Відомо, що надзвичайні події справляють потужний вплив на стан психічного здоров’я людей, що постраждали від них, або брали участь у ліквідації їхніх наслідків. Часто такий вплив сягає патогенного рівня і стає причиною формування цілої низки психічних та поведінкових розладів (ППР) до яких, зокрема, відносяться: гострі реакції на стрес (F43.0 за МКХ-10), посттравматичний стресовий розлад (F43.1 за МКХ-10), різноманітні розлади адаптації (F43.2 за МКХ-10), а також стійки зміни особистості після перенесеної катастрофічної події (F62.0 за МКХ-10) . Сумно висока частота надзвичайних подій , а також тяжкий, іноді інвалідизуючий перебіг викликаних ними ППР з особливою гостротою ставлять питання про підвищення ефективності профілактики цих розладів. Зрозуміло, що надзвичайні події є дуже різними за своєю природою. Так само зрозуміло, що люди, які потерпають від них, сильно відрізняються один від одного за своєю психічною конституцією, віком, статевою приналежністю та іншими особливостями, від яких залежить резистентність до стресу. Тому психопрофілактична робота щодо попередження ППР внаслідок надзвичайних подій має враховувати спільні і специфічні риси зазначених розладів.\nОсь чому метою цієї роботи було дослідження спільних та специфічних маркерів розвитку ППР внаслідок надзвичайних подій в якісно відмінних контингентах постраждалих.\nМатеріали і методи дослідження. Було обстежено 252 особи, що зазнали впливу надзвичайних подій, в тому числі 98 жінок, що постраждали внаслідок терористичного акту в м. Беслан, Російська Федерація (I група порівняння), віком від 16 до 76 років (в середньому 42,47±1,39 років) і 154 гірничорятувальника (II група порівняння, всі чоловіки), віком від 22 до 57 років (в середньому 37,95±0,60 років). Дослідження членів І групи порівняння було проведено на базі Донецької обласної клінічної лікарні професійних захворювань (ДОКЛПЗ), науково-дослідного інституту травматології і ортопедії «Медицина» Донецького державного медичного університету ім. М. Горького МОЗ України, Центрального Штабу державної військової гірничорятувальної служби Міністерства палива та енергетики України. Дослідження членів II групи порівняння було проведено на базі санаторію «Гурзуфський», Автономна республіка Крим (через місяць після події). Клініко-психопатологічне дослідження виконувалось у відповідності із діагностичними критеріями Міжнародної класифікації хвороб десятого перегляду. Психодіагностичне дослідження здійснювалось з використанням індивідуально-типологічного опитувальника (ІТО). Обробку одержаних даних здійснювали методами математичної статистики (дисперсійний, регресійний, кореляційний аналізи) на ПЕОМ за допомогою програм SPSS та «Excel» з пакету «Microsoft Office 2003» . Визначення маркерів формування ППР, оцінки, їхніх діагностичних коефіцієнтів (ДК) та мір інформативності Кульбака (J) здійснювалось за Є. В. Гублером .\nРезультати та обговорення. За результатами клініко-психопатологічного дослідження обстежені кожної з двох груп порівняння були розділені на дві підгрупи: хворих (з ППР) і здорових (без ознак ППР). В I групі порівняння підгрупа хворих налічувала 27 осіб, а підгрупа здорових — 71 особу. Серед членів II групи порівняння — 20 і 134 особи відповідно. Встановлено, що ризик формування ППР внаслідок надзвичайних подій (виражений через ДК) істотно залежить від віку постраждалих. В обох групах порівняння збільшення віку, у цілому, супроводжується зменшенням ризику виникнення ППР. Це ілюструють дані, одержані від всіх обстежених разом (табл. 1) і ухильні лінії відповідних трендів на рис. 1 «А» і 1 «Б».\nВік як маркер формування ППР внаслідок надзвичайних подій\nI група порівняння (n = 98) II група порівняння (n = 154) Всі разом (n = 252)\nВіковий діапазон, роки Кількість осіб з ознакою Частота ознаки в підгрупі Співвідношення частот (P1/P2) Діагностичні коефіцієнти (ДК) Міра інформативності (J) Віковий діапазон, роки Кількість осіб з ознакою Частота ознаки в підгрупі Співвідношення частот (P1/P2) Діагностичні коефіцієнти (ДК) Міра інформативності (J) Віковий діапазон, роки Кількість осіб з ознакою Частота ознаки в підгрупі Співвідношення частот (P1/P2) Діагностичні коефіцієнти (ДК) Міра інформативності (J)\nХворі (n = 27) Здорові (n = 71) Хворі (P1) Здорові (P2) Хворі (n = 20) Здорові (n = 134) Хворі (P1) Здорові (P2) Хворі (n = 47) Здорові (n = 205) Хворі (P1) Здорові (P2)\nДо збільшення діапазонів**\n< 26 3 5 0,11 0,07 1,58 1,98 0,04 < 26 3 2* 0,15 0,02 10,07 10,02 0,68 < 26 6 7* 0,13 0,03 3,74 5,73 0,27\n26–30 4 6 0,15 0,09 1,75 2,44 0,08 26–30 3 20 0,15 0,15 1,00 0,02 0,00 26–30 7 26 0,15 0,13 1,17 0,70 0,01\n31–35 5 12 0,19 0,17 1,10 0,40 0,00 31–35 6 31 0,30 0,23 1,30 1,13 0,04 31–35 11 43 0,23 0,21 1,12 0,48 0,01\n36–40 4 7 0,15 0,10 1,50 1,77 0,04 36–40 1 22 0,05 0,16 0,30 –5,16 0,29 36–40 5 29 0,11 0,14 0,75 –1,24 0,02\n41–45 7 4* 0,26 0,06 4,60 6,63 0,67 41–45 4 37 0,20 0,28 0,72 –1,40 0,05 41–45 11 41 0,23 0,20 1,17 0,68 0,01\n> 45 4 37* 0,15 0,52 0,28 –5,46 1,02 > 45 3 22 0,15 0,16 0,91 –0,39 0,00 > 45 7 59* 0,15 0,29 0,52 –2,86 0,20\nПісля збільшення діапазонів**\n< 41 16 30 0,59 0,42 1,40 1,47 0,12 < 26 3 2* 0,15 0,02 10,05 10,02 0,68 < 26 6 7* 0,13 0,03 3,74 5,73 0,27\n41–45 7 4* 0,26 0,06 4,60 6,63 0,67 26–35 9 51 0,45 0,38 1,18 0,73 0,03 26–45 34 139 0,72 0,68 1,07 0,28 0,01\n> 45 4 37* 0,15 0,52 0,28 –5,46 1,02 > 35 8 8* 0,40 0,61 0,66 –1,79 0,18 > 45 7 59* 0,15 0,29 0,52 –2,86 0,20\n* — різниця з групою хворих достовірна (p < 0,05, оцінено точним методом Фішера (ТМФ));\n** — діапазони збільшено з метою підвищення рівня достовірності різниць поміж групами хворих і здорових.\nРис. 1. Віковий профіль ризику формування ППР внаслідок надзвичайних подій (виражений через ДК) у жінок, що постраждали внаслідок терористичного акту в м. Беслан (А) та гірничорятувальників (Б)\n* — значення ДК вірогідні (p < 0,05).\nОднак, характер цього зменшення в групах порівняння не є однаковим і не є монотонним. Вік до 41 року у жінок (I група порівняння, рис. 1 «А») виявився майже нейтральною обставиною щодо формування ППР (значення ДК позитивні, але малі і статистично недостовірні). Цей показник стає достовірно позитивним (ДК = +6,63 при p < 0,05) у віковій групі 41–45 років, що, напевно, пояснюється нашаруванням психотравми на психологічну кризу «середини життя». Саме це сполучення, на наш погляд, провокує розвиток ППР. Потім, у жінок вікової групи > 45 років, показник ризику виникнення ППР критично зменшується до достовірно негативних значень (ДК = –5,46 при p < 0,05). Можна обережно припустити, що вони внаслідок значного життєвого досвіду, а також внаслідок певних гормональних змін (менопауза) мають більшу резистентність до стресу.\nЩодо гірничорятувальників (II група порівняння), то у них вік до 26 років є безумовним маркером ризику розвитку ППР. В старших вікових групах ризик зменшується і набуває свого мінімуму в 36–40 років. Саме в цьому віці фахівець досягає піка професіоналізму, що і визначає його максимальну стійкість по відношенню до психотравмуючих ситуацій на роботі. Хоча потім ризик розвитку ППР трохи зростає, сумарна інформативність вікового діапазону від 36 років і більше дозволяє розглядати його як достовірний маркер антиризику розвитку ППР у працівників цієї категорії (табл. 1).\nІншим об’єктом дослідження були особистісні риси осіб, що зазнали впливу надзвичайних подій, які вивчались за допомогою ІТО (табл. 2).\nСередні значення показників, одержаних за допомогою ІТО в групах осіб, що зазнали впливу надзвичайних подій\nОсобистісні риси Середні значення, бали***\nI група порівняння II група порівняння\n(n = 27) Здорові\n(n = 71) Разом\n(n = 98) Хворі\n(n = 17) Здорові\n(n = 18) Разом\nЕкстраверсія 4,04±0,38 5,00±0,27 4,73±0,22 5,53±0,52 6,50±0,53 6,03±0,37*\nІнтроверсія 1,26±0,34 1,58±0,18 1,49±0,16 5,53±0,52* 3,94±0,60* 4,71±0,42*\nЛабільність 4,19±0,47 4,49±0,28 4,41±0,24 5,47±0,36 5,56±0,34 5,51±0,24*\nРигідність 4,15±0,37 4,39±0,22 4,33±0,19 4,41±0,51 5,06±0,40 4,74±0,32\nАгресивність 4,15±0,25 4,00±0,17 4,04±0,14 3,59±0,19 4,06±0,30 3,83±0,18\nСенситивність 5,30±0,42 5,10±0,22 5,15±0,19 5,12±0,50 5,28±0,41 5,20±0,32\nСпонтанність 6,15±0,31 5,96±0,19 6,01±0,16 4,65±0,45 4,89±0,39 4,77±0,29*\nТривожність 6,89±0,33 7,31±0,17 7,19±0,15 5,12±0,50* 5,28±0,41* 3,77±0,22*\nАгравація 6,33±0,40 6,35±0,17 6,35±0,16 0,35±0,12* 0,50±0,12* 0,51±0,13*\nБрехня 5,19±0,25 5,55±0,18 5,45±0,15 2,65±0,34* 2,94±0,32* 2,80±0,23*\n* — різниця з відповідними групами жінок, постраждалих внаслідок терористичного акту в м. Беслан достовірна (p < 0,05);\n** — дали згоду на обстеження лише 17 осіб з групи хворих і 18 осіб з групи здорових;\n*** — середні значення подано у форматі «середня арифметична ± стандартна похибка середньої арифметичної (M±m).\nВстановлено, що середні значення за шкалами екстраверсії і інтроверсії, а також лабільності у членів II групи порівняння були достовірно більшими, ніж у членів I групи порівняння, а показники за шкалами спонтанності, тривожності, агравації та брехні — навпаки, меншими. На нашу думку, це пов’язано із тим, що члени зазначених груп мають різну гендерну і культурну приналежність. Слід також відмітити, що і серед гірничорятувальників, і серед жінок, що постраждали внаслідок терористичного акту в м. Беслан, достовірних відмінностей у середніх показниках за шкалами ІТО поміж підгрупами хворих і здорових виявлено не було. Однак, в процесі подальшого аналізу даних, одержаних за допомогою ІТО, було встановлено, що розподіли багатьох з них мають вигляд істотно відмінний від нормального, перш за все, через їхню значну асиметрію. Внаслідок цього у периферійних діапазонах вказаних розподілів при порівнянні виникали статистично значущі відмінності поміж виділеними групами обстежених. Вибір границь поміж діапазонами і розмір самих діапазонів здійснювався таким чином, щоб зробити вказані різниці максимальними.\nВ результаті серед членів I групи порівняння достовірні відмінності поміж підгрупами хворих і здорових знайдено в діапазонах таких ознак як: лабільність; агравація і брехня, а серед членів II групи порівняння — в діапазонах ознак: інтроверсія і агресивність (табл. 3).\nПоказники ІТО, як маркер формування ППР внаслідок надзвичайних подій\nПоказники ІТО (особистісні риси) І група порівняння (n=98) ІІ група порівняння (n=35) Всі разом (n=133)\nДіапазон, бали** Кількість осіб з ознакою Частота ознаки в підгрупі Співвідношення частот (P1/P2) Діагностичні коефіцієнти (ДК) Міра інформативності (J) Діапазон, бали** Кількість осіб з ознакою Частота ознаки в підгрупі Співвідношення частот (P1/P2) Діагностичні коефіцієнти (ДК) Міра інформативності (J) Діапазон, бали** Кількість осіб з ознакою Частота ознаки в підгрупі Співвідношення частот (P1/P2) Діагностичні коефіцієнти (ДК) Міра інформативності (J)\nХворі (n = 27) Здорові (n = 71) Хворі (P1) Здорові (P2) Хворі (n = 17) Здорові (n = 18) Хворі (P1) Здорові (P2) Хворі (n = 44) Здорові (n = 89) Хворі (P1) Здорові (P2)\nЕкстраверсія < 7 23 54 0,85 0,76 1,12 0,49 0,02 < 7 11 7 0,65 0,39 1,66 2,21 0,29 < 7 34 61 0,77 0,69 1,13 0,52 0,02\n≥ 7 4 17 0,15 0,24 0,62 –2,08 0,10 ≥ 7 6 11 0,35 0,61 0,58 –2,38 0,31 ≥ 7 10 28 0,23 0,31 0,72 –1,41 0,06\nІнтроверсія < 8 20 61 0,74 0,86 0,86 –0,64 0,04 < 6 8 14* 0,47 0,78 0,61 –2,18 0,34 < 8 33 77* 0,75 0,87 0,87 –0,62 0,04\n≥ 8 7 10 0,26 0,14 1,84 2,65 0,16 ≥ 6 9 4* 0,53 0,22 2,38 3,77 0,58 ≥ 8 11 12* 0,25 0,13 1,85 2,68 0,15\nЛабільність < 7 23 48* 0,85 0,68 1,26 1,00 0,09 < 6 9 9 0,53 0,50 1,06 0,25 0,00 < 7 36 62 0,82 0,70 1,17 0,70 0,04\n≥ 7 4 23* 0,15 0,32 0,46 –3,40 0,30 ≥ 6 8 9 0,47 0,50 0,94 –0,26 0,00 ≥ 7 8 27 0,18 0,30 0,60 –2,22 0,14\nРигідність < 6 12 43 0,44 0,61 0,73 –1,34 0,11 < 6 11 8 0,65 0,44 1,46 1,63 0,17 < 6 23 51 0,52 0,57 0,91 –0,40 0,01\n≥ 6 15 28 0,56 0,39 1,41 1,49 0,12 ≥ 6 6 10 0,35 0,56 0,64 –1,97 0,20 ≥ 6 21 38 0,48 0,43 1,12 0,48 0,01\nАгресивність < 4 6 25 0,22 0,35 0,63 –2,00 0,13 < 5 15 10* 0,88 0,56 1,59 2,01 0,33 <5 30 56 0,68 0,63 1,08 0,35 0,01\n≥ 4 21 46 0,78 0,65 1,20 0,79 0,05 ≥ 5 2 8* 0,12 0,44 0,26 –5,77 0,94 ≥ 5 14 33 0,32 0,37 0,86 –0,66 0,02\nСенситивність < 8 17 33 0,63 0,47 1,36 1,32 0,11 < 6 7 11 0,41 0,61 0,67 –1,71 0,17 < 6 10 16 0,23 0,18 1,26 1,02 0,02\n≥ 8 10 38 0,37 0,54 0,69 –1,60 0,13 ≥ 6 10 7 0,59 0,39 1,51 1,80 0,18 ≥ 6 34 73 0,77 0,82 0,94 –0,26 0,01\nСпонтанність < 6 22 48 0,82 0,68 1,21 0,81 0,06 < 5 8 8 0,47 0,44 1,06 0,25 0,00 < 6 33 61 0,75 0,69 1,09 0,39 0,01\n≥ 6 5 23 0,19 0,32 0,57 –2,43 0,17 ≥ 5 9 10 0,53 0,56 0,95 –0,21 0,00 ≥ 6 11 28 0,25 0,31 0,79 –1,00 0,03\nТривожність < 6 9 17 0,33 0,24 1,39 1,44 0,07 < 6 10 6 0,59 0,33 1,76 2,47 0,31 < 5 19 18 0,43 0,20 2,14 3,29 0,38\n≥ 6 18 54 0,67 0,76 0,88 –0,57 0,03 ≥ 6 7 12 0,41 0,67 0,62 –2,09 0,27 ≥ 5 25 71 0,57 0,80 0,71 –1,47 0,17\nАгравація < 2 20 38* 0,74 0,54 1,38 1,41 0,15 <1 11 9 0,65 0,50 1,29 1,12 0,08 < 2 37 55* 0,84 0,62 1,36 1,34 0,15\n≥ 2 7 33* 0,26 0,47 0,56 –2,54 0,26 ≥ 1 6 9 0,35 0,50 0,71 -1,51 0,11 ≥ 2 7 34* 0,16 0,38 0,42 –3,80 0,42\nБрехня < 5 16 29* 0,59 0,41 1,45 1,62 0,15 < 4 12 8 0,71 0,44 1,59 2,01 0,26 < 5 31 47* 0,70 0,53 1,33 1,25 0,11\n≥ 5 11 42* 0,41 0,59 0,69 –1,62 0,15 ≥ 4 5 10 0,29 0,56 0,53 –2,76 0,36 ≥ 5 13 42* 0,30 0,47 0,63 –2,03 0,18\n** — границі діапазонів обирались за критерієм максимуму відмінностей поміж групами.\nЦікаво, що, за винятком агресивності, знаки ДК (позитивні чи негативні) всіх інших, перелічених в попередньому реченні ознак, у гірничорятувальників і у жінок, що постраждали внаслідок терористичного акту в м. Беслан, співпадають (табл. 3). Це відображає реальну єдність маркерів ризику формування ППР в I та II групах порівняння, для статистично достовірного визначення якої просто не вистачило кількості спостережень.\nОдержані дані свідчать про те, що особистісні риси (залежно від того, про яку саме особистісну рису йдеться) можуть розглядатись як спільні, так і як специфічні маркери формування ППР внаслідок надзвичайних подій для різних контингентів обстежених осіб. Коротко зупинимось на деяких із них.\nТак, високий рівень інтроверсії виявився значущим маркером схильності до формування ППР внаслідок надзвичайних подій для ІІ групи порівняння і для об’єднаної групи у цілому.\nЦе добре відповідає існуючим уявленням, оскільки інтровертованість, як риса особистості, перешкоджає відкритому реагуванню на ситуацію, сприяє «консервації» неприємних переживань і, таким чином, готує підґрунтя для формування ППР.\nТак само значущими маркерами схильності до формування ППР внаслідок надзвичайних подій для I групи порівняння і для об’єднаної групи у цілому виявились низькі показники за шкалами агравації і брехні (а високі, відповідно, — маркерами резистентності до формування ППР). Цей феномен може бути пояснений тим, що щирі, несхильні до агравації своїх страждань люди тяжче переживають власну втрату і глибше співчувають іншим постраждалим, що, безумовно, підвищує ризик формування ППР.\nВстановлено, що високий рівень лабільності є значущим маркером резистентності до формування ППР у жінок, що постраждали внаслідок терористичного акту в м. Беслан. Цей результат слід вважати цілком очікуваним, оскільки лабільність передбачає полегшене переключення уваги постраждалої особи з психотравмуючої ситуації на інші речі і, таким чином, зменшує ризик формування ППР.\nПодібну захисну роль у чоловіків виконує агресивність, високий рівень якої виявився значущим маркером резистентності до формування ППР у обстежених, що належали до другої групи.\nІз попередніх досліджень відомо, що значущими маркерами схильності до формування ППР внаслідок надзвичайних подій є показники особистісної та реактивної тривожності, оцінені за опитувальником Спілбергера–Ханіна. Однак подібний показник (тривожність), оцінений за ІТО, виявився неінформативним, що свідчить про недостатню чутливість ІТО щодо цієї особистісної характеристики в плані вирішення завдань цього дослідження. Теж саме можна сказати і про інші характеристики, що залишились неінформативними.\nУ осіб, які належать до якісно відмінних контингентів і які постраждали від надзвичайних подій різного походження, можуть бути визначені як спільні, так і специфічні маркери розвитку психічних та поведінкових розладів внаслідок зазначених подій.\nСпільними маркерами сприйнятливості до формування психічних та поведінкових розладів в якісно відмінних контингентах є: вік менше 26 років, а також високий рівень інтроверсії (≥ 8 балів) і низькі рівні агравації (< 2 балів) та брехні (< 5 балів) за шкалами ІТО.\nСпільними маркерами резистентності до формування психічних та поведінкових розладів в якісно відмінних контингентах є: вік більше 45 років, а також низький рівень інтроверсії (< 8 балів) і високі рівні агравації (≥ 2 балів) та брехні (≥ 5 балів) за шкалами ІТО.\nСеред жінок, що постраждали від терористичного акту в м. Беслан (Російська Федерація), специфічним маркером сприйнятливості до формування психічних та поведінкових розладів внаслідок надзвичайних подій є низький рівень лабільності за шкалою ІТО (< 7 балів), а маркером резистентності — високий рівень лабільності за шкалою ІТО (≥ 7 балів) відповідно.\nСеред гірничорятувальників, що брали участь у ліквідації аварій на підприємствах вугільної промисловості, специфічним маркером сприйнятливості до формування психічних та поведінкових розладів внаслідок надзвичайних подій є низький рівень агресивності за шкалою ІТО (< 4 балів), а маркером резистентності — високий рівень агресивності за шкалою ІТО (≥ 4 балів) відповідно.


