Реєстрація промислових зразків в Україні - LexIntels\n» Послуги » Реєстрація промислових зразків » Реєстрація промислових зразків в Україні\nЩо може бути запатентовано в якості промислового зразка?\nОб’єктом промислового зразку може бути дизайн, зокрема, таких виробів: одяг, взуття, головні убори, меблі, посуд, іграшки, домашнє начиння, світильники, ювелірні вироби, машини, обладнання та механізми, упаковка для товарів, ємності для товарів (пляшки для напоїв, флакони для парфумів), етикетки, емблеми, логотипи.\nТакож можна запатентувати оформлення інтер’єрів, дизайн шрифту, графічний інтерфейс комп’ютерних програм та веб-сайтів та багато інших об’єктів.\nУмови та порядок патентування в Україні:\nВідповідно до міжнародних договорів та законодавства України, до промислових зразків пред’являються такі критерії патентоспроможності:\n• світова новизна (сукупність суттєвих ознак об’єкта, що заявляється, не повинна бути відома у світі);\n• індивідуальний характер (об’єкт, що заявляється, повинен бути оригінальним та візуально відрізнятися від будь-яких інших відомих об’єктів).\nЗаявка на видачу патенту на промисловий зразок подається до Українського інституту інтелектуальної власності (Укрпатент). Експертиза на відповідність критеріям патентоспроможності в процесі розгляду заявки не здійснюється; патент видається за результатами формальної експертизи під відповідальність заявника за те, що запатентований об’єкт є новим і оригінальним. Термін розгляду заявки на реєстрацію промислового зразка становить від 3-х до 8-10-ти місяців і залежить від своєчасності сплати патентних зборів, наявності або відсутності запитів експертизи щодо матеріалів заявки.\nПатент видається після реєстрації промислового зразка в Державному реєстрі та публікації відомостей про видачу патенту в офіційному бюлетені. Термін дії патенту на промисловий зразок — 10 років, які відраховуються від дати подання заявки. За відповідним клопотанням термін дії патенту може бути продовжений на 5 років.\nЩо необхідно для реєстрації/патентування\n• відомості про авторів та заявників: найменування або ПІБ, адреса заявника (майбутнього власника патенту), ПІБ та адреса автора/ів промислового зразка;\n• фотографії або зображення об’єкту, створені у графічній програмі, в різних проекціях: загальний вид, вид спереду, ззаду, справа, зліва, зверху, знизу;\n• короткий опис об’єкта, із зазначенням назв усіх його елементів.\n• надамо рекомендації щодо варіантів патентування\n• визначимо клас МКПЗ щодо якого він буде зареєстрований;\n• за бажанням замовника та з метою належного захисту проведемо патентний пошук по всіх можливих джерелах;\n• за вашим замовленням забезпечимо підготовку фотографій виробу відповідно до вимог патентного відомства або підготуємо технічне завдання на фотозйомку виробу;\n• розрахуємо та сплатимо збори та мито за подання заявки, за публікацію відомостей про видачу патенту;\n• якісно підготуємо матеріали заявки та подамо заявку на реєстрацію з використанням електронного сервісу, завдяки чому зекономимо для вас 20 % від суми встановлених зборів;\n• забезпечимо юридичний супровід заявки на промисловий зразок в процесі її експертизи;\n• за необхідності, отримаємо дублікат патенту, що підтверджує ваші права інтелектуальної власності.\nЯкщо в вас є запитання, будь ласка, подзвоніть або напишить нам, або зв’яжіться, використовуючи контактну форму нижче. Ми будемо раді відповісти на них.


ЧИСТО ТАМ, ДЕ НЕ СМІТЯТЬ - 26 Червня 2012 - Бурштинський вісник\nГоловна Реєстрація Вхід Вівторок, 15.10.2019, 20:50\nГоловна » 2012 » Червень » 26 » ЧИСТО ТАМ, ДЕ НЕ СМІТЯТЬ\n«З листопада минулого року нам передали на баланс сміттєвози, ще через місяць чекаємо на ГАЗ, придбаний на екологічні кошти міської ради. Техніка дозволить зробити більше роботи. На сьогодні у місті Бурштин розташовані 22 сміттєві площадки, кожна з яких має по одному контейнеру для скла, макулатури, ПЕТ-тари та євроконтейнери для біомаси. Щоправда, біля міської ради ще діють контейнери старого зразка. Ми не можемо їх поміняти через таку прозаїчну проблему: нам блокують заїзд до сміттєвих баків, там навіть ГАЗоном не поїдеш, а МАЗ – то взагалі велика машина. А якщо просимо водіїв поступитися – не завжди знаходимо порозуміння, інколи навіть наштовхуємось на відверте хамство чи брудну лайку. Це, звісно, роботи не полегшує.» - Скаржиться Тетяна Михайлівна. «Крім того, в районі Артеміди ще не повністю переобладнано площадку на євробачки, і на вулиці Гнатюка, 3, ще діють бачки старого зразка через ту ж проблему заїзду, тож тепер в наших планах розширити дорогу.\nТруднощі викликає і ставлення жителів міста: наші люди не вміють шанувати того, що ми для них робимо. Є випадки підпалу бачків – чи це проста неуважність, чи дикі експерименти - ми не знаємо, але між собою жартома називаємо такі акти «бойовим хрещенням». Буває, що й коліщата відкручують, такі руйнації були біля лікарні, наприклад.\nМає місце і проблема стихійних сміттєзвалищ. Ми щосили намагаємось з цим боротись, день-два зберігається чистота, а потім знову повторюється те саме. Інколи посеред самісінького центру міста дівчата з магазинів викидають сміття…Тому наразі одним з основних завдань «Житловика» є заключення договорів з підприємцями: бізнесмени не усвідомлюють, наскільки необхідною є наша співпраця, все надіються на абияк.\nВ приватному секторі розміщені контейнери ємкістю 120 л., сміття з нього забираємо два рази на місяць. Деякі люди відмовляються, мовляв, ми сміття не маємо, але коли бачать машину на дорозі, просять забрати. І ми, певна річ, підбираємо.»\nТут варто зазначити, що в приватному секторі, де є присадибна ділянка, в сміття йде переважно пластикова тара і використані поліетиленові пакети – це найбільш сміттєутворюючі залишки діяльності людини. Пам’ятайте, що ПЕТ-тара шкідлива для здоров’я, не спалюйте її - це шкода і вам, і довкіллю. Таким чином ми перейшли до проблем сортування відходів. П.Тетяна розповідає: «Є мешканці, які сумлінно виконують сортування, але це меншість, решту доводиться і просити, і вчити. Але пояснюємо людям і надіємось на краще. Не забуваймо про те, що чисто не там, де часто прибирають, а там, де не смітять. Подбаймо разом про чистоту і затишок нашої домівки!»\nПереглядів: 641 | Додав: vovak | Теги: житловик, сміття, Пєкна | Рейтинг: 0.0/0


Осінній салат з салатного цикорію і сезонних овочів із зеленню\nГоловна › Рецепти › Салати › Овочі\nСередземноморський осінній салат з ендівія, томатів, зелені та інших овочів – це великий вміст вітамінів і відмінний смак. Салат підходить для всіляких дієт і лікувального харчування. Ще в давнину була оцінена важливість деяких видів їжі, для лікування певних видів захворювань.\nНаприклад, стародавні єгиптяни і греки знали, що для лікування «курячої сліпоти» треба їсти печінку і моркву. Для лікування цинги треба їсти цитрусові – лимони, апельсини. Поступово, знання про лікувальні продукти накопичувалися, і лише трохи більше 100 років тому ці знання привели до відкриття вітамінів, від латинського vita – життя та англійської amine – амін (сполуки азоту).\nЯк виявилося, потім, деякі продукти взагалі джерело вітамінів. Найбільш багаті вітаміном С (аскорбінова кислота) плоди ківі, шипшини, червоного перцю, цитрусових, чорної смородини. Зелені і жовті овочі (морква, гарбуз, солодкий перець, шпинат і т.д.) – чудове джерело вітаміну А.\nПереглядаючи таблицю вмісту вітамінів в продуктах, відразу кидається в очі, що зелені овочі, особливо салати – як правило, чемпіони по вітамінах.\nОсіння пора радує нас великою кількістю овочів, свіжої зелені і всіляких видів зелених салатів. Зелені салати вирощують здавна і їх дуже багато, різних видів і сортів. Наприклад, ендівій – салатний цикорій, з нього виходить відмінний осінній салат. Цикорій – трав’яниста салатна рослина. Вирощують культурні сорти по всьому Середземномор’ю. В їжу використовуються соковите зелене листя – кучеряве, широке, або качани з листя. З цикорыэм, до речі, відмінно вийде салат з креветками.\nОсінній салат з салатного цикорію, помідорів, огірків і зелені\n1 розетка Ендівій, салатний цикорій\n2 шт Огірок\nза смаком Оливкова олія, сіль, лимон\nСпосіб приготування вітамінної закуски з цикорію – осінній салат\nОсінній салат готується менш ніж за 15 хв, але, варто врахувати, що листя ендівія на смак злегка гіркувате, і багатьом не подобаються. Не варто забувати, що ендивій – родич кульбаби. Але салат з ендівія з додаванням овочів – чудове джерело вітамінів, здатний прикрасити навіть вишуканий стіл. Завдяки пікантному гіркуватому смаку – може служити прекрасною закускою, збуджуючи апетит.\nСалатний цикорій і сезонні овочі\nРозетку цикорію вимити під проточною водою і добре обтрусити. Щоб зменшити кількість крапель вологи, розетку ендівія можна просто потрясти над раковиною, а потім обсушити серветкою. Краще щоб вода в салат не потрапила, або потрапила в мінімальній кількості.\nНарізати овочі для салату\nЕндівій, як і будь-який зелений салат, краще не різати ножем, щоб не пошкоджувати структуру листя. Витікатиме сік, а це погано, і осінній салат вийде «мокрим». Салатне листя краще рвати руками на частини – просто відокремлювати від розетки десяток листів і дрібнити їх руками, викидаючи черешки. Заодно, до речі, варто стежити, щоб в салат не потрапили зіпсовані частини листа.\nЕндівій краще рвати руками на частини\nСалатну цибулю – солодку, червону або білу, очистити і нарізати тонкою соломкою. Огірки, якщо вони молоді і яскраво-зелені, можна не очищати. Нарізати огірки на тонкі пластинки. Помідор, разом з насінням і шкіркою, нарізати великими часточками. Петрушку, тільки листочки без стебел, дрібно нарубати ножем. Морквину очистити і натерти на великій тертці.\nУ глибокому салатнику змішати все нарізані овочі – ендівій, моркву, цибулю, помідор, огірок і додати петрушку.\nУ глибокій мисці змішати всі нарізані компоненти\nСалат посолити за смаком і акуратно перемішати, піддіваючи салат знизу, що не викликати додаткове виділення рідини з овочів.\nПолити салат з ендівія соком лимона\nПолити осінній салат лимоном, строго на ваш смак. Зазвичай достатньо 1-2 ч.л. соку лимона. Оцет, навіть винний або бальзамічний, краще не використовувати – у нього занадто різкий специфічний смак. Потім ще раз акуратно перемішати салат.\nПосипати салат дрібно натертим пармезаном і ще раз перемішати. Щоб пармезан не був великими шматочками, після натирання, його варто додатково подрібнити блендером – протягом 4-5 сек, тоді сир буде у вигляді крупинок.\nПосипати салат тертим пармезаном\nПеред самою подачею до столу заправити салат кращою оливковою олією.\nСмачний осінній салат з цикорію і сезонних овочів\nОсінній салат з салатного цикорію, свіжих овочів і зелені – смачне джерело вітамінів, може бути як самостійною стравою, так і прекрасним гарніром.\nСмачний осінній салат з цикорію і сезонних овочів – красиво і корисно Сергей Джуренко 350 5 5 58\nПідпишіться на мою розсилку І більше не потрібно думати, чого б новенького приготувати!


