Главная База знаний "Allbest" Психология Девіантна поведінка\nТЕМА 1. ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ДЕВІАНТНОЇ ПОВЕДІНКИ\n1. Психологія девіантної поведінки як міждисциплінарна галузь наукового знання.\n2. Поняття поведінкової норми, патології і девіації.\n3. Основні підходи до вивчення девіантної поведінки.\n4. Трактування девіантної поведінки у різних психологічних напрямах.\n1. Психологія девіантної поведінки як міждисциплінарна галузь наукового знання\nСуспільство завжди надає особливої уваги проблемі поведінки людей, яка не відповідає встановленим соціальним нормам. Релігія, література, мистецтво, наука, філософія з різних боків розглядають і оцінюють це явище.\nЗа останні роки у зв'язку із кризою нашого суспільства інтерес до проблеми відхиленої поведінки значно зріс, що обумовило необхідність більш ретельно дослідити причини, форми, динаміку асоціальної поведінки, пошук більш ефективних засобів соціального контролю - превентивних, профілактичних, колекційних, реабілітаційних тощо\nПсихологія девіантної поведінки - це міждисциплінарна галузь наукового знання, що вивчає механізми виникнення, формування, динаміки розвитку и наслідки різноманітних форм поведінки, що виділяються вид норми, а також способи и методи їх корекції и терапії.\nПсихологія девіантної поведінки являє собою типовий приклад наукової галузі, в який знання, отримані науковцями з різних галузей, до цього моменту не призвели до становлення окремої наукової дисципліни. І причиною тому є зіткнення ортодоксально психологічних і ортодоксально психіатричних поглядів. А тому до сих пір вимагає подальшого розв'язання низка запитань: ДП слід розглядати як патологію, а різні девіації як ознаки психічних розладив и захворювань, або ж її слід визнати як крайні варіанти норми; в чому полягають причини (психогенез) девіантних форм поведінки: порушення мозкової діяльності, навиків адаптивної поведінки або соціальних очікувань; за допомогою яких засобів можна відновити адекватну поведінку (чи можливе її відновлення взагалі): психофармакологічної терапії або ж психологічної корекції.\nІ тому є поширеним підхід, що ґрунтується на ортодоксальних принципах не дозволяє з одного боку всебічно проаналізувати всі механізми психогенези, тобто психічні процеси, що обумовлюють формування девіацій, з іншої, він не дозволяє надавати адекватну и всебічну допомогу.\nПсихологія девіантної поведінки входить до спектру дисциплін, на одному з полюсів якої розташована психіатрія (психопатологія и патопсихологія), а на іншому загальна психологія. Проміжне положення у наведений схеми (рис. 1) посідають кринична психологія и психологія девіантної поведінки. Вони вирізняються вид дисциплін, розташованих на крайніх полюсах спектру, в першу чергу феноменологічним підходом до оцінки норми и патології. У клінічній психології функціонує принцип згідно якого кожен поведінковий прояв може обумовлюватися як певним феноменом, так и психопатологічним симптомом. Такий принцип є протилежним до принципів, якими керуються ортодоксальні психологи або ж ортодоксальні психіатри, коли намагаються пов'язати кожний поведінковий феномен із нормою у поведінці або з психічною патологією.\nДля здійснення аналізу поведінкових девіацій важливими є знання, накопичені в таких галузях як клінічна психологія, патопсихологія, нейропсихологія, вікова и сімейна психологія, загальна психологія и психологія особистості, психіатрія, психосоматика, педагогіка і деяких інших.\nПредметом вивчення психології девіантної поведінки э відхилення вид різноманітних норм ситуаційні реакції, психічні стани та особливості розвитку індивіда, що призводять до дезадаптації людини у суспільстві, до порушення самоактуализації и прийняття самого себе у зв'язку із сформованими неадекватними паттернами поведінки.\n2. Поняття поведінкової норми, патології і девіації\nОбґрунтування проблеми асоціальності і відхилень у поведінці почало формуватися у соціологічних та кримінологічних працях, серед яких особливої уваги заслуговують праці таких авторів, як Ч.Беккаріа, Л. Божович, М. Вебера, Л. Виготського, Е. Дюркгейма, О. Конта, Р. Міллза, Н. Смелзера, П.Сорокіна, Е.Феррі, Е.Фромма та інших. Із сучасних вчених слід назвати А.А. Александрова, Н.В. Абдюкову, Б.С. Братуся, С.А. Бєлічеву, М.І. Дідору, Я.І. Зелінського, А.А. Габіані, І.М. Гоян, В.П. Кащенко, А.Б. Коваленко, І.С.Кона, В.В. Клименка, В.Н. Кудрявцева, Ю.А. Клейберга, Н.Ю.Максимову, М.Ю. Максимовича, С.Д. Максименка, Л.Е. Орбан-Лембрик, А.А. Реана, А.А. Сукало, М.В. Савчина, Г.М. Федоришин, Ю.М.Швалба, С.Т. Шацького, М.Г. Ярошевського та інших учених.\nТеоретичний аналіз зарубіжних джерел показує, що біля витоків дослідження асоціальної поведінки знаходився Е. Дюркгейм, який визначав поняття аномії, а більш повне визначення аномії зробив у праці “Самогубство” (1912). Під аномією він розумів стан розрушеності або послабленості нормативної системи суспільства, яка викликана різкими змінами, стрибками, тобто аномія у даному трактуванні - соціальна дезорганізація.\nВодночас ані в зарубіжних, ані у вітчизняних психологів немає єдиної точки зору на визначення девіантної поведінки або поведінки, що відхиляється (асоціальна поведінка). Так, наприклад, на думку А. Коена, поведінка, що відхиляється (асоціальна) - це така поведінка, яка іде у розріз із інституціоналізованими очікуваннями, тобто з очікуваннями, які поділяються законами у середині соціальної системи [145, с.520 - 521]. Розуміння девіантної поведінки як такої, що не відповідає визначеним нормам і ролям э найбільш поширеним и можна сказати э традиційним. Протиставляючи девіантну поведінку соціальній поведінці, науковці говорять найчастіше про нормативну і ненормативну поведінку, тобто про поведінку, яка відповідає поведінковим нормам чи відхиляється від них. Отже, щоб оцінити її типи, форми и структуру необхідно визначитися вид яких саме норм суспільства вона може вихилятися. Одні вчені вважають що у якості точки відліку (“норми”) слід використовувати експектації (очікування) відповідної поведінки, а інші - аттитюди (еталони, зразки) поведінки.\nНорми і правила поведінки, вироблені суспільством, прищеплюються людині з перших днів її життя в процесі виховання в умовах сім'ї, дошкільної установи, школи. Форми реагування дитини на навколишню дійсність, закріплюючись першочергово на рівні умовно-рефлекторної діяльності, набувають соціально чи особистісно значущого характеру вже тоді, коли на етапі інтенсивного розвитку вищих психічних функцій і проявів перших особистісно направлених реакцій вона починає виділяти себе з навколишнього середовища, співвідносити своє “Я” з реальними відношеннями, бажаннями. Егоцентрично спрямовані особистісні реакції (вперше починають спостерігатись у віці 3-х років) відображають досвід дитини і пережиті нею труднощі у спілкуванні з навколишніми. В залежності від умов виховання досвід спілкування чи взаємодії закріплюється, культивуються також нові форми і способи реагування, які на наступних етапах розвитку стають стійкими звичками поведінки.\nПоведінка - це деяка відносно узгоджена і послідовна сукупність вчинків особистості, яка може мати місце у ситуаціях, які визначаються соціальною групою і регулюються певними правилами (нормами).\nНорма - це явище суспільної свідомості у вигляді вимог, які поділяє більшість членів суспільства, що створюють оптимальні умови існування окремого індивіда з урахуванням його соціальної ролі .\nУ К.К.Платонова ми знаходимо близьке за сутністю визначення норми. Норма - це явище групової свідомості як у вигляди уявлень, що поділяються всією групою, так и найбільш часткових суджень членів, в яких знаходять своє відображення вимоги до поведінки з урахуванням соціальних ролей, и яки створюють оптимальні умови існування.\nНорми, які визначають поведінку, залежать від соціальних цінностей тієї групи, яка їх сформулювала. Тому, їх можна виявити там, де є соціальні групи, тобто усюди.\nЛ.Е. Орбан-Лембрик, зазначає, що норми становлять сукупність вироблених і санкціонованих групою правил і вимог, які регулюють поведінку індивіда, зумовлюють специфічну для кожної групи систему взаємодії, взаємовпливу і спілкування.\nНа її думку норму характеризують такі параметри:\n- норма є продуктом соціальної взаємодії, що виникає в процесі життєдіяльності групи;\n- норма може бути задана більш широким соціальним оточенням;\n- для кожної ситуації норми не встановлюються, вони формуються для більшості ситуацій;\n- система норм забезпечує індивіда орієнтирами в навколишньому світі;\n- соціальні норми не лише уніфікують поведінку в групі, а й регулюють внутрішньо групові відмінності;\n- норма може приписувати стандарти поведінки в загальній ситуації, а може визначати реалізацію конкретної ролі у конкретній дії, в якій опиняється людина, як носій ролі;\n- норми різняться за ступенем прийняття їх групою: одні - схвалюють майже всі, інші - підтримує меншість;\n- норми різняться за мірою, широтою девіантності, які вони допускають, а також діапазоном санкцій, які при цьому застосовуються;\n- групові норми призначені забезпечувати існування групи як цілісної системи;\n- норми можуть бути чинником ригідності особистості, обмежувати діяльність у нових чи незвичайних ситуаціях, гальмуючи процеси індивідуального розвитку [214, с. 311].\n· правові норми;\n· моральні норми;\n· естетичні норми.\nПравові норми оформлені у вигляди законив и передбачають покарання у випадку їх порушення, моральні и естетичні норми не регламентовані настільки суворо и у випадку їх невиконання можливий лише громадський осуд. У першому випадку можна говорити про те, що людина чинить «не за законом», в іншому - «не по-людськи».\nОкремо в межах з кожної перерахованих суспільних норм існують норми сексуальної поведінки, що пов'язане із підвищеною значущістю сексуальної и статевої поведінки людини, а також частотою девіацій і перверсій саме у цій сфери інтимного життя людини. При цьому норми сексуальної поведінки функціонують як на рівні права, так и на рівні моралі та естетики.\nКрим того можна виокремити норми психологічно комфортного самопочуття (переживання), рефлексії, задоволеності собою, порушення яких здатне призвести людину до емоційного дискомфорту и появи психологічних комплексів.\nСтаючи вільною и відповідальною людина усвідомлено приймає відповідальність за виконання визначених «законив», що передбачають збереження прав и свободи оточуючих людей, а норм, традицій и стереотипів поведінки прийнятих в тому чи іншому мікросоціальному середовищі. При девіантною починає вважатися будь-яка поведінка, що вихиляється вид норми.\nПоведінкова патологія (за П.Б.Ганнушкиним) передбачає наявність у людини таких ознак:\n· схильність до дезадаптації;\nПід схильністю до дезадаптації слід розуміти існування паттернів поведінки, що не сприяють повноцінний адаптації людини у суспільстві и проявляються у вигляди конфліктності, незадоволеністю взаємодією з іншими людьми, протистояння реальності, соціально-психологічної ізоляції.\nПоряд із дезадаптацією, спрямованою на зовнішнє середовище існує внутрішньоособистісна дезадаптація, в який проявляється незадоволеність людини собою, неприйняття себе як цілісної і значущої особистості. Ознака тотальності вказує на те, що патологічні поведінкові стереотипи спричиняють дезаадаптацію у більшості ситуацій, в яких опиняється людина, тобто вони проявляються завжди.\nСтабільність відображає тривалість проявів дезадаптивних якостей поведінки, і зовсім не свідчить про їх швидкоплинність и ситуативну обумовленість.\nПоведінкова (психічна) патологія може бути обумовленою психопатологічними проявами (симптомами и синдромами), а також ґрунтуватися на патології характеру, що сформувалася у процеси соціалізації.\nІснує точка зору, що девіантні форми поведінки - це перехідні нерозгорнуті варіанти поведінкової патології. И основаним принципом їх визначення слід визнати, з одного боку, відсутність якостей поведінкової норми, з іншої - відсутність психопатологічних симптомів (рис. 2).\nнорма > девіантна поведінка > патологія\nОднак, більш обґрунтованим вважається підхід згідно якого девіантна поведінка розглядається як така що вихиляється вид норми поведінкового стереотипу за умов відсутності ознак психічної патології и поведінкових проявив психічних розладив и захворювань (рис. 3).\nНормативна гармонійна поведінка характеризується збалансованістю психічних процесів (на рівні властивостей темпераменту), адаптивністю и само актуалізацією (на рівні характерологічних особливостей), духовністю и совістю (на особистісному рівні).\nОтже, девіантну поведінку можна визначити як систему вчинків, що суперечать прийнятим у суспільстві нормам и проявляються у вигляди незбалансованих психічних процесів, неадаптивності, порушення процесу самоактуалізації або ж у вигляди відхилень вид морального и естетичного контролю над власною поведінкою.\n3. Основні підходи до вивчення девіантної поведінки\nЮ.А. Клейберг трактування причин асоціальної поведінки тісно пов'язує з розумінням самої природи цього соціально-психологічного явища. Відомо, що у людській поведінці поєднуються компоненти різного рівня - біологічні, психологічні та соціальні. В залежності від того, якому з них у рамках тої чи іншої теорії надається головне значення, визначаються і основні причини цієї поведінки. Тому і класифікація концепцій асоціальної поведінки може будуватися у відповідності із схемою: існують концепції, які надають головної і виключної уваги біологічним детермінантам (причинам); концепції, які роблять акцент на психологічних чинниках; соціологічні концепції, які пояснюють асоціальну поведінку виключно соціальними причинами [126, с. 18].