Навіщо потрібен свій VPN | robot_dreams\nVirtual Private Network (VPN) — це технологія, яка дозволяє створити віртуальну приватну мережу між кількома пристроями. Дані, що передаються в такій мережі, шифруються. За допомогою VPN користувач може:\nприховати своє місцезнаходження, наприклад, для DDoS-атаки;\nобійти блокування сайтів за географічною прив'язкою;\nприховати свій трафік під час роботи у відкритих Wi-Fi мережах.\nVPN часто включений у функціонал браузера або роутера, може встановлюватися за допомогою плагінів або бути доступним за підпискою на сторонніх сервісах. Проте власний VPN працює стабільніше та швидше, а також не має обмеження щодо трафіку, як у безплатних аналогів.\nРозбираємось, як налаштувати власний VPN під Linux.\nНалаштування сервера та клієнта\nСервер для VPN потрібно розгортати на віддаленій машині або у хмарі. Для сервера ми будемо використовувати дистрибутив Ubuntu 21.10 та OpenVPN — реалізацію VPN з відкритим вихідним кодом. Для клієнтської машини можна обрати будь-яку операційну систему.\n1. Встановлюємо OpenVPN на сервер.\n2. Встановлюємо Easy-Rsa. Ця програма допомагає управляти сертифікатами (.crt файли) та генерувати ключі для OpenVPN (.key файли). Сертифікати використовуються для криптографічного захисту та при підключенні до сервера підтверджують, що клієнт той, за кого він себе видає.\n3. Створюємо папку та копіюємо туди налаштування та сертифікати.\n4. Створюємо центр сертифікації та його інфраструктуру.\n5. Створюємо кореневий сертифікат — вводимо пароль та ім'я.\n6. Створюємо ключі для протоколу Діффі-Хеллмана. Ця команда може виконуватися досить довго.\n7. Також створюємо сертифікат для відкликання підписаних сертифікатів. Якщо якийсь сертифікат буде скомпрометований, його можна відізвати, закривши доступ конкретному клієнту. Вводимо пароль.\n8. Створюємо сертифікати для сервера та копіюємо їх у папку openvpn.\nsudo cp ./pki/ca.crt /etc/openvpn/ca.crt\nsudo cp ./pki/dh.pem /etc/openvpn/dh.pem\nsudo cp ./pki/crl.pem /etc/openvpn/crl.pem\nsudo cp ./pki/issued/server.crt /etc/openvpn/server.crt\nsudo cp ./pki/private/server.key /etc/openvpn/server.key\n9. У папці examples лежать шаблони для конфігурації сервера. Копіюємо шаблон, а потім відкриваємо його для редагування.\n10. Розкоментуємо наступні рядки та зробимо VPN шлюзом за замовчуванням. Щоб розкоментувати рядок, необхідно видалити символ «;» на його початку.\nнабір курсів: ОПАНУЙТЕ СКІЛИ ДЛЯ НОВОЇ ПРОФЕСІЇ В IT\n11. Змінюємо назву dh2048.pem на dh.pem і закоментовуємо рядок tls-auth ta.key 0. Цей рядок відповідає за перевірку ключа для HMAC. У нашому прикладі він не використовується.\n12. Включаємо IP-переадресацію. З нею ми зможемо пересилати транзитні пакети.\n13. Додаємо правила iptables для передачі пакетів.\nsudo iptables -I FORWARD -i tun0 -o ens3 -j ACCEPT\nsudo iptables -I FORWARD -i ens3 -o tun0 -j ACCEPT\nУ лівій частині ми вказували дію, а у правій — правило, яке буде застосовуватись до неї. ACCEPT дає дозвіл на проходження пакетів, а MASQUERADE замінює адресу транзитних пакетів.\n14. Ключі для клієнтів створюються на сервері, а потім передаються клієнту.\nsudo chmod -r 700 pki/revoked\nsudo cp -r pki/revoked/ renewed\nsudo cp -a openssl-easyrsa.cnf /etc/openvpn/pki\nsudo ./easyrsa build-client-full client nopass\n15. Створюємо папку clients для всіх ключів і папку client для конкретного клієнта.\nsudo mkdir /etc/openvpn/clients/client\n16. Копіюємо в папку client ключі та конфігурацію клієнта.\nsudo cp /etc/openvpn/easy-rsa/pki/ca.crt /etc/openvpn/clients/client/\nsudo cp /etc/openvpn/easy-rsa/pki/issued/client.crt /etc/openvpn/clients/client/\nsudo cp /etc/openvpn/easy-rsa/pki/private/client.key /etc/openvpn/clients/client/\nsudo cp /usr/share/doc/openvpn/examples/sample-config-files/client.conf ./client.conf\n17. Відкриваємо конфігурацію для редагування.\nsudo nano ./client.conf\n18. Змінюємо my-server-1 на IP сервера та приховуємо коментарем tls-auth ta.key 1, а потім додаємо рядок auth-nocache. Він відповідає за те, щоб логін та пароль клієнта не зберігалися у віртуальній пам'яті.\n19. Запускаємо сервер.\nТепер потрібно передати клієнту готові ключі та конфігураційний файл. Клієнт мусить закинути їх у config директорію OpenVPN на своїй ОС і просто під'єднатися. Готово.\nВажливо пам'ятати, що VPN не може повністю приховати дані користувача та забезпечує лише часткову анонімність. Також, якщо VPN використовується на рівні компанії, власник сервера може відстежувати весь трафік співробітників і так само блокувати окремі ресурси.\nАвтор: Біденко Дмитро\nЧем занимается дата-аналитик\nКак работать с данными: специалисты делятся опытом.