У Вінниці розпочали унікальний проект "Обличчя Вінниччини" - Новини Вінниці\nНовий мистецький проект “Обличчя Вінниччини” стартує незабаром. Зараз організатори розробляють сайт конкурсу.\n“Даний проект є першим у своєму роді. У Вінниці такого шоу подібного формату до цього часу не було! “, – розповідає один із ініціаторів проекту, меценат, нардодний художник України Володимир Козюк.\nВ конкурсі можуть приймати участь люди віком від 16 до 30 років. Віковий проміжок обрано не випадково, адже в цей період відбувається формування особистості в певній галузі діяльності.\nУсім учасникам надаються рівні можливості для досягнення перемоги.\nВідбірковий тур відбудеться незабаром у галереї “ІнтерШик”.\nДо кінця лютого, усі бажаючі можуть подавати свої кандидатури на конкурс.\nВолодимир Козюк надихався прикладом успішних людей, які дали йому путівку в життя та повірили в нього: Богдан Бенюк, Ніна Матвієнко, Петро Гончар. Завдяки цьому художник вирішив допомогти сьогодні сучасним молодим митцям пройти більш легкий шлях, а не той, який доводилося проходити тому самому.\n“Є багато конкурсів для дітей, для дорослих. Немає конкурсу який дає дорогу у життя!”, – стверджує художник.\nФінал конкурсу відбудеться наприкінці лютого у Вінницькому обласному музично-драматичному театрі імені Садовського. Конкурс буде відбуватися у формі змагання, де 12 конкурсантів будуть виявляти свої таланти у різних галузях. Усі фіналісти конкурсу будуть нагороджені цінними призами.\nГоловою конкурсу буде Олег Іваненко – невтомний спортсмен, лауреат премії “Гордість Країни”, людина яка з дитинства сидить у інвалідному візку, але все одно б’є рекорди, потрапляє до Книги Рекордів Вінниці та отримує нагороди. Виховує спортсменів та невтомно живе кожен день.\nКонкурс є доступним і для людей з обмеженими можливостями. Як стверджує пан Козюк, кожна людина може отримати шанс очолити топи голосування, якщо вона популярна, чиста, щира та дійсно може щось робити професійно та сподобатись людям.\nПланується також розробити найближчим часом сайт, на якому можна буде подарувати свій “лайк” не тільки одній вподобаній людині, а розподілити серед усіх конкурсантів, які припали до душі з градацією від одного до п’яти балів для кожного.\nОдин клік – один лайк – така система може не дати можливості рівноцінного оцінювання усіх конкурсантів, бо в цьому конкурсі є найголовнішим аспектом – рівність серед учасників. Обирати яких буде непідкупне журі.\nСам конкурс уважним пильним оком контрулюватиме Студентська рада. Навіть після рішення журі, саме студентська рада буде знати ім’я переможця, та зберігатиме його до часу “Х”.\n“Чому так? Бо є молоді люди, вони щось виносять, щось роблять, і, якщо вони навчаться це все робити – їм передастся та база знань та навичок. Від покоління до покоління”, – розповідає пан Козюк.\nДля переможців конкурсу вже заготовлені подарунки для кожного учасника та переможців. Усі фіналісти будуть відзначені номінаціями, жоден не залишиться без подарунку від спонсорів. А переможеці отримають у подарунок дорогоцінні вироби від дому шкіри та хутра «Princess» та ювелірного дому «Kimberli».\nНа останок сам художник Володимир Козюк, сказав, так по секрету, що “на сьогоднішній момент в його житті уся активність з мистецькими та культурними проектами не тільки у Вінниці, а й в Україні буде тимчасово зменшена. Пов’язано це з бажанням зробити все можливе, щоб за кордоном своє працею та натхненням внести ім’я українських митців на арену Європейських музеїв”.\nТекст: Марія Лук’янович\nФото/Відео: Юрій Лук’янович


Медицина в Україні, медецина сьогодні, завтра - Українська медицина : Онкологія : Рак лікується отрутою блакитного скорпіона?\nРак лікується отрутою блакитного скорпіона?\nпочинають відмирати. Пухлина зменшується у розмірах та исчезает", - каже Бордье. Біолог заявляє, що 85% пацюків, рак, поправилися по тому, як і їх організм запроваджено розчин отрути блакитного скорпіона. Ліки Бордьuot;эскозул".\nПершим пацієнтом, де було випробуваний цей неканонічний метод лікування, стала 28-річна кубинка Ниурис Монзон.\nЦя психолог пише, що живим підтвердженням дієвості нових ліків.\n"Мне було 11 років, що мені сказали, що мені рак підшлункової залози. Я розпочала приймати эскозул, коли було 15 лет", - каже Монзон.\nЇї батько розповів, що протягом два роки його дочку лікували і хіміотерапією, і опроміненням. Лікарі зробили дівчинці три операції, але не вийшло. "Только отрута блакитного скорпіона допоміг моєї девочке", - каже Джозе Монзон.\nНиурис її батько були вдячні Бордье, що почали розводити блакитних скорпіонів. Нині в них 3 000 скорпіонів, отрута що вони роздають всім бажаючим. Єдина проблема у цьому, що скорпіонів недостатньо, щоб задовольнити підвищений попит.\nЗа лікуванням до Бордье приїжджають тис. чоловік з усією Куби і навіть з-за кордону. За останні десять років понад 60 000 кубинців використовували эскозул на лікування раку.\nНиурис і Джозе Монзон визнають, що вони немає жодних наукових підтверджень дієвості эскозула, але практика показує, що з 80% пацієнтів стан поліпшилося, а й у 30% - ракові пухлини зникли.\nОфіційні посадові особи з онкологічного інституту Куби кажуть, що вони також має ніяких даних негативного впливу отрути скорпіона на ракові пухлини. Зараз в інституті проводяться експерименти, але результати, навіть попередні, поки не оприлюднені.


Будапешт приваблює голівудські кінокомпанії.\n21 січня 2004, 21:21\nВасиль Плоскіна Будапешт приваблює голівудські кінокомпанії.\nУгорщина, 21 січня 2004 – У цьому році угорська столиця може перетворитись на справжню Мекку для закордонних кінокомпаній, і не в останню чергу для продюсерів з Голівуду. Про це подбали угорські законодавці, ухваливши відповідний законопроект. Але навіть без нього в Угорщині останніми роками знято низку американських фільмів, які сподобались глядачам.\nУгорська столиця з її архітектурою і особливим колоритом життя мешканців ще наприкінці ХІХ століття цікавила американських митців. Згадаймо хоча б письменника Теодора Драйзера, який відправляє свого героя Френка Каупервуда з “Трилогії бажання” до тодішнього Будапешта. І не даремно, адже саме в той час це місто стало набирати справді європейського вигляду. Звідси буквально рукою подати до Відня й Праги. Хроніка свідчить, що сюди вчащали робити свої кінопроби брати Люм’єри, винахідники “ живих картинок”. Тут з’явилося друге в світі метро після Лондона. Угорську столицю за кордоном ще й досі уособлюють з ім’ям Ференца Ліста, Бели Бартока. А композитор Імре Калман з його опереттами, що не старіють і досі, - це взагалі окрема сторінка європейського мистецтва. Одне слово, американські кінопродюсери знали, куди треба їхати, і не прогадали.\nУ 2001 році в Будапешті знімались окремі частини “Шпигунської гри” за участю зірок Голлівуду Роберта Редфорда і Бреда Піта. Гра цього дуету дійсно сподобалась глядачам і не тільки зовнішньою подібністю акторів. Роберт Редфорд в одному зі своїх інтерв’ю угорським газетам зізнався, що йому дуже припав до душі Будапешт. А Бред Піт, улюбленець жінок, сказав, що угорські дівчата, на його думку, є найкращі. З ним, мабуть, погодиться і англійська поп-зірка Робі Вільямс. На одному з будапештських концертів він уподобав собі якусь білявку з залу, яку запросив на сцену, щоб привселюдно поцілувати.\nМіж тим торованою дорогою голлівудських попередників вдало скористався комік Едді Мерфі. В одному зі столичних видань можна побачити розгубленого кіногероя Мерфі, що мчить зі своїм компаньйоном на мотоциклі мостом ім. Ержебет, а на задньому плані картинки виринає вкрита сутінками гора Ґеллерт.\nОтож види Будапешта вже оцінили оператори з голлівудської компанії “Брати Ворнер”. І не тільки вони. Не забуваймо також про відеокліпи деяких заокеанських поп-дів. Серед них не на останньому місці Мадонна. Кілька років тому вона разом з Антоніо Бандерасом знімалися в Будапешті в картині “Евіта перон”. Американські актори зупинились у готелі “Кемпінські”. Звісно, не обійшлося без невеличкого скандалу. Один з настоятелів католицького храму відмовив поп-зірці знімати якийсь епізод картини у церкві. Але це не відбило в цілому бажання в Мадонни, і зйомками вона була задоволена.\nДля угорських організаторів проектів з Голлівуду насамперед важливий фінансовий бік угод. Вони намагаються зробити якомога привабливішими умови контрактів з американськими кінокомпаніями. Тому не виключено, що глядач ще не раз побачить у голлівудських фільмах види угорської столиці.


У мережі з'явилося відео виверження найбільшого вулкана Європи - 112 Україна\nУ мережі з'явилося відео виверження найбільшого вулкана Європи\nЦе відео виверження вулкана Етна на Сицилії\nУ мережі з'явилося відео виверження вулкана Етна на Сицилії в Італії. Відео в YouTube оприлюднено користувачем Turi Caggegi.\nНа відео можна побачити, як попіл і дим розлітаються на сотні метрів у повітря разом з лавою, яка вирує на вершині.\nСTV News передає, що виверженню передували сейсмічні поштовхи на початку тижня.\n"З 17 травня ми спостерігали збільшення амплітуди поштовхів і фіксували інтенсивну дегазацію, супроводжувану слабкими викидами з північно-східного кратера", – розповіли у філіалі Національного інституту вулканології і геофізики Італії в Катанії.\nНагадаємо, Етна є найвищим діючим вулканом в Європі, і його виверження відбувалися регулярно протягом всієї сучасної історії. Висота вулкана понад 3,2 тис. метрів і часто змінюється після виверження.\n#вулкан #виверження #Етна\nНа Балі 57 тис. осіб покинули будинки через загрозу виверження вулкана Агунг 06:37 26.09.2017\nПотужне виверження вулкану на індонезійському острові Суматра 10:38 28.12.2017\nПотужний вулкан прокинувся в Індонезії 08:38 12.05.2018\nНа Балі 57 тис. осіб покинули будинки через загрозу виверження вулкана Агунг\nПотужне виверження вулкану на індонезійському острові Суматра\nЗахоплюючі кадри виверження гавайського вулкану Кілауеа\nВулкан Сінабунг почав найсильніше виверження за всю історію спостережень\n100 тис. людей евакуюють на Балі через виверження вулкана


