізувати саме в Україні\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: Наша культура та традиції були б утрачені й забуті\nМАРІУПОЛЬ. Анастасія Куликова, асистент кафедри практичної психології Маріупольського державного університету\nНародилася в Маріуполі, закінчила Маріупольський державний університет (МДУ), факультет філології та масових комунікацій за спеціальністю «практична психологія». На останньому році навчання в університеті пішла працювати в соціальну службу Приморського району Маріуполя. Через 9 місяців роботи її запросили на кафедру практичної психології в МДУ, де раніше вчилася. Нині тут і працює. Свою наукову діяльність також продовжує у Київському інституті психології ім. Г. Костюка, куди подала документи в 2014 році.\n1.Головні перемоги України: Вихід з СРСР і розвиток\nПеремоги - сам вихід зі складу СРСР, прийняття Конституції України, створення національної валюти. Наші революції - Помаранчеву і Революцію гідності - не вважаю абсолютними перемогами, але як крок до розвитку України - так. Недавнє отримання Україною безвізу - це теж перемога.\nУ цілому вважаю, що головне багатство України - це люди, що працювали на творення країни у різних сферах, про які знає весь світ. Саме вони прославили нашу країну - це і вчені, і спортсмени, і люди мистецтва, багато. Наприклад, у спорті - брати Віталій і Володимир Клички, найкращі боксери світу Олександр Усик і Василь Ломаченко, футболіст Адрій Шевченко та інші. Також, думаю, виходець з України, колишній киянин Ян Кум, який став одним із засновників, співзасновником системи WhatsApp. (Популярна безкоштовна система миттєвого обміну повідомленнями для мобільних, яка дозволяє пересилати тексти, зображення, відео та аудіо через Інтернет).\nМоя особиста перемога: Це мої кар'єрні досягнення, робота\nМені у вересні буде 27 років і я вже працюю викладачем у вищому навчальному закладі. Вчуся паралельно в Києві в інституті психології ім. Г. Костюка. У майбутньому стану кандидатом психологічних наук, вже у 2019 році планую захищати дисертацію. Крім наукової роботи і досліджень, які проводжу, я сьогодні практикуючий психолог, працюю за фахом безпосередньо з людьми.\n2.Майбутнє: Об'єднання всього українського народу\nУпевнена, що як тільки закінчиться в Україні війна, налагодяться всі сфери життєдіяльності. Буде стабільність і зміцниться інститут сім'ї. Зараз усе, що я перерахую, напевно, буде з серії моїх мрій про майбутнє країни і про себе.\nНапевно, перша глобальна мрія, яку я б хотіла побачити реалізованою через 5 років в Україні - це об'єднання всього українського народу. Адже ця війна з 2014 року розхитали стосунки між людьми, вони почали більше звертати увагу на національність, хто ти - росіянин, українець чи хтось інший. Хотілося б, щоб налагодилися людські відносини перш за все. Щоб, нарешті, припинилися військові дії, бо складно людям планувати щось у нестабільній ситуації.\nСебе в майбутньому я бачу через 5 років кандидатом психологічних наук, я як і раніше викладач, тільки вже більш високого рангу у вузі, у мене є міцна сім'я і хотілося б уже мати дітей.\n3.Якби Україна 27 років тому не здобула незалежність: Не було б можливості самим будувати державу і точно не було би безвізу\nЯкби ми не були незалежними, 100% не було би в Україні безвізу. Не було можливості комусь реалізуватися як управлінцеві у країні. Якби не отримали незалежність, неможливо було б втілити якісь свої ідеї, реформи. Незалежність у моєму уявленні - це більш широке поле, простір для реалізації своїх ідей, мрій і бажань. Ми в країні не залежимо від когось і можемо самі будувати свою державу, покращувати якість життя своїх людей. А так би у нас не було такої можливості.\nЖИТОМИР. Юлія Герасимчук, викладачка іноземних мов\nНародилася у Житомирі, закінчила Київський національний лінгвістичний університет, де здобула фах викладача англійської та турецької мов. Зараз викладає англійську в Житомирському медінституті.\n1.