\nРозглянемо ці підходи.\nБіологічний підхід. Наприкінці ХХІ - початку ХХ ст. були спроби пояснити асоціальну поведінку біологічними чинниками. Так, Ч. Ломброзо обґрунтував зв'язок між анатомічною будовою людини і протиправною поведінкою. Е. Кречмер, Х.Шелдон пов'язують асоціальну поведінку із особливістю будови тіла. Прайс, Уткін вважають що поведінка залежить від аномалій статевих хромосом. У.Шелдон обґрунтував зв'язок між типами фізичної будови людини та формами поведінки [126, с.20].\nУ. Пірс в результаті генетичних досліджень у середині 60-х р.р. прийшов до висновку, що наявність додаткової ігрик-хромосоми у чоловіків обумовлює схильність до злочинних діянь. Х. Айзенк (1970), вивчаючи в'язнів прийшов до висновку, що екстраверти більш схильні до скоєння злочинів, ніж інтроверти, а це, у свою чергу, детерміновано на генетичному рівні.\nПроте, у сучасному науковому світі зазначені концепції асоціальної поведінки мало популярні. Більшість спеціалістів поділяють біологічний підхід до пояснення природи детермінації асоціальної поведінки.\nПсихологічний підхід. Оцінка норми та відхилення у контексті розвитку вимагає знайомства із загальними принципами розвитку при особливому ставленні до особистості. (М. Герберт, 1974). У якості ядра особистості є “Я-концепція”, певна якість, яка розглядається, як ключ до нормальної адаптації. До цієї концепції входять як хороша інтеграція особистості (Г. Олпорт) - гармонійна “Я-концепція” (при мінімумі внутрішніх протиріч у єдиному погляді на життя), так і відносна автономія (тобто здатність до самостійної незалежної поведінки). Автономія пов'язана з формуванням комунікативних здібностей і впевненістю у собі (позитивної самооцінки) на їх ґрунті. У свою чергу, невпевненість у собі та низька самооцінка розглядається, як джерело порушення адаптації та аномалій розвитку (М. Герберт, 1974).\nСоціологічний підхід. У рамках соціологічного підходу можна виділити інтеракціоністський напрямок та структурний аналіз. Першого дотримувалися Ф. Тенненбаум, І. Гофман, Е. Лемерт, Г. Беккер. Основним положенням тут є теза, відповідно до якої асоціальність не властивість, яка внутрішньо притаманна будь-якій соціальній поведінці, а наслідок соціальної оцінки (стигмації) певної поведінки як асоціальної. Аналіз причин асоціальної поведінки спрямований на вивчення процесів, явищ та чинників, які визначають або впливають на притаманний статус асоціальності поведінки та статус асоціальності індивідів, тобто дослідженням того, яким чином формується ставлення до людей як асоціальних [126, с.20].\nДеякі дослідники вважають, що головною причиною всіх соціальних відхилень є соціальна нерівність, яка породжує протиріччя між відносно рівномірними потребами та нерівномірними можливостями їх задоволення в залежності від того, до якої соціальної групи належить індивід, який соціальний статус займає.\n4. Трактування девіантної поведінки у різних психологічних напрямах\nУ табл. 2 представлений узагальнений аналіз феномену асоціальної (такої, що видхиляється) поведінки у різних зарубіжних психологічних напрямах.\nСпецифіка формування асоціальної поведінки особистості\nХарактеристика сутнісно-авторської позиції\nПоведінка людини змінюється внаслідок впливу на особистість інших людей, вона є реакцією на ситуацію і на поведінку інших осіб. Відхилення у поведінці виникають як наслідок втрати дитиною узгодженості із своїми власними почуттями і неможливістю знайти зміст і самореалізацію у відповідних умовах виховання. Ключ до розуміння методів корегування асоціальною поведінкою дають дослідження механізмів становлення особистості: ідентифікації та відчуження.\nВся поведінка зумовлена поєднанням позитивних та негативних стимулів. Акцент у виникненні асоціальної поведінки робиться на неадекватному соціальному научінні. Зосереджено\nувагу на можливості корекції неадекватної поведінки шляхом організації позитивного підкріплення та корекції наслідків поведінкових відхилень.\nГрюндер, Ричард Бендлер,\nНа поведінку впливає слово яке дозволяє програмувати і змінювати особистість. За допомогою слова можна подолати труднощі у навчанні і підвищити успішності підлітків.\nПоведінка визначається вродженими інстинктами і потягами. Агресивна енергія періодично накопичується в індивіда, потребуючи вивільнення або трансформації.\nПричини відхилень у поведінці виникають внаслідок дефіциту емоційного контакту, приємного спілкування з матір'ю у перші роки життя. До відчуження та фатальної основи міжособистісних стосунків призводить двоїста природа людини, яка з одного боку, хоче бути незалежною, а з другого - прагне позбутися цієї незалежності.\nПоведінку і життя людини визначають не сліпі інстинкти, а почуття єдності з іншими людьми. Нездатність індивіда встановити адекватний контакт з оточуючим середовищем призводить до формування асоціальних проявів.\nПоведінка індивіда залежить від знайденого сенсу життя, який дає душевні сили для подолання життєвих негараздів. Нереалізованість людиною смислу свого існування породжує фрустрацію, екзистенціальний вакуум, як наслідок асоціальну поведінку.\nПоведінку індивіда детермінують уміння долати суперечності мікросередовища та особистості. Індивід який не здобув визнання ні на груповому, ні на особистісному рівні\nпереживає психологічну кризу особистості.\nВідхилення у поведінці є результатом несприятливого взаємозв'язку між дитиною та соціальним середовищем. Надається значення індивідуальному підходу у навчанні і можливості самовираження особистості у навчальній діяльності.\nТаким чином, в різний період розвитку та становлення науки психології зарубіжні вчені у своїх дослідженнях намагалися пояснити джерела та причини виникнення відхилення у поведінці. Таких пояснень існує достатньо велика кількість, а їх узагальнення представлено у таблиці 3.\nДжерела та причини відхилень у поведінці\nХарактеристика джерел та причин відхилень у поведінці\nПов'язували успішність психічного розвитку людини з набутими знаннями, освітою. Отже, асоціальна поведінка виникла, говорячи сучасною мовою, через відсутність або недостатність загальної і професійної освіти.\nРезультатом деградації на більш ранніх стадіях еволюції є схильність людей до певних типів поведінки за своїм біологічним складом, “кримінальний тип”.\nПов'язували асоціальну поведінку із особливістю будови тіла.\nПов'язували асоціальну поведінку із аномаліями статевих хромосом.\nПсихологічне пояснення асоціальності (десоціалізації), обґрунтовуючи її “розумовими дефектами”, “дегенеративністю”, “слабоумством” та “психопатією”, ніби запрограмованістю відхилень.\nКультурологічне пояснення асоціальності, побудоване на позиції визнання “конфлікту між нормами культури”.\nЕнтогенічне, при якому поведінка людини розглядається як детермінована системою функціонуючих у даній культурі та окремих субкультурах правил, як “соціальна граматика поведінки”.\nТеорія “фокального” (“фокусного”) дорослішання, відповідно до якої дорослішання має квантову природу - труднощі виникають у певних точках розвитку підлітка. Свої “піки” (або “фокуси”) мають взаємовідносини підлітка з батьками, ровесниками, ставлення до самого себе, процес статевого дозрівання, які призводять до асоціальності у поведінці і свідомості.\nТЕМА 2. Структура і типологія девіантної поведінки\n1. Характеристика девіацій девіантної поведінки.\n2. Деліквентний тип девіантної поведінки.\n3. Психологічні особливості і мотивація поведінки адиктивної особистості.\n4. Патохарактерологічний варіант розвитку девіантної поведінки.\n5. Спільні і відмінні риси між ідеальною нормою, креативністю и девіациями у поведінці.\nповедінка девіантний патологія\n1. Характеристика девіацій девіантної поведінки\nДевіантна поведінка людини вирізняється від гармонійного суттєвими ознаками і є різноманітним за структурою, типами і формами.\nПід структурою ДП розуміють специфіку поєднання і динаміку складових частин поведінки, що відхиляється від норми або гармонійної норми.\nОтже, ДП може мати різноманітну структуру і динамічні характеристики, формуватися як ізольоване явище або як явище групового характеру, поєднувати в собі декілька клінічних форм або виявлятися у вигляді однієї клінічної форми, бути стійким і нестійким, мати різну спрямованість і соціальну значущість.\nІндивідуальні (ізольовані) девіації включають в себе всі клінічні форми і типи ДП, що не мають залежності від поведінки навколишніх.\nІндивід свідомо прагне до вибору ізольованої девіації, бажаючи кардинально відрізнятися від оточення і вступає у конфронтацію з усіма. Іноді він може не звертати увагу на наявність девіантних форм поведінки у близького оточення, тобто ігнорувати реальність.\nДо ізольованих форм девіація відносять:\nШ комунікативні форми ДП, а саме аутистичну і нарцисичну поведінку, гіперкомунікабельність;\nШ аутоагресивну поведінку у вигляді суїцидальних спроб (слід зауважити, що зустрічаються і групові форми так званих ритуальних суїцидів), розлади харчової поведінки (анорексія і булімія),\nШ надціннісні психопатологічні захоплення („філософська інтоксикація”, сутяжництво і кверулянство, різновиди маній - клептоманія, дгомоманія та ін.);\nШ зловживання речовинами, що викликають зміни психічної діяльності (наркотична і алкогольна залежність).\nНайбільш частими є групові девіації, відмінною ознакою яких є облігатність схожих форм ДП у близького оточення, ідолів, авторитетних особистостей в референтній групі.\nДо групових девіація відносять:\nШ вікові, особливо підліткові девіації (так, більшість характерологічних і патохарактерологічних девіацій підлітків мають груповий характер, а саме реакції групування з однолітками, емансипації, імітації, опозиції).\nРеакція відмови проявляється у вигляди відсутності або зниження потягу до контактів з навколишніми. Таки люди некомунікабельні, прагнуть до усамітнення, все нове викликає в них занепокоєння. Реакція відмови часто виникає у дітей під час розриву з батьками, зміні звичної ситуації тощо.\nРеакція опозиції поділяється на пасивну и активну.\nАктивна характеризується неслухняністю и непокорою, показною грубістю і агресивними діями у вигляді погроз, фізичного впливу. Все це викликає подив в оточуючих, що начебто є «винуватцями» такої реакції.\nПасивна реакція проявляється у вигляди негативізму, відмови виконувати прохання і доручення, замкненістю за відсутності агресивних дій.\nРеакція імітації вирізняється прагненням копіювати і в усьому повторювати конкретну людину чи образ. Найчастіше ідеалом для наслідування стає авторитетна або відома особистість, літературний герой.\nРеакція компенсації відображається у прагненні приховати або компенсувати власну неспроможність в якійсь певній галузі діяльності успіхом в іншій. Відомим фактом є більш високий рівень інтелектуального розвитку дітей, що страждають незначними недугами або мають фізичні дефекти.\nРеакція гіперкомпенсації проявляється прагненням добитися високих результатів саме в тій галузі в якій людина виявилася неспроможною.\nВ основі реакції емансипації знаходиться потреба у незалежності і несамостійності, відмова від опікування, протест проти встановлених правил і порядків.\nРеакція групування носить інстинктивний характер, але водночас може виникати і на основі психологічних чинників, так у групі людина шукає захисту і порятунку, зняття відповідальності тощо.\nВ основі групових різновидів ДП лежить принцип групового тиску і толерантності до цього тиску. Так, підліток через власні індивідуальні вікові особливості спочатку віддаляється від дорослих і свідомо обирає референтну групу. В подальшому внутрішні закономірності розвитку групи обумовлюють переслідування тих членів групи, що ухиляються від спільної лінії поведінки. У такий спосіб відбувається становлення групової ДП, повне прийняття поглядів групи поєднується з придушенням сумнівів у правильності і нормативності власної поведінки.\nГруповий тиск на індивіда може справляти не лише група, але й сім'я, професійні і об'єднані на підставі певної ідеології колективи, а також групи об'єднані за інтересами.\nСімейні різновиди групових девіацій демонструють відхилення від поведінки всієї сім'ї в цілому або ж її окремих членів. Це може бути безпосередній вплив батьків на дитину (наприклад, втягнення її у тоталітарну секту або оздоровчу групу) або ж опосередкована передача девіантних традицій (наприклад, зловживання алкоголем або надціннісні захоплення, стереотипи харчової поведінки).\nМожливі і зворотні впливи дитини з девіантної поведінкою на батьків на батьків (формування патохарактерологічного типу поведінки у вигляді надмірної суспільної активності у матерів, діти яких страждають на наркоманію).\nШ сімейні девіації являють собою стійкий поведінковий стереотип, що активно підтримується і заохочується групою - сім'єю.\nДля тимчасових девіацій є характерною невелика тривалість існування відхилень у поведінці, що часто обумовлюється існуванням девіації під тиском групи.\nДо тривалих девіацій відносять такі форми відхилень у поведінці, які існують тривалий час і не залежать від зовнішніх впливів.\nСтійкі девіації характеризуються монофеноменологічністю, тобто в поведінці людини домінує лише одна форма відхилень у поведінці.