КИЇВСЬКА РУСЬ - Історія України у визначеннях, таблицях і схемах 7-9 клас\nТема 2. КИЇВСЬКА РУСЬ\nЗростання продуктивності праці внаслідок удосконалення знарядь праці, піднесення міст як центрів ремесла й торгівлі, розвиток торговельного шляху «із варягів у греки»\nЗростання майнової та соціальної нерівності, виділення панівної верхівки — вождів племен, старійшин, у залежність до якої потрапляли більшість селян і городян\nЗаміна родової общини сусідською, яка об’єднувала маленькі сім’ї.\nЗавершення формування союзів племен, які починають переростати в племінні князівства.\nНеобхідність оборони своїх земель від нападів варягів, хозарів\nВиникнення та становлення Давньоруської держави (кінець IX—X ст.)\n(? - 882 рр.)\nПеретворення Києва на велике торговельне місто та центр наддніпрянської держави\n(882 - 912 рр.)\nУкріплення військової могутності Русі, активізація її зовнішньополітичної діяльності\nПоходи на Візантію (941 і 943 р.), але менш удалі, ніж в Олега. Здобуття міст Дербент і Берда внаслідок походу на Закавказзя. Був убитий деревлянами під час спроби зібрати повторну данину\n(945 - 964 рр.)\nУпорядкування збору данини: установлення уставів — порядку збору данини та погостів — місць для збору данини (полюддя).\nРозподіл податків на власне князівські та державні\nСпроба встановити дипломатичні контакти з Німецькою імперією.\nСприяння створенню єдиної держави.\nПідвищення міжнародного авторитету Київської Русі\n(964 - 972 рр.)\nПризначення своїх синів намісниками в Києві, Овручі й Новгороді.\nПрибічник язичництва, руйнував християнські храми.\nПриєднання племен в’ятичів (межиріччя Оки та Волги).\nМав план перенесення столиці до болгарського міста Переяславця.\nЗнесилення Русі численними війнами.\nБільшість завойованих територій після смерті Святослава були втрачені\n• Постійна рухливість кордонів, розширення території\n• Слабкість великокнязівської влади, що не була ще чітко організованою та централізованою\n• Складання нових феодальних відносин у суспільстві\n• Зародження основної уваги князів на зовнішній політиці\n• Вихід Київської Русі на міжнародну арену\nКиївська Русь за часів правління Ярославичів\n(980 - 1015 рр.)\nПісля смерті Святослава між його синами почалася міжусобна війна, у якій переміг наймолодший Володимир.\nЗавершення формування території Київської Русі із приєднанням племен білих хорватів, дулібів, в’ятичів, радимичів (територія Київської Русі простягалася від Чудського, Ладозького, Онезького озер на півночі до Південного Бугу на півдні, від Карпат на заході до межиріччя Оки та Волги на сході).\nПроведення адміністративної реформи, суть якої полягала в передачі земель, якими раніше правили місцеві правителі, своїм синам, вірним великокнязівським посадникам і найближчим боярам; таким чином, на зміну родоплемінному поділу суспільства остаточно прийшов територіальний.\nЗдійснення військової реформи, суть якої полягала у формуванні боєздатного відданого князю війська з дружинників-слов’ян, а не з варягів; таким чином, було укріплено князівську владу, створено сильну централізовану державу.\nПроведення релігійних реформ:\nблизько 980 р. — невдала спроба модернізувати язичництво з метою об’єднання племен навколо Києва, визнання головним богом Перуна;\n988 р. — прийняття Володимиром хрещення за православним обрядом і запровадження християнства на Русі; хрещення Русі зрівняло її з провідними європейськими державами.\nОборона Київської Русі від печенігів, для чого були побудовані застави з військовими гарнізонами на кордонах держави.\nСприяння розвитку освіти (відкриття перших шкіл).\nРозбудова Києва як столиці держави: укріплена фортеця — «місто Володимира», церква Пресвятої Богородиці (Десятинна), князівські палаци тощо.\nПочаток карбування золотих і срібних монет (срібники і златники), на яких зображувалися образи Христа й Володимира та тризуб.\nЗміцнення дипломатичних зв’язків із Польщею, Угорщиною, Чехією, Норвегією, Швецією шляхом укладення династичних шлюбів (територія Київської Русі простягалася від Чудського, Ладозького, Онезького озер на півночі до Південного Бугу на півдні, від Карпат на заході до межиріччя Оки та Волги на сході).\n• близько 980 р. — невдала спроба модернізувати язичництво з метою об’єднання племен навколо Києва, визнання головним богом Перуна;\n• 988 р. — прийняття Володимиром хрещення за православним обрядом і запровадження християнства на Русі; хрещення Русі зрівняло її з провідними європейськими державами.\nОборона Київської Русі від печенігів, для чого були побудовані застави з військовими гарнізонами на кордонах держави. Сприяння розвитку освіти (відкриття перших шкіл). Розбудова Києва як столиці держави: укріплена фортеця — «місто Володимира», церква Пресвятої Богородиці (Десятинна), князівські палаци тощо.\nЗміцнення дипломатичних зв’язків із Польщею, Угорщиною, Чехією, Норвегією, Швецією шляхом укладення династичних шлюбів\n(1019 - 1054 рр.)\nЗахоплення престолу в Києві після смерті Володимира в 1015 р. Святополком, який убив своїх зведених братів Бориса, Гліба та Святослава; Ярослав двічі воював зі Святополком і в 1019 р. сів князювати в Києві.\nМав співправителя брата Мстислава до 1036 р.: Правобережжя Дніпра належало Ярославу, Лівобережжя — Мстиславу.\nСприяння відновленню сильної князівської влади; посилення централізації Русі.\nСтворення першого рукописного зведення законів — «Руської правди ».\nОпікування будівництвом нових міст і розвитком уже існуючих.\nБудівництво в Києві Софійського собору, церков Св. Георгія та Св. Ірини, Печерського монастиря (майбутньої Києво-Печерської лаври); місто оточили валами з трьома брамами, одна з яких — «Золоті ворота» — була парадним в’їздом.\nОбрання першого руського митрополита Іларіона (1051 р.).\nРозвиток освіти й культури (відкриття шкіл, у тому числі для дівчат; започаткування літописання; заснування при Софійському соборі бібліотеки, де були зібрані твори античних авторів, тощо).\nРозгром печенігів, які після цього припинили напади на Русь.\nПохід на Візантію, унаслідок якого було укладено договір про службу руських дружин у Константинополі, а дочка візантійського імператора стала дружиною сина Ярослава Всеволода.\nРозширення території Русі за рахунок угро-фінських племен (Прибалтика) і Червоної Русі (Польща).\nУстановлення добрих відносин із країнами Західної та Центральної Європи шляхом укладення династичних шлюбів (сам був одружений із дочкою шведського короля Інгігердою, одружив своїх дочок: Анну — із королем Франції, Єлизавету — із норвезьким королевичем, Анастасію — з угорським королем; сини взяли шлюби з німецькими принцесами).\nРозквіт Київської Русі, яка стала однією з провідних держав Європи\nЗначення та наслідки прийняття християнства\n• Зростання міжнародного авторитету Київської Русі\n• Створення надійного підгрунтя для формування могутньої централізованої держави, укріплення великокнязівської влади\n• Сприяння формуванню та зміцненню нових феодальних відносин у суспільстві\n• Розвиток культури (кам’яне будівництво, архітектура, іконопис, мозаїки, фрески; знайомство Русі з античними традиціями; запровадження слов’янської писемності (кирилиці); початок літописання, поширення книги)\n• Пом’якшення звичаїв\nРозподіл Святославом перед смертю Русі між своїми синами (старші сини отримали головні міста: Ізяслав — Київ, Святослав — Чернігів, Всеволод — Переяслав). Ярослав наказував своїм синам жити в мирі та берегти державу\n1054— 1073 рр.\nСпівправління старших синів Ярослава — Ізяслава, Святослава та Всеволода (тріумвірат)\nБитва на річці Альті, у якій половці (кочові племена) розгромили Ярославичів, що викликало повстання киян. Установити лад у Києві Ізяславу вдалося тільки за допомогою польського війська\n1073— 1078 рр.\nПочаток міжусобних війн між Ярославичами, які насамперед були спричинені відсутністю єдиної системи престолонаслідування\n1078— 1093 рр.\nПравління останнього сина Ярослава Мудрого — Всеволода (його влада не поширювалася на західні й північно-східні землі; воювати він не любив, конфлікти розв’язував дипломатичним шляхом; після його смерті в Києві посів Святополк Ізяславич, останній онук Ярослава Мудрого)\nЛюбецький з’їзд князів, який прийняв рішення про припинення міжусобиць, щоб не послаблювати країну, і про наслідування князями своїх вотчин; таким чином, з’їзд закріпив поділ Русі на удільні князівства, які стали власністю окремих родин — нащадків Ярослава\nВолодимир Мономах (1113— 1125 рр.)\nОнук візантійського імператора Константина Мономаха та Ярослава Мудрого.\nПісля смерті батька Всеволода Ярославича поступився київським престолом Святополку Ізяславичу, а сам повернувся до Чернігова, а згодом — до Переяслава.\nБув запрошений киянами на князювання (1113 р.).\nВідновив централізовану одноосібну владу на Русі.\nПрипинив князівські міжусобиці.\nЗагальмував процес розпаду держави.\nЗнизив податки залежних верств населення.\nЗменшив відсотки за позиками лихварів.\nАвтор «Повчання дітям» про любов до рідної землі, батьків, ближніх; змалював образ ідеального правителя, який має зберігати єдність і могутність Русі, запобігати князівським чварам і захищати країну від нападників.\nОпікувався розбудовою Києва, освітою.\nБув організатором усіх переможних походів проти половців.\nЗабезпечив обороноздатність країни.\nВідновив міжнародний авторитет Київської Русі\nМстислав Володимирович (1125— 1132 рр.)\nСтарший син Володимира Мономаха, який став його наступником.\nЗберігав єдність Київської Русі.\nУспішно відбивав напади половців.\nЗдійснив переможний похід проти литовських племен.\nПідтримував династичні зв’язки з Норвегією, Данією, Візантією, Угорщиною.\nОстанній одноосібний правитель Київської Русі, після смерті якого Давньоруська держава вступила в період феодальної роздробленості\nДруга половина XI ст.\nПерші ознаки феодальної роздробленості. Була закріплена Любецьким з’їздом князів 1097 р., на якому вирішили: «Хай кожен тримає вотчину свою». Верховенство належало великому київському князю, а удільні князі правили в інших містах і землях, спираючись на підтримку бояр\nПочаток феодальної роздробленості, яка є неминучим періодом розвитку феодальної Європи.\n• Перетворення великого землеволодіння на спадкове, а господарства — на натуральне, що зменшувало потребу в торговельних контактах та об’єднанні земель\n• Воєнно-політичне посилення бояр та удільних князів, які ставили власні інтереси вище за державні; влада великого князя стала зайвою\n• Поява нових міст як економічних і воєнно-політичних центрів, наростання суперництва між ними й Києвом\n• Зміна торговельних шляхів у зв’язку з пануванням у степу кочових племен, які перекрили шляхи до Чорного та Каспійського морів; Київ залишився поза межами основних торговельних шляхів\n• Різний етнічний склад руських територій, формування українців, білорусів і росіян\n• Київське, Переяславське, Чернігово-Сіверське, Волинське, Галицьке (основа формування Української держави)\n• Володимиро-Суздальське, Новгородське, Псковське, Смоленське, Рязанське (основа формування Московської держави)\n• Полоцьке, Мінське, Турівське (основа формування Білоруської держави)\nНаслідки феодальної роздробленості\nЕкономічне й культурне піднесення руських земель: розвиток міст, ремесел, торгівлі, культури.\nУдосконалення системи управління удільних земель.\nРозвиток демократичних традицій: скликання народного вічі, звернення за підтримкою до міщан.\nСприяння формуванню українського, білоруського та російського народів\nМіжусобна боротьба, яка підривала сили князівств, призводила до загибелі людей і нищення культурних пам’яток.\nНеспроможність Русі протидіяти нападам половців, які грабували руські землі.\nРусь опинилася на узбіччі торговельних шляхів (оскільки половці перекрили торговельні шляхи через Каспій)\nОсобливості розвитку українських князівств\nКиївське князівство (В основному — Правобережжя Дніпра до Волині)\nОдне з найбільш розвинених і густонаселених князівств.\nЦентр — Київ, одне з найбільших і найбагатших європейських міст.\nОрне землеробство, у містах — ремесла.\nТорговельні шляхи («із варягів у греки», соляний тощо) поєднували князівство з багатьма країнами\nПолітичний центр Київської Русі.\nНе було спадковою вотчиною певної династії, тому стало об’єктом боротьби за владу.\nУважалося власністю великокнязівського київського престолу.\nЧаста зміна правителів: від 1146 до 1246 р. — 46 разів\nЧернігово-Сіверське князівство (Північ Лівобережжя Дніпра, до середини XII ст. — місто Тмутаракань у Керченській протоці)\nГустозаселене князівство: міста Курськ, Брянськ, Новгород-Сіверський тощо.\nЦентр — Чернігів, що за величчю поступався лише Києву.\nВідсутність тісних економічних зв’язків усередині князівства\nСформувалося в XI ст.\nКнязі мали династичні зв’язки з половцями й залучали їх до міжусобиць.\nПро невдалий похід новгород-сіверського князя Ігоря проти половців написано поему «Слово о полку Ігоревім» із закликом до об’єднання руських земель\nПереяславське князівство (Лівобережжя Дніпра, прикордоння Степу)\nВелика кількість міст-фортець (Прилуки, Лубни, Жовнин тощо).\nЦентр — Переяслав.\nУ містах — розвиток ремесел.\nЧерез близькість до Степу й постійні набіги половців потребувало продовольчої допомоги\nСформувалося в середині XI ст.\nФактично не мало самостійності, залежало від Києва. Було щитом Русі від нападів кочовиків.\nЯк правило, тут правили князі, які мали посісти київський престол або отримували його як компенсацію за відмову від Києва\nБитва на річці Калці (руські князі вперше зіткнулися з монгольськими військами; руське військо зазнало величезної поразки: додому повернувся тільки кожний десятий)\nПохід на Русь очолив онук Чингізхана Батий: була спустошена Північно-Східна Русь (Рязань, Володимир, Москва, Твер тощо)\nПохід Батия на Південно-Західну Русь: були захоплені Переяслав, Чернігів, Крим\nПохід Батия на Київ (обороною міста керував воєвода Дмитро, ставленик Данила Галицького; кияни відмовилися віддати місто без бою; облога Києва тривала, за деякими джерелами, понад десять тижнів, проте сили були нерівними, і місто майже повністю було зруйноване)\nПохід монголів на Західну Русь: були зруйновані міста Київського й Галицько-Волинського князівств. Далі монголи вдерлися на територію Польщі, Угорщини, Чехії, Словаччини, Сербії, Боснії, Хорватії\nМонголи припинили похід на Захід і рушили назад. Повернувшись у пониззя Волги, завойовники заснували там нову державу — Золоту Орду\nПричини поразок руських князівств\n• Феодальна роздробленість, не подолана навіть перед лицем військової загрози\n• Концентровані удари монголів по окремих князівствах\n• Великий досвід монголів щодо штурму міст і фортець, здобутий у Китаї, Середній Азії, Закавказзі\nДанина становила десятину майна і продуктів; вона збиралася монгольськими урядовцями, найвищого з яких називали баскаком\nПраво на князювання підтверджував ярлик — грамота-дозвіл на володіння землями монгольського хана, яка давалася в обмін на сплату данини\nКнязі делегували до монгольського війська воїнів і брали участь у походах\nОсобливості та наслідки золотоординського панування на Русі\nРуські землі не ввійшли безпосередньо до складу Золотої Орди.\nНа території Русі не було створено постійно діючого адміністративного апарату завойовників.\nТолерантне ставлення золотоординців до християнства\nРуйнація та зменшення ролі міст.\nЗанепад ремесла й торгівлі (утрачені ремісничі спеціальності — виробництво емалі, черні, різьблення по каменю).\nЗнищення значної частини феодальної еліти.\nЗаконсервована роздробленість Русі.\nЗапровадження системи підданства у взаєминах між князем і знаттю, що грунтувалася на абсолютній покірності підданих і безмежній владі правителя.\nУтрата державної незалежності Русі, призупинення державотворчих процесів.\nКонсервація та поглиблення феодальної роздробленості.\nВідставання Русі від Західної Європи.\nПослаблення Русі, яким скористалися західні держави (Польща, Литва, Угорщина), що на тривалий час розділили українські землі\nПолітичний устрій Давньоруської держави\nКиївська Русь IX—X ст. — ранньофеодальна монархія\nВеликий київсвкий князь, який концентрував законодавчу, виконавчу, судову, військову владу, представляв державу на міжнародній арені; його влада була спадковою\nУдільні князі самостійно розпоряджалися своїми землями, і навіть намісники київського князя не могли втручатися в їхні внутрішні справи.\nРада князів і старшої дружини (бояр) складала Боярську думу, яка приймала важливі рішення (при сильному князі роль думи була формальною, і навпаки, сильна дума існувала при слабкому князі).\nСуд, збирання данини здійснювалися спеціальними дружинниками. Управління в невеликих містечках здійснювали намісники великого князя — тисяцькі й посадники.\nВіче змінило свій склад і замість загальних зборів чоловічого населення стало зібранням впливових бояр, дружинників, заможного купецтва тощо\nКнязі: їхній титул успадковувався; були найбільшими землевласниками.\nБояри: формувалися з родоплемінної знаті та дружинників; отримували від князя землю за службу. Поділялися на великих (воєводи, тисяцькі) і малих (соцькі, десяцькі).\nДружинники: професійні воїни, що обіймали й урядові посади. Отримували за службу грошову винагороду та земельні наділи.\nДухівництво: найосвіченіша верства, впливало на духовне й культурне життя. Поділялося на верхівку (митрополит, єпископи, ігумени монастирів) і рядових (священики, ченці)\nМіщани: жителі міст, які займалися ремеслом, торгівлею. Виділялася міська заможна верхівка.\nСеляни-смерди: вільні землероби, які мали власне господарство, землю та сплачували князеві данину.\nНаймити: особисто вільні люди, що наймалися для певної роботи.\nІзгої: люди, що втрачали зв’язок зі звичним середовищем (князі без князівства, смерди без землі тощо), але охоронялися законом\nЗакупи: тимчасово залежні селяни, які брали позику («купу») у феодала та мали її відробити.\nРядовичі: тимчасово залежні селяни, які уклали з феодалом договір («ряд») на виконання певних робіт.\nХолопи: селяни, які розорилися та працювали в господарстві землевласника, фактично раби, але за добру службу могли бути відпущені на волю\nПроцес становлення феодальних відносин (формується система приватного землеволодіння)\nПровідна галузь економіки — сільське господарство (землеробство, приселищне скотарство, садівництво, городництво).\nДопоміжні галузі — бджільництво, мисливство, рибальство\nРозвиток ремесла, концентрація ремісників у «градах» (існувало близько 80 видів ремесел; найпоширеніші — чорна металургія, залізоробне, гончарне, ювелірне, ткацьке, деревообробне)\nАктивізація обміну й торгівлі (територією Русі проходили міжнародні торговельні шляхи — грецький, шовковий, залозний, соляний; у XII—XIII ст. активізується внутрішня торгівля між князівствами)\nФормування давньоруської культури під впливом візантійських традицій, взаємодія із західноєвропейською та азіатською культурами.\nВеликий вплив християнства на духовну й матеріальну культуру держави.\nЗбереження язичницьких традицій\nОсвіта і наукові знання\nЗапровадження писемності (глаголиця та кирилиця).\nВідкриття шкіл (перші започатковані за князя Володимира) при церквах і монастирях, у тому числі і для дівчат.\nСтворення бібліотеки при Софійському соборі.\nОтримання початкових географічних знань.\nЗародження історичних знань, започаткування та розвиток літописання (найвідоміші літописи — «Повість минулих літ», Київський літопис).\nСтановлення медичних знань (перші лікарі — Агапіт, Даміан, що були ченцями Печерського монастиря)\nРозвиток усної народної творчості (казки, легенди, билини, думи, пісні, прислів’я тощо).\nРозвиток художньої літератури (Остромирове Євангеліє, «Ізборник», «Слово про закон і благодать» Іларіона, «Повчання дітям» Володимира Мономаха, «Слово о полку Ігоревім»), Паломницька література (твір ігумена Данила «Житье и хождение Данила Русьскыя земли игумена»).\nПоширення перекладів, зокрема візантійських хронік та античної літератури, літератури Індії та Близького Сходу тощо\nАрхітектура й живопис\nРозвиток містобудування (могутні фортифікаційні споруди, розбудова дворів князів і бояр — «гридниці світлі» й «тереми злотоверхі»).\nРозквіт дерев’яної та кам’яної архітектури (Десятинна церква, Софійський собор, Михайлівський Золотоверхий собор у Києві, Спаський собор у Чернігові, Михайлівський собор у Переяславі); руський літопис XI ст. налічує 700 церков на Русі.\nРозвиток монументального живопису (фрески, мозаїка), іконопису, книжкової мініатюри\nМузика й театр\nМузика: церковна (виконувалася в храмах церковними музикантами та співаками), світська (мала розважальний чи побутовий характер) і військова (супроводжувала князівські дружини у походах і під час битв).\nТворчість давньоруських музикантів та акторів (співаки, скоморохи, акробати, фокусники, жонглери), які переходили з міста до міста, виконували музичні твори, ставили спектаклі.\nЗображення музикантів, акробатів, ряджених на фресках Софії Київської.\nНайпопулярніші музичні інструменти — труби, флейти, гуслі, дудки, барабани тощо\n• Уперше об’єднала східнослов’янські племена в єдиній державі\n• Прискорила економічний, політичний і культурний розвиток східних слов’ян\n• Захистила східнослов’янські землі від нападів іноземних держав і кочовиків (Польщі, Угорщини, Візантії, варягів, печенігів, половців)\n• Була бар’єром між Західною Європою та Степом\n• Підняла й зміцнила міжнародний авторитет східних слов’ян, долучила їх до міжнародної політики