Людоньки, сором який! Здоровe здоровило виє, губи розпустила, ніс червоний, а йде-то як, нога за ногу заплітається. – Ти як ходиш? – не витримала Леся. – Ти можеш йти нормально? Голову випрями, живіт втягни! Руками не розмахуй! Що ти ногами човгаєш, як стара бабка? Взуття не тебе не напасешся! Златка, замість того, щоб йти як їй веліли, заплакала ще більше і зовсім зігнулася гачком. Лесю аж затрясло – iBilingua\nYou are here: Home / життєві історії / Людоньки, сором який! Здоровe здоровило виє, губи розпустила, ніс червоний, а йде-то як, нога за ногу заплітається. – Ти як ходиш? – не витримала Леся. – Ти можеш йти нормально? Голову випрями, живіт втягни! Руками не розмахуй! Що ти ногами човгаєш, як стара бабка? Взуття не тебе не напасешся! Златка, замість того, щоб йти як їй веліли, заплакала ще більше і зовсім зігнулася гачком. Лесю аж затрясло\n“Ну що вона весь час крутиться перед дзеркалом? – з досадою думала Леся, дивлячись на свою восьмирічну дочку Злату. – Бач милується! Волосся розпатлане, на щоках бруд, сукня вся в плямах. Але ж тільки вчора чисту дала! Не напасешся на неї!”У Лесі аж сльози на очах навернулися. Працюєш цілий день і додому прийдеш – спокою немає.\n– Ти чому посуду не вимила? – ледве стримуючи себе, запитала вона. Златка злякано відскочила від дзеркала. Я зараз! – і кинулася було в кухню . А уроки? – підозріло запитала Леся. – Уроки зробила? Златка опустила голову. – Чим ти займалася цілий день? – злісно запитала Леся. – Чим я тебе питаю? Вона оглянула кімнату.\n– Чому форму не повісила на місце? Дочка схопила шкільне плаття і квапливо почала розправляти його.\n– Коли ти навчишся ліжко заправляти? – запитала Леся, вказуючи на гору з ковдри. – Тобі все колись! Дурня клеїти цілими днями – будь ласка, а матері допомогти – часу немає. Хоч би за собою стежила! Подивися, на кого ти схожа! Дивитися нудно! Іди вмийся негайно!\nПерша сльоза скотилася по щоці у Златки. – Це ти можеш! – сказала Леся. – Для цього великого розуму не треба! Поплакати найлегше. Ти поплачеш, а я все за тебе зроблю, так чи що? Златка почала ревіти в голос. – Припини зараз же! – Та не виводь мене з терпіння! Рев ще більше посилився.\n– Я кому сказала – припини! – говорила Леся, вже не турбуючись про те, що почують сусіди. – Це мені ревіти треба, а не тобі. Перестань! Щоб я цього більше не чула! Леся зціпила зуби і постаралася взяти себе в руки.\nСпеціально відпросилася раніше з роботи, щоб зводити дочку в поліклініку і взяти довідку для санаторію. “Людоньки, яка я нещасна! – зі сльозами подумала Леся. – дочка якась недолуга зростає. У всіх діти як діти, а тут … ” Златка нудно ревіла, розтираючи пальцями сльози по щоках.\n– Доню, – сказала Леся, щосили стримуючи себе, – перестань плакати, йди швиденько вмийся, переберися, зараз підемо в лікарню. Златка як по команді замовкла і кинулася в ванну, а Леся забігала по кімнаті, збираючи і пхаючи по кутах розкидані ганчірки, іграшки, книжки. “Все витягне! – з роздратуванням думала вона. – Нечупара! Прибирати, прибирати, а все без толку.\nЦілий день крутишся як заведена, нічого в житті не бачиш. Адже тільки для неї і живеш, тільки для неї, і ніякого розуміння, ніякої вдячності …”- Мама, мам, – Злата, вже вмита, з блискучими очима і мокрим чубчиком, смикала її за рукав, – мам, а що мені надіти?\n– Ти що, не бачиш, що мати зайнята? – гаркнула Леся. – За тобою прибираю! Златка знову скривилася, з ще не просохлих очей покотилися сльози, але Леся вже не могла зупинитися. – Ніби й не знаєш, що тобі надіти! Обов’язково мати потрібно смикати. Он, все в шафі перед твоїми очима!\nЗлатка розтягувала губи, намагаючись не плакати, але сльози все одно текли не перестаючи. Леся вже махнула на неї рукою – нехай реве, марно щось говорити, тільки нерви мотати. Одягла їй сукню, сама причесалася абияк і скоріше в лікарню, до кінця прийому всього година залишилася. Златка йшла, низько схиливши голову, з носа капали сльози. Леся вся кипіла від роздратування.\nЛюдоньки, сором який! Здоровe здоровило виє, губи розпустила, ніс червоний, а йде-то як, нога за ногу заплітається. – Ти як ходиш? – не витримала Леся. – Ти можеш йти нормально? Голову випрями, живіт втягни! Руками не розмахуй! Що ти ногами човгаєш, як стара бабка? Взуття не тебе не напасешся! Златка, замість того, щоб йти як їй веліли, заплакала ще більше і зовсім зігнулася гачком. Лесю аж затрясло.\n– Ти можеш не ревіти хоч п’ять хвилин? – Ти можеш вислухати, що тобі мати каже? Головне, все, все їй віддала – і особисте життя, і роботу, все! Хіба б вона сиділа в цій богадільні, якби не Златуня? Які перспективи у неї були в управлінні! І все довелося кинути.\nТам відрядження, там виїзні наради – хіба це можливо, коли у тебе дитина на руках? Зайнята своїми думками, вона зовсім перестала звертати увагу на дочку. Та йшла, розмахуючи руками, і щось наспівувала собі під ніс. Десь уже в калюжу встигла влізти. Туфлі брудні, колготки забризкала, шнурок розв’язався, волочиться по землі… – Ти що, не бачиш, що в тебе шнурок розв’язався? – накинулася на неї Леся. – Зав’яжи зараз же!\nЗлатка присіла навпочіпки і стала возитися зі шнурком. Поділ сукні звісився в калюжу. – Все, – тремтячими губами промовила Леся, – в такому вигляді я з тобою нікуди не піду. Негайно повертаємося додому! – Мамочко, – зайшлася в плачі Златка, – матуся, я більше не буду. Ніколи більше не буду, вибач! – Що ти не будеш? Що? – тихо і зло запитала Леся. – Нічого не буду! Підемо, матуся, підемо! Підемо в лікарню! – Що ти кричиш? Припини мене тягнути за руку! Люди дивляться.\nЗалишок шляху йшли мовчки. Леся похмуро думала про те, що на сьогодні знову гора прання, що Златка буде до дванадцяти сидіти з уроками, а значить, знову сльози, істерика. Господи, де взяти сил, де набратися терпіння? У поліклініці народу вже не було, тільки двоє людей сиділи в кабінет до дільничного лікаря – бабуся з онуком і молодий татусь з однорічною дочкою на руках. Тато все любувався лепетанням свого скарбу, а бабуся почала з ходу легко і нудно розповідати про свого онука, про те, що він виріс у неї на руках, що батьки ним зовсім не займаються, що мати дні і ночі на роботі, і так далі , у тому ж дусі.\nЛеся несхвально слухала і думала, що вона, слава богу, обійшлося без бабок. І без батька, між іншим, теж, додала подумки, з роздратуванням дивлячись на щасливе обличчя молодого татуся. Микола теж все зворушувався, бувало: “Ах, у неї зубки прорізалися! Ах, вона сказала “тато”! Ти послухай, Леся, як вона смішно говорить “тато”! »Де він тепер, Микола-то?\nА Златка, між іншим, вся в нього. І брови густі, і вії довгі, і ніс кирпатий. Кажуть, щаслива буде, якщо в батька. Дай бог хоч їй бути щасливою! Леся глянула на дочку – Господи, ну як так? Ноги розставила в різні боки, сукня задерлася, вся згорбилась, рота роззявила – слухає, що бабка розповідає. – Ти як сидиш? – лагідним голосом сказала Леся. Вона завжди намагалася стримуватися на людях. Златка здригнулася, ноги зрушила, випросталася, підібралася. Ось так, – ласкаво посміхнулася їй Леся.\nБабка схвально закивала головою і почала нескінченну розмову про те, як треба виховувати дітей, але тут, на щастя, її запросили в кабінет, і тема себе вичерпала. Молодий татусь з посмішкою подивився на Златку і сказав: – Невже і моя коли-небудь такою ж стане? – Стане, стане, можете не сумніватися, – жовчно відповіла Леся. – Прямо не віриться, – зітхнув тато. – Вашій скільки? – Вісім. – А моїй рік і два місяці. Уже говорить. Слів двадцять, напевно. Правда, добре для її віку? – Угу, – з кривою посмішкою підтвердила Леся. Вийшла баба, тягнучи за руку ревучого онука.\nТатусь підхопив своє чадо і пірнув в кабінет. Леся зі Златкою залишилися одні в коридорі. – Витри ніс, підтягни колготки і причепурися, – автоматично сказала мама. Не минуло й двох хвилин, як чоловік вибіг з кабінету, помахуючи довідкою. – Порядок! З наступного тижня в ясля! – і підморгнув Златці. – Щасливо вам!\n– Ну, хто там ще? – втомлено запитала лікар, подивившись на годинник. – Останні? Що у вас? Леся в двох словах пояснила ситуацію. Лікар погортала картку, зітхнула і, ні слова не кажучи, виписала довідку в санаторій. – Лікуйтеся, – сказала вона, – і не хворійте більше.\nБуло вже темно, коли поверталися додому. Леся міцно стискала в руці м’яку Златкину долоньку, крокувала широко, поспішала – дома справ сила-силенна. Златка підстрибом дріботіла слідом. У калюжах плавало, розчиняючись, жовте світло ліхтарів, метушливі тіні то забігали вперед, то тяглися за спиною, немов вічні невідчепні турботи, від яких нікуди не сховаєшся. Дома на швидку руку приготувала вечерю, наспіх поїли. Златуня кинулась було мити посуд, але Леся рукою махнула. – Уроки йди роби!\nПеремила посуд, прибрала на кухні, взялася за прання. Златка стояла на порозі з зошитом в руках: – Мам, перевір твір. – Потім, – буркнула Леся, – бачиш, зайнята. Поклади зошит і лягай спати. Пізно ввечері, переробивши всі справи, згадала про твір, взяла зошит. “Моя сім’я” – було виведено невпевненим, але старанним почерком. “Господи, ну навіщо дітям такі теми давати?” – болісно скривилася Леся. “У моїй родині двоє людей, моя мама і я. Мою маму звати Леся Іванівна. Вона дуже добра. Вона багато працює і сильно втомлюється. Я дуже люблю свою маму, і вона мене теж сильно любить… ”\nВесь твір на пів сторінки. “Для другого класу нормально”, – подумала Леся, виправила помилки в словах і поклала зошит в портфель. Підійшла до Златуні поправити ковдру – спить вона неспокійно і завжди розкривається уві сні.\nЗлатка сказала щось нерозбірливе і повернулася на інший бік. З-під вій виповзла невиплакана за день сльоза і скотилася, залишивши на щоці криву блискучу доріжку. Щемлива жалість до дочки раптом стиснула горло Лесі, і повітря, насилу проштовхнуло горло, здалося шорстким і гірким, як розжована таблетка.\nНемов зламалася гребля, підмило її скупченими сльозами, і Леся вся раптом ослабла, уткнулась головою в ковдру, під якою стислося в грyдочку таке маленьке, таке беззахисне і тепле тільце доньки. “Златунечка моя, – плакала Леся, – за що я тебе весь час мучу? Що я тебе весь час смикаю? Поганa у тебе мама, поганa! Мене на й близько не можна до дітей підпускати. Я ж все життя тобі порчу. Вибач мене, доню, вибач мене, рідна!”\nЛеся задихалася, від сліз, вона присягалася собі ніколи в житті більше не підвищувати на дочку голосу, не доводити до сліз, не робити щохвилини зауваження, бути спокійною, стриманою, доброзичливою . “А в неділю, – схлипувала вона, – ми разом підемо кудись, в кіно або в парк, будемо цілий день розмовляти. Я ж ні про що з нею не говорю, тільки лаю весь час, лаю …”


Ростовський суд почне слухання по справі українського режисера Сенцова |\nРостовський суд почне слухання по справі українського режисера Сенцова\nЗа версією слідства, український режисер Олег Сенцов створив у Криму терористичний співтовариство. Обвинувачені з квітня по травень 2014 року здійснили в Сімферополі підпали офісів громадської організації «Російська громада Криму» та місцевого відділення партії «Єдина Росія». Північно-Кавказький окружний військовий суд у вівторок проведе перше основне слухання у справі про теракти в Криму, одним з фігурантів якого є український режисер Олег Сенцов, повідомила РІА Новини прес-секретар суду Олена Катькало.\n«Перше слухання відбудеться о 9.30 мск 21 липня», — сказала співрозмовниця агентства.\nЗа версією слідства, Сенцов створив у Криму терористичний співтовариство, яке було структурним підрозділом забороненої в РФ «Правого сектору», з метою виходу півострова зі складу Росії. Обвинувачені з квітня по травень 2014 року здійснили в Сімферополі підпали офісів громадської організації «Російська громада Криму» та місцевого відділення партії «Єдина Росія», вважають в СК.\nКрім того, фігуранти справи обвинувачуються в спробі організації 9 травня 2014 року підриву пам’ятника Леніну в Сімферополі.\nЯк повідомляла Генпрокуратура, злочинна діяльність терористичного спільноти була припинена ФСБ РФ в травні 2014 року. Два фігуранта цієї справи — Олексій Чирній і Геннадій Афанасьєв — вже отримали по сім років ув’язнення, хоча обидва співпрацювали зі слідством і давали покази на передбачуваних співучасників. Тепер на лаві підсудних Сенцов і Олександр Кольченко.\nСам Сенцов заперечує, що був учасником «Правого сектора», і стверджує, що у слідства немає доказів його причетності до цієї справи, крім показань інших фігурантів, даних, як він вважає, під тиском.\nНазад Предыдущая запись: «Нова газета» не бачить у попередженні Роскомнадзора підтексту\nДалее Следующая запись: Суд заслухає результати експертиз по авіакатастрофі з ХК «Локомотив»