\nНестійкі девіації характеризуються схильністю до частої зміни клінічних проявів девіацій.\nСтихійні девіації виникають під впливом зовнішніх обставин, є хаотичними і не спланованими. У такому випадку ДП є незапланована, що не виключає наявності поведінкової програми. Вирішальними у появі неадекватної поведінки є збіг обставин і емоційний настрій індивіда. Так, стихійними є агресивні і аутоагресивні вчинки індивіда за умови наявності в нього деліквентного або патохарактерологічного типу ДП.\nЗаплановані девіації є регламентованими і чітко визначеними, а індивід готується до їх реалізації, відчуває передчасне хвилювання, радісні і водночас неспокійні відчуття. До спланованих девіацій можна віднести гемблінг або зловживання алкоголем, в яких можна помітити підготовчий період, під час якого девіант із хвилюванням очікує можливості приєднатися до групи або ж появи групи „однодумців”.\nЕкспансивні девіації характеризуються вторгненням у сфери життя і діяльність навколишніх людей, схильністю ігнорувати їх інтереси і свободу (агресивна поведінка, гіперкомунікабельність тощо).\nНеекспансивні девіації вирізняються саморуйнівним для особистості впливом, коли неадекватна і неефективна поведінка призводить до особистісної деградації і блокування особистісного зростання. При цьому формально людина не порушує свободи інших людей (порушення харчової поведінки, аутизм).\nЕгоїстичні девіації є націленими на задоволення особистої користі (зловживання алкоголем, наркотичними речовинами тощо).\nАльтруїстичні девіації спрямовані на інтереси інших людей і поєднуються зі схильністю до самопожертви і самознищення (суїцидальна поведінка, коли людина жертвує власним життям заради близьких чи віри).\nДо типів ДП відносять різновиди відхилень у поведінці в залежності від особливостей взаємодії індивіда з реальністю і механізмів виникнення поведінкових аномалій.\n2. Деліквентний тип девіантної поведінки\nРізновидом злочинної (кримінальної) поведінки є деліквентна поведінка - крайні прояви відхилень у поведінці, що переслідуються и караються законом.\nОсновна відмінність деліквентної поведінки від кримінальної полягає у ступені важкості правопорушень і вираженості асоціальної спрямованості. Правопорушення поділяються на злочини і проступки. Проступок не становить для суспільства суттєвої загрози і відрізняється від злочину мотивами здійснення протиправної дії.\nК.К.Платонов описав таки типи злочинців:\n1) визначається стійкістю поглядів і звичок, внутрішнім потягом до повторного скоєння злочину;\n2) характеризується нестійкістю внутрішнього світу, індивід скоює злочин переважно під впливом зовнішніх обставин або оточуючих його людей;\n3) визначається високим рівнем правової свідомості, але пасивним ставленням до інших порушників правових норм;\n4) характеризується не лише високим рівнем правової свідомості, але й активною протидією за умов порушення правових норм;\n5) характеризується можливістю лише випадкового злочину.\nДо групи особистостей з деліквентною поведінкою відносять представників лише другої, третьої і п'ятої груп. Під час виконання свідомої вольової дії в них порушується або блокується процес передбачення майбутнього результату делікту (проступку) через певні індивідуально-психологічні особливості. Такі індивіди легковажно і часто під дією зовнішньої провокації скоюють протиправні дії, не уявляючи їх наслідків. Сила мотиву, що спонукає до противоправної дії, гальмує аналіз наслідків, що бувають негативними насамперед для самої людини.\nЧасто деліквентні дії спричиняються ситуаційно-імпульсивними (афектогенними) мотивами, в основі яких лежить тенденція до внутрішнього конфлікту, що виникає через незадоволеність певної потреби (С.А.Арсентьєв). Ситуаційно-імпульсивні мотиви втілюються в життя без, попереднього планування і вибору адекватних об'єктів, цілей, способів і програми дій, спрямованих на задоволення потреби.\nТак, деліквентна поведінка може проявлятися у вигляди бажання розважитися. Підліток через цікавість і «за компанію» може кидати з балкону важкі речі або їжу на людей, що знаходяться на вулиці, отримуючи задоволення вид того, що потрапив у ціль. Або ж людина може подзвонити до аеропорту і повідомити про закладену бомбу. Під час суперечки, щоб привернути увагу, юнак може намагатися здертися на високу будівлю, поцупити у вчителя записничок або журнал з учительської тощо.\nВідмінність між деліквентною і кримінальною поведінкою полягає не у віці, в якому індивід може нести правову відповідальність (делікти можуть скоювати і підлітки, і дорослі, і люди похилого віку), а у ступені усвідомлення індивідом власних протиправних вчинків і дій, їх соціальної значущості і негативних наслідків для оточуючих. Цитуючи Е.Анчела до деліквентної поведінки можна віднести «злочинні дії, наміри яких були невинними».\nОсновою деліквентної поведінки дорослої і похилої людини э психічний інфантилізм, що поєднується із комплексом характерних ознак:\nШ невмінням розрізняти ідеальні і реальніцілі, не відповідною віку наявністю і простотою, дитячою захопленістю;\nШ формальним виконанням обов'язків;\nШ невмінням прогнозувати і передбачати можливі небажані події і ситуації (антиципаційна неспроможність);\nШ підвищеною образливістю, потребою в опікуванні і турботі;\nШ схильністю до різких змін і коливань у настрої, вираженими афективними реакціями.\n3. Психологічні особливості і мотивація поведінки адиктивної особистості\nАдиктивна поведінка - це один з різновидів девіантної поведінки, що проявляється у вигляді спрямованості до втечі від реальності шляхом штучної зміни власного психічного стану за допомогою вживання певних речовин або постійної фіксації на окремих видах діяльності з метою розвитку і підтримки інтенсивних емоцій (Ц.П.Короленко, Т.А.Донскіх).\nОсновним мотивом особистості, схильної до аддиктивних форм поведінки, є активна зміна власного психічного стану, що її не задовольняє і нею оцінюється як «сирий», «невиразний», «монотонний», і «апатичний».\nТака людина не спроможна віднайти в реальному житті сферу діяльності, що здатна привернути увагу і захопити, викликати будь-яку виражену реакцію. Життя здається нецікавим через її буденність і одноманітність. Вона не сприймає прийняті у суспільстві норми такі як необхідність мати справу, слідувати певним сімейним традиціям тощо. У особистості з аддиктивною поведінкою значною мірою знижена активність у буденному житті, яке ставить перед нею певні вимоги и очікування. При цьому активність аддиктивної особистості носить вибірковий характер, проявляючись в тих галузях діяльності, що навіть тимчасово можуть принести задоволення і позбавити емоційної стагнації.\nУ психологічній літературі описують наступні психологічні особливості людини з аддиктивними формами поведінки (B.Segal):\n1. Зниження здатності витримувати труднощі повсякденного життя, що поєднується із витривалістю у кризових ситуаціях.\n2. Прихований комплекс неповноцінності, що поєднується із зовнішніми ознаками зверхності.\n3. Зовнішня соціабельність, що поєднується зі страхом перед стійкими емоційними контактами.\n4. Схильність говорити неправду.\n5. Схильність звинувачувати інших, знаючи, що вони невинні.\n6. Уникнення відповідальності під час прийняття рішень.\nЯскравою протилежністю аддиктивної особистості є звичайна пересічна людина, що живе заради інтересів сім'ї, близьких до неї людей і є адаптованою до такого життя. Саме вона створює традиції, що схвалюються соціумом і за своєю сутністю є консерватором. Вона не прагне до змін у власному житті і задоволена тим, що в неї є. Прагнучи знизити рівень ризику до мінімуму вона пишається «правильним способом життя». Як правило психічно здорова особистість «автоматично» пристосовується до вимог буденного життя і дещо важче переживає кризові ситуації. На відміну від людей з різноманітними адикціями вона прагне уникати кризових і надміру хвилюючих ситуацій.\nНатомість аддиктивну особистість не задовольняє традиційне життя з його передбачуваністю. Кризові ситуації, що супроводжуються ризиком і афективними сплесками є сприятливими для прояву їх самовпевненості, самоповаги и почуття зверхності над іншими.\nОтже, відмінною ознакою особистості з аддиктивними формами поведінки є порушення психологічної стабільності у буденних ситуаціях.\nКрім аддиктивну особистість вирізняє «прагнення гострих почуттів» (А.В.Петровський), що виявляється у потязі до ризику і подолання небезпеки. Така людина не знаходить задоволення в реальному житті і намагається уникнути дискомфорту і буденності через підвищений рівень сенсорної стимуляції, віддаючи перевагу інтенсивним впливам, голосному звуку, різкому запаху, яскравим зображенням, неординарним вчинкам і подіям, що не залишають вільного часу.\nРазом із тим важка пристосованість до повсякденного життя, постійні докори щодо невлаштованості, відсутність приязних стосунків із близькими формують у аддиктивної особистості прихований «комплекс неповноцінності». Вони страждають через те, що відрізняються від інших і не спроможні жити як інші люди. Як наслідок тимчасовий «комплекс неповноцінності» змінюється реакцією гіперкомпенсації, тобто відбувається різкий стрибок від заниженої самооцінки, що навіюється навколишніми, до завищеної.\nПочуття зверхності над іншими виконує захисну функцію, підтримуючи необхідний рівень самоповаги у несприятливих мікросоціальних умовах - умовах конфронтації із сім'єю і колективом. Почуття зверхності ґрунтується на порівнянні «сірої і невиразної буденщини», в якій знаходяться усі навколишні, і справжнього, вільного від обов'язків життя аддиктивної особистості.\nВраховуючи той факт, що тиск з боку соціуму є досить інтенсивним аддиктивні особистості змушені підлаштовуватися під норми суспільства и грати роль «свого серед чужих». Як наслідок вони вчаться формально виконувати ті соціальні ролі, що нав'язуються ззовні (слухняного сина, ввічливого співрозмовника, відповідального працівника). Зовнішня соціабельність і легкість встановлення контактів супроводжується маніпулятивною поведінкою і поверховістю емоційних зв'язків. Така людина уникає стійких і тривалих контактів через швидку втрату інтересу до однієї і тієї ж людини чи діяльності, через страх перед відповідальністю. Так, мотивом чоловіка (за умов наявності в нього аддиктивних форм поведінки), що відмовляється пов'язати себе шлюбом, може бути страх відповідальності за майбутню дружину і дітей, страх залежності від них.\nСхильність говорити неправду, постійне звинувачення оточуючих у власних помилках і промахах обумовлені особливостями самої аддиктивної особистості, що намагається приховати власний комплекс неповноцінності, спричинений невмінням жити у відповідності до прийнятих норм і традицій.\nПровідною характеристикою адиктивної особистості є залежність, для діагностики якої достатньо виявити п'ять ознак з нижче наведеного переліку:\n1. Неспроможність приймати рішення без поради і підтримки з боку оточення.\n2. Готовність дозволяти іншим приймати важливі для себе рішення.\n3. Готовність погоджуватися з іншими через острах бути відторгнутим, навіть за умов розуміння того, що інші неправі.\n4. Труднощі у самостійному започаткованні якоїсь справи.\n5. Готовність добровільно виконувати принизливу і неприємну роботу з тим, щоб отримати любов і прихильність навколишніх.\n6. Важко переносить самотність і докладає значних зусиль, щоб його уникнути.\n7. Відчуття спустошеності або безпорадності, якщо уривається зв'язок із близькою людиною.\n8. Постійним страх бути відкинутим.\n9. Вразливість і чутливість до найменшою критики з боку.\nПоруч із залежністю стрижневим моментом у поведінці аддиктивної особистості є прагнення втекти від реальності, страх перед буденним життям, що сповнене різними обов'язками, пошук позамежних емоційних переживань навіть ціною серйозного ризику і нездатність бути відповідальним за будь-що. На противагу гармонійній взаємодії з навколишньою дійсністю аддиктивна особистість вдається до своєрідної втечи від неї, активізуючи свої зусилля лише в одному з можливих напрямків і зосереджуючись на вузько спрямованій діяльності, ігноруючи усі інші.\nУ відповідності до концепції Н.Пезешкіана існує декілька видів втечі від реальності: «втеча у тіло», «втеча у роботу», «втеча у контакти або самотність» і «втеча у фантазії».\nПід час втечі від реальності у власну тілесність відбуваються зміни в ієрархії буденних цінностей, заміщення традиційної діяльності, спрямованої на сім'ю і професійне зростання діяльністю, націленою лише на власне психічне і фізичне вдосконалення. Набувають характеру гіперкомпенсації надмірне захоплення оздоровчими заходами (так звана «паранойя здоров'я»), власною зовнішністю, якістю відпочинку, способами розслаблення.\n«Втеча у роботу» характеризується дисгармонійною фіксацією на службових справах, яким людина починає приділяти надмірну увагу порівняно з іншими сферами своєї діяльності, стаючи поступово трудоголиком.\nЗміна цінностей у комунікативній сфері формується у випадку вибору поведінки у вигляді «втечі в контакти або самотність». В такому випадку спілкування стає єдино бажаним способом задоволення потреб і витісняє всі інші або, навпаки, кількість контактів зводиться до мінімуму.\nСхильність до розмірковувань, проектів за умов відсутності бажання їх здійснити їх і втілити в життя називається «втечею у фантазії». Може прокинутися інтерес до псевдофилософських пошуків, релігійного фанатизму, до життя у світи ілюзій і фантазій.