З великою радістю я вітаю Вас з Днем захисника України. Напевно, багато хто сьогодні скаже Вам, що це Ваше професійне свято. Але ж служіння Вітчизні - це більше, ніж професія. Це - величезна любов, сила волі й патріотизм. Від усього серця бажаю Вам стійкості, мужності, успіхів, матеріального благополуччя, любові, миру і добра!\nВітаю тебе з святом всіх мужчин, які не бояться стати на захист своїх близьких і своєї країни! Від імені всіх жінок я кажу спасибі тобі і таким мужчинам, як ти! Поруч з вами ми не боїмося відчувати себе ніжними і тендітними!\nБез мужчини навіть у хоромах жити самотньо. Один-єдиний представник сильної половини людства коштує дорожче мільйона доларів. У свою чергу жінки теж потрібні мужчинам: щоб їм було кого захищати. Так нехай же кожен чоловік відшукає жінку, якій він буде миліше всіх благ цього світу.\nНам, звичайно, хотілося б миру в усьому світі, але, на жаль, в нашому житті таке навряд чи можливо. А тому особливо важливо те, що за наше життя і свободу є кому постояти! Прийміть мужчини мої гарячі вітання зі святом справжніх чоловіків - Днем захисника України - і побажання світлого щастя!\nЩе привітання на День захисника України мужчинам у прозі