Це потрібно пережити: лікар Комаровський зізнався, що навіть він нічого не може зробити - MediaBum\nГоловна сторінка » Це потрібно пережити: лікар Комаровський зізнався, що навіть він нічого не може зробити\nЛікар Комаровський відповів на питання перехворів на COVID-19\nОсь уже більше року, як в Україні вперше був підтверджений COVID-19. За цей час в Україні вже почалася третя хвиля захворюваності. В останні дні кількість нових хворих просто б’є рекорди з кожним днем. У той же час, навіть у перехворілих на цей новий вид вірусу є скарги на самопочуття. Жінка попросила поради у лікаря Комаровського, як позбутися від кашлю після перенесеного COVID-19.\nНезважаючи на те, що у жінки коронавірусна хвороба протікала в легкій формі, навіть через місяць вона продовжує кашляти. При цьому, ніякі способи поки не допомогли їй позбутися від цієї проблеми. Тому, вона і вирішила запитати поради у відомого педіатра.\nЖінка додала, що через постійне кашлю на неї вже косо стали дивитися колеги, адже вони теж переживають за своє здоров’я. За її словами, кашель у неї сухий, але іноді з мокротою. Від того, що вона не може від нього позбутися вже більше місяця, у неї стали хворіти ребра.\nУ відповідь на проблему передплатниці, лікар Комаровський написав, що, на жаль, нічим їй не може допомогти. Потрібно чекати, поки кашель пройде сам.\nКомаровський порадив жінці частіше гуляти на свіжому повітрі, бажано біля водойм або в лісі. Також корисно займатися фізичними навантаженнями, але не переборщувати, а робити все вправи дозовано. Ще одна порада стосувався правильного харчування. Потрібно їсти корисні продукти, які додадуть сил і допоможуть організму відновити свої функції.


PressReader - Den (Ukrainian): 2016-07-01 - «Я себе вважаю українською співачкою, якa живе у Відні»\n«Я себе вважаю українською співачкою, якa живе у Відні»\nОлена Бєлкіна — про закордонне життя, екстрим і нові постановки\nЧервень у молодої, дуже талановитої української оперної співачки, яка живе у Відні, а виступає на найпрестижніших сценах світу, минув під знаком України. Олена Бєлкіна стала окрасою фестивалю в ІваноФранківську (Porto Franko ГогольFest). При чому не побоялася екстриму — концерт барокової музики відбувся... на залізничному вокзалі і це стало експериментом у творчій долі оперної діви.\nПотім божественний голос (колоратурне мецо-сопрано) почули кияни та гості нашої столиці. Бєлкіна взяла участь у вечорі, якій був присвяченій дню народження легендарної примадонни та педагогу Євгенії Мірошниченко, у класі якої у НМАУ навчалась Олена.\nА справжнім подарунком високої класики стало фантастичне виконання головної партії Анджеліни в «Попелюшці» Дж. Россіні, яке відбулося на сцені Національної опери України. Бєлкіна і її колеги — солісти Київської опери (Тарас Штонда, Ольга Нагорна, Петро Остапенко, Сергій Пащук, Ольга Фомічова і Сергей Ковнір) продемонстрували злагоджений ансамбль, акторську і вокальну майстерність, але найяскравішою зіркою вистави стала саме Олена Бєлкіна. Глядачі слухали її, затамувавши подих, переживали за дійством, яке відбувалося на сцені, а у фіналі пролунали овації — публіка не шкодувала долонь! Співачка ще раз доказала слухачам, що партія Анджеліни — коронна в її репертуарі, і праві закордонні музичні критики, які називають Бєлкіну «найкращою сучасною виконавицею опери «Попелюшка»!\n«МЕНІ ЦІКАВО СПРОБУВАТИ ЩОСЬ НОВЕ, НЕЗВИЧНЕ»\n— Олено, які ваші враження від Porto Franko ГогольFest? Ви вперше співали на вокзалі, і як бароковий репертуар сприймала непідготовлена публіка?\n— Це був мій творчий експеримент і доволі неординарний арт-проект. Організатори фестивалю захотіли поєднати різні види мистецтва: кіно, театр, літературу і музику (класичну, сучасну та альтернативну), презентуючи їх на нестандартних площадках. Коли я отримала запрошення, то не знала, що концерт пла- нують провести нa залізничному вокзалі. Спочатку ми обговорювали програму, яку я повинна була виконувати, а про те, що бароковий репертуар лунатиме на вокзалі я дізналася вже коли приїхала до Івано-Франківська. Чесно скажу, що здивувалася, але організатори форуму запевнили, що адміністрація залізничного вокзалу зробить все, щоб потяги не гуркотіли під час концерту, який розпочався о 22.00. Знаєте, я більше хвилювалася, як непідготовлена до серйозної музики публіка сприйме барокові твори. А для себе вирішила, що цей вечір стане моїм експериментом. Програма була дуже гарна — лунали твори Генделя, Вівальді, Баха, Перселла. Я виступала разом із музикантами івано-франківського камерного оркестру Harmonia Nobile. Слухачі (а це були ті, хто чекав свій потяг, співробітники вокзалу, а також чимало людей спеціально прийшли послухати класичні твори, прочитавши афіші фесту) дуже доброзичливі і тепло нас сприймали. З першої хвилини відчула увагу і навіть забула, що концерт відбувається не у філармонії, а на вокзалі.\nТепер, оглядаючись назад, я радію, що було «віконце» у моєму гастрольному графіку, і що мала змогу приїхати в Україну. Мені вдалося за один вояж поєднати виступи на Porto Franko ГогольFest, віддати шану пам’яті своєму педагогу Є.С. Мірошниченко, а також заспівати свою улюблену оперу — россінівську «Попелюшку».\n— Тобто можна сказати, що ви не боїтесь експериментів?\n— Мені цікаво спробувати щось нове, незвичне. Зараз на європейських сценах режисери люблять часто експериментувати. Наприклад, щорічно, з 1946 р. у липні — серпні у Брегенці (Австрія) відбувається знаменитий фестиваль «Опера на озері». Вистави грають на відкритому повітрі і на плавучих сценах. Це місце де виконуються найвідоміші опери світу, які можна відчути по-новому. Мене запросили виступити на цьому фестивалі у наступному році і виконати головну партію в опері «Кармен» Бізе. Постановник сказав, що фінал змінять і Хозе мою героїню не буде вбивати ножем, а викине в озеро... Але переживати мені не потрібно, бо під водою будуть чергувати водолази і мене врятують. Тепер мені потрібно навчитися добре плавати, бо рятувальники — це добре, але краще самій дати собі раду — є нагода свої страхи переборювати.\n— Ви вчилися вокальному мистецтву у Мірошниченко. Євгенія Семенівна була суворим педагогом?\n— Євгенія Семенівна була особистістю великого масштабу. Вона захоплювала своїм прекрасним голосом і артистичністю на сцені. Це була примадонна. Вона була різною: душевною, і суворою, могла накричати, а могла весело посміятися. Я вважаю, що мені пощастило, що навчалася у її класі у Національній музичній академії України, адже ці уроки заклали фундамент, на якому базується професіоналізм співака. Оперне мистецтво дуже складне і треба багато працювати, аби добитися успіху. Мірошниченко не робила поблажок і завжди підкреслювала, нам, її учням, що Бог дав голос, але цього мало, і щоб розкрити талант можна тільки коли людина постійно йде вперед і багато працює. Вона вчила нас не боятися труднощів, і ці життєві й мистецькі уроки мені дуже допомагають.\n— Анджеліна — ваша коронна партія. Коли опера «Попелюшка» з’явилася у вашому репертуарі? Ви виконуєте цю оперу в різних театрах, а яка з постановок найбільш дорога і запам’яталася?\n— У 2011 році мене запросили знятися у музичному фільмі «Попелюшка» (режисер Карло Вердоне). Це відбулося після того як продюсер Андреа Андерманн почув мене у Дюссельдорфі у парті Розіни і запропонував виконати партію Анджеліни у стрічці. Фільм «По- пелюшка» транслювали «наживо» у різних країнах світу, а потім демонстрували в кінотеатрах Італії. Я вважаю, що то був для мене Його Величність Випадок. У той час я вже три роки працювала у театрі, виконувала невеликі партії, а тут відразу «Попелюшка» Россіні. Я багато займалася вокалом, шукала відтінки ролі. Після успішної прем’єри різні театри почали пропонувати цікаві оперні проекти, але мені приходилося відмовлятися бо у театрі, де я була постійною солісткою, чимале навантаження.\nНещодавно я виступала у Празі — у Національному театрі — і це була не класична, як у фільмі, а сучасна постановка «Попелюшки». Оригінальна вистава і мені було цікаво в ній грати. Хоча режисер придумав екстрим: на сцені побудували вагон (це був дім Дона Маньїфіко, барона ді Монтеф’ясконе, батька Клорінди та Тізбе і вітчима Попелюшки), який крутився, змінюючи декорації. На даху вагона розташувався сад, де моя героїня поливала квіти. А коли Алідоро, філософ, наставник дона Раміро, принца Салерно зробив чудо — дарує гарне плаття для балу для Анджеліни (артист стоїть у саду і раптом у нього за спиною з’являються крила, а з колосників спускаються канатики, мене підчіплюють, і я починаю літати над сценою, а внизу танцює балет — вийшло дуже гарно, як у справжній казці). Лунає арія Алідоро і ми разом їдемо на бал до принца...\n«ЗАРАЗ Я У ТВОРЧОМУ ВІЛЬНОМУ «ПЛАВАННІ»\n— Олено, ви зараз штатний соліст конкретного театру чи «вільний художник» і самі заключаєте контракти на постановки?\n— Я була солісткою у штаті театру: спочатку три роки відпрацювала у Лейпцигскій опері, потім два роки у Віденській Staatsoper. Усе було прекрасно, але поступово я зрозуміла, що цікавих за- прошень співати у різних театрах багато, а мій контракт з Віденською Оперою не дає можливість відволікатись на щось інше. Бо штатний соліст повинен служити в першу чергу своєму театру і має велику загрузку у репертуарі. Нині у Європі така система театральних контрактів практикується лише у німецькомовних країнах, а всі інші, зокрема, Італія, Франція, Іспанія — не мають штатних солістів, а тільки запрошених на різні проекти. Тому я вирішила піти у творче вільне «плавання». І дуже цим задоволена бо це розширює горизонти і є можливість приймати участь у різних постановках театрів і країн.\n— Зараз на європейських оперних сценах головну «скрипку» грає не диригент, а режисер, і, запрошуючи вокаліста, перш за все дивиться, який це артист, а потім уже — як співає. З ким із відомих режисерів і диригентів вам вдалося попрацювати, а з ким ще мрієте створити спільну виставу?\n— У мене вже були зустрічі з видатними особистостями, які дали чимало для мого творчого розвитку. Зокрема, це знамениті режисери: Петер Конвічний (Німеччина) — у нього у кожній роботі фантазія безмежна, проте й наявна залізна логіка ; Клаус Гут — він прославився своїми неординарними постановками на Зальцбургському фестивалі та у Театрі «Ла Скала» і нині вважається одним із найкращих сучасний оперних режисерів; Андреас Хомокі, з яким я працювала у Токіо у «Весіллі Фігаро», та інші. Ці режисери знають, що хочуть і чітко ставлять завдання солістам і хору. Закордоном артист повинен виконувати волю постановника. Хоча в Україні диктує диригент, а не режисер. Є у світі лише кілька маестро до яких прислухаються всі! Це легендарний італійський диригент Ріккардо Муті (до 2005 р. він був художнім керівник Театру «Ла Скала»)... Але нині тенденція такa, що саме режисери диктують, як ставити оперні вистави.\n«ПОЗИТИВНІ ЕМОЦІЇ ДОПОМАГАЮТЬ ГАРНО ВИСТУПИТИ»\n— У кожного вокаліста є свій ритуал, як настроїтися на виступ, а який у вас?\n— Головне добре відпочити і виспатися. Стараюся багато не їсти (на повний шлунок зовсім не можу співати), а найголовніше — налаштуватися на позитив, не з’ясовувати стосунки із колегами перед виставою. Взагалі позитивні емоції допомагають гарно виступити. — Яку партію ви мрієте виконати? — Їх декілька. На партію Кармен (однойменна опера Бізе) у мене у наступному році вже підписаний контракт. Дуже хочеться заспівати у «Нормі» Белліні партію жриці Адальджізи. Є прекрасний россінівський репертуар для мецо-сопрано і багато з того мрію ще виконати.\n— Вважається, що опери Россіні — вищий пілотаж для вокаліста, бо потрібно показати силу й красу голосу, справлятися зі складними речитативами-скоромовками і демонструвати акторську майстерність .\n— Я партію Анджеліни у «Попелюшці» готувала з італійським педагогом. Ми скрупульозно розбирали весь текст, кожне слово, кожну ноту. Скоромовки — дуже важлива складова і зв’язка цієї опери. Їх треба співати так, немов ти розмовляєш, не робити паузи. З Тарасом Штондою (виконавець ролі Дон Маньїфіко) ми добре знайомі. Він чудовий співак, харизматичний актор і прекрасний партнер на сцені. Він розуміє текст, активно розкриває свій образ, знаходить кумедні фарби і це прикрашає виставу. Я його раніше сприймала як дуже серйозного співка, котрий виконує такі монументальні ролі, як Досіфей («Хованщина» М. Мусоргського). Руслан («Руслан і Людмила» М. Глінки), Король Рене, Ко чу бей ( « Іолан та » , « Ма зе па » П. Чайковського), Борис Годунов та Пімен («Борис Годунов» М. Мусоргського), а у «Попелюшці» він такий кумедний і вміє чудово перевтілюватись. До речі, Штонда запропонував, щоб ми разом у наступному сезоні виступили у філармонічному концерті, акомпанувати буде чудова піаністка Анастасія Тітович, а тому киянам я кажу — до скорого побачення!\nУ КИЄВІ НА СЦЕНІ НАЦІОНАЛЬНОЇ ОПЕРИ УКРАЇНИ ОЛЕНА БЄЛКІНА ВИКОНАЛА ГОЛОВНУ ПАРТІЮ АНДЖЕЛІНИ В «ПОПЕЛЮШЦІ» ДЖ. РОССІНІ