\n4. Патохарактерологічний варіант розвитку девіантної поведінки\nПід патохарактерологічним типом девіантної поведінки розмиють поведінку, що обумовлюється патологічними змінами характеру, що сформувалися у процесі виховання.\nВ межах патохарактерологічного типу знаходяться поведінкові паттерни, що базуються на конституційних факторах і сформовані у процесі індивідуального розвитку. Вони називаютсья особистісними розладами або за раніше прийнятою термінологію психопатійною поведінкою.\nУ відповідності до до діагностичних критеріїв, запропонованих Міжнародною класифікацією захворювань (10-й перегляд - МКЗ-10) до особистісних розладів відносять глибокі і постійні моделі поведінки, що проявляються ригідними зворотніми реакціями на широкий діапазон особистісних і соціальних ситуацій у вигляді надмірних або таких, що суттєво відхиляються від звичного способу життя особливостей сприйняття, мислення, почуттів і особливо інтерперсональних стосунків.\nОсобистісні розлади являють собою онотогенетичний стан, що проявляється в ранньому дитинстві і зберігається в періоди зрілості. Виділяють такі особистісні розлади:\nШ емоційно нестійке\nШ ананкастне (обсесивно-компульсивне)\nШ тривожне, що ухиляється\nНазви даних розладів наведені у відповідності до МКЗ-10, в той час як поширеною є і традиційна вітчизняна класифікація писхічних хвороб. Нижче наведено порівняльну таблицю назв у відповідності до МКЗ-10 і традиційної класифікації.\n- імпульсивний підтип\n- граничний підтип\n- збудлива психопатія\n- нестійка психопатія\nТривожне (що ухиляється)\nПатохарактерологічні і характерологічні девіації значною мірою ґрунтуються на стереотипізації реакцій людини на ті чи інші значущі події у її житті.\nНа думку А.Э.Лічко патологічна реакція відрізняється від нормальної поведінки наступними параметрами:\n1) стає генералізованою і виникає в різних ситуаціях і через різні причини, навіть не завжди адекватні;\n2) набуває властивостей паталогічного стереотипу, коли один и той вчинок як кліше повторюється з різних причин;\n3) порушує межу у поведінці, яку ніколи не порушує група, до якої індивід належить;\n4) призводить до соціальної дезадаптації.\nРозлади особистості виникають в основному в дитячому і підлітковому віці, деякі ж розлади, наприклад, параноїдальне після 20 - 25 років. Проте, виникнувши, розлади особистості існують весь період дорослого життя людини, виявляючись в емоційно-вольовій сфері, мисленні і стилі міжособистісного спілкування. Людина, обтяжена розладами особистості, неспроможна реально сприймати себе, оточуючих, встановлювати з ними емпатійні стосунки. Негативні реакції оточуючих постійно провокують соціальну дезадаптацію особистості схильної до розладів. Свої патологічні особливості вона вважає нормальними, їй не властиве повне усвідомлення своїх проблем. Виходячи з цього, вона вибудовує власну поведінку і прийоми психологічного захисту, що дозволяють якоюсь мірою контролювати тривожно-депресивні реакції на конфлікти і життєві ситуації.\nЗагальними симптомами для діагностики особистих розладів є:\nстійкі стереотипи сприйняття і поведінки, які відрізняються від соціально очікуваних і загальноприйнятих норм;\nафектні прояви, інтенсивність яких найчастіше не адекватні характеру життєвих колізій;\nнаявність власного страждання, що справляє негативний вплив на соціальне оточення;\nвідхилення в поведінці тривалі, стабільні і спостерігаються з дитячого або підліткового віку;\nвиключено наявність органічних пошкоджень і порушень функцій мозку.\nВажливою ознакою розладів особистості (психопатії) є виникнення декомпенсації під час несприятливих впливах (після психічної травми, психотравмуючої ситуації). Під декомпенсацією розуміють порушення психіки і прояви психічного розладу особистості, що виявляються в у неспроможності особистості протистояти психогенним чинникам.\nНаприклад, при істеричній психопатії виникає зрив - декомпенсація, якщо необгрунтовані претензії особистості і її прагнення привернути увагу не зустрічають бажаного ставлення. При паранояльному розладі декомпенсація може проявитися, якщо ставиться під сумнів «авторитет» особистості або виникає протидія її владності і деспотизму.\nОсобистісний розлад визначає загальний психічний портрет людини, що протягом життя не піддається істотним змінам і заважає пристосовуватися до навколишнього світу. На відміну від психічних захворювань розладам не властивий прогресуючий розвиток хвороби і виникнення дефекту особи.\nЗа умови несильно вираженого відхилення характеру, що не сягає рівня патології і не призводить до порушення соціальної адаптації, говорять про акцентуацію характеру як про один з варіантів норми. Втім за умови психотравмуючої ситуації декомпенсація може проявитися в акцентуйованої особистості.\nПричини виникнення особистісних розладів різноманітні. Важливе значення мають конституційні (спадкові) чинники: у батьків, що страждають на розлади найчастіше народжуються діти з аналогічною патологією. Це найбільш несприятливий варіант розвитку дитини, який неможливо коректувати навіть за допомогою правильного виховання. Причинами розладів у дітей можуть бути алкоголізм і наркоманія батьків, шкідливий впливи під час пренатального розвитку, родові травми і ін. Мають значення для прову розладів і недоліки виховання дітей. Так, під час виховання дитини в сім'ї, де вона фактично покинута, а батьки зловживають алкоголем, де мати стурбована пияцтвом чоловіка, коли дитина зростає в атмосфері скандалів, неповній сім'ї або виховується бабусею і дідусем, що кривдять її або потурають їй в усьому - в цих випадках аномалії характеру ще більш посилюються.\nМожливою є інша ситуація, як пише Д. Еникєєва: «Якщо ж дитина виховується у сприятливій обстановці, де її навчають нормам поведінки в суспільстві, формують позитивну морально-етичну позицію з дитячих років, пояснюючи, що дозволено робити в колективі, а що недозволено, і якщо провиниться - їй спокійно і дружньо пояснюють неправильність ї вчинків, без деспотизму, фізичних покарань або ж інших травмуючих психіку дитини дій, то в цілому є можливість корекції її поведінки ще з раннього дитинства, і надалі вона зростатиме не егоцентричною…, а навчатиметься рахуватися і з думкою інших людей, а не лише з власними примхами».\nБезконтрольність з боку батьків і недоліки виховання впливають у подальшому на динаміку розладів у дорослому віці. І одними виховними заходами соціальну дезадаптацію виправити неможливо.\nопатію у дорослих вже треба лікувати.\n5. Спільні і відмінні риси між ідеальною нормою, креативністю и девіаціями у поведінці\nВважається, що доросла особистість вирізняється адаптивною спрямованістю будь-яких психічних процесів поведінкових актив. Таку особливість людською поведінки А.В.Петровський визначив як «постулат відповідності».\n«Постулат відповідності» виявляються в тому, що дорослий індивід наділений прагненням до «внутрішньої мети», у відповідністю з якою відбуваються всі без винятку прояви його активності.\nВиокремлюють декілька різновидів «постулату відповідності»: гомеостатичний, гедоністичний, прагматичний. Гомеостатичний варіант виявляється у подоланні конфліктів и напружених стосунків із навколишнім оточенням, у встановленні «рівноваги» і гармонії. За умов гедоністичного варіанту поведінка індивіда визначається двома первинними афектами: задоволенням и стражданням, и при цьому вся поведінка пояснюється максимізація задоволення и страждання. Під час прагматичного варіанту поведінка визначається лише прагматичною спрямованістю, тобто людина керується лише своєю користю и власним успіхом.\nПротилежною до девіантної и патологічної поведінки є не лише гармонійна нормативна поведінка, але ідеальна поведінкова норма. И вона характеризується не лише «постулатом відповідності» (за А.В.Петровським, але й творчою спрямованістю и креативністю. Гармонія не виявляється лише у здатності бути адаптивним, адже за такої умови буденного пересічного громадянина. Ідеальною поведінковою нормою слід вважати поєднання гармонійної норми з девіантною особистістю.\nНа думку А.В.Петровського, людину має спокушати небезпека, невизначеність успіху, невідоме, и лише тоді можна говорити про неї як про творчу й ідеальну особистість. Надмірна активність у психології називається над ситуативною активністю и справедливо вважається нормативною, оскільки прогрес людства значною мірою пов'язаний із готовністю и схильністю людей до нестандартної, нешаблонної и гнучкої поведінки. Одним із проявив такої поведінки э пошукова активність, спрямована на задоволення потреби в новий інформації, в нових переживаннях, розширенні горизонтів власного досвіду (В.С.Ротенберг, В.В.Аршавський). Буденна людина як типовий носій нормативної и навіть гармонійної поведінки не здатна до пошукової активності. Вона прагне уникнути ризику, а отже невідомих ситуацій, нової інформації, нових переживань, нового досвіду. Вона спрямована переважно на пристосування до оточення и збереження власного «статус кво», вона прагне гарантій и стабільності, а не знань, почуттів и переживань. Натомість девіант надміру допитливий, нестабільний и найбільшою мірою схильний до ризику та існування в ситуації «невідомості».\nПарадокс існує в тому, що девіантна й ідеальна поведінка можуть мати спільні риси. И справедливим э твердження, що людина з девіантною поведінкою часто буває творчою особистістю, а їх відхилення у поведінці можна виправдати активним творчим пошуком, але з неадаптивною и саморуйнівною спрямованістю. Відмінність виявляється в тому, що для справжньої творчості (ідеальної норми) задоволення полягає в у безпосередньому процеси пошуку, а негативний результат здатний лише поглибити знання про предмет и сигналізує про те, що напрямок пошуку має бути змінено. В той час як для девіантної особистості основною метою пошукової активності э результат - задоволення.\nкурс лекций "Девіантна поведінка" скачать\nкурсовая работа [42,7 K], добавлен 13.10.2012\nОцінка поведінкової норми. Види та суб'єкти девіантної поведінки. Клінічні прояви відхилень від норми. Соціальна дезадаптація як причина протиправної поведінки неповнолітніх. Способи надання психологічної допомоги підліткам з девіантною поведінкою.\nреферат [22,3 K], добавлен 15.06.2009\nДевіантна поведінка особистості як психологічна проблема та соціально-психологічний феномен. Фактори, які впливають на девіантну поведінку підлітків. Види психологічної корекції. Психологічна діагностика схильності особистості до девіантної поведінки.\nкурсовая работа [161,5 K], добавлен 16.06.2010\nДругие документы, подобные "Девіантна поведінка"


Поляки зібрали 100 тисяч на лікування українця, побитого в Любліні | Діловий Переяслав\nПоляки зібрали 100 тисяч на лікування українця, побитого в Любліні\nСерпень 31, 2017 adminsvitoh 0 Comment поляки\nНа лікування українця, якого в Любліні побили п’яні поляки, зібрали 15 тис. злотих (близько 105 тис. грн)\nЄвген потребує операції на щелепі, яка коштує 10 тис. злотих (близько 70 тис. грн). Окрім того, а за кожен день перебування в лікарні треба платити 250 злотих (1750 грн).\nЧоловік протягом року сплачував страхові внески. Але 10 серпня термін його страхового полісу завершився, а нового він не зміг купити через брак коштів.\nТим часом поліція за гарячими слідами затримала нападників на українця. Один із підозрюваних – 39-річний Томаш М, рецидивіст, який фігурував у 20 кримінальних провадження, 15 разів фігурував як підозрюваний у розбоях та грабунках та 7 років відсидів у в’язниці. Саме він бив Євгена. Після затримання Томаш М. спробував себе скалічити, вкусивши собі руку. Однак рана не була настільки серйозною, щоб лікарі вирішили перевести його до лікарні.\nНапад на Євгена стався пізно увечері, 26 серпня, неподалік центру Любліна. 25-річний український студент Євген, який вчиться заочно на факультеті ветеринарної медицини йшов повз магазин, біля якого стояли нетверезі чоловіки. Вони почали його зачіпати його, вимагаючи грошей. Студент відповів, що не має грошей. Тоді старший з компанії запитав, звідки він приїхав до Любліна. Євген відповів, що з України. Тоді старший із компанії спитав: “Ти сюди приїхав, щоб керувати?”. Після цього Євгена жорстоко побили, зламавши щелепу і ключицю та вибивши зуби.\n← “Ми скоро повернемося!” Прапор України над Донецьком захопив соцмережі\nПід час навчань у Білорусі ЗС РФ можуть пробити “коридор” до Калінінградської області – речник ЗСУ →\nМилованов: Prozorro заощадила українським платникам податків 100 млрд гривень\nГрудень 25, 2019 adminsvitoh 0\nСічень 20, 2020 adminsvitoh 0


Дитилин-Биолек - Инструкция, Применение, Дозировка, Показания, Противопоказания, Аналоги, Состав, Побочные действия, Производитель, Отзывы\nУ разі виникнення «подвійного блоку» – введення прозерину та атропіну .\nБлизько 0,05 % населення має успадковану знижену активність холінестерази плазми крові. Дія суксаметонію може бути пролонгована у таких пацієнтів, а також під час станів, які супроводжуються зниженням активності холінестерази: вагітність та післяпологовий період; тяжкий перебіг правця, туберкульозу, інших тяжких та/або хронічних інфекційних захворювань; масивні опіки; злоякісні новоутворення; хронічна анемія, недоїдання; термінальні стадії печінкової недостатності; гостра або хронічна ниркова недостатність; аутоімунні захворювання: мікседема, колагенові захворювання; після масивної трансфузії плазми; після проведення плазмаферезу, а також внаслідок певної супутньої терапії .