“Я відмовлюся від усіх пільг і пенсій, якби тільки повернути втрачене здоров’я…” | Зоря Полтавщини. Громадсько-політична газета\n“Я відмовлюся від усіх пільг і пенсій, якби тільки повернути втрачене здоров’я…”\n14 грудня 1986 року було офіційно повідомлено про завершення будівництва саркофага над зруйнованим після вибуху четвертим енергоблоком ЧАЕС. Але цей день пам’яті давно став тривожним нагадуванням усьому людству про важку перемогу над вогнем, який охопив реактор атомної станції. Полтавцю Олексію Кулибабі доля також послала тяжкі випробування. У самому епіцентрі радіаційного зараження він виконував свій обов’язок перед Батьківщиною. Виконував чесно і самовіддано. А після повернення із зони, де розгулявся некерований атом, йому довелося боротися із бюрократичною радіацією… Напередодні скорботно пам’ятної дати ліквідатор I категорії аварії на ЧАЕС, а нині інвалід другої групи, пригадав страшні й неоднозначні події майже тридцятирічної давнини.\n“На той час мені було 27 років. 30 травня 1986-го о 12 годині ночі постукали у двері. Відчиняю. Повісткою викликають на військові збори на 20 діб”, – пригадує Олексій Кулибаба. Тоді це не здивувало, адже після строкової служби він, сержант запасу, на такі збори їздив не раз. Часу для приготувань дали дві години. “А коли о другій ночі прийшов на пункт збору, чую між людьми розмови – їдемо в Чорнобиль. Чутки підтверджувалися ще й тим, що навпроти через дорогу на автостоянці стояло багато автобусів “ЛАЗ”. От тоді серце закалатало. Адже через місяць після трагедії на ЧАЕС ми вже усвідомлювали, що сталося, і розуміли наслідки цього”. Спершу мобілізованих відвезли у табір поблизу Лубен. “Дорогою автобус кілька разів зупинявся – підрізала “Волга”. Когось із мобілізованих виводили із салону, натомість інших солдатів заганяли. Згодом зрозуміли таку ротацію”.\nА через сім днів невідомості у лубенських лісах бійців сформували по загонах і вночі лісовими і польовими дорогами у бортових нетентованих вантажівках відвезли у зону відчуження. “Я досі не можу зрозуміти, чому дорогою до Києва і в самому Києві молодь напідпитку жбурляла у нас пляшками, лаяла. Коли приїхали на місце, стало моторошно. Ніби й тиша, ніде не свистить, не розривається. А відчуття моторошні. Наш батальйон розмістили у виселеному селі Дроньки Гомельської області Білорусі. Завдання – обгородити зону відчуження колючим дротом. Усю роботу ми виконували лопатами, про будь-яку техніку або хоча б бур і мови не було. Як і про респіратори чи інші засоби захисту. Оскільки ми вважали, що будемо там 20 діб, то вирішили оперативно виконати поставлені завдання, щоб, можливо, раніше повернутися додому. Працювали по 12 годин на добу. Ніхто себе не жалів. Коли трішки обжилися на місцевості, у виселених селах стали брати бездоглядну техніку. Тоді стало легше і швидше будувати”. Але старань мобілізованих солдатів, вочевидь, було замало, бо додому нікого не відпустили, а навпаки… Спершу продовжили службу на 10 днів, тоді оголосили про два місяці мобілізації, три місяці і зрештою – про півроку. Передислоковували мобілізованих у різні місця зони. Солдатам випадала найтяжча робота – розвантажували вагони із бутовим камінням для гатей на торфовищах для “колючки”, а потім напинали цю “колючку”, проводили дезактивацію сіл. “Проводили так звану дезактивацію села Брагіне Гомельської області. Його то виселяли, то заселяли нескінченну кількість разів. Для дезактивації потрібно зняти верхній шар грунту і вивезти його. Завтра очікуємо комісію, тож сьогодні перед нами ставлять завдання – перекопати землю. Ми перелопачуємо верхній шар землі, у комісії дозиметри не дзвенять, тож рішення про відселення людей скасовується. Була й така дезактивація, коли викопували траншею, стелили плівку і складували там увесь радіаційний непотріб, нагортали курган і все”. Черговим завданням було прибирання на першому та другому реакторах. “Я навіть гадки не мав, що на реакторі може бути такий бруд і безлад. Говорили, що ніби і ці енергоблоки були затоплені, коли гасили пожежу на четвертому реакторі”. За кілька місяців перебування в епіцентрі радіаційної зони солдати хоч трохи навчилися себе захищати. Коли їхали у вантажівках до реакторів, обтягували їх плівкою, щоб вберегтися від пилюги, яку автомобілі здіймали на грунтових дорогах.\nРеспіратори згодом видали, але змінювали рідко. Тобто замість засобів захисту були … накопичувачами. Форму за півроку замінювали на нову лише тричі. Навіть води спершу не було, щоб вдосталь напитися та помитися. “Забезпечення, принаймні нашого батальйону, було дуже погане. Я протягом усього літа, що був там, з овочів з’їв один свіжий помідор і півтора довгих огірка”.\nІз кожним продовженням терміну перебування у зоні відчуження люди починали нервувати. Попри обіцянки керівництва, що родинам солдатів будуть допомагати, ніхто за цей час допомоги не отримав. “Дружина шле листи, пише, що вдома безвихідь, хата напівзруйнована, бо у нас якраз тривав ремонт і розібрали одну стіну, час спливає. Мені тільки й залишалося відписувати, щоб чекала…”\nКоли між солдатських рядів ішло невдоволення щодо надто тривалого перебування у зоні радіаційного зараження, до рядових приїздили генерали, “особісти”, і переконували, що доза опромінення в 25 рентген навіть корисна для здоров’я. “Але скільки рентген ми насправді отримували, не знав ніхто. Особистих дозиметрів у нас не було. Лише командир підрозділу вимірював рівень випромінювання і говорив – ось тут сильно дзвенить, хлопці, обходьте цю ділянку. Обходив її хто чи ні… Радіації ж не видно. У роті постійно відчувався присмак металу. Я все-таки десь захватив серйозну дозу опромінення. Адже в якийсь момент усі відкриті ділянки шкіри розпухли і сильно почервоніли. Потім шкіра облізла. Рівень радіації у тих зонах, де ми працювали, не фіксував ніхто. Принаймні радіаційна картка, де мали б фіксувати щоденний рівень нашого опромінення, а це не більше 25 рентген за весь час перебування у зараженій зоні, у мене так і залишилася абсолютно порожньою”.\nЗа півроку роботи в зоні відчуження, що перевернули усе життя Олексія Кулибаби, він має лише одне фото. Бо цивілізація відійшла за інший бік “колючки”, а з їхнього боку залишилися лише покинуті будинки та бездоглядна худоба. “Так було щемно дивитися, коли їдемо селом – нічийний табун гусей іде, кури бездоглядні бігають. А ще запам’яталося, як селом крокували корова, за нею – теля, а позаду дріботів песик. Так було жаль худобу, залишену напризволяще”. Іноді солдатів невеликими групами відпускали на “велику землю” – на пошту – зателефонувати рідним. “От тоді ми, кілька бійців, дорогою до поштового відділення побачили фотоательє, усі гуртом зайшли сфотографуватися”. Чоловік показує фото (світлина внизу. – Авт.): “Ось у другому ряду Федір Кандзюба, за ним – я. Внизу брати Микола та Василь Московці. Василь уже покійний. А цього крайнього справа чоловіка я, на свій сором, навіть не пам’ятаю. Ішов у нашому гурті солдатів і так разом з нами став перед об’єктивом. Усі ми в тій формі солдатській, в якій працювали в зараженій зоні. Отакий у мене залишився єдиний ексклюзив із зони чорнобильської трагедії”.\nА 6 вересня солдатам першого батальйону 426-го полку 25-ї Чапаєвської дивізії оголосили, що вони їдуть додому. “Яке це було щастя! Нам здавалося, коли приїдемо додому, заживемо новим повноцінним життям. Але спершу нормально поїмо, помиємося і відіспимося”.\nІ життя у Олексія Кулибаби справді почалося нове. На жаль. Із цілою низкою нових і невідомих досі здоровому чоловікові діагнозів, які з кожним роком усе більше дошкуляють і без того слабкому здоров’ю. “Мій дільничний лікар у мої 55 років жартує: “Що це за дід старий до нас прийшов?” Але це жарти крізь сльози. Я пройшов чи не всі лікарні обласного центру, столиці, усі радіологічні центри України і вже сам навчився себе лікувати. Щонайменше двічі на рік обов’язково перебуваю у стаціонарі. Бо без цього ніяк. А ще навчився лікуватися травами, хоч якось зменшувати навантаження від ліків. Ви не уявляєте, як мені хочеться працювати, але не можу, здоров’я не дозволяє…”\nА ще Олексієві повсякчас доводиться боротися із сучасною бюрократією, оббивати пороги найрізноманітніших інстанцій, щоб виборювати своє право на лікування, реабілітацію, пільги… “Мені часто у владних кабінетах дорікають – от у вас, мовляв, такі пенсії і пільги… Я в таких випадках говорю, що відмовлюся від усіх пільг і пенсій, якби мені тільки не конати, як зараз, а жити повноцінним життям. Але ж обіцяних заохочень від держави за участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС я за 28 років так досі й не отримав. І не лише я. Багато тих, хто боровся із радіаційною стихією, тепер виборюють своє право на життя, і частенько не надто успішно…”\n« На початку зими стало холодно і темно\nШановні побратими, друзі! »\nЛіміт часу вичерпаний. Будь-ласка, перезавантажте CAPTCHA. × 6 = тридцять шість


Светлана-Майя Зализняк - Вона дзвонила тричі - несестра... @ Песни под гитару и стихи от талантливых авторов — Поэзия.ORG\nА в мене - тиша...\nВона дзвонила тричі – несестра.\nУ голосі – ні сміху, ні розпуки…\nЯ бігма закрутила теплий кран…\nЯкі у неї очі, шия, руки?\nЧия вона матусенька, жона?\nЧи є овечий плед, чаї, цукати?\nЧастіше каже «Дай мені…» чи «на!»?\nЧи мріє мати в бездоріжжі брата?\nЧи випікає тавра і коржі?\nЧи місить бульбу в чавунці для льохи?\nМої мости до сестроньки – в іржі,\nМіж пелехів оман – чортополохи…\nЦя жінка, мов у судну ніч, – набат…\nБудила серед борошна і мнихів.\nЇї дзвінки настійливі – невлад.\n«Ви не туди потрапили…» – і тихо.\nУ джемі губи... Не знайшла словес…\nВдихала свіжий хліб, молола каву…\nОгріх набору. Біль утрат воскрес.\nЛиш запитання, мовлене ласкаво, –\nІ заяскрів між сонмища дерев\nОсінній дуб із дуплами-очима…\nВ бік праярів – його неспинний крен.\nМоя рука з браслетом "Ра" не втрима.\nБули високість, непохиття-міч,\nСніги по плечі, незлобиві рідні!\nТепер – дощі… галуззя навсібіч…\nТой голос - несестри - летів аж з Відня.\nА в мене – тиша фазису мовчань\nОпісля воєн поміж інь та янь.\nА я сестрі – густих порад черпак,\nЦукерки, вовну… Не вгоджу ніяк.\nДень сміху – завтра.\nПлач дітей – вгорі…\nО зимна сестро, хто б тебе зігрів…


Від одних підприємців — для інших підприємців або де взяти гроші для потреб бізнесу - Finansy\nЧасто люди не починають бізнес з тієї причини, що не мають стартового капіталу. Знайти гроші для старту дійсно важко: інвестиції залучити практично нереально, банк не дасть кредит‌у на велику суму, якщо немає бізнес-плану і прорахованих надходжень, а позичити в МФО – означає переплатити велику суму відсотків.\nЗгідно з опитуванням українських підприємців від Міжнародної фінансової корпорації (IFC), саме брак фінансування є найбільшою проблемою для діяльності мікро- та малого бізнесу. За їхніми підрахунками, український МСБ недофінансований на понад $30 млрд.\nФінансова компанія широкого профілю Safra Finance починає свою діяльність в Україні та працюватиме виключно з мікро- та малим бізнесом. Підприємцям будуть доступні кредит для бізнесу на суму до 5 млн грн, на прозорих умовах з адекватною відсотковою ставкою, а кожен запит буде розглядатися індивідуально. Весь спектр послуг буде надаватися онлайн, приїжджати в офіс не потрібно. Також не буде вимоги надавати довідку про доходи чи інші докази платоспроможності.\nПереваги співпраці з Safra Finance:\nІндивідуальний скоринг: детально розглядається кожен конкретний випадок;\nУнікальна пропозиція по ставці, тривалості позики та гнучкий графік платежів;\nШвидкий процес перевірки заявки та прийняття рішення;\nМінімальні вимоги до документів та звітності;\nВсі послуги онлайн, приїжджати в офіс не потрібно;\nДля юридичних, фізичних осіб та ФОП;\nДоступ до кредитування, інвестицій та партнерських програм.\nБудуть доступними такі послуги: оборотні кошти під заставу, цільові кредити, smart гроші, овердрафти, допомога в імпортних та експортних операціях, факторинг і навіть входження в капітал з подальшим продажем своєї долі чи сумісним управлінням бізнесом.\nКомпанію Safra Finance заснували українські підприємці, які мають понад 15-річних досвід ведення бізнесу, і знають структури фінансів та економіки України зсередини.\nДетальнішу інформацію читайте на сайті Safra Finance.\nПредыдущая запись: Доступный для всех велосипед Сomanche\nСледующая запись: Рейтинг надежных покер-румов


Небезпечний Brexit: Борису Джонсонові загрожує імпічмент | podrobnosti.ua\nНебезпечний Brexit: Борису Джонсонові загрожує імпічмент [ Редактировать ]\n09 сентября 2019 21:39 по материалам: Подробности-ТВ автор: Чернецька Світлана 226\nХто - кого. У Великій Британії триває боротьба між парламентом та урядом. Депутати зобов'язали прем'єра просити відтермінування "Брекзиту" в Брюсселя. Та Борис Джонсон шукає шляхи цього уникнути.\nЯк він збирається обійти закон - у матеріалі Світлани Чернецької.\nЗалишилося тільки отримати підпис Її Величності - і закон набере чинності. Тоді вже Борису Джонсонові не викрутитися - доведеться коритися депутатам. Ті відряджають його до Брюсселя просити відтермінування "Брекзиту". Втім, уряд не здається. І досі сподівається перехитрити парламент.\n"Звісно, уряд завжди діятиме за законом. Це очевидно. Утім, наші плани зараз - доволі ретельно вивчити, чого саме цей закон вимагає, а чого ні. А це не лише легально, а й відповідально", - наголошує Домінік Рааб, міністр закордонних справ Великої Британії.\nНовий уряд уже відомий тим, що може використовувати закон, керуючись не зовсім чистими мотивами. Так сталося із зупинкою роботи Парламенту. Борис Джонсон вирішив закрити нинішню сесію. І це цілком законно. А от оголосити перерву на 5 тижнів - дуже сумнівне рішення. Адже депутатів усувають від роботи за півтора місяця до "Брекзиту".\n"Я ані трохи не довіряю прем'єрові. І не думаю, що є ті, хто йому довіряє. Наш прем'єр-міністр їздить країною й заявляє, що не підкорятиметься закону. Це нечувано!", - заявляє Джон Макдоннелл, міністр фінансів тіньового уряду Великої Британії.\nЛіпше лежатиме мертвий у ямі, аніж проситиме відтермінування, - каже прем'єр. Тож і шукає шляхи обійти закон. Серед них - скоритися волі Парламенту і надіслати листа Брюсселю. А потім і ще одного - з поясненням, що уряд не хоче відкладати "Брекзит". І щосили саботуватиме роботу ЄС. Ще один варіант - попросити одну з європейських країн заветувати перенесення дати.\n"Якщо уряд не виконає букви закону, ми підемо до суду. Єдиний інший вихід - це якщо прем'єр подасть у відставку. Адже в такому разі йому не треба буде виконувати зобов'язання, покладені на нього", - наголошує Гіларі Бенн, член парламенту Великої Британії, партія лейбористів.\nОпозиція погрожує не лише судами, але й імпічментом. У прем'єра ж є місяць, щоб остаточно визначитися зі стратегією. Він наполягає, що все ще сподівається досягти нової угоди з Брюсселем. Втім, шанси на це дуже примарні.\n05 ноября 2019 21:11\nУ парламенті Британії обирають нового спікера\nБританський парламент обирає нового спікера. Вперше за 10 років. Легендарний Джон Берков пішов з посади минулого тижня