Головні перемоги України: Ми стали самодостатніми\nВважаю, що найважливішу перемогу ми здобули в останні 5 років. Особливо вражає піднесення духу патріотизму, ти розумієш, що Україна нарешті самовизначилася як незалежна держава. Ми стали самодостатніми і нашу країну поважають у світі. Дуже радію перемогам українських спортсменів, які створюють позитивний імідж держави на міжнародній арені.\nМоя особиста перемога: Приємно, коли студенти кажуть, що завдяки мені чомусь навчилися\nОсобиста перемога пов'язана з моєю професійною діяльністю. Надзвичайно приємно, коли студенти кажуть, що завдяки мені чомусь навчилися. Тоді розумію, що від моєї роботи є результат, бо люди, які прийшли здобувати освіту, отримують очікувані знання. Звісно, це лише проміжна перемога на шляху до майбутньої великої.\n2.Майбутнє: Дуже хочеться миру\nЗі своїм майбутнім значно простіше. У наступні 5 років хочеться стати мамою, аби зробити свою сім'ю ще щасливішою. Крім того, це буде і професійний розвиток. Хочу змінювати свою державу на краще. Оскільки працюю в освіті, то зусилля зосереджуватиму в цій галузі, бо тут є в чому вдосконалюватися. Щодо майбутнього України, то дуже хочеться миру. Сподіваюся, що за цей час удасться також викорінити корупцію, яка стосується багатьох сфер життя.\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: Тоді б не було нічого з того, що ми зараз маємо\nВважаю, що тоді б не було нічого з того, що ми зараз маємо. Мова йде про демократію і свободу слова. Зараз кожен може вільно висловлювати свою думку і має шанси бути почутим. Перед Україною відкритий світ. Ми можемо вільно подорожувати, переймати закордонний досвід і вільно розвиватися.\nОДЕСА. Ольга Фінько, менеджер морської туристичної компанії "Аквавіта"\nНародилась і живе в Одесі, змалку мріяла про подорожі, пізнання світу. Здобула вищу освіту в Одеському національному морському університеті. Працює менеджером з організації туризму в компанії "Аквавіта", заснованій в Одесі невдовзі після проголошення Незалежності України, де надають повний комплекс послуг для моряків: авіа- та залізничні квитки, трансфери, готелі, страхування, візова підтримка.\n1.Головні перемоги України: Державу визнали суверенною і поважають як учасника світової економіки\nУкраїну визнали суверенною державою і поважають як учасника світової економіки. Особливо відчула ставлення до українців після подій Євромайдану-2014. На європейському та інших ринках з'являються товари з українською маркою, наша компанія теж уклала угоду про співробітництво і стала партнером всесвітньо відомої Lufthansa та інших компаній. Сьогодні всі знають: Київ - це Україна. Одним із важливих досягнень і своєрідним маркером суверенності вважаю той факт, що учні 86% шкіл, згідно з офіційними даними, навчаються державною мовою.\nМоя особиста перемога: Я люблю свою країну і свою Одесу.\nНе таїтиму: був час, коли думала про переїзд до іншої країни, але це були всього лише думки студентських років. Згодом зрозуміла, що там я буду чужою. Тут усі мої рідні й близькі люди, без них не зможу.\nСвоїм особистим досягненням вважаю завершення університетського курсу з дипломом відмінника - навіть сама від себе цього не чекала. Знайшла своє покликання в туризмі. Приємно відчувати себе корисною для сотень людей, коли твій клієнт-турист приїжджає з поїздки з-за кордону сповнений нових вражень.\n2.Майбутнє: Туризм стає одним із ключових факторів у розвитку малого і середнього бізнесу\nДо нас у країну стало приїжджати більше іноземних гостей, а туризм стає одним із ключових факторів у розвитку малого та середнього бізнесу.\nХотілося б, щоб наша країна швидше реформувалась, була більш розвиненою, щоб молодим співвітчизникам, які виїхали, захотілось через 5 років повернутися. Щоб іноземні туристи захоплювалися здобутками України - потужної і стабільної європейської держави!