Головна » Блоги » Жовторосія: з історії «закритих» імперських проектів\nСпроба реалізувати на південному сході України великомасштабний геополітичний проект під назвою «Новоросія» привернула увагу інтелектуалів до історії схожих кампаній в минулому. Малоросія, Білоросія, Новоросія – ці та подібні до них назви окраїнних провінцій Російської імперії недвозначно вказували на прагнення царської влади розчинити, асимілювати підкорені народи, винищити сам дух потенційних протестно-визвольних рухів. Ставлячи перед собою мету легітимації імперського панування на нових територіях, ідеологи рекомендували не вживати етнонімів і топонімів, які нагадували про будь-які форми політичної самоорганізації народів, що існували до їхнього включення до складу імперії, всіляко підкреслюючи «споконвічну руськість» цих земель.\nХарактерно, що такі легітимізаційні проекти стосувалися прикордоння локальних цивілізацій, тобто земель, де східнослов’янська, вона ж православна цивілізація, вона ж «русскій мір», стикався з периферією західноєвропейської, ісламської або буддистсько-конфуціанської цивілізацій.\nНаприклад, «грецький проект» Катерини ІІ був направлений на відтворення на Балканах за рахунок провінцій Османської імперії слов'янської держави – спадкоємця Візантії з центром в Царгороді-Константинополі. Цариця навіть онука свого назвала Костянтином, неоднозначно натякаючи, хто саме повинен зайняти трон майбутньої православної монархії. Експансіоністські плани Росії проти турків, заклики до поставлення «хреста над Святою Софією» і встановлення контролю над чорноморськими протоками привели до низки воєн XVIII-XIX століть. І навіть в ХХ столітті, під час Першої світової Росія всерйоз готувалася висадити десант на Босфорі. Але розгром англійців в Дарданельській операції 1915 року остудив гарячі голови, а «грецький проект» був остаточно закритий.\nНабагато менш відомі широкому загалу плани створення на Далекому Сході так званої Жовторосії. Росія в своєму колонізаційному русі «зустрічей сонцю» рано чи пізно повинна була увійти в контакт з буддистсько-конфуціанською цивілізацією, що і сталося в Маньчжурії на рубежі XIX і XX століть. Коли 1898 року росіяни на 25 років орендували Порт-Артур, маючи намір перетворити його на головну військово-морську базу імперії на Тихому океані, виникла необхідність проторення до нього сухопутного коридору. Але в уряді реалістично налаштована більшість міністрів була проти рішення «азіатської проблеми» силовими методами. І тоді взяла гору програма мирної цивілізаційної експансії, полум'яним прихильником якої був міністр фінансів граф С.Ю. Вітте.\nАвтором концепції Жовторосії вважається етнограф І.С. Левітов, який запропонував «розімкнути» кордони Росії між Байкалом і Примор'ям для Китаю, домагаючись того, щоб «російський елемент змішався з жовтою расою». Плани створення Жовторосії передбачали масове переселення в північно-східний Китай козаків, селян з центральних губерній Росії, так само як і навернення в православ'я місцевих жителів. Таким чином, китайці немов приєднувалися до Росії, але «одночасно виключалися з неї».\nГоловним інструментом російської колонізації Маньчжурії було будівництво Китайсько-Східної залізниці (КСЗ). Російські купці отримували в концесію місцеві промисли; в Квантунській області та смузі відчуження КСЗ будувалися селища, станції, міста. Центром комерційного та суспільно-політичного життя Жовторосії було місто Харбін.\nАзія вороже реагувала на надмірно швидкі темпи російської експансії. Спочатку «боксерське повстання» китайців, а потім – російсько-японська війна, оборона Порт-Артура, Цусіма, революція 1905 року сприяли «закриттю» проекту Жовторосії. Москва, як це не раз бувало, відразу втратила інтерес до своїх підданих, які опинилися на чужині, кинула їх напризволяще. Навернення населення Манчжурії в православ'я було зірвано. Бажаного «злиття» росіян з китайцями в масовому порядку так і не відбулося, обидві культури розвивалися автономно і не змішувалися.\nТрагічно склалася доля «жовторосів», мало хто з них помер своєю смертю. Агресивне соціальне оточення, політичні катаклізми в Китаї і Росії аж ніяк не сприяли приживлюваності російської культури в Маньчжурії. Після революції 1917 року і Громадянської війни Харбін став одним з центрів білої еміграції. Потім був розгул бандитизму, конфлікт на Китайсько-Східній залізниці, продаж останньої Японії, репресії росіян, які поверталися в СРСР, доки, нарешті, 1950 року Й. Сталін не відмовився від всіх територіальних та інфраструктурних прав Росії в Маньчжурії на користь комуністичного Китаю.\nВисновок з цієї історії простий. Епоха великих колоніальних імперій і територіального поділу світу безповоротно пішла. Межі між локальними цивілізаціями хоч і нагадують, згідно С. Хантінгтоном, «розломи між тектонічними плитами», в ХХІ столітті все ж менш рухливі, ніж сто або двісті років тому. Як зазначає директор російського Центру досліджень постіндустріального суспільства Владислав Іноземцев, «нині практично всі додаткові території для будь-якої країни є невиправданими і контрпродуктивними. Захоплення нових територій в сучасному світі – найдурніша річ, яку можна зробити. Ці регіони, як правило, вимагають розвитку, фінансування, підтримки там якогось порядку... У XVI-XVII століттях було зрозуміло, що якщо ви захоплюєте якусь невелику країну, де селяни орють землю, то у вас виходить більше продуктів, більше податків і так далі. Але сьогодні, коли об'єктивна основа економіки – це сфера послуг, технології і підвищення ефективності, не потрібно захоплювати нові території. Потрібно освоювати вже наявні. У Росії і так достатньо неосвоєних територій. Так що приєднання Криму, з точки зору економіки, – найдурніше, що могло бути. Але Путін мислить не як економіст. Він думає як імперський політик. Що потрібно розширювати територію, що для Росії завжди періоди скорочення території були часом занепаду, а періоди розширення – часом відродження. Він розуміє, як це впливає на психологію населення, і діє абсолютно не в рамках економічної логіки» (інтерв'ю виданню «Апостроф», 10 лютого 2016 р.).\nКрім того, в глобалізованому світі будь-які форми експансій невідворотно викликають більш або менш ефективні відповідні рухи, аж до колективної протидії, санкцій, бойкотів і навіть збройного опору. На прикладі Манчжурії ми бачимо, що Росія вже сто років тому була змушена в результаті протидії відмовитися від грандіозного і, здавалося б, «мирного» геополітичного проекту, і що заручниками цього стали прості люди, які купилися на імперську риторику і спробували знайти щастя на чужині. У наш час ступінь взаємозалежності країн зросла на порядок, а тому не треба бути провидцем, щоб прийти до висновку: подібно до того, як «закрили» Жовторосію в ХХ столітті, в ХХІ «закриють» і Новоросію. Якщо вже не «закрили»...


Кам’янчанин украв машину, аби покатати на ній друзів (ФОТО) : 20:03:2017 - 20 хвилин Кам'янець-Подільський\n19-річний хлопець викрав автомобіль марки "Fiat Panda".\nЯк виявилося згодом, юнак поцупив автівку, щоб покатати на ній своїх друзів.\nХлопець відповідатиме за цей вчинок перед законом.\n57-річний кам’янчанин припаркував свою автівку на майданчику, неподалік магазину «Зорепад», що знаходиться по вулиці Івана Франка. Водій ключі від транспорту залишив у замку запалення. 19-річний молодик вирішив цією нагодою скористатися. Крадіжка сталася 16 березня близько 18.00 години. А вже наступного дня, 17 березня, хлопцеві оголосили повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України "Незаконне заволодіння транспортним засобом". Про це інформує інспектор сектору моніторингу Кам’янець – Подільського міського відділу поліції Руслана Марчук у facebook.\nЯк виявилося згодом, основним мотивом крадіжки авто 19-річного кам’янчанина стало бажання своїх товаришів по місту. Автомобіль знайшли та повернули власнику. А на хлопця чекає покарання передбачене Кримінальним кодексом України.