Новини / П'ятниця, 14 травня, 2010\nПигитяк Марійка нова дівчинка у відділенні хірургії. Марічці 12 років. Наприкінці квітня дівчинку прооперували, її діагноз: примітивна нейроектодермальная пухлина? Після операції гістологічний матеріал відправили до Московського інституту онкології, тактика лікування буде визначена після отримання результатів з Москви.\nЗараз Марічка проходить всілякі обстеження. Вчора дівчинці зробили МРТ головного мозку з контрастом вартістю 1090 гривень, а в понеділок планується МРТ грудного відділу хребта вартістю теж близько 1000 гривень. Грошей у батьків немає, операція і поїздка з'їли основну частину бюджету багатодітної сільської родини - у Марічки є ще старший брат Олег 14 років і молодша сестричка Василина 10 років.\nМРТ потрібно зробити в обов'язковому порядку.\nДопоможіть зібрати 1000 гривень на МРТ в понеділок.\nЛісуніва Максимчикав середу прооперували. Малюк почувався дуже погано, і мама приїхала з ним до лікарні 7 травня, якраз перед вихідними. Виявилося, що в головці збирається вода. За минулі вихідні було дві зупинки серця. Малюка терміново доставили в реанімацію МДКЛ на Орлика, під спостереження нейрохірургів.\nУ середу Максимчику встановили шунт. За словами мами, дитині відразу стало краще. До шунтування він, не перестаючи, плакав. Зараз йому набагато краще, він посміхається, щось гугукає на своїй мові. Сьогодні вони вже в палаті.\nШунт обійшовся батькам в 1800 гривень. Величезне спасибі всім, хто допоміг зібрати гроші - Наталії зі Львова, яка передала малюкові 50 євро та ініціативним студентам Львівських ВНЗ, які зібрали для малюка 1195 гривень. Зараз Максимчик потребує памперси «2» або «3» і дитячу суміш «Малиш» з рисом від 3 місяців. Також зараз дитина приймає антибіотик біотум.\nМарич Ростик вчора поїхав з лікарні додому. Ростику відкапали блок хімії і тепер в нього по переду поїздка до Пітера.\nПочувається Ростик добре, готується до поїздки. На наступному тижні вже б потрібно купувати квитки, але грошей на їх купівлю абсолютно немає. Наразі зібрано тільки 700 гривень, а на квитки туди і назад потрібно 2630 гривень, не вистачає 1930 грн. І на непередбачені витрати бажано мати хоча б 800 - 1000 гривень, в дорозі різне трапляється, а тут не просто інше місто, але й інша країна.\nСловом, фінансова допомога дуже потрібна.\nРис Максимчик теж приїжджав на перевірку до лікарні. Почуває малюк себе не погано, він удома. Максим закінчив курс темодала, зараз ніяких препаратів не приймає, тільки спостерігається в лікарні. Влітку Максимчику теж планується поїздка до Пітера на обстеження, так само як і Маричу Ростику. Поки ще нічого напевне не відомо, але, швидше за все поїздка буде, а відповідно, знадобляться і кошти на неї ...\nГринчишин Святослав, як і раніше, проходить променеву терапію, зараз йому опромінюють і голову, і хребет.\nЗовсім недавно у дитини був дуже сильний стоматит, але зараз ніби все на багато краще і «променеву» продовжили. МРТ вирішили поки не проводити, а зробити по закінченню променевої - Святослав дуже важко відходить після наркозу і контрасту.\nЗ очком теж не все добре, буває, що нічого не помітно, око як око, а наступного ранку вже все запалене і випирає ... Святославу потрібно до Києва, де йому проводили процедури, після яких стан ока покращився, і ці процедури київські лікарі рекомендували пройти 10 разів. Тобто, потрібно ще 9 поїздок.\nАле, поїздки до Києва, завжди супроводжується якимись перешкодами - тиждень тому стоматит загострився, зараз немає професора, під наглядом якого дитина проходить променеву, а крім нього ніхто не знає, чи можна її зараз перервати і відпустити дитину на пару днів до Києва . І грошей теж немає ... А потрібно всього лише близько 500 гривень на поїздку: квиток туди і назад для мами і Святослава обійдеться в 300 гривень, таксі в лікарню і назад гривень 100 і гривень 100 на харчування… На 9 поїздок знадобиться близько 4500 гривень і проблема з оком може бути вирішена ...\nНа рахунку фонду зібрано 1926 гривень - це резерв на оплату МРТ, оскільки обстеження в будь-якому випадку маляті буде необхідно.\nКошти можна переказувати на реквізити фонду, вказавши в призначенні платежу П.І.П. дитини.


Значення імені Тагір | Що означає ім'я Тагір, характер і доля\nТагір: значення імені Тагір. Доля і характеристика імені\nІменем Тагір батьки називають хлопчиків в ісламських сім’ях Татарстану.\nІм’я Тагір належало одному з дітей Магоммеда — засновника ісламу. Це пояснює його популярність в мусульманських країнах. На сучасну українську ім’я Тагір перекладається як «безгрішний». Однак фахівці з башкирської мови інтерпретують його як «птах». Крім того, так звали персонажа романтичної повісті про Тагіра і Зурху.\nХарактер і доля чоловіка по імені Тагір\nОсновна риса характеру Тагіра — це велич і міць. Причому ці якості проявляються у нього з самого раннього віку. У грі зі своїми друзями хлопчик проявляє лідерські здібності. Тагір провокує своїх друзів на активні ігри, з-за чого змушує батьків неабияк понервувати.\nНайчастіше чоловік, якого звуть Тагір, перш ніж зробити який-небудь вчинок, керується логікою, крім цього він досить хоробрий чоловік. В темпераменті Тагіра найчастіше ці властивості помітні точно так само, як і його міць. При різноманітних обставин властивості характеру Тагіра можуть дати про себе знати різним чином, і, тим не менш, логіка бере верх. Хлопець з ім’ям Тагір вміло користується своєю міццю, не дивлячись на те, що не завжди це розуміє.\nУ важкі моменти Тагір нижче трави і тихше води, але незважаючи на це, він мстивий чоловік. На жаль, але Тагір найчастіше про це забуває. Тагіру чимало користі принесе самоаналіз, щоб подолати в собі негативні риси характеру.\nВ шлюбі Тагір є лідером, але незважаючи на це, йому не потрібна податлива дружина. Тагір вибере собі красиву і активну жінку. Тагір зразковий сім’янин і не шукає приводу, щоб піти від питань побуту. Тагір чудово впорається з тим, щоб готувати їжу, може приємно провести час зі своїми дітьми. Чоловік, ім’я якого Тагір — рішучий чоловік. Зазвичай Тагіру не потрібна допомога близьких. Він здатний самостійно прийняти рішення і, як правило, знає, як вчинити в тій чи іншій ситуації.\nТагіру підійдуть такі професії як біолог чи акторську майстерність. Нерідко буває таке, що Тагір пише музику або стає хіміком. Також Тагіру може підійти кар’єра художника або наукового працівника, але щоб спробувати себе в цій ролі, Тагіру необхідно ретельно попрацювати.\nУ чоловіка, що носить ім’я Тагір, іменин немає.


Як Райкович їздив на ринок вирішувати скандал (ФОТО, ВІДЕО) - Медіапортал DOZOR\nЯк Райкович їздив на ринок вирішувати скандал (ФОТО, ВІДЕО)\nПісля того, як підприємці перекрили рух на Великій Перспективній, міський голова Андрій Райкович приїхав на ринок "Європейський", щоб розібратися в ситуації сьогодні, 3 листопада. Про це повідомляє DOZOR.\nМер пройшовся порожніми рядами ринку, побачивши на власні очі заварені торговельні ролети. Директор ТОВ «21 век» Ігор Захаров, який має відношення до «Європейського ринку», заявив, що заварив 5 ролетів «без ніякого принципу, за власним бажанням».\n«Підприємство має право тимчасово заварювати ролети через невиконання умов договору, якщо не сплачена оренда. Було обрано 5 контейнерів. Ми їх заварювали без ніякого принципу. На мою думку як директора, ми обрали саме цих 5 контейнерів », - сказав меру Ігор Захаров.\n«Ви не чоловічі вчинки робите, вчора ми приїхали з правоохоронцями сюди, а ви як злодюжка втекли. Якби представники правоохоронних органів не втрутилися вчасно, то могла б бути біда, тому що заварювання суперечить усім правилам безпеки», - говорить один з підприємців ринку «Європейський».\nОглянувши торговельні ряди, мер сказав, що телефонує власникам ринку. За кілька хвилин повідомив – через півгодини ринок розблокують.\n«Я провів з власниками ринку відповідні перемовини, щоб були враховані інтереси усіх сторін. Крім цього, з власниками ролетів будуть продовжувати заключати договори. Я не можу впливати на підвищення вартість оренди, бо це не державне підприємство і не комунальне. Я можу лише повідомити про несплату податків фіскальній службі, але досі такого випадку не було. Ми домовилися з власником ринку, що протягом двох тижнів він проведе юридичні переговори з підприємцями та буде заключати з ними договори. Зрозуміло, що вони будуть говорити на мові фінансовій», - сказав підприємцям Райкович і відповів на запитання журналістів, хто ж є власником «Європейського ринку».\n«Захаров – виконавчий директор, як мені сказали. З ним як з депутатом буде окрема розмова. Я говорив з Онулом, і Лариса Анатоліївна мені пообіцяла, що врегулює всі питання нємєдлєнно і виділить робітників адміністрації, щоб відкрили ринок».\nЯк повідомляв DOZOR, близько 200 підприємців перекрили рух на вулиці Великій Перспективній сьогодні, 3 листопада. Причина – відключення електроенергії та блокування торговельних точок підприємців адміністрацією ринку.\nПротягом жовтня підприємці «Європейського ринку» кілька разів мітингували проти підвищення орендної плати за місця. Так, підприємці мітингували на території ринку, у дендропарку та на площі перед міською радою.