Анекдот про технаря, гуманітарія та російських солдатів | Новини Одеси Одеський гумор\nАнекдот дня: як технарі та гуманітарії відповідають на запитання – скільки загинуло рашистів?\nПоки рашисти мріють про захоплення України, українці активно жартують про їхню недалекоглядність, дурість і навіть про смерть. Адже гумор це надійний щит для нашого мозку від впливу негативу.\n– Як відрізнити гуманітарія від технаря?\n– Потрібно запитати кожного, скільки загинуло сьогодні рашистів? Технар назве точну кількість, а гуманітарій відповість – мало.\nЯк воюють бандерівці?\nЗвідки на Україні з’явилися фашисти;\nЧому росія ніколи не переможе Україну;\nЧим спантеличені окупанти?\nАнекдот дня: Сара, ваги та окуляри\nДоброго ранку, Одесо! Сьогодні субота, вихідний. А отже, можна довше поспати. Або встати раніше, зайнятися спортом і поберегти ваги.\nАнекдот дня: що означає «макронити» та «валяти шольца»?\nДоброго ранку, Одеса. Настала п’ятниця. І хоча кінець робочого тижня, сьогодні ми вивчимо кілька нових понять.\nАнекдот дня: Моню переїхав каток\nДоброго ранку, Одесо! Сьогодні вже четвер, а значить, ще трохи ще трохи – і знову вихідні. Ну а поки що заряджаємось позитивом на майбутній робочий день. Як? Ну хоч би прочитавши наш ранковий анекдот!\nАнекдот дня: нова загадка Деволановського узвозу\nДоброго ранку, ми з Одеси! Середина тижня місто продовжує жити, оборонятися, розвиватися, відпочивати, жартувати, і навіть будуватися, незважаючи на війну. Але є місця в Одесі, де і до війни було як після неї.


Томчаковська Юлія Олегівна – в.о. завідувача кафедри, кандидат філологічних наук, доцент\nВикладає англійську мову за професійним спрямуванням.\nНапрями наукових інтересів: порівняльна лінгвістика, когнітивна лінгвістика, контрастивна лінгвістика. У роботі використовує нові методики викладання іноземних мов і методики оцінки рівня володіння іноземною мовою із врахуванням Загальноєвропейських рекомендацій по мовній освіті.\nНапрями наукових інтересів: лінгвістика і право, міжнародне право, юридична термінологія, стилістика юридичних текстів, загальне мовознавство.\nВикладає англійську мову як основну іноземну.\nНапрями наукових інтересів: філософія, когнітивна лінгвістика, семантика, та проблеми кодування і декодування англомовного дискурсу.\nВикладає німецьку мову за професійним спрямуванням, практичний курс німецької мови, граматику та фонетику німецької мови, німецьку мову як другу іноземну та латинську мову\nНапрями наукових інтересів: охоплює дослідження практичної і теоретичної фонетики німецької мови, лінгвосинергетика, лінгвістична прагматика, прагмалінгвістика, нейропсіхолінгвістіка, а також питання німецькомовного теледискурса.\nЧернякова Валерія Олексіївна – кандидат філологічних наук, викладач кафедри\nВикладає іспанську як другу іноземну мову та латинську мову.\nНапрями наукових інтересів: контрастивна лінгвістика, гендер, дискурс, жіночий політичний дискурс.\nКоваленко Ніна Олександрівна – старший викладач кафедри\nВикладає німецьку мову за професійним спрямуванням та як другу іноземну.\nНапрям наукових інтересів: вивчення та удосконалення методів викладання німецької мови за професійним спрямуванням, переклад німецької юридичної термінології та сучасної німецької лексикографії в галузі права.\nЛесневська Катерина Вікторівна – старший викладач кафедри\nНапрями наукових інтересів: когнітивна лінгвістика, лінгвокультурологія, а також новації в методиці викладання іноземних мов.\nВикладає французьку мову як другу іноземну та латинську мову.\nНапрями наукових інтересів: поезія Горація, а також латинські прислів’я, приказки, крилаті фрази, вирази юридичного характеру з аналогами у французькій, німецькій та англійській мовах.\nВарецька (Гридюшко) Ольга Олегівна – викладач кафедри\nВикладає німецьку мову за професійним спрямуванням, німецьку мову як другу іноземну.\nНапрями наукових інтересів: мультимодальна лінгвістика, порівняльне мовознавство, теорія мовної особистості, когнітивна лінгвістика.\nЧобан Ольга Семенівна – викладач кафедри\nВикладає французьку мову за професійним спрямуванням та латинської мови для студентів юридичних спеціальностей. Читає лекційний курс з кримінального права Франції французькою мовою «Droit pénal de la France».\nНапрями наукових інтересів: порівняльна лінгвістика, юридичний дискурс, лінгвокультурологія.\nВидишева Ольга Георгіївна – викладач кафедри\nВикладає французьку мову за професійним спрямуванням та як другу іноземну, латинську мову.\nНапрям наукових інтересів: теорія і практика перекладу, методика викладання іноземних мов студентам юридичних спеціальностей.\nГладченко Ксенія Володимирівна – асистент кафедри\nВикладає англійську мову за професійним спрямуванням. Має Кембриджську кваліфікацію CELTA.\nНапрям наукових інтересів: методика викладання іноземних мов\nМаріно Дар’я Сергіївна – старший лаборант кафедри\nЗахоплюється вивченням іноземних мов (англійська, німецька).\nЗ 2017 року – лаборант кафедри іноземних мов №2.\nМарченко Ілона Андріївна – лаборант кафедри\nКапустіна Таісія Ігорівна – лаборант кафедри


Змінили порядок ввезення автомобілів в Україну | Львівський автомобільно-дорожній коледж\nДепутати скасували вимогу надавати сертифікат підтвердження відповідності екологічним стандартам.\nВерховна Рада прийняла законопроект №5470-д, яким депутати внесли зміни в закон “Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів”.\nЯк повідомляє AUTO-Consulting, законопроект скасовує вимогу надавати сертифікат підтвердження відповідності екологічним стандартам під час пропуску транспортних засобів на митну територію України. Однак сертифікат все одно потрібно буде надати при митному оформленні для вільного обігу на внутрішній митниці.\nВідзначимо, що згідно з чинним законодавством (поки новий закон не вступить в силу) пропуск на митну територію України нових і б / у авто з метою їх першої реєстрації здійснюється за умови їх відповідності екологічним нормам. На практиці це означає, що для пропуску транспортного засобу на митну територію України автовласникові потрібно вже мати на руках сертифікат відповідності, який можна отримати тільки на території України.\nТаким чином, перевірка відповідності транспортних засобів еко-нормам проходить двічі: співробітниками УКРІНФОРМ при митному оформленні та в регіональних сервісних центрах по МВС (колишні МРЕВ) при проведенні реєстрації ТЗ. При цьому автори законопроекту зазначають, що європейське законодавство не передбачає такої перевірки при ввезенні автомобілів. Крім того, існуючий порядок ускладнює ввезення б / у американських автомобілів, які мають механічні пошкодження, оскільки сертифікат відповідності може бути виданий на такі транспортні засоби тільки після проведення їх переобладнання. Однак зміна стану товарів, митне оформлення яких не завершено, є порушенням митних правил.\nРозклад занять 28.03.2018р. → ← Яка максимальна швидкість трактора? Відповідє Top Gear


Не Тарас: Прощальні сльози - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Не Тарас: Прощальні сльози - ВІРШ\nПрощальні сльози осіннього дощу Стали озерцем на галяві полину. Прозорим холодом виблискує вода Останній дощ усотує земля. Зріднілі краплі падають поволі. Я їх спіймаю у свої долоні. Небесна данина .акорд заключний. І плаче осінь холодно.беззвучно. Отак завжди коли йде до розлуки, Переживання.схлипи.вгору руки, Роса небесна добродійного дощу, Дорога в зиму,а осінь відпущу. Прощай красуне ти своє зробила, Копала,збирала.зернові косила. А потім сіяла добірне на врожай.́́ Хоч трохи з жалем.та скажу прощай.\nдата надходження: 19.11.2019 01:41:03\n© дата внесення змiн: 19.11.2019 01:41:03\nВалентина Ярошенко, avtmailsoft, Віктор Варварич, Крилата, Master-capt, Ніна Незламна, Зелений Гай, Катерина Собова, псевдоням, СОЛНЕЧНАЯ, геометрія, Tanita N, Бабич, Mellow, Капелька, Марамі, Наталка Долинська\nНаталка Долинська, 21.11.2019 - 21:25\nЩе донедавна не любила її, пані Осінь. Тепр обожнюю! Може нарешті подорослішала))) Я про себе))) Дякую за гарну осінь, хоч і сумну.\nНе Тарас відповів на коментар Наталка Долинська, 21.11.2019 - 21:39\nЛ юбіть те що Вам подобається\nMellow, 19.11.2019 - 19:53\nУ цьому році осінь по особливому тепла. Відпускати її не хочеться.\nНе Тарас відповів на коментар Mellow, 19.11.2019 - 23:53\nгеометрія, 19.11.2019 - 15:12\nКрасиво,Не Тарасе!Мені б хотілося втримати довше осінь, та що поробиш зима вже на порозі...\nНе Тарас відповів на коментар геометрія, 19.11.2019 - 16:20\nТому я завчасно й написав\nСОЛНЕЧНАЯ, 19.11.2019 - 15:03\nПриятное предвкушение зимушки.)))\nНе Тарас відповів на коментар СОЛНЕЧНАЯ, 19.11.2019 - 16:18\nА я не дуже хочу в сніг...\nСОЛНЕЧНАЯ відповів на коментар Не Тарас, 19.11.2019 - 17:37\nНу зимой тоже много романтического и загадочного происходит...)))\nЯ ОЧЕНЬ люблю зимушку.)))))\nА красота то какая бывает,просто дышится волшебно и бабочки в животе от ожидания чуда!)))) И как правило,это сбывается...))\nКатерина Собова, 19.11.2019 - 11:30\nНе Тарас відповів на коментар Катерина Собова, 19.11.2019 - 16:16\nХай буде так як Ви просили,природу зупинить ніхто не в силах\nНіна Незламна, 19.11.2019 - 07:56\nЩе н одну зустрінете й проведете осінь...Гадаю не варто прощатись. Успіхів Вам!\nНе Тарас відповів на коментар Ніна Незламна, 19.11.2019 - 16:15\nЯ не назавжди,знаю знов прийде,червоним яблуком на землю упаде,І грона знову вибухнуть вином,бабине літо пройдеться селом.та ще туманами молочними густими і з мріями твоїми і моїми.\nКрилата, 19.11.2019 - 06:38\nНе варто так одразу прощатись. А може?...\nНе Тарас відповів на коментар Крилата, 19.11.2019 - 16:11\nЯ помилився.До побачення осінь,буде зустріч я .\n.знаю,хоч морщинок побільшає на мойому чолі.Ти прийдеш я тебе привітаю,відійдеш.не прощатимусь.ні\nНе Тарас відповів на коментар Віктор Варварич, 19.11.2019 - 15:17\nДякую. що заходите\nВалентина Ярошенко, 19.11.2019 - 04:44\nСправжня картина прощання з осінню\nНе Тарас відповів на коментар Валентина Ярошенко, 19.11.2019 - 15:16


Код товару : 2507\nАудіо вихід Є\nСховище Micro SD / SDHC / SDXC, до 128 Гб\nОпис IP-камера Hikvision DS-2CD2543G0-IS black 2.8 мм\nВідеокамера DS-2CD2543G0-IS (black) виконана в невеликому купольному корпусі білого кольору і буде мати гарний вигляд на будь-якій поверхні. Характеризується наявністю вбудованого мікрофона і аудіо входу і виходу, що дозволяє організувати двосторонній аудіо зв'язок. З'єднання по мережі організовано через роз'єм RJ45 (10M / 100M). Наявність слота для карт пам'яті об'ємом до 128 GB забезпечить локальне збереження інформації.\nКамера має дуже високий дозвіл 4MP, що робить її відмінним варіантом для організації відеоспостереження в тих місцях, де необхідно облаштувати спостереження якомога кращої якості з можливістю детально розгледіти навіть дрібні об'єкти на відео. Камера має функції, в тому числі інтелектуальні, які допоможуть досягти більш якісного зображення і посилення охоронної системи. Також можна налаштувати додаткові параметри відео, такі як: насиченість, яскравість, контраст, різкість і інші.\nХарактеристики IP-камера Hikvision DS-2CD2543G0-IS black 2.8 мм