Гемофільна інфекція - діагностика у дитини і дорослого, види бактерій, терапія та вакцинація | Radka.in.ua\nГемофільна інфекція — діагностика у дитини і дорослого, види бактерій, терапія та вакцинація\n1 Гемофільна інфекція – що це таке\n5 Відео: гемофільна паличка\nГостре бактеріальне захворювання, збудником якого є мікроб під назвою паличка Пфейфера (Haemophilus influenzae), або інфлюенци – так розшифровується гемофільна інфекція. Вражає патологія переважно дитячу вікову групу. Сама інфекція полягає в розвитку гнійних вогнищ запалення в тканинах і органах, тобто сепсису і захворювань дихальної та нервової систем. Небезпека недуги в тому, що його симптоми схожі з ознаками простуди, з-за чого в медицині відзначаються лише найважчі випадки. Більш докладно про цю інфекцію далі.\nГемофільна інфекція – що це таке\nЦя недуга має ще одну назву – ХІБ-інфекція, яка визначається виходячи з латинського позначення патології Haemophilus influenzae type b. Це означає, що хвороба викликається переважно гемофільної паличкою типу b. Поряд зі стафілококом вона є частиною нормальної мікрофлори людини. Її середовище існування – слизові носоглотки, до клітин епітелію яких мікроорганізм прикріплюється спеціальними джгутиками. Розвивається інфекція на тлі ослабленого імунітету і передається повітряно-крапельним шляхом.\nОсновною причиною ХІБ-інфекції є хворі нею люди або ті, хто просто є носіями, а самі не хворіють. Через чхання, кашель і розмова збудник може передатися здоровій людині. Особливо часто хворіють діти від півроку до 5 років, а носіями є близько 90% населення. При цьому гемофільні бактерії мають 7 біотипів (Haemophilus parainfluenzae, Н. haemolyticus, Н. influenzae, Н. aegypticus? Н. ducreyi та ін), але самим небезпечним є як раз Haemophilus influenzae тип b (Hib). Цей мікроорганізм виступає причиною серйозних ускладнень інфекції.\nЯкі ж причини сприяють тому, що гемофільна паличка в носі у дитини або дорослого з умовно-небезпечною стає дійсно патогенної? Цей список включає:\nослаблений захворюваннями імунітет, у тому числі онкологічні захворювання або Снід;\nоптимальні для розвитку палички умови мікрофлори, що створюються на тлі прийому антибактеріальних препаратів;\nштучне вигодовування у дітей грудного віку;\nКрім конкретних причин зараження такою інфекцією можна виділити групу ризику, в яку входять люди з більшою сприйнятливістю до гемофільної палички:\nперенесли видалення селезінки;\nдіти з дитячих будинків та будинків дитини.\nІнкубаційний період гемофільної палички визначити дуже складно, адже вона може перебувати в носоглотці тривалий час, не викликаючи жодних симптомів. Тільки при зниженні імунітету мікроорганізм починає розмножуватися. В цей час симптоми дуже схожі з простудними. У більшості випадків інфекція протікає як звичайна респіраторна, але вона може стати причиною серйозних захворювань з конкретними ознаками. Серед загальних симптомів виділяються:\nзагальна інтоксикація, яка проявляється високою температурою і слабкістю;\nЯкі хвороби викликає гемофільна паличка\nПродовжуючи розмножуватися, гемофільна паличка потрапляє в кров, яка розносить її по органам і тканинам, викликаючи різні захворювання. Частіше інших на тлі ураження цим мікроорганізмом розвиваються патології дихальної системи, що зачіпають ніс, вуха і горло, такі як:\nПаличка Пфейфера може стати причиною ураження і центральних органів і систем, що проявляються кон’юнктивітом, перикардитом і рядом інших захворювань:\nГнійний менінгіт (запалення м’якої мозкової оболонки). Характеризується різким підвищенням температури, нудотою, часто блюванням, головними болями та менінгеальним синдромом.\nЦелюліт або панікуліт (запалення підшкірної клітковини). Проявляється припухлостями на обличчі або кінцівках, почервоніння на шкірі і больовим синдромом з температурою.\nГострий артрит (ураження суглобів). Часто ускладнюється запаленням кісткової тканини у вигляді остеомієліту. Уражаються ліктьові, колінні, плечові і тазостегнові суглоби. Захворювання супроводжується почервонінням, набуханням, місцевим підвищенням температури.\nСепсис і одна з форм його прояву – септицемія. Це зараження крові, яке в сукупності з іншими ускладненнями часто стає причиною летального результату. Супроводжується дуже високою температурою, збільшенням селезінки, крововиливами на шкірі.\nПершої завданням діагностики є виявлення збудника інфекції – гемофільної палички. Для цього використовується бактеріологічний метод діагностики. Він полягає в заборі матеріалу у вигляді виділень ураженого органу або ж природної біологічної рідини. Їх фарбують і сіють на поживні середовища. При конкретному захворюванні для дослідження беруться:\nслиз при патології верхніх дихальних шляхів;\nгній при гнійних захворюваннях, наприклад, при отиті або пневмонії;\nліквор при менінгіті;\nскупчилася рідина в суглобах при артриті;\nмокрота при пневмонії і бронхіті.\nДалі колоніям дають прорости, після чого піддають дослідження під мікроскопом. Додатковими методами діагностики виступають аналіз крові і сечі, рентгенографія органів грудної клітки. Крім того, для правильної постановки діагнозу можуть бути необхідні консультації вузьких фахівців. Своєчасне виявлення захворювання знижує ризики можливих ускладнень.\nПісля виділення збудника можна починати лікування. В залежності від локалізації ураженої гемофільної паличкою органу, віку пацієнта і ще декількох факторів доктором призначається терапія. Лікування може мати певні труднощі, адже мікроб дуже стійкий до багатьох антибіотиків. В цілому терапія включає відразу кілька заходів:\nОрганізаційно-режимні. Якщо виявлена Haemophilus influenzae в зіві у дитини, то оцінюється його стан. При тяжких та середньотяжких формах інфекції як малюка, так і дорослого госпіталізують в стаціонар на весь гарячковий період. На цей час призначається постільний режим з рясним питвом.\nЕтіотропна антибактеріальна терапія. Призначається ще до лабораторних досліджень для виключення можливих ускладнень. При важкій формі інфекції показані препарати цефалоспорини 3 та 4 поколінь, ампіцилін, аміноглікозиди і карбапенемы.\nСимптоматична терапія. Включає препарати з групи жарознижуючих, відхаркувальних, судинозвужувальних, антибактеріальних.\nПри несвоєчасному зверненні до лікаря, через стійкості мікроба до більшості препаратів або блискавичний розвиток захворювань може призвести до дуже серйозних наслідків. До ускладнень ХІБ-інфекції відносять:\nвади новонародженого або самовільний викидень у вагітних;\nнабряк головного мозку при менінгіті;\nЩоб не дати гемофільної палички прийняти форму патогенної мікрофлори, необхідно дотримуватися ряду правил. Це особливо важливо, адже від такого типу бактеріальної інфекції досі немає стовідсоткових методів лікування. У зв’язку з цим профілактичні заходи діляться на два виду:\nекстрені, які необхідні після контакту з хворою людиною;\nпланові, які являють собою щеплення, що попереджають розвиток гемофільної палички в організмі.\nПісля контакту з людиною з групи ризику лікарі рекомендують пропити курс антибіотиків, наприклад, Рифампіцин. Дозування і тривалість лікування повинен визначати тільки лікар. Другий же вид профілактики у формі щеплення з’явився в результаті низької ефективності антибактеріальної терапії проти гемофільної палички. Своєчасна вакцинація – це оптимальний засіб захисту від інфекцій, викликаних цим збудником. Такої думки дотримується і відомий педіатр доктор Комаровський.\nПріоритет імунопрофілактики віддається дітям у віці від 3 місяців до 2 років. Цей період вважається найбільш небезпечним щодо зараження гемофільної паличкою. Календар щеплень являє собою введення вакцини в 3 етапи з перервами в 1,5 місяця. Такий графік вважається оптимальним для захисту від інфекції. Гемофільна паличка в зіві у дорослого теж попереджається вакцинацією, але щеплення роблять тільки один раз, як і дітям старше року.\nДля щеплень використовується ряд вакцин, які пройшли ліцензування. Проти кожного типу гемофільної палички використовується конкретне найменування ліків. Вони детальніше описані в таблиці:\nНайменування вакцини Виробник Від якого типу інфекції\nІнфанрікс Бельгія, GlaxoSmithKline Biologicals s.a. Гемофільна паличка типу b, поліомієліт, кашлюк, дифтерія, правець\nПентаксим Франція, SANOFI PASTEUR, S. A.\nАкт-ХІБ Франція, SANOFI PASTEUR, S. A. Гемофільна паличка типу b\nХіберікс Бельгія, GlaxoSmithKline Biologicals s.a.\nВідео: гемофільна паличка


Прокуратура підозрює ювенального інспектора у недбалості, що призвела до смерті дитини (ВІДЕО) – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Відео > Прокуратура підозрює ювенального інспектора у недбалості, що призвела до смерті дитини (ВІДЕО)\nПрокуратура підозрює ювенального інспектора у недбалості, що призвела до смерті дитини (ВІДЕО)\nПрокуратура повідомила про підозру в службовій недбалості, що спричинила загибель дитини (ч. 2 ст. 367 КК України), старшому інспектору ювенальної превенції одного з районних відділів поліції Харкова. Про це повідомляє прес-служба прокуратури Харківської області.\nЯк розповів прокурор Харківської області Юрій Данильченко, 12 вересня 2017 року до райвідділу надійшло повідомлення щодо можливих фактів застосування фізичної сили до малолітньої дитини з боку батьків.\n“Перевірку за цим повідомленням мала провести підозрювана. Однак, на думку слідчих, вона проігнорувала свої робочі обов’язки та не вжила жодних заходів. Зокрема, не провела перевірку щодо фактів насильства в родині та необхідності вилучення дитини з сім’ї, превентивних заходів з батьками тощо. Окрім того, відомості про злочин не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань”, – зазначив прокурор області.\nВідповідно до висновків експертів смерть дитини настала внаслідок голоду і постійного фізичного та психологічного насильства, що мало характер особливого мучення і тривало понад рік.\n“Батьки загиблого хлопчика наразі вже відбувають покарання. Вироком Жовтневого районного суду Харкова батька-нелюда засудили до 10 років позбавлення волі. Матері призначили покарання у вигляді 8 років за ґратами. Окрім того, до кримінальної відповідальності притягнуто директора районної служби у справах дітей. Наразі також триває судовий розгляд кримінального провадження стосовно директора Центру соціальних служб для сім’ї, дітей, молоді і спорту за фактом службової недбалості (ч. 2 ст. 367 КК України)”, – йдеться у повідомленні.\nДиплом міжнародного мовного іспиту та ДПА у СІЗО – набув чинності новий Порядок проведення державної підсумкової атестації\nЧому взимку краще не худнути, – розповіли медики\nВалюта Купівля Продаж USD25.1000025.45000EUR27.6000028.35000BTC9852.820510889.9595


У Дніпрі хлопчик помер від отруєння грибом - Korrespondent.net\nУ Дніпрі хлопчик помер від отруєння грибом\nКорреспондент.net, 3 жовтня 2018, 16:14\nМісцеві правоохоронці з'ясовують обставини трагедії та ступінь провини батьків у смерті дитини.\nУ Дніпрі семирічний хлопчик отруївся грибами і помер. Про це повідомляє регіональне управління Нацполіції в середу, 3 жовтня.\nЗазначається, що напередодні дитина була госпіталізована бригадою швидкої допомоги.\nПравоохоронці з'ясовують обставини трагедії, і якщо будуть ознаки невиконання батьками обов'язків по догляду за дитиною, які призвели до смерті, то матеріали будуть внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування.\nСвоєю чергою видання Наше місто повідомляє, що ще 30 вересня хлопчик з друзями гуляв у посадці на вулиці Кільченській. Там він знайшов сирий гриб і з'їв його. Через деякий час у нього почалися розлад травлення і блювота: батьки не могли зрозуміти, у чому справа. Лише через два дні хлопчик розповів їм, що з'їв гриб.\nТоді дитину терміново відвезли в 6-у дитячу лікарню. Сьогодні хлопчика у важкому стані мали відправити в клініку Охматдит у Києві.\nРаніше повідомлялося, що на базі відпочинку в Харківській області грибами отруїлися п'ятеро людей. Людей госпіталізували в токсикологічне відділення Харківської міської лікарні з ознаками харчового отруєння ІІ ступеня.\nА в Луганській області від отруєння грибами померли двоє людей, у тому числі 8-річна дитина.\nУ Дніпрі студент упав з дев'ятого поверху на авто, встав і пішов5399