\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: України не було б узагалі\nНе знали б ми її багатої історії, культури, в тому числі згубилися б такі риси нашого народу як гостинність і приязнь. Між тим, багатьох іноземних туристів приваблює те, що ми - українці, дуже дружний і добрий народ.\nЛЬВІВ. Вікторія Ленишин - учасниця Олімпійських ігор у Лондоні з художньої гімнастики, майстер спорту міжнародного класу, кандидат наук з фізичного виховання\n1.Головна перемога України: Наша країна виховує свідомих, відданих, розумних, творчих і талановитих особистостей\nГоловною перемогою є те , що Україна стала незалежною та змогла так сильно і міцно об'єднати народ, який відстоює честь своєї країни у будь-який час та в будь-яких умовах. Також варто відзначити наших видатних українців у сфері науки, спорту, мистецтва. Завдяки їм увесь світ знає, що є така держава Україна. Саме це і є перемогою і великим досягненням нашої країни, яка виховує свідомих, відданих, розумних, творчих і талановитих особистостей.\nМоя особиста перемога: Відбір і вдалий виступ на Олімпіаді у Лондоні\nМоя головна перемога - це відбір на ігри ХХХ Олімпіади у Лондоні та вдалий виступ у фіналі цих змагань.\n2.Майбутнє: Я оптиміст і сподіваюся, що життя стане кращим, закінчиться війна, оновиться влада\nВи знаєте передбачення це не мій козир, я оптиміст і сподіваюся що рівень життя стане кращим, що закінчиться війна, що оновиться склад нашої влади молодими та ініціативними політиками, які будуть керувати державою в інтересах людей, а не у своїх особистих.\n3.Якби 27 років тому не здобули незалежність: Українці не стали б єдиним цілим - нацією\nСкладне питання... мені здається що через труднощі людина стає сильнішою і цінує кожну секунду життя. Так склалося, що на долю українців випало багато незгод, які і зробили нас єдиним цілим - нацією.\nОпитування провели власні кореспонденти Укрінформу


Легенда Г’ю Ґласса / Виживший / The Revenant (2015) - КіноПростір – це фільми онлайн HD, фільми 2017 – 2018 року, фільми українською дивитися онлайн\nПід час подорожі з групою мисливців на Х’ю Гласса та на його товаришів нападають індіанці. Загін зазнає значних втрат та змушений рятуватись втечею. В лісі на Хью нападає лютий грізлі. Підмога з’явилася пізно – звір був уже убитий, а чоловік серйозно поранений. Але капітан групи не кидає його і наказує своїм солдатам надати Глассу медичну допомогу та на ношах нести за собою. Однак специфіка місцевого ландшафту заважає їм повернутися в цивілізацію… Побачивши, як стрімко наближаються індіанці, капітан вирішує залишити Х’ю з трьома членами групи, які мали за ним приглянути, а решта мала мала йти далі. Проте один із мисливців не бажаючи залишатись з Глассом, вбиває його сина на залишає Х’ю помирати в лісі. Але, незважаючи на серйозні травми, Гласс виживає. Оговтавшись, але все ще відчуваючи біль від отриманих ран, він відразу ж рушив у найнебезпечніший шлях, який проходить через дикі землі. Х’ю доведеться без будь-чиєї допомоги пройти кілька сотень кілометрів. Подолати всі перешкоди йому допомагає бажання помститися тому, хто вбив близьку йому людину та кинув його напівживого помирати…Чи впорається чоловік з усіма випробуваннями, приготовлені для нього долею?\nЖанр: трилер, пригодницький, драма\nКінокомпанія: Appian Way, Monarchy Enterprises S.a.r.l., Anonymous Content\nАктори: Леонардо ДіКапріо, Крістофер Йонер, Брендан Флетчер, Пол Андерсон, Лукас Гаас, Бред Картер, Домнал Ґлісон, Вілл Поултер, Том Гарді та інші.\nВолодар трьох премій «Оскар» – (найкращий актор – Леонардо ДіКапріо; найкращий режисер – Алехандро Ґонсалес Іньярріту; найкращий оператор – Еммануель Любецкі)\nЛегенда Г'ю Ґласса / The Revenant (2015) cкріншоти з фільму\nЛегенда Г’ю Ґласса / The Revenant (2015) — дивитись онлайн\nТакож ви можете скачати даний фільм через торрент та переглянути його в більш високій якості (DVDScr розмір кадру: 720×304; бітрейт: 1420 кб/с)\nРозмір: 2.20 GB\nДивитись “Возвращенец” (2015) онлайн, Смотреть фильм Выживший (2015) безкоштовно, Дивитись “Возвращенец” (2015) в хорошем качестве онлайн українською мовою