Католицький театр абсурду : пограємось у Спасителя | Євген Заплетнюк\nКатолицький театр абсурду : пограємось у Спасителя\nЦими днями в багатьох містах та містечках України, зокрема і в нашому Тернополі, пройшли масові театральні дійства, організовані ієрархами та духовенством греко-католицької церкви. Переодягнені у святих і грішників босоногі молоді люди виконували роль біблійних діячів та нехитрими діалогами намагались відтворити для враженої видовищем публіки деякі Євангельські події. Слід відверто сказати, що подібні вистави доволі неоднозначно сприймаються глядачами. Якщо для одних це була цікава форма подачі певних ідей, то для інших – жахливе антихристиянське блюзнірство. Прокоментувати ідею подібних заходів ми попросили релігійного експерта "Погляду" - кандидата богослів’я, протоієрея Євгена Заплетнюка, Голову місіонерського відділу Патріархії УАПЦ.\n"Треба розуміти, що в рамках Церкви будь-які форми гри та театральності категорично заборонені. Звісно, маю на увазі справжню Церкву Христову, а не її численні людські підробки та модифікації. Суть Євангелії - в її аскетизмі, простоті та прозорості. В істинній Християнській общині категорично засуджується будь-яка штучність та награність. Тут недоречні ні пафос, ні лицемірство. Багато відповідальних, і не побоюсь слова, професійних священнослужителів не допускають до використання у своїх храмах навіть штучних квітів та синтетичних свічок. Бо з одного боку вони дійсно можуть якось прикрасити церкву, але з іншого – несуть у собі брехню, лукавство та мертвечину. Богу ми повинні давати все найкраще. Тож зовсім невипадково театральних акторів у давнину хоронили нарівні з самогубцями - поза межами християнських кладовищ, без молитви та прощення.\nНинішні намагання молодих людей публічно погратись у Христа, на мою думку, мають вигляд неймовірного богохульства, і є страшною зневагою святині. Принаймні, в нашій українській традиції подібні речі завжди сприймаються саме так. Особливо жахає те, що такі акції організовує офіційна церковна влада, а основними акторами у них є семінаристи, студенти богослови. Тобто, майбутні священнослужителі, які вже з юнацьких років привчаються до низькопробної та псевдоцерковної театральщини. Нині вони роблять це самі, а вже завтра будуть вчити цього свою нещасну паству. Така діяльність надзвичайно шкідлива для кліриків. Навіть церковне право тут є доволі категоричним. 51 правило Шостого Вселенського Собору забороняє клірикам розважатись подібним чином. Це засвідчує і 18 правило Карфагенського та 54 Лаодикійського Соборів .\nНа превеликий жаль, представники уніатської церкви з кожним днем все більше відходять від апостольської чистоти віри, вперто застосовуючи в практиці речі, що древньою церквою не схвалювалися. Вони легковажно підмінюють духовність душевністю, без жодних докорів сумління граючи на людських емоціях. За вченням Святих Отців, це надзвичайно небезпечно для духовного здоров’я як самих маніпуляторів, так і їхніх потенційних жертв. Люди не відкривають для себе Правдивого Христа, але за допомогою нескладних психотехнік дуже легко піддаються впливу ззовні. Зауважу, що насильством, лукавством та хитрістю здобута паства Богу непотрібна. Принаймні, православному Богу.\nЗ іншого боку, даючи об’єктивну оцінку згаданому явищу, потрібно зазначити, що такі речі мають нецерковний характер, а є запозиченими із Заходу як зразки народної творчості окремих народів. Скажімо, звичаї «Віа Долороса» доволі гармонійно вписуються у традиції Святої Землі. Бутафорське несення бутафорського хреста вулицями Тернополя місцевими політиками виглядає як на мене явищем гидким, смішним і сумним водночас. Думаю, ви вважаєте так само. Якщо ж ні – пропоную бути більш послідовними і таки довести виставу до логічного кінця : розпинати найактивніших хрестоносців на справжніх хрестах. Чому б Тернополю насправді не запозичити унікальний досвід Філіппін? Там такі речі не просто популярні. На цьому тримається уся туристична індустрія. Погодьтесь, нашим політикам ніяка увага, особливо у часи кризи, не зайва.\nБути християнином – це носити щоденні і цілком реальні хрести, терпіти послані нам скорботи і випробовування, постійно борючись з собою. Без виснажливої роботи, сподіваючись лише на обряди і формальності спастись неможливо. Отож, я щиро і по-братськи закликаю усіх учасників згаданих театралізованих дійств напередодні Великодня покаятись за вчинене і більше ніколи у житті не повторювати подібних дурниць. У кожного з нас і так достатньо гріхів. Навіщо ж помножувати їх нерозумними жартами з Богом? Хто ви, що наважуєтесь гратися у Спасителя?\nЄдиний, кого мені було у той день шкода по-справжньому - віслюк. Він хоча й пручався, але був змушеним проти власної волі на кілька годин стати повноцінним уніатом. І, як на мене, доволі символічним стало те, що саме йому випала честь очолити колону місцевого католицького духовенства. Все вийшло правильно і чесно..."\n● вівторок, 10 квітня 2012 р. Мітки: блог, тексти


Рекордний хабар: НАБУ і САП повідомили про підозру екс-міністру екології Злочевському | Рубрика\n16:05 01 Лип 2020\nРекордний хабар: НАБУ і САП повідомили про підозру екс-міністру екології Злочевському\nКолишньому міністру екології та природних ресурсів Миколі Злочевському оголосили підозру у справі про рекордний хабар. Мова йде про хабар у розмірі 5 млн доларів, який призначався керівництву Національної антикорупційного бюро (НАБУ) і Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.\nПОВІДОМЛЕНО ПРО ПІДОЗРУ КОЛИШНЬОМУ МІНІСТРУ ЕКОЛОГІЇ ЧАСІВ ЯНУКОВИЧА1 липня 2020 року прокурорами #САП та детективами…\nPosted by Спеціалізована антикорупційна прокуратура on Wednesday, July 1, 2020\nПовідомляється, що Злочевському оголосили підозру в організації спроби підкупу керівництва НАБУ і САП за закриття кримінальної справи проти нього. Оскільки його місцезнаходження невідоме, підозру відправили по пошті за місцем реєстрації.\nВідзначимо, 12-13 червня антикорупційні органи викрили "на гарячому" трьох осіб відразу після надання 5 млн доларів хабара для подальшої передачі керівнику САП Назару Холодницькому. Він нібито мав закрити кримінальну справу проти Злочевського, яку розслідує НАБУ.\nЗлочевський оголошений в розшук і переховується за кордоном, антикорупційні органи підозрюють його також у незаконному збагаченні.\nНагадаємо, що ВАКС завершив обрання запобіжного заходу фігурантам справи щодо рекордного хабара, який нібито пропонували САП і НАБУ за закриття кримінального провадження щодо Миколи Злочевського.\nЗа екс-директора з правових питань компанії Burisma Андрія Кіча, який підозрюється у справі про хабар керівництву НАБУ і САП, внесли заставу в 40,3 мільйона гривень.\nРаніше суд арештував другого фігуранта справи про хабар голові Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (САП) Назару Холодницькому.\nРаніше повідомляллося, що детективи НАБУ затримали екс-чиновника за дачу керівництву НАБУ і главі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури хабара в розмірі 5 млн доларів. За даними слідства, посередником виступав саме Ільяшенко; він намагався передати хабар за закриття однієї зі справ стосовно екс-міністра часів Януковича Миколи Злочевського.\n#НАБУ #політика #САП


Учительська доля – вишита любов’ю » Профспілка працівників освіти і науки України\nГоловна»Новини з регіонів»Учительська доля – вишита любов’ю\nУчительська доля – вишита любов’ю\nУчительській долі присвятили прекрасні вірші й поеми поети, пісні-композитори, перекази, легенди, мудрі прислів’я – народ. Про її особливість, незвичайне покликання педагога прозвучало дуже багато гарних слів на презентації книги «Сіячі розумного, доброго, вічного… Заслужені вчителі Горохівщини», упорядкована головою освітянської профспілки Євгенією Карп’як. Зустріч-презентація книги нещодавно була проведена в Будинку Дитячої та Юнацької творчості.\nНеповторною й глибоко зворушливою була неординарна подія в освітянському житті району, яка чимось нагадувала незвичайну, а урочисто велику педагогічну раду задушевну бесіду кількох поколінь.\n«Вчительська доля» – проект задуманий профспілковою організацією. Ця книга – перша ластівка цього проекту, яка побачила світ і зринула в політ наприкінці минулого року.\nУ книзі надруковано розповіді про всіх вісьмох педагогів Горохівщини, удостоєних високих звань – «Заслужений вчитель України», «Заслужений працівник освіти України». На жаль, колишні світила Іван Якович Гришай, Катерина Сергіївна Мороз, Василь Васильович Фещак уже відлетіли Журавлями в засвіти. Згасли, як зорі, але їх світло яскраво сяє в історії освіти району для тих, хто обирає вчительську долю.\nІз щирою любов’ю й великою повагою згадували, цікаво й захоплююче розповідали про яскраві життя, самовіддану педагогічну творчість і новаторство їхні колеги по праці, колишні учні: вчитель ЗОШ І-ІІІ ст. м. Берестечко Марія Камінська, вчитель ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 м. Горохів Лариса Нарихнюк, колишній заступник директора Горохівської ЗОШ № 2 Валентина Климчук, учень В.В. Фещака Валентин Бочковський. Хвилиною мовчання вшанували пам’ять про тих Заслужених вчителів, які відійшли у Вічність, а Ігор Касько виконав свою пісню, написану на поетичні слова, вчителя гімназії м. Горохова Софії Пилип’юк, приурочену Василю Фещаку.\nНа святково прикрашену сцену Євгенія Карп’як запросила героїнь книги, заслужених вчителів Ірину Олександрівну Алімову, Ганну Федорівну Бабій, Людмилу Лук’янівну Мудрак, заслуженого працівника освіти Тамару Василівну Середу. Заслужений вчитель ЗОШ І-ІІІ ст. Іліодор Никодимович Харкевич, за станом здоров’я, не зміг брати участі в презентації книги. Про унікальність цього вчителя математики , Соровського вчителя, першого лауреата обласної премії ім. Михайла Кравчука розповіла колишній директор цієї школи Галина Бондисєва.\nЯскраві штрихи до творчого портрета колишнього вчителя початкових класів Ірини Олександрівни Алімової внесла директор Угринівської ЗОШ І-ІІІ ст. Євгенія Дудко. В свій час вона дивувала своєю майстерністю навчати й виховувати дітей не лише колег-освітян району чи області, але й глибоко до душі вразила американську делегацію вчителів, які, будучи в Україні й на Волині, відвідали її уроки.\nУнікальна вчительська доля історика-краєзнавця, активного громадського діяча випала Ганні Федорівні Бабій, яка й досі підтримує тісні зв’язки із Ощівською ЗОШ І-ІІ ст. Авторитетного і знаного на Волині педагога неодноразово обирали депутатом районної та обласної ради. Про вчителя тепло говорила її колишня учениця, згодом – колега, вчитель цієї історії школи - Тамара Іванівна Середа.\nСердечно віншували учителя української мови та літератури ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 ім. Івана Франка Людмилу Лук’янівну Мудрак, сказавши багато про неї, директор школи Віктор Савчук, її колега Раїса Дацюк, учні ХІ класу Катерина Янюк та Богдана Брикайло. Вони подарували улюбленій вчительці букет квітів. Кожного року вчитель має переможців обласних та республіканських олімпіад.\nОригінальна сторінка презентації була присвячена яскравій особистості в галузі освіти Горохівщини Тамарі Василівні Середі. Свого часу відома в Україні ганболістка, талановитий вчитель ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Мар’янівка, заступник директора школи з виховної роботи, начальник відділу освіти райдержадміністрації 1987-2007 років, вроджений мудрий керівник, людина глибокого аналітичного розуму. Багато вагомих і відзначених в області й Україні напрацювань у розробленій нею моделі управління освітою. Тамара Середа у своєму виступі більше розповіла про героїв книги, з ким зводила її вчительська доля на освітянських дорогах.\nПідбиваючи підсумки презентації, начальник відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації Віктор Білик наголосив, що хороші традиції, закладені попередниками зберігаються й наполегливо примножуються нині освітянами Горохівщини.\nЕмоційну возвеличеність сонячної ексклюзивної педагогічної епохи, зітканої вчительськими талантами різних часів, майстерно відтвореної на презентації, окрилювали пісенно своїми чарівними голосами учасники народного аматорського колективу «Освітянка» Володимир Онищук, Ігор Касько, Олександр Шепшелей, Тарас Гриб, Світлана Вілюк, Тетяна Шостак та Соломія Денисюк.\nКнига пам`яті великої Людини