Казки для розвитку Олени Скуловатової\nКАЗКИ ДЛЯ РОЗВИТКУ\nКазка про те, як подорожують рослини.\nПригоди Мікробчика Бобчика\nМікроби бувають різні. Не завжди вони погані, а навіть навпаки зустрічаються дуже корисні. Дізнайтеся про них більше разом із Бобчиком.\nСкуловатова О. Пригоди мікробчика-бобчика / Скуловатова О. // Вечірня казка. Журнал. №9 (56), вересень 2021, с. 26-28\nЖив собі дуже злий хлопець, може таким би й зостався, але зустрів... кого і що трапилося читайте в казочці.\nВеселка для Гавчика\nКазка, яка допоможе діткам зрозуміти особливості сприйняття кольору людиною та твариною.\nСкуловатова О. Веселка для гавчика / Скуловатова О. // Золоте левеня. Журнал, жовтень, №10 (44), 2021, с. 6-7.\nЯкось у садку виріс величезний кущ. Він хитався від вітру та зацікавлено позирав на решту рослин.\n— Такий високий, — шепотілися троянди.\n— Такий неїстівний, — дивувалася смородина.\n— Зовсім не барвистий, весь зелений, цупкий, — роздивлялися дивного гостя яскраві петунії.\n— Хто ти? — наважився спитати в незнайомця поважний бузок.\n— Я Реп’ях-мандрівник. Сьогодні тут виріс, а завтра ще кудись відправлюся.\n— Як це, як це? — захвилювалися рослини.\n— А так. Відростуть мої колючки, зміцніють і я шукатиму, до кого приліпитися. Бігтиме, скажімо, собака, я стриб їй на шерсть, вчеплюся крючечками, якіна кінчиках колючок, й поїду на нове місце. Так і мандрую.\n— Я теж мандрую, відказала лобода, яка до того скромно мовчала. — Мої зернята прилипають до лап пташок і летять далеко, або я розтрушую їх на вітрі. Це ви, культурні рослини, примхливі, з вами люди цяцькаються, дбають. А ми — бур’яни, самі мусимо про себе піклуватися. Тож вигадуємо різні способи мандрівок. Хто з вітром, хто з пташками, хто з тваринами. Нас таких багато, не лише реп’ях, — кинула гордий погляд на високий кущ.\nЗа кілька днів у сад прийшла господиня із сапою. Вона виполола всі бур’яни, зрубала реп’ях та лободу, але вони лише усміхалися, бо їхнє насіння вже відправилось у мандри.\nЦе сталося так давно, що ніхто вже й не пам’ятає. Жив в одному селі парубок. Дужий, гарний, але злий. Нікому хорошого слова не скаже. Побачить квітку — зірве, комаху розтопче, собаці копняка дасть. Тож люди його уникали, бо їм те не до снаги було.\nЯкось вийшов погуляти. Чимчикує вулицею, а всі, кого зустріне, стороняться, немає з ким і словом перекинутися. Засумував. З невеселими думками дійшов краю села, а тоді далі й далі широким степом. Брів серед високих трав, відчуваючи розпач. Втомившись спинився й уперше помітив, які квіти прекрасні, метелики яскраві, а небо безкрайо-лазурове.\n— Який світ гарний! — вигукнув і почув, як хтось ніжно розсміявся.\nНа квіточці погойдувалося крихітне створіння, ніби дівчина, але з крильцями.\n— Хто ти? — спитав здивовано.\nДівчина щось прошепотіла тоненько, але він не зрозумів. Зачарований її вродою, обережно узявся за стеблинку і струсив на долоню. Вона злякано присіла й накрила голову руками.\nСтиснувши свою здобич у жмені, повернувся додому. Щойно переступив поріг, розтулив долоню, дівчина вистрибнула й почала збільшуватися. Лише тоненькі крильця на долоні залишилися. Так зростала, поки не стала, як людина за розміром. Задивився парубок на красуню, а вона пішла й на лавку сіла. Він до неї спробував заговорити, але мовчить дівчина. Не пари з вуст.\nСтала вона в його хаті жити. Всяко годив своїй гості, і вона поступово змирилася, по господарству поралася, їсти варила, тільки все мовчки.\nПоповзли селом чутки про німу красуню, яка в злого парубка живе. Він і радий, що всі про вроду його гості говорять, але те, що мовчить, бентежило душу. Почав поступово її своєї мови вчити. Покаже на предмет і називає. Дівчина повторює. Так за рік вона заговорила.\nСиділи якось біля ставка, милувалися, як сонце над лукою сідає. Парубок і каже:\n— Виходь за мене.\n— Я твою мову опанувала, а ти моєї не знаєш, як же ми житимемо.\n— Так я вивчу.\nЩе рік тривала наука. Дізнався, що його наречена квіткова фея, навчився розуміти про що шепоче вітер, як співають трави, пліткують горобці та оповідають казки цвіркуни.\nЙшов парубок якось вулицею, бачить павук дорогу перетинає. Підняв ногу, щоби розчавити, і завмер. Почув, як той до нього промовляє, й не став зла чинити. Змінився, бо навчився чути мову природи. А фея стала його дружиною, і вони вже разом довкілля боронили.\nЛадуся любила тварин, а найбільше свого песика Гавчика. Вони цілими днями гралися разом, і не було у світі щасливіших друзів. Якось мама відвела її до цирку. Дівчинці дуже сподобався великий веселковий шатер, спритні акробати, але найбільше вразили дресовані тварини.\n— Тепер, Гавчику, вчитиму тебе різним фокусам, — виголосила Ладуся.\nГавчик привітно завиляв хвостиком. Він завжди радів новим забавкам.\n— Ось п’ять м’ячиків. Дай мені синій, — Ладуся розклала м’ячі та приготувалася навчати свого песика, але той тільки завиляв хвостиком, не розуміючи.\n— Дай синій м’яч, — повторила Ладуся й ручкою вказала.\nГавчик глянув на господиню, підбіг до м’ячиків і, вимахуючи хвостиком, вхопив першого ліпшого та приніс Ладусі.\n— Але ж, друже, це — жовтий.\nЛадуся ще кілька разів спробувала повторити завдання, але Гавчик геть не знав кольорів.\nВвечері приїхав татко.\n— О, бачу у вас тут весело, — він вийшов на газон біля будинку й побачив, як доня грає з песиком.\n— Ні, не весело, — з похнюпленим виглядом повідомила дівчинка, — Гавчик геть не знає кольорів. Йому ніколи не виступати в цирку.\n— Моя маленька, не засмучуйся, — тато обійняв доню. — Собаки не розрізняють кольори. Для них усе чорно-біле. Вони бачать лишень відтінки сірого.\nВвечері Ладуся не могла заснути. Вона думала, як несправедливо, що тваринки позбавлені можливості побачити, який різнобарвний світ.\nВранці мама погукала Ладусю на кухню.\n— Доню, йди хутчій, я цілу миску полуниці вибрала.\nВеликі, червоні, налиті ягідки неймовірно-солодко пахнули літом, сонцем та радістю. Ладуся закинула темно-червону полуницю в ротик та аж очі заплющила від задоволення. На порозі виник Гавчик. Він шумно принюхувався, зацікавлени полуничним ароматом.\n— О, Гавчику, ти теж хочеш? — Ладуся відщипнула хвостика, поклала ягідку на долоньку та простягнула песикові. Він понюхав, лизнув, і зрештою з’їв полуницю, вдячно помахавши хвостиком.\n— Гавчику, це — червоний, — Ладуся простягнула другові ще одну ягідку і їй здалося, що песик зрозумів.\nНадворі Ладуся почала шукати кольори. Їй в око впала кучерява петрушка. Вона зірвала гілочку та погукала песика.\n— Це зелений, — Гавчик сумлінно обнюхав, але лизькати не став.\nТоді Ладуся пройшлася городом і побачила черешню. На ній уже майже не було ягід, і довелося залізти на гілку, щоби дістати останні.\n— Гавчику, це — жовтий, — простягнула велику блискучу черешеньку з рожевим бочком. — Гавчик понюхав і проковтнув пригощання.\nЛадуся випросила в мами сливове варення, бо на дереві сливи ще не достигли, а іншого синього вона не змогла вигадати. Дістався Гавчику і шматочок шоколадки, і мисочка молока, й окраєць чорного хліба.\nЦілий день тривала дегустація кольорів, а ввечері Ладуся повернулася до дресування. Втомившись, задрімала і їй наснився сон, у якому Гавчик розумів кольори. Він приносив потрібні м’ячики й думав, що вчитися — це дуже смачно.