Work-in-process: рік без спецвідзнак у галузі літератури - портал новин LB.ua\nГоловна — Культура — 19 грудня 2016, 14:30\nКритично потужної сили, яка б впивала на форми функціонування поезії в українському суспільстві, немає. Цього року вона не з’явилася. Це камерне мистецтво – досі так було, надалі так буде.\n2016-го відбулося одне нагородження, на нього особливо не звернули уваги – а варто. А. Дмитрук отримала урядову премію для молодих українців із формулюванням: «За національно-патріотичне виховання громадян, підготовку молоді до захисту незалежності й територіальної цілісності України». Уряд відзначив премією авторку хітового віршу «Никогда мы не будем братьями». Тішуся, що відзначили активістку Дмитрук. Непокоїть підтримка на офіційному рівні поетеси Дмитрук.\nНайліпший час для посередніх творів – політичні і суспільні катаклізми. Мало де знайдеться стільки поганючих віршів, як серед текстів про війну. Взагалі не говорю зараз про кон’юктуру, це окрема розмова. Ми всі живі люди, і нам все це болить. Ці вірші торкають, зачіпають за живе – і все. Хіба для поезії того не досить? А не досить! І не зрозуміло, чому національне-патріотичне виховання громадян має відбуватися за рахунок їхнього естетичного виховання. І бажано за державної підтримки.\nЗабиті вщерть зали на концертах Жадана – ніщо, порівняно з кількістю лайків під графоманськими сльозливими ямбами на якомусь сайті типу «Натхнення/Прозріння/Душевність». Але все більше кращих із поетів пішло в музиканти, і то зрозуміло. Залучаючи ресурси інших видів мистецтв, поезія оприявнює саме свої особливості. І наразі робить це подалі від показових хорів і академічних оркестрів.\nКамерна музика вирізняється, здається, саме тим, що не потребує диригента. Так?\nДайте спокій поезії, не розповідайте, якою вона має бути – відтоді вона почне розвиватися стрімко і природно. Щось таке у нас переважно і відбувається.\n2016-го маємо кілька цікавих поетичних збірок – «індивідуальних» і «колективних»: книжки М. Савки і М. Кіяновської, С. Жадана, П. Мідянки, Н. Федорака і В. Зеленчука, Л. Белея, Петра Коробчука, О. Гусейнової, Р. Мельникова, О. Куценко, І. Цілик, В. Махна та ін. Ці збірки не вразять різкою зміною авторських стратегій або карколомністю форм і смислів. Але в сумі – добротний продукт, який фіксує: з поезією варто рахуватися бодай як з джерелом оновлення художньої мови. Біблійна символіка Жадана, робота з кліше Гусейнової, вишукані ритми Мельникова, сильні метафори Коробчука, метафізика Кіяновської, оповідна лірика Цілик – так, це був принадний поетичний рік.\nХороші наші поети (а я назвала хороших поетів) ретельно працюють нині з інтонацією. Складна робота, але обнадійлива. Інтонація в сучасній поезії не збігається з логікою віршу, вона не є просто «акомпанементом» до змістів. Наявна тенденція: наблизити поезію до рухомої живої мови, уникати якоїсь очевидної систематизації. Все більше пишуть верлібрів. Все частіше – наративну поезію. Характерно, що лірика такого штибу зазвичай провокує розквіт прози. (Персонально я його дуже очікую).\nСеред поетичних книжок цього року є дві етапні. Дві антології – концептуальні колективні авторські проекти. Дивне поєднання, так – колективний і авторський нараз. Але за проектними стратегіями – майбутнє літературного процесу, я в цьому переконана, і ці дві книжки мені правлять за доказ.\n«Антологія української поезії ХХ ст.» (упорядник І. Малкович) складається з двох частин: 26 «класичних» авторів (від П. Тичини до О. Лишеги), 57 «актуальних» поетів (від М. Йогансена до А. Кичинського). Нам обіцяють, що книжка «закохає молодого читача в українську поезію». Юне кохання – непевна річ, краще вже чіткість зрілої поваги. Співпраця і здорова конкуренція. Ви ж знаєте, що канон – це не тільки вшанування взірцевих текстів, а й живе суперництво між ними? А перед нами якраз спроба презентувати український поетичний канон: розподілити авторів за значущістю, стилями, групами. Тут всім місце, здається, знайшлося: і неокласикам, і модерністам, і народникам, і експериментаторам, і концептуалістам (хоч більшість із цих слів мені хочеться взяти в лапки). Вражаюча діаграма; і як то буває з діаграмами, широка картина, але поле зору обмежене. Це погляд на поезію ХХ ст. одного читача – але талановитого і професійного.\n«Листи з України» (упорядник Г. Семенчук) – твори 56 сучасних поетів, написані після грудня 2013 року. Зупинити поточний момент літературного процесу, зафіксувати стан поезії, орієнтуючись на певну (хоч і важливу) дату – така робота однозначною не буде. Але буде однозначно результативною. «Листи» склалися в єдиний текст актуальної поезії про війну і революцію. Вони показали, що поезія після подій 2013/14-го заговорила новою мовою – жорсткою, буквальною, конкретною. І, зрештою, тільки поезія нині опанувала спосіб говорити про такі екстремальні досвіди як війна так, як про них можна і треба говорити. Без фальші, тобто. (Нашим би прозаїками уважно «Листи» прочитати).\nВ 2016-у в прозі дебютували два поети – М. Лаюк («Баборня») і С. Осока («Нічні купання в серпні»). Лаюк пише сатиричний сімейний роман про літню учительку біології. Його їдучий твір тяжіє до притчі, але при цьому багата на метафори мова не робиться символічною. Герої Лаюка, хоч і стають кінець-кінцем типажами (сатира все таки, чого хочете), але залишаються живими людьми. Осока ж створює свої елегійні оповідання там, де річ уже стала образом, але все ще є пізнаваною річчю. Відверта книжка про спостереження над собою (насамперед) і близькими людьми, про дрібнички і деталі побуту, про непрості і просто складні спогади, зрештою, майже всім нам доступні й у нашому минулому… Це ті двоє, хто прийшли з поезії.\nА знаєте, хто зрештою пише найкрутішу прозу? – Музиканти! Цього року у нас є, здається, тільки «Гупало Василь» Фоззі. Тому проілюструвати свою гіпотезу я зможу хіба що щедрими авансами цій легкотравній казочці.\nСуто внутрішньо-прозовий спосіб «збадьорити» сучукрліт дав про себе знати особливо гучно першої половини року – зазвучала перекладна проза. І так гучно, що дехто сприйняв той зойк за присуд ієрихонських труб. Прочитали нарешті українською Д. Геллера, Т. Пінчона, К. Бойє, «Сатанинські вірші» С. Рушді, К. Ганссон, И. Бахман, В. Бероуза, Т. Капоте, читаємо актуальних П.У. Енквіста, Я. Мартела, П. Ранкова, Д. Ерпенбек, У. Шайтінаца, Я. Денеля, Д. Тартт, Ж. Сосьє та багатьох інших. Наче, і система відбору уже появляється: перекладають тексти про перехідні стани суспільств, про кризові стани людини – страшно актуальна проблематика. Адаптують культову прозу і бестселери. Взагалі, якась системність поступово проявляється. От, наприклад, великі видавництва систематично відкликають тиражі з поганими перекладами після скарг читачів (говорю поки що про казус «КСД», «Фоліо» – на черзі, мрію собі).\nАле. Хто читає переклади? Це питання насправді страшенно складне. Ясно, що хто хотів прочитати О. Гакслі, це уже зробив. Мовою оригіналу чи через доступну мову-посередник. А хто не читав, той і не читатиме. От проект «Комубук», який спеціалізувався на перекладах культових творів, оголосив про своє закриття, бо так і не визначився, до кого їхні книжки адресуються. Біда в тому, що читачі перекладів – група невизначена і незрозуміла. Це сильно впливає на стан уже нашої словесності. Грубо кажучи: чи прочитає нарешті Кокотюха Джойса? І чи Джойсу то потрібно, чи все ж Кокотюсі? Перекладають, до речі, переважно романи. І у такий спосіб заповнюється наша найбільш дефектна прозо-ніша.\nДесь 60% всієї оприлюдненої укрпрози цього року – збірники оповідань. Це добра новина. Мала проза – концентрована емоція, яка (щоб бути адекватно втіленою) потребує вправного письма. Хочеш писати хороші оповідання – станеш зрештою добрим оповідачем. У нас цього року з’явилося чимало витриманої орнаментальної малої прози, серед якої назву хоча б «Баобаб та інші історії» А. Дорош. Дорош робить своїм героям добру послугу – творить для них умови життя, в яких вижити майже нереально. І безпристрасно дивиться, чи здатні люди мінятись – не ставати кращими, але розвиватися як соціальна група. А між іншим ще розповідає цікаві історії, наприклад, про нелегальні оборудки українського бізнесу з африканськими алмазами.\nЯ страшенно оптимістично добачаю в хвилі оповідань відлуння якісної актуалізації нашої прози 20-х. Цього року колосальний проект антологій і авторських зібрань українських письменників, які працювали в 1920-х, поповнився кількома добротними виданнями. Цим проектом опікується Я. Цимбал і видавництво «Темпора». Здається, він таки дає результати – неочевидні, але втішні.\nА поки що: новий роман Ю. Винничука, новий роман А. Кокотюхи, нові романи В. Івченка, В. Лиса, новий роман Є. Положія, новий роман М. Кідрука, В. Єшкілєва, книжки А. Любки, Є. Сенік, Б. Логвиненка, К. Бабкіної, Л. Таран, другий роман О. Полякова, другий роман М. Камиша. Це все – суцільні невиразні стабільності: проза тримається в тонусі – літературний процес триває, але на результат ці твори-ефемериди не впливають. Новий роман Т. Малярчук… Стоп. Про це уже слід поговорити детальніше. Бо варто говорити про книжки, за якими ми можемо спостерігати, як удосконалюється письмо і думка автора. Такі книжки відгукуються і в загальному підсумку літературного процесу, не тільки в безпосередній творчій біографії письменника.\nОкрім роману Малярчук, у 2016-у з розряду індивідуальних проривів є хіба що ще один такий – «Вишня і Я» О. Чупи. Дорослий чоловік удочеряє маленьку дівчинку. Вчаться жити разом – інфантильний Ярик і мудра Вишня. Щоб створити психологічно достовірний текст, Чупа пожертвував соціальною проблематикою повністю. Хлоп знайшов дитину в магазині і забрав собі. Серйозно? Але це не буде правильними питанням. Коли потребуємо внутрішнього перетворення, то на нас чекають навіть покинуті діти в овочевих відділах супермаркету. Цей процес може запустити що завгодно, тому Чупі віриш. Ця книжка – точно не «подія року», але принагідно «великі сподівання».\n«Забуття» ж Малярчук – це однозначно презентативний цьогорічний роман. Він теж «на стиках» – має відчутні впливи документалістики. Бо це біографічний роман насамперед, написаний про забутого історичного діяча. Але історію цю розказує наша сучасниця, яка сама опинилася в кризовій життєвій ситуації. Нашу прозу – якось так склалося – здебільшого пишуть не «діячі», а «нащадки». І в романі Малярчук нарешті це прозвучало: нащадки довіри не варті. Ми, нащадки, чим далі – тим більше перетворюємося з фактора, який мав би забезпечити «вічність» дідів славних, на свідчення того, що пам'ять є тривкою і не-детермінованою нічим, окрім самою себе. «Забуття» – з того розряду прози, котру називають оповіддю свідка. Тут панує не герой, а допоміжний персонаж – такий собі інтер-герой, допущенний до свідомості всіх дієвих осіб.\nЦе, повторюся, знаковий роман цьогорічного мейнстриму. Отже, чи здивує, що воєнна і революційна тематика цього року остаточно пішла у «жанр»? Мене не дивує. Вшанування і ресентимент для нас проблематичні на всіх рівнях осмислення, тож легше тут прислуговуватися шаблонами і формулами. Корпус воєнної прози приростає за рахунок свідчень очевидців і сучасників – часи рефлексувати цю біду більш глибоко ще не настали. Тут назву – бо варто – хіба що два твори 2016-го, які підкуповують якщо не глибиною, то відвертістю. Це «Любов на лінії вогню» В. Трофимович і «Вертеп. #РоманпроМайдан» О. Захарченко. Обидві книжки – спроба описати соціальну реальність, яка шокує і жахає, виключно як рутину. Така собі висока трагедія мовою щоденних новин.\nВійна ж у жанровій прозі – це здебільшого пильна увага до екстремальної соціальної проблематики – і тут посилення фантастичних елементів. Парадоксу в цьому немає. «Чужі досвіди» перекладів (скажімо, балканської прози) відчутних результатів не дали, запозичення з нашої воєнної прози минулого століття здаються протипоказаними. Коли не знаєш, як закінчити історію, коли не маєш внутрішніх ресурсів і готовності, щоб розказати її до кінця, вигадуй щодуху літаючі танки. І олюднених (що їм не на користь) роботів. І сепарські держави на окремо взятому світтєзвалищі. І загублені у кукурудзнику села, де приносять в жертву держслужбовців. А воювати відправляй комічних архетипних потвор. Цими персонажами опікуються, окрім інших, наші цьогорічні антиутопії: романи Я. Мельника, О. Шинкаренка, Т. Антиповича та ін. Але, зрештою, війна (на передовій і в тилу) – гранично асбсудрний прояв будь-якої людської діяльності. Фантастична умовність їй личить. Інших відповідей сучасна проза поки що не має. Але питання-то правильні!\nНу, от що ти скажеш переконливого про цілий літературний рік за двадцять хвилин розмови? Ще й так, щоб було ясно, чим цей рік варто читачу запам’ятати?.. Ок. У 2016 році українських книжок про канібалів – в три рази більше, ніж книжок про інцест. Ще залишилося кілька базових табу. Читаймо далі.


Вернон Салліван — темна сторона Бориса Віана - Блог Yakaboo.ua\nФранцузький письменник Борис Віан був запеклим прихильником джазу та американської поп-культури, а також прагнув до літературних експериментів. Тому й не дивно, що він вирішив піти на досить незвичну авантюру. У 1946 році на французький ринок виходить книга афро-американського письменника Вернона Саллівана у перекладі самого Віана. За перші декілька місяців книжку добряче розкупили: 30 тис. примірників миттю розлетілися і знайшли своїх читачів. От тільки потім книжку примітила група цензорів Cartel d’action sociale et morale і засудила її за відвертий сексуальний контент і описи сцен насилля, заборонивши продаж книги до 1973 року. До 1950 року вийшло ще кілька книг Саллівана, серед яких — еротичний кримінальний роман з науково-фантастичними елементами «І ми знищимо всіх потворних». Згодом Віан зізнається: Салліван — це він сам, почав писати під псевдонімом заради грошей. Хай там як, а романи у вигаданого письменника якістю точно не поступаються відомим у Віана книжкам «Піна днів» чи «Осінь в Пекіні». І в цьому матеріалі ми розглянемо якраз провокативний роман «І ми знищимо всіх потворних» (Вавилонська бібліотека, 2020, пер. Дарія Бібікова).\nЛінія розповіді в романі настільки переплутана і химерна, а оповідач так багато всього не договорює і не пояснює, що починаєш підозрювати його у якомусь шпигунстві чи злочині. Він ніби спеціально грає в дурня: «Вона дивиться на мене, і, звісно, вона хоче дати мені дещо зрозуміти своїм поглядом, але я зовсім не кмітливий, і я цього не розумію». Він на диво уникає небезпеки, хоча досить наївно дивиться на довколишній світ; його цнотливість додає до цього аж надто награно простодушного ставлення до подій, хоч разом із тим він і по-злому фліртує з дівчатами, вдаючи, що не помічає їхньої реакції. «Я встаю і прибираю руку зі стегна Санді Лав. Вона робить жест, щоб мене втримати, оскільки масаж, який я їй робив, є, ймовірно, одним з тих, що їй рекомендував лікар» — ось такий виходить цинічний герой з багатої сімейки. Згодом гра в детектива, який розслідує незвичне вбивство, перетворюється на справжню детективну епопею з кількома невідомими.\nНотка темної наукової фантастики\nУ Віана справді добряче виходить наслідувати стиль провокативних американців. От тільки хоча… ще треба подумати, хто кого наслідував. Бо, наприклад, в моїй голові цей роман дещо схожий на книжки Ді Бі Сі П’єра чи Курта Воннеґута, які вже виходили у видавництві «Вавилонська бібліотека», але ці автори писали трошечки пізніше. Американське науково-фантастичне похмуре бачення світу настільки гармонійне у творчості французького письменника, що мимоволі вдаєшся в питання: у кого ж він навчився цього мистецтва так сприймати життя?\nУ книзі і справді переважає антиутопічна атмосфера, де-не-де в ній проскакують відголоски Олдоса Гакслі з його клініками зі штучного вирощення ембріонів. Разом із тим герої постійно втомлені, так ніби все, що взагалі існує, дається їм тяжко. Ґендерні ролі тут змінено, соціум працює за якимись не такими правилами, які наче й нормально і звичні, але все одно перечіплюєшся через якісь моменти, які знічують і змушують добряче помізкувати.\nЧим ця книга темніша за інші\n«Піна днів» теж не радісна книга, наприклад, але стільки еротизму, відсилок до наркотиків і тотальної стомленості героїв в ній точно немає. Не випадково до Вернона Саллівана були претензії у поліції моралі тих часів; та і прихильників стільки було теж не випадково. Одне скажу точно: читати буде легко, події швидко змінюють одна одну, і звертаєш увагу радше не на них, а на загальне тло історії. Такий ніби біжиш у перегонах разом із героями, а потім відходиш назад і думаєш: “Почекайте, а це ось чому так? І тут, ну хіба так все відбувається? А це взагалі то?”…\nЗагалом вийшов дуже такий непоганий back to black від майстра загіпнотизовувати читачів. І я досі ламаю голову над тим, що ж там таке насправді в цій книжці відбулося.\n25 thoughts on “Вернон Салліван — темна сторона Бориса Віана”


Кримська Свiтлиця :: Текст статти "«МИ БУДЕМО НАСТУПАТИ І ЗВІЛЬНЯТИ НАШУ ЗЕМЛЮ!»"\n"Кримська Свiтлиця" > #27 за 04.07.2014 > Тема "З перших уст"\n«МИ БУДЕМО НАСТУПАТИ І ЗВІЛЬНЯТИ НАШУ ЗЕМЛЮ!»\nПРЕЗИДЕНТ УКРАЇНИ ПЕТРО ПОРОШЕНКО ЗА ПІДСУМКАМИ ЗАСІДАННЯ РАДИ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ І ОБОРОНИ УКРАЇНИ ПРИЙНЯВ РІШЕННЯ ЗУПИНИТИ ДІЮ РЕЖИМУ ОДНОСТОРОННЬОГО ПРИПИНЕННЯ ВОГНЮ НА ДОНБАСІ\nВ межах плану з мирного врегулювання ситуації на Донбасі такий крок було вперше ініційовано 20 червня. 27 червня Україна продовжила його ще на три дні.\nОднак унікальний шанс з втілення мирного плану не реалізовано. Так сталося через злочинні дії бойовиків. Вони публічно декларували своє небажання підтримувати мирний план в цілому та припинення вогню зокрема. Зухвало, більше ста разів, порушили режим перемир’я.\nСкасування рішення Ради Федерації про дозвіл вводити російські війська в Україну мало позитивне, але символічне значення. Ми так і не дочекалися конкретних кроків щодо деескалації ситуації. В тому числі і в частині зміцнення контролю за кордоном.\n30 червня увечері відбулося засідання Ради національної безпеки та оборони України. Після обговорення ситуації я, як Верховний Головнокомандувач, прийняв рішення не продовжувати режим одностороннього припинення вогню.\nЗбройні Сили України, Національна гвардія, інші підрозділи ніколи не дозволять собі застосовувати силу проти мирних людей. Вони ніколи не битимуть по житлових кварталах.\nНам, як ніколи, слід згуртуватися для захисту України. Це потребує самовіддачі та дисципліни не лише на передовій, а й у тилу.\nНа фото: Петро Порошенко з українськими воїнами під час робочої поїздки на Донбас, 20 червня 2014 р.\nПостiйна адреса статтi: http://svitlytsia.crimea.ua/?section=article&artID=13518