План-конспект уроку з основ здоров’я в 7 класі Тема «Суд над Тютюном»\nСкачати 116.8 Kb.\nРозмір 116.8 Kb.\nМета: Навчальна: на основі даних про хімічний склад тютюнового диму, патологічних реакцій організму на нікотин розширити знання учнів про руйнівні наслідки куріння;\nВиховна: виховувати в учнів позитивне відношення до навчання через мотивацію учбової діяльності, шляхом розкриття практичного значення теми виховувати потребу у здоровому способі життя; дбайливе ставлення до здоров’я,\nТехнології : розроблено на проблемній , випереджувальній, інтерактивній основі.\nФорми роботи на уроці: повідомлення учнів, мультимедійна презентація, робота в парах, бесіда.\nОбладнання: комп’ютер, проектор, екран, диск з презентацією, бланки з шкалою само оцінювання, стікери для голосування, елементи костюмів.\n1 Вступне слово до присутніх.\n2 Оголошення теми.\nІІ. Мотивація діяльності та постановка завдань ( 4 хв.)\n1 Актуальність теми.\n2 Міні – інсценізація «Учень – Вчитель»\nВЧИТЕЛЬ. Як це, Настя? Кого завгодно я могла уявити з цигаркою, але ж тільки не тебе! Отже ми стільки раз говорили з вами про шкідливі звички, про негативний вплив куріння на здоров’я …\nУЧЕНЬ. Немає від вас спокою Тетяна Сергіївна, все повчаєте!\nНіяка це не звичка! Який негативний вплив, про що ви говорите? Мій тато багато років курить и досі живий! Яка шкода може бути від однієї цигарки? Я така молода і здорова, а цигарка така маленька. А попереду все життя, у будь яку мить я можу відмовитись. І взагалі, курити модно і престижно. В фільмах усі круті герої курять. А я так хочу бути дорослої та незалежної!\nВЧИТЕЛЬ. Так... саме так говорять усі залежні від паління. Звичайно, ти не розумієш, що сама собі виносиш вирок, свідомо калічиш своє здоров'я. Як що ти і справді прагнеш незалежності … Запрошую тебе на суд. З'ясуй усі "за" і "проти". Тоді зроби свій вибір.\nІІІ. Основна частина (33 хв.)\nСекретар. Встати, Суд іде! (Усі підводяться. Заходить суддя і сідає.)\nСекретар. Прошу усіх сідати!\nСуддя. Сьогодні ми слухаємо справу зі звинувачення у злочині проти людства! Ми судитимемо незвичайного підсудного. Звинувачуваний Тютюн присутній в залі суда. Вислухаємо сторону звинувачення. Слово надається прокурору.\nПрокурор. Шановний суддя! Шановні присяжні! Уважно подивіться на лаву підсудних. Перед вами особа, яка загубила багатьох людей, зробила нещасними тисячі сімей. Я не буду довго говорити про її злочини, нехай про це скажуть її вчинки та свідки звинувачення.\nСуддя. Дякую. Слово надається адвокату звинуваченого.\nАдвокат. Дякую Ваша честь. Звинувачення мого підзахисного дуже серйозні. Але захист впевнений що більша частина з них – фальсифіковані. Прошу надати слово моєму підзахисному.\nСуддя. Дякую пане адвокате. Слово надається звинуваченому. Підсудний, розкажіть, як ви з’явилися в нашії країні.\nТютюн. Ваша честь! Я родом з Америки. До вашої країни я потрапив не відразу. У жовтні 1492 р. великий мореплавець Христофор Колумб відкрив не тільки Америку, але й мене. Місцеві жителі підпалювали мої сухі листя і вдихали дим. Спочатку матроси дивувалися цьому, але згодом відчули що після вживання тютюнового диму їх покидала втома і поліпшувався настрій. Командувачам було вигідно мати працівників здатних під час тривалого і важкого плавання швидко відновити сили. Через океан я потрапив до Європи, до Іспанії. Там вперше мене почали вирощувати на плантаціях. Хочу зауважити, що зустрічалися у моєму житті люди, які вивчали мене і встановили мої лікувальні властивості, а також використовували мене як декоративну рослину.\nСуддя. Дякуємо підсудному за відверту відповідь. Вислухаємо сторону звинувачення. Слово надається лікарю.\nСекретар: запрошується Лікар.\nЛікар. Так, як кажуть, краще один раз побачити, ніж сто разів почути. Коли мені доводиться спілкуватися з хворими на рак легенів, спричинений довготривалим палінням, бачити їхні обличчя, слухати кашель, відчувати, що вони буквально борються за кожний подих, мені хочеться вийти на вулицю, узяти за руку будь-якого парубка, який з шиком палить цигарку, завести його до шпиталю і сказати: «Дивись, ось цим може все скінчитися!» Шкода, що ми, медики, не можемо піти на такий експеримент. і тому звертаємося до плакатів, лекцій, пропаганди проти паління ( №№ 1,2 ). Зло тютюну саме в тому, що розрахунок настає непомітно, але обов'язково.\nСуддя. Який емоційний виступ! Одразу помітно, що це наболіле питання в нашого колеги. Свідок надав документальне підтвердження: фотографії легень людини. Вважаю можливим продемонструвати надані докази. Прошу секретаря суду прокоментувати їх.\nСекретар: фотоматеріали супроводжуються документом, в якому зазначено як виглядають легені людини що курила багато років (№ 3). Для порівняння надано зображення легень людини, що не мала цієї звички. Суддя. Дякую за пояснення. Слово надається захисту. Запросіть бізнесмена.\nСекретар: запрошується відомий виробник цигарок.\nБізнесмен. Шановний суддя! Шановні громадяни! Моя продукція дуже хороша! На моїх фабриках працює біля 3 тис. працівників. Всі вони мають родини. Вони живуть з цього виробництва! Що їстимуть їх діти, якщо люди не палитимуть и виробництво зупиниться? До того ж прибутки від продажу не тільки мої. Я вчасно сплачую податки, наповнюю цим бюджет…\nСуддя: Дякую. Викликаємо свідків сторони звинувачення!\nСекретар: запрошується економіст.\nЕкономіст. Як економіст, хочу відмітити, що купівля цигарок серйозно підриває сімейний бюджет. Ці гроші можна використати на відпочинок, на купівлю одягу, апаратури. Не важко підрахувати скільки витрачає родина якщо хоча б хтось один у родині випалює середню кількість цигарок – півпачки на добу… Я підрахував: за тиждень – це 40 гр.; за місяць – 160 р.; за рік – майже 2 тисячі гривень.\nСекретар: дати свідчення запрошується біохімік.\nПрокурор: свідок, що можете сказати про підсудного ?\n1 Біохімік: Тютюн – однорічна рослина з родини Пасльонові (№ 4). До складу листків рослини входять речовини які надають тютюну характерного запаху. Основна особливість рослини – наявність нікотину. Це дійсно сильна отрута, але діє вона повільно. Підступність нікотину в тому, що він викликає залежність, оскільки здатен долучатися до обміну речовин (№№ 5,6). Нікотин заміщую корисні, сходні з ним за будовою, але менш стійки речовини (№№ 7,8). Так він стає організму необхідним, а людина – залежною.\nПрокурор: Пане вчений, давно вже став звичним вислів: « Крапля нікотину вбиває коня!» Чи дійсно тварини є чутливими до дії нікотину?\n2 Біохімік: Ми настільки часто чули ці слова, що майже не звертаємо на них уваги! Звісно, навмисно вчені це не перевіряли. Але внаслідок необережних дій людини тварина не рідко відчувають «користь» тютюнового диму. Ось випадок, свідком якого був я сам… Поблизу полярної станції жили пінгвіни. Взагалі, вони дуже цікаві й охоче йдуть до людей. Один пінгвін став майже ручним, більшу частину дня він проводив біля людей. У новорічну ніч він залишився на станції, був у центі уваги, вчені жартували, сміялися й …курили. Через деякий час птах став неспокійним, поривався до дверей. А коли люди здогадалися її відчинити пінгвін утік…утік і більше не повернувся. Так «зимівники» викурили свого улюбленця.\nСуддя. Свідок, що ви можете сказати про інші складники тютюнового диму?\n3 Біохімік: Шкідлива дія диму не обмежується нікотином. До складу входить близько 4000 речовин, найбільш небезпечні: чадний газ, аміак, синильна кислота, миш’як, метанол, кадмій, ацетон. Шановні присяжні засідателі, звертаю вашу увагу на те, що зазвичай виробники не оголошують повний склад всіх домішок цигарки. Але я – вчений біохімік можу показати з чого складається сучасна сигарета. Отже це: (№ 9)\n2) селітра ( її додають до паперу, щоб сигарета не гасилася);\n3) гліцерин (для зволоження);\n4) смакові продукти та підсилювачі смаку;\n7) тютюн (майже весь промисловий тютюн генетично модифікований).\nСуддя. Дякую вченому. Слово надається захисту.\nСекретар: запрошується головний свідок — запеклий Курець.\nКурець. Палив, палю і палитиму (кашляє). Паління завжди мене заспокоює, я не гладшаю, у компанії старших я рівний. Коли нічого сказати у бесіді – цигарка заповнюю паузу, а коли їдальня не працює — то вона допоможе втамувати голод. Це ж не сигарета, а паличка-виручалочка! А якщо ви всі тут такі розумні, скажіть краще, від чого у мене кашель ...\nАдвокат. Дякую. Шановний суддя! Ви щойно прослухали дуже відверте та правдиве свідчення. Невже сторона звинувачення заперечує їм?\nПрокурор: заперечую пане суддя! Правда у тому, що головний свідок слабка та невпевнена у собі людина. До того ж необізнана… Я заперечую, та прошу вислухати наступного свідка!\nАдвокат: Я протестую, пане суддя. Пан прокурор не мае права давати оцінку свідку!\nСуддя: протест приймається! Прошу запросити наступного свідка.\nСекретар: запрошується свідок звинувачення.\nСуддя. Хто ви? Назвіться…\n1 Студент: Я – студент, вивчаю фізіологію людини.\nСуддя. Що ви можете сказати за матеріалами справі.\n2 Студент: Дим, який вдихає курець, насамперед потрапляє у верхні ди-хальні шляхи, а потім – у трахею та легені (№ 10). Слизова оболонка трахеї та бронхів вкрита особливими клітинами, що мають війки. Війки здій-снюють коливальні рухи, завдяки цьому бронхи звільняються від дрібних сторонніх часток. Проте в «курців зі стажем» під дією сигарного диму війки втрачають здатність коливатися. Отже, органи дихання втративши природ-ну здатність до самоочищення, очищуються лише під час кашлю. З’являється так званий симптом - « кашель курця».\nСуддя: Чи підтверджуєте ви наявність смоли у легенях курця?\n3 Студент: так, підтверджую. Легені людини, яка випалює пачку сигарет на день протягом року, містить 1 літр осадженої смоли.\nПрокурор: ваша честь, прошу дозволу пред’явити всім присутнім наочні докази…\nСуддя: будь ласка, надавайте…\nПрокурор: Шановний суддя, шановні громадяни, свідок надає фотогра-фію: (№ 11) чітко помітно наявність смоли в легенях запеклого курця!\nСуддя: Це жахлива картина, досить цього страхіття! Запросіть, будь ласка, наступного свідка.\nСекретар: запрошується свідок звинувачення, юрист.\nПрокурор: Мені відомо,що в багатьох країнах передбачено покарання за куріння. Що ви можете сказати?\nЮрист: В городах Японії, США, Канади порушників заборони курити в громадських місцях – навіть на вулицях – штрафують. І сума штрафу велика: наприклад у Нью-Йорку це 1000 дол. У Болгарії куріння у громад-ському місті дозволено тому, хто має письмовий дозвіл оточуючих. В наший країні з 2013 року запроваджено Закон України "Про обмеження місць куріння тютюнових виробів".\nСуддя: Дякую юристу. Оскільки це був останній свідок, заключне слово надається стороні звинувачення.\nПрокурор: Дякую, ваша честь.\nЯк ми побачили «дружба» людини з тютюном є не лише медичною, але й соціальною проблемою. Підсумую,що дає ця дружба людині (№ 12):\n1. Отруєння шкідливою речовиною; 2. Розвиток кисневого голодування; 3. Порушення нормального живлення тканин; 4. Поява злоякісних пухлин; 5. Поширення туберкульозу; 6. Погіршення пам’яті; 7. Забруднення повітря.\nЗвісно це не всі злочини підсудного і їм немає виправдання. Звинувачення вимагає для підсудного вищої міри покарання: позбавити підсудного права на існування, як надзвичайно шкідливу для людини рослину. Прошу шановних присяжних підтримати цей вирок.\nСуддя: Дякую колега. Останнє слово надається стороні захисту.\nАдвокат: Пане суддя! Шановні присутні! Дуже прошу вас бути об’єктивними… Адже зараз вирішується доля живої істоти! Як люба жива істота, Тютюн має право на існування, не залежно від того – подобається він людині, чи ні… Невже у людини є тільки права? Звісно, звинуватити іншого так легко! Так же легко, як виправдовувати себе…\nШановний суддя! Шановні присяжні! Звертаю вашу увагу на те, що протягом всього періоду знайомства з моїм підзахисним, саме ХОМО САРИЄНС був ініціатором цієї «дружби». Одні позбавили його батьківщини, розповсюджуючи світом; інші – заробляли на ньому гроші, нав'язуючи його найгірші якості. А більшість – використовувала, прикриваючи свої слабкості. Наполягаю на повному виправданні підсудного.\nСуддя: Дякую пану адвокату. Останнє слово надається підсудному.\n2 Тютюн: Ваша честь! Я не вважаю себе винним, більш того, я прошу захисту від люди! Природа не дала мені ніяких засобів захисту: лише неприємну на смак речовину - славнозвісний нікотин. Ніяка інша істота не вживає мене, лише ХОМО САПІЕНС, наділений потужним розумом, зміг використати мої особливості, дивним способом! Звертаю вашу увагу, що жодного разу з мого боку не було спроб нав’язати своє товариство людині.\nШановний Суд! Сподіваюсь на правдиві висновки та прошу захисту!\nСуддя: Суду потрібен час для прийняття рішення.\nСекретар. Увага…оголошується рішення суду!\nСуддя: Суд уважно вислухав всі свідчення і вирішив: надані докази свідчать про непряму вину підсудного, вважаю необхідним доправити справу на дослідування. На цей час підсудний позбавляється свободи пересування країною та обмежується в праві спілкування з людиною. Справу закрито. Секретар. Встати, Суд їде!\nІV. Рефлексія (4 хв.)\n- На якому етапі уроку найцікавіше працювати?\n- Де ми витратили найбільше часу?\n- Що нам заважало працювати злагоджено?\nV. Підведення підсумків (2 хв.)\nVІ. Домашнє завдання (1 хв.)\n- Підібрати прислів’я, приказки та вислови про здоров’я, шкідливі звички.


Сутність організаційно-правової форми підприємницької діяльності, зміст та особливості в сфері торгівлі\nБ) відображення життєзмістовних питань буття людини\nПравові умови здійснення підприємницької діяльності в галузі торгівлі, встановлені державою, вимагають державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності. Така реєстрація підтверджує визнання державою законності входження суб’єкта в сферу підприємництва. Суб’єкти торговельної діяльності можуть створюватися в будь-яких організаційно-правових формах господарювання усіх форм власності в межах законодавства України. Суб’єкт торговельного підприємництва – це юридична або фізична особа-підприємець, зареєстрована в установленому законом порядку, і яка займається одним або декількома видами господарської діяльності у сфері внутрішньої торгівлі відповідно до законодавства.\nПеред тим як розпочати торговельну діяльність, підприємцю необхідно обрати статус, в якому він буде виступати. Підприємець здійснює вибір організаційно-правової форми підприємництва самостійно. При цьому враховується зміст і основні напрямки майбутньої діяльності, необхідність залучення додаткових ресурсів, вид власності, кількість і склад осіб, які об’єднуються для ведення підприємницької діяльності.\nВідповідно до державного класифікатору ДК 002:2004 "Класифікація організаційно-правових форм господарювання" в Україні передбачено створення і державна реєстрація 62 різноманітних видів суб’єктів господарювання, які відносяться до однієї з 8 укрупнених організаційно-правових форм.\nПідприємства (фермерське господарство, приватне підприємство, державне підприємство, казенне підприємство, комунальне підприємство, дочірнє підприємство, іноземне підприємство, підприємство об'єднання громадян (релігійної організації, профспілки), підприємство споживчої кооперації, а також колективне підприємство, орендне підприємство, індивідуальне підприємство, сімейне підприємство, спільне підприємство).\nГосподарські товариства (акціонерне товариство - приватне та публічне, державна акціонерна компанія (товариство), товариство з обмеженою відповідальністю, товариство з додатковою відповідальністю, повне товариство, командитне товариство).\nКооперативи (виробничий кооператив, обслуговуючий кооператив, споживчий кооператив, сільськогосподарський виробничий кооператив, сільськогосподарський обслуговуючий кооператив, кооперативний банк).\nОрганізації (установи, заклади) (орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна організація, комунальна організація, приватна організація, організація об'єднання громадян (релігійної організації, профспілки, споживчої кооперації тощо), а також організація орендарів, організація покупців).\nОб'єднання підприємств (юридичних осіб)(асоціація, корпорація, консорціум, концерн, холдингова компанія, інші об'єднання юридичних осіб).\nВідокремлені підрозділи без статусу юридичної особи (філія, представництво).\nОб'єднання громадян, профспілки, благодійні організації та інші подібні організації(політична партія, громадська організація, спілка об'єднань громадян, релігійна організація, профспілка, об'єднання профспілок, творча спілка, благодійна організація, організація роботодавців, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, орган самоорганізації населення).\nІнші організаційно-правові форми(підприємець - фізична особа, товарна біржа, фондова біржа, кредитна спілка, споживче товариство, спілка споживчих товариств, недержавний пенсійний фонд, інші організаційно-правові форми).\nНе зважаючи на велику різноманітність організаційно-правових форм, в торговельному підприємництві, як правило, використовуються такі види як фізична особа - підприємець, приватне підприємство, господарське товариство та кооператив (рисунок 1.12).\nРисунок 1.12 - Види організаційно-правових форм, що використовуються в торговельному підприємництві\nПідприємець може працювати як фізична особа-підпримець чи вести діяльність як юридична особа (має своє майно, окреме від майна інших юридичних осіб, свої рахунки в банках, самостійний баланс, печатку зі своєю назвою). Крім наведених на рисунку в України діють характерні лише для торгівлі такі організаційні форми як товарна біржа, підприємство споживчої кооперації та спілка споживчих товариств.\nСуб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа - підприємець (ФОП). Реєстрація ФОП - це найбільш проста форма створення свого бізнесу без створення окремої юридичної особи, яка не потребує великих витрат часу та грошових коштів. Законодавство України не вимагає наявності пакету засновницьких документів, печатки і окремого рахунку у банку. Вибір такої форми (без створення юридичної особи) для здійснення підприємницької діяльності зручний з погляду організації бухгалтерського обліку і мінімізації оподатковування. Якщо громадянин збирається залучити у бізнес компаньйонів, то зробити це, зареєструвавшись ФОП, важче, адже не кожен компаньйон повірить йому на слово, що з грошей, вкладених у бізнес, інвестор матиме якийсь зиск, тому що документально це не буде підтверджено. Приватний підприємець може залучати гроші від компаньйонів лише на умовах позики, що не завжди вигідно для тих, хто вкладає гроші, або на умовах спільної діяльності, що теж не дає можливості компаньйонам контролювати рух коштів при веденні бізнесу. Документальне оформлення участі у бізнесі є гарантією того, що бізнес є спільним і кожен має право на частину прибутку в разі його отримання, а також дає право контролювати ведення самого бізнесу.\nПри виборі форми ведення бізнесу важливо проаналізувати всі „за” та „проти” і обрати найбільш оптимальну організаційно-правову форму, виходячи із переваг і недоліків ФОП.\nПеревагами використання організаційно-правової форми фізична особа-підприємець є:\n- порівняно проста процедура реєстрації;\n- нескладна процедура обліку господарської діяльності;\n- можливість переходу на єдиний податок;\n- відсутність статутного капіталу і співзасновників;\n- можливість вести свій бізнес без відкриття рахунку у банку і виготовлення власної печатки;\n- лояльніше відношення податкових органів в порівнянні з юридичними особами.\nДо головних недоліків фізичної особи-підприємця належать:\n- повна відповідальність за підприємницьку діяльність особистим майном;\n- обмеження по роботі з юридичними особами;\n- складність в працевлаштуванні і звільненні найнятих працівників;\n- обмежений список видів діяльності, якими можна займатися на єдиному податку;\n- зареєструвати ФОП можна тільки за місцем проживання;\n- можна займатися далеко не усіма видами діяльності.


Ван дер Сар: Часи трансферів по 150-200 мільйонів пішли – Новости\nВан дер Сар: Часи трансферів по 150-200 мільйонів пішли\nВиконавчий директор “Аякса” Едвін Ван дер Сар – про літньому трансферному вікні.\n“У січні минулого року люди говорили, що ми втратимо семи або восьми гравців, але ми втратили лише двох ключових членів команди. Великі клуби на кшталт” Баварії “кажуть, що рівень цін знизиться в наступні кілька трансферних вікон. Але їм простіше говорити таке, тому що вони покупці.\nЗвичайно, часи трансферів по 150-200 мільйонів євро пішли. Але я думаю, вирощені “Аяксом” гравці як і раніше будуть цінуватися. Це гравці з хорошим вихованням, а також з досвідом перемог і виступів в єврокубках “.\nУ минулому році ми досягли усної домовленості з Онан, Тальяфіко і Ван де Беком про те, що вони залишаться ще на рік, а потім ми допоможемо один одному і знайдемо можливість, щоб вони зробили наступний крок в своїх кар’єрах. Нічого не змінилося “, – цитує Ван дер Сара Reuters.