На Черкащині відкрили меморіальну дошку загиблому бійцеві АТО -новости Украины за последний час, Читайте новости на Своем Радио, новости шоу бизнеса, новости политики\nНа Черкащині відкрили меморіальну дошку загиблому бійцеві АТО\nМеморіальну дошку на честь загиблого бійця Мариненка відкрили 6 жовтня на фасаді Моринського навчально-виховного комплексу, в якому навчався чоловік. Вшанувати пам’ять героя прийшли рідні, однокласники, вчителі, керівництво району та бойові побратими. Присутні вшанували пам’ять полеглих воїнів хвилиною мовчання.\nУ селі Моринці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області відкрили меморіальну дошку на честь загиблого учасника АТО, військовослужбовця 93-ї окремої механізованої бригади Збройних сил України Максима Мариненка.\nЯк повідомили у прес-службі Черкаської облдержадміністрації, 30-річний Мариненко загинув 31 липня 2015 року під час виконання бойового завдання в зоні проведення АТО.\nМеморіальну дошку на честь загиблого бійця Мариненка відкрили 6 жовтня на фасаді Моринського навчально-виховного комплексу, в якому навчався чоловік. Вшанувати пам’ять героя прийшли рідні, однокласники, вчителі, керівництво району та бойові побратими.\nПрисутні вшанували пам’ять полеглих воїнів хвилиною мовчання. По завершенню церемонії її учасники поклали квіти до меморіальної дошки бійцю.\nНагадаємо, за час АТО загинули 2504 українських воїни.


За добу в зоні АТО поранені двоє військових, загиблих немає - новости Украины, Політика - LIGA.net\nЗа добу в зоні АТО поранені двоє військових, загиблих немає\nЗа минулу добу в зоні АТО були поранені двоє українських військовослужбовців, загиблих немає. Про це сьогодні на брифінгу повідомив речник Адміністрації президента з питань АТО Андрій Лисенко.\nЯк передає кореспондент ЛІГАБізнесІнформ, за словами Лисенка, поранення українські військовослужбовці отримали на лінії оборони в районі Авдіївки.\nКоментуючи ситуацію в зоні АТО, Лисенко зазначив, що на маріупольському напрямку тривають сутички біля населеного пункту Широкине. Бойовики ведуть вогонь переважно зі стрілецької зброї, зафіксований і обстріл українських позицій зі 120-мм артилерії, яку вони тримають в окупованій Саханці.\nНа донецькому напрямку противник все активніше підтягує до лінії зіткнення в районі Донецька важке озброєння - 122-мм і 152-мм гармати і танки. "Дещо розширюється і географія бойових дій. Крім району аеропорту, перестрілки тривають південніше, в районі Мар'їнки, і північніше, неподалік від Кам'янки. У передмісті Горлівки противник вів вогонь по наших позиціях з БМП, танків і 122-мм мінометів", - зазначив Лисенко .\nНа луганському напрямку сталася серія збройних провокацій у районі міста Щастя, а також на різних ділянках Бахмутської траси, зокрема, в селищі Гірське внаслідок мінометного обстрілу бойовиків було зруйновано житловий будинок.


09.08.2020 р. - Богослужіння церкви "Дім Євангелія"\n2обурюючись, що навчають народ та звіщають в Ісусі воскресіння з мертвих. 3І руки наклали на них, і до в'язниці всадили до ранку, бо вже вечір настав був. 4І багато-хто з тих, хто слухав слово, увірували; число ж мужів таких було тисяч із п'ять. 5І сталось, що ранком зібралися в Єрусалимі начальники їхні, і старші та книжники,\n6і Анна первосвященик, і Кайяфа, і Іван, і Олександер, і скільки було їх із роду первосвященичого. 7І, поставивши їх посередині, запиталися: Якою ви силою чи яким ви ім'ям те робили? 8Тоді Петро, переповнений Духом Святим, промовив до них: Начальники люду та старшини Ізраїлеві! 9Як сьогодні беруть нас на допит про те добродійство недужій людині, як вона вздоровлена, 10нехай буде відомо всім вам, і всім людям Ізраїлевим, що Ім'ям Ісуса Христа Назарянина, що Його розп'яли ви, то Його воскресив Бог із мертвих, Ним поставлений він перед вами здоровий! 11Він камінь, що ви, будівничі, відкинули, але каменем став Він наріжним! 12І нема ні в кім іншім спасіння. Бо під небом нема іншого Ймення, даного людям, що ним би спастися ми мали. 13А бачивши сміливість Петра та Івана, і спостерігши, що то люди обидва невчені та прості, дивувалися, і пізнали їх, що вони з Ісусом були. 14Та бачивши, що вздоровлений чоловік стоїть з ними, нічого навпроти сказати не могли. 15І, звелівши їм вийти із синедріону, зачали радитися між собою,\n16говорячи: Що робити нам із цими людьми? Бож усім мешканцям Єрусалиму відомо, що вчинили вони явне чудо, і не можемо того заперечити. 17Та щоб більш не поширювалось це в народі, то з погрозою заборонімо їм, щоб нікому з людей вони не говорили про Це Ім'я. 18І, закликавши їх, наказали їм не говорити, і взагалі не навчати про Ісусове Ймення. 19І відповіли їм Петро та Іван, та й сказали: Розсудіть, чи це справедливе було б перед Богом, щоб слухатись вас більш, як Бога? 20Бо не можемо ми не казати про те, що ми бачили й чули! 21А вони пригрозили їм ще, і відпустили їх, не знайшовши нічого, щоб їх покарати, через людей, бо всі славили Бога за теє, що сталось. 22Бо років більш сорока мав той чоловік, що на нім відбулося це чудо вздоровлення. 23Коли ж їх відпустили, вони до своїх прибули й сповістили, про що первосвященики й старші до них говорили.\n24Вони ж, вислухавши, однодушно свій голос до Бога піднесли й промовили: Владико, що небо, і землю, і море, і все, що в них є, Ти створив! 25Ти устами Давида, Свого слуги, отця нашого, сказав Духом Святим: Чого люди бунтуються, а народи задумують марне? 26Повстають царі земні, і збираються старші докупи на Господа та на Христа Його. 27Бо справді зібралися в місці оцім проти Отрока Святого Твого Ісуса, що Його намастив Ти, Ірод та Понтій Пилат із поганами та з народом Ізраїлевим, 28учинити оте, що рука Твоя й воля Твоя наперед встановили були, щоб збулося. 29І тепер споглянь, Господи, на їхні погрози, і дай Своїм рабам із повною сміливістю слово Твоє повідати, 30коли руку Свою простягатимеш Ти на вздоровлення, і щоб знамена та чуда чинились Ім'ям Твого Святого Отрока Ісуса. 31Як вони ж помолились, затряслося те місце, де зібрались були, і переповнилися всі Святим Духом, і зачали говорити Слово Боже з сміливістю! 32А люди, що ввірували, мали серце одне й одну душу, і жаден із них не вважав що з маєтку свого за своє, але в них усе спільним було.\n09.08.2019 р. - зібрання церкви


Головна » Ігри » Ігри для PlayStation 3 » Дитячі » Ben 10 Omniverse ps3\nBen 10 Omniverse ps3 - оновлений візуальний стиль і можливість перетворюватися в 16 різних інопланетних героїв.\nГра Ben 10: Omniverse заснована на подіях популярного однойменного мультсеріалу каналу Cartoon Network. Вас чекає нова історія, що охоплює відразу два тимчасових періоди. Ви зможете взяти участь в пригоди юного Бена Теннісона, а також побачити його підліткові роки і навіть познайомитися з Руком - напарником Бена. Рук озброєний швейцарським армійським ножем з майбутнього, який може перетворюватися в різноманітну зброю. Завдяки цьому сутички в Ben 10: Omniverse захоплюючі як ніколи.\nОсобливості гри Ben 10 Omniverse ps3:\nВперше ви зможете зіграти як за юного Бена Теннісона, так і за Бена-підлітка. Крім того, в Ben 10: Omniverse присутній Рук, який також візьме безпосередню участь у боротьбі зі злочинцями, які прагнуть знищити світ.\nРук - абсолютно новий герой Ben 10 - обдарований, але недосвідчений боєць, який допомагає Бену в його пригодах. Він озброєний Proto-Tool - високотехнологічним, багатофункціональним зброєю, яке за бажанням власника перетворюється в бластер, меч, посох або гак.\nУ свої пригоди вам належить подолати безліч різноманітних рівнів.\nВ Ben 10: Omniverse вас чекають захоплююча подорож і захоплююча історія, наступна подій однойменного мультсеріалу. У вашому розпорядженні опиняться 13 прибульців, серед яких знайдеться місце і новачкам - Блокс і Граваттаку.\nВ залежності від своїх уподобань ви можете або насолодитися на самоті сюжетної кампанією, або відправитися в дорогу з одним або родичем у спільному режимі, розрахованому на двох гравців.\nЯкщо Ви хочете побачити повний перелік наявних у нас ігор ps3 для дітей від 3 до 16 років кращих дитячих жанрів, від такої відеоігри як Ben 10 дитина залишиться під хорошим враженням або купити ігри для Sony Playstation 3, натисніть на лінк! Бажаємо, Вам, отримати насолоду від приємними товарами в нашому інтернет-магазині.


Заступник гендиректора НВО імені Лавочкіна отримав 16 років колонії у справі про злочинну групу ⋆ Инсайдер\nЗаступник гендиректора НВО імені Лавочкіна отримав 16 років колонії у справі про злочинну групу\nХімкинський міський суд Московської області виніс вирок заступнику генерального директора ФГУП «НВО імені Лавочкіна» генерал-лейтенанту ФСБ у відставці Сергію Солодовникова. Він визнаний винним у створенні злочинного співтовариства з використанням службового становища (ч. 3 ст. 210 КК РФ).\nСергію Солодовникова призначили покарання у вигляді 16 років позбавлення волі в колонії суворого режиму, передає ТАСС з посиланням на прес-службу суду.\nУ кримінальній справі проходили ще п'ять чоловік – перший заступник гендиректора НВО, його фінансовий директор Валерій Романов, заступник голови дослідно-конструкторського бюро НВО по координації і планування Віталій Вернигора, співробітник відділу ФГУП Анатолій Шишкін, а також гендиректор і головний бухгалтер ТОВ НИИЦ МАІ-ЛАСТАР Володимир Анісімов та Ігор Корбут.\nЇх засудили до термінів від 15 років восьми місяців до 15 років дев'яти місяців колонії. Фігурантів визнали винними в створенні злочинного співтовариства (ст. 210 КК РФ) і великому шахрайстві (ст. 159 КК РФ).\nЗа версією слідства, Сергій Солодовников створив злочинну групу для розкрадання грошей, виділених на виконання держоборонзамовлення. Для цього з січня 2012 по лютий 2014 року керівники НУО замовляли і оплачували в ТОВ «НИИЦ МАІ-ЛАСТАР» десятки досліджень космічних апаратів. Однак насправді, за версією слідства, дослідження в інтересах ФГУП не проводилися. При цьому їх вартість була оцінена майже в 185,5 млн руб.\nРозслідуванням справи займалися співробітники Головного управління по боротьбі з економічними злочинами та протидії корупції (ГУЕБіПК) МВС. Були проведені обшуки у ФГУП «НВО імені Лавочкіна» і офісі НИИЦ МАІ-ЛАСТАР. За їх результатами в розпорядженні МВС виявилися фіктивні договори, електронні носії інформації, які підтверджують підозри слідства, печатки фірм-одноденок, а також електронні ключі до систем «Клієнт-банк».\nГендиректора НПО імені Лавочкіна звинувачують в шахрайстві\nУ справі про розкрадання в НВО ім. Лавочкіна затриманий ще один фігурант\nСуд заарештував майно колишніх співробітників НВО ім. Лавочкіна на 400 млн рублів\nМін'юст включив до реєстру ЗМІ-іноагентов юрособа «Важливі іноагенти»


Стильна 3кім. квартира з дизайнерським ремонтом на пр-т.Г.Сталінграда, Киев, 1500 у.е.\n> Главная > ❶ Портал недвижимости > Недвижимость > Киев > Снять квартиру >Стильна 3кім. квартира з дизайнерським ремонтом на пр-т.Г.Сталінграда\nСтильна 3кім. квартира з дизайнерським ремонтом на пр-т.Г.Сталінграда\nПропонується в оренду сучасна та стильна 3кім. квартира в новому будинку на Оболонських Липках, кухня-вітальня, 2 спальні, 2 санвузли, гардеробна. Квартира укомплектована італійськими меблями, вся побутова техніка провідних виробників. Гараж в підземному паркінгу входить у вартість оренди. пр-т.Г.Сталінграда 12е (Оболонська наб), поверх 9/25 Цена - 40 950 грн За месяц\nДобавлен: 22.09.2015 18:06\nИзменен: 11.04.2018 13:21