Камені в сечовому міхурі і сечоводі - Причини, симптоми і лікування. МЖ\nzdorovukr.ru » Захворювання » Камені в сечовому міхурі і сечоводі\nПричини утворення каменів у сечовивідних шляхах\nОзнаки каменів в сечовому міхурі і сечоводі і супутні симптоми\nДіагностика каменів в сечовому міхурі і сечоводі\nОсобливості харчування і спосіб життя з каменями в сечоводі або сечовому міхурі\nЛікування каменів в сечовому міхурі народними засобами\nУскладнення каменів в сечовому міхурі і сечоводі\nПрофілактика каменів у нирках і сечоводі\n- Це патологія, яка характеризується утворенням конкрементів у нирках, сечоводах, сечовому міхурі і уретрі. У даній статті будуть детально розглянуті камені сечоводу і камені в сечовому міхурі.\nНа сьогоднішній день ніхто не може назвати точної причини, від чого утворюються камені в сечоводах або сечовому міхурі. Більшість вчених світу дотримується мультифакторіальної теорії, згідно якої, на освіту конкрементів впливає відразу кілька факторів.\nНапевно, найбільш істотним з усього великої кількості факторів ризику необхідно вважати неправильне харчування, а саме водно-сольовий режим. Безліч вчених і практичних урологів вважає, що камені в сечовому міхурі і сечоводах утворюються саме від надмірної кількості солей в організмі. При цьому зовсім не обов'язково, щоб це надмірна кількість солей потрапляло разом з їжею або водою. Порушення функції нирок, при якому з організму виводиться недостатня кількість натрію, також сприяє зміні нормального складу сечі, що надалі призводить до утворення конкрементів.\nЗапальні ураження слизової оболонки сечостатевого каналу також можуть призводити до появи каменів. Це пояснюється тим, що білкові субстанції, які виробляються в результаті запального процесу, можуть служити свого роду матрицею при камнеобразовании. При цьому сольовий склад сечі може бути абсолютно нормальним.\nДеякий вплив на розвиток сечокам'яної хвороби відіграє і місце проживання людини. Множинними дослідженнями доведено, що в регіонах тропічній та субтропічній кліматичної зони люди набагато частіше хворіють на сечокам'яну хворобу, ніж, приміром, у північних областях.\nКлінічна картина знаходження каменя в сечоводі досить специфічна. При цьому спостерігається так звана ниркова колька, яка характеризується приступом гострого болю в поперековій області на стороні ураженої нирки. Дана біль може віддавати в область промежини зовнішніх статевих органів або на передню поверхню стегна. Крім цього, для ниркової коліки характерний позитивний симптом Пастернацького. Він характеризується тим, що навіть при незначному постукуванні кулаком в області нирки, у хворого відзначається значне посилення болю або поява останньої.\nКрім гострого больового синдрому, при подібній патології дуже часто спостерігаються зміни в сечі, які характеризуються наявністю крові, солей, піску або навіть дрібних конкрементів (піску). Це необхідно враховувати для диференціальної діагностики сечокам'яної хвороби з іншою патологією.\nЯкщо камінь вже опустився з сечоводу в сечовий міхур або утворився безпосередньо в ньому, ознаки цього інші. Симптоми при каменях у сечовому міхурі менш виражені, але навіть по них можна встановити абсолютний діагноз. При цьому буде спостерігатися незначна кількість крові або піску в сечі, а також періодичні ниючі або ріжучі болі в області промежини, які посилюються під час статевого акту або сечовипускання.\nЯкщо камінь сечового міхура спокійно пересувається в його порожнині, то він в певний момент може перекривати гирлі уретри. Найчастіше, це спостерігається під час акту сечовипускання і проявляється перериванням струменя.\nРізні види конкрементів\nЯкщо ви помітили у себе хворобливі відчуття в області попереку або характерні зміни осаду сечі, то вам необхідно негайно звернутися до уролога, який зможе призначити додаткові дослідження і виставити остаточний діагноз.\nНайбільш простим, але часом, і найбільш ефективним при каменях сечового міхура і сечоводу є загальний аналіз сечі. При цьому дослідженні можна виявити точну кількість крові, солей та інших патологічних речовин, які можуть бути присутніми в сечі при даній патології. Аналіз є скринінговим, оскільки становить лише перший крок у діагностиці сечокам'яної хвороби.\nЩе двадцять років тому найбільш інформативним і точним в діагностиці сечокам'яної хвороби вважалася екскреторна урографія. Дана процедура являє собою діагностичну методику, яка полягає у внутрішньовенному введенні контрастної речовини з подальшою рентгенографією органів черевної порожнини. Дане дослідження давало можливість не тільки побачити рентген-позитивні камені сечоводу і сечового міхура, а й визначити, наскільки добре виділяється або не виділяється сеча по сечівнику.\nЕкскреторна урографія - камінь лівого сечоводу. 1 - тінь каменю- 2 - стаз рентгеноконтрастної речовини в розширеному сечоводі.\nАле залежно від свого походження, камені можуть не проявлятися на рентгені, це розділяє їх на рентген-позитивні і рентген-негативні.\nНа сьогоднішній день, після появи УЗД, екскреторна урографія дещо відійшла на задній план. Це пов'язано з тим, що ультразвукове дослідження дає результати набагато точніше і набагато швидше. Крім цього, для проведення УЗД немає необхідності ставити внутрішньовенний катетер, що в будь випадку вважається інвазією і загрожує інфекційними ускладненнями. І навіть якщо розглядати дану проблему з фінансової точки зору, то ультразвукове дослідження коштує набагато дешевше.\nЩе однією інноваційної методикою в діагностиці сечокам'яної хвороби вважається Комп'ютерна томографія, яка дає ще більш точні результати, ніж УЗД. Суть проведення даного дослідження полягає в тому, що робиться ціла серія знімків тіла в різних розрізах, що дає можливість точно оцінити розміри і положення каменів. Єдине, що стоїть на шляху широкого впровадження комп'ютерної томографії в клініку, це вартість процедури, яка на сьогоднішній день є непосильною людям із середнім достатком.\nЛікування каменів у сечоводі і сечовому міхурі можна розділити на лікування гострого нападу і базисну терапію. Що стосується гострого нападу, то для його усунення вельми ефективно застосовуються різноманітні літичні суміші на основі спазмолітиків. Дані препарати, типу спазмалгон, баралгін, но-шпа, папаверин можна без рецепта придбати в будь-якій аптеці. Їх можна застосовувати в таблетках, але як показує практика, більш ефективним вважається внутрішньовенне або внутрішньом'язове введення. Дані препарати, розслабляючи стінку сечоводу, сприяють проходженню каменю по каналу і випадання його в сечовий міхур. Необхідно пам'ятати, що спазмолітики тільки усувають гострий напад, але ніяк не позбавляють від основної причини - конкременту.\nЯкщо камінь не подається консервативному лікуванню, то усунути гострий напад ниркової коліки можна за допомогою спеціального апарата - цистоскопу. Ця металева трубка з оптикою всередині вводиться в сечовипускальний канал, після чого оглядається слизова оболонка сечового міхура і гирла сечоводів. Після цього, в одній з отворів сечоводу, де є проблема, вводиться тоненька трубочка, іменована стентом. Вона сприяє відтоку сечі з нирки в сечовий міхур, навіть в тій ситуації, коли щільно «сидить» у сечоводі.\nРадикальним методом лікування при сечокам'яній хворобі може вважатися тільки операція, оскільки лише вона усуває безпосередню причину патології - камінь. Розріз при оперативному втручанні залежить від того, в якій області знаходиться камінь. Після видалення конкременту, операційне поле дренується для видалення сечі, яка може протікати крізь прошиту стінку міхура або сечоводу.\nПри будь-якому варіанті сечокам'яної хвороби хворим рекомендується стіл номер 7, який полягає в обмеженні вживання солі, жирної їжі, алкоголю, спецій та інших екстрактивних речовин. Хворим, які страждають сечокам'яною хворобою, необхідно берегтися від переохолодження та надмірного фізичного навантаження, яка може призводити до запалення сечовивідних шляхів, роздратованих конкрементами.\nВсі хворі, які перенесли оперативне втручання, потребують постільного режиму протягом декількох днів. Крім цього, їм необхідні щоденні перев'язки і догляд за операційної раною.\nУ віддаленому періоді хворим з сечокам'яною хворобою рекомендується санаторно-курортне лікування грязями і мінеральними водами. Дуже добре для подібної категорії пацієнтів походять санаторії типу Трускавця, Моршина та Поляни.\nИзлечение народними засобами від сечокам'яної хвороби неможливо рівно настільки, наскільки неможливо і вилікування класичними медикаментами. Тим не менш, настоянка хвоща польового дуже добре себе проявила як засіб для розсмоктування конкрементів і зараз активно застосовується навіть представниками традиційної медицини. Правда, при вживанні подібних ліків необхідно бути гранично обережним, щоб воно не потрапляло на зуби, тому що від цього може руйнуватися емаль.\nУскладненнями сечокам'яної хвороби необхідно вважати порушення функції нирок, що часто призводить до запалення останньої і утворення в її порожнині абсцесу. Такий стан найчастіше закінчується операцією, обсяг якої може навіть полягати у видаленні даного органу.\nПри двосторонньої нирковій коліці, коли порушується відтік сечі з обох нирок, може розвиватися зараженням крові, яке іменується уремією. У подібній ситуації стан хворих різко погіршується і наближається до критичного. Уремія може загрожувати смертю для пацієнтів, тому необхідно бути гранично уважним в лікуванні сечокам'яної хвороби, щоб вчасно попередити подібний стан.\nОскільки етіологія сечокам'яної хвороби мультифакториальная, такою ж має бути і профілактика. Насамперед, необхідно відкоригувати свій раціон. Для профілактики сечокам'яної хвороби з нього необхідно виключити або обмежити жирні продукти, копченості, соління, спеції та інші продукти, що містять велику кількість жиру і солі.\nТакож необхідно пам'ятати про правильне водному режимі. Нормальним вважається, якщо людина за добу випиває близько півтора літра рідини і приблизно шість-десять разів ходить в туалет. Якщо ваші особисті показники виходять за межі цього стандарту, вам необхідно задуматися у власному водно-сольовому режимі.\nТакож необхідно враховувати той факт, що люди сидячих професій набагато частіше страждають від сечокам'яної хвороби, ніж активні працівники. Таким чином, спорт може стати ще одним засобом профілактики сечокам'яної хвороби.\nЛікар уролог Старцев В.Ю


Класифікація чоловічих ароматів\nПідкреслити свою індивідуальність та особистий неповторний образ можна не лише завдяки правильно підібраному одягу та аксесуарам. Дуже міцною зброєю сучасних чоловіків стали парфуми. Завдяки новій класифікації чоловічих ароматних композицій парфумерна промисловість може з легкістю групувати свою продукцію, а кінцевим споживачам буде легше обирати з представленого різноманіття саме свій неповторний запах.\nЯк класифікуються чоловічі парфуми\nЗгрупувати чоловічі ароматні композиції можна за наступними критеріями:\nза ідентифікацією характеру аромату;\nза складом та вмістом інгредієнтів;\nза тривалістю та стійкістю аромату;\nза найбільш суттєвою відповідністю біохімії людського тіла.\nСаме завдяки такому інструменту як класифікація можна зробити свідомий вибір, адже деякі аромати відомих брендів коштують немало. Тому купуючи дорогий парфум за відповідною класифікацією ми можемо розраховувати на те, що вибір буде правильним.\nНайбільш розповсюджені чоловічі ароматні композиції\nНаведена класифікація чоловічих парфумів являється умовною та приблизною, але вона допоможе з вибором.\nШипрові аромати відрізняються вмістом природних ноток дубового моху, бергамоту, лабданума та пачулі. Ця категорія дуже широка і має кілька під категорій шипрових:\nЦитрусові аромати – дуже популярні чоловічі парфуми із нотками свіжих цитрусових. Дана група теж маж під категорії:\nФужерні аромати або папоротеві з різними трав'яними нотами, в основі котрих лежать лаванда, дубовий мох та кумарін. Цей аромат вважається найбільш типовим чоловічим. Підкатегорії серед цією групи наступні:\nСвіжі аромати з акванотами, що робить їх однаково улюбленими і серед чоловіків, і серед жінок. Тому дуже часто ці запахи відносять до категорії унісекс. Ці парфуми виділяються серед інших квітковими, фруктовими або зеленими відтінками.\nЗелені аромати або природні з запахом свіжескошених трав, сіна, що доповнюються домішками фруктових відтінків, різних деревинних та трав'янистих нот, наприклад, гальбанума, розмарину, лаванди чи сосни.\nШкіряні аромати, які присутні лише в чоловічих парфумах. В них можна відчути глибокі ноти тютюну, меду, бурштину чи смоли дерева. Всі ці поєднання нагадують нам природній запах шкіри. Дана категорія має дві підкатегорії:\nСхідні аромати містять велику кількість так званих східних ароматів, серед яких можуть бути бурштин, мускус, ваніль чи дерево.\nДеревинні аромати з запахами ветіверової та сандалової олії, кедру, інших дерев. Підкатегорії цієї групи:\nЗнаючи базову інформацію про основні ароматичні суміші, можна з легкістю зробити правильних вибір при купівлі чоловічого парфуму на нашому сайті ЛюксРяд.


У ЦВІТОСІ ПРИВІТАЛИ ЮВІЛЯРІВ | Улашанівська територіальна громада\n» Новини » У ЦВІТОСІ ПРИВІТАЛИ ЮВІЛЯРІВ\nУ ЦВІТОСІ ПРИВІТАЛИ ЮВІЛЯРІВ\nДата: 02.03.2021 18:38\n2 березня свій славний життєвий ювілей відзначили двоє жителів Цвітохи – Степан Андрійович КОСІК та Петро Терентійович МАТВІЙЧУК. За дорученням сільського голови Миколи Гизимчука староста Цвітоського старостинського округу Дмитро Савчук разом із головним спеціалістом загального відділу Улашанівської сільської ради Тетяною Машук привітали ювілярів.\nСтепан Андрійович КОСІК сьогодні зустрів свій славний 85-річний життєвий ювілей. Усе своє життя чоловік добросовісно працював трактористом у місцевому колгоспі, згодом на підсобному господарстві (тепер ДП «Хмельницьке»). Добросовісна, щира та поважна людина. Чоловік нагороджений орденом «Знак пошани». Разом з дружиною Ганною Федорівною виростили двох доньок, діждали онуків та правнуків.\nПетро Терентійович МАТВІЙЧУК відзначає сьогодні свій славний 80-річний життєвий ювілей.\nЗа своє життя ювіляр самовіддано працював на Славутському силікатному заводі, згодом був охоронцем на місцевому підсобному господарстві, водієм у сільській раді. За своє життя чоловік зажив великої поваги серед односельчан. Разом зі своєю дружиною Надією Володимирівною дали путівку двом синам, які живуть і працюють на благо своєї громади.\nШановні ювіляри! Дозвольте сьогодні щиро привітати вас! Бажаємо вам міцного здоров’я, благополуччя, бадьорого настрою, всіх земних благ, блалавгословення та Божої благодаті, миру і спокою, любові та поваги близьких.


Від чого залежить наступ Росії на Донбасі: два сценарії і п’ять змінних — Тексти.org.ua\nВід чого залежить наступ Росії на Донбасі: два сценарії і п’ять змінних\nОчікуваний найближчим часом масштабний наступ російських військ на Донбасі задля отримання повного контролю над Донецькою і Луганською областями може розгортатися щонайменше за двома сценаріями: «великого» і «малого» оточення українських позицій. Генерал-майор армії Австралії у відставці, залучений експерт американського Центру стратегічних та міжнародних досліджень (CSIS) Мік Раян розмірковує про те, які фактори вплинуть на вибір ворогом того чи іншого сценарію. «Тексти» наводять головне з треду.\nУ російської армії є два ключових варіанти реалізації своїх стратегічних цілей на східному напрямку.\nВаріант 1 – це глибоке подвійне оточення українських сил на сході. Це означає, що росіяни намагатимуться наступати на місто Дніпро з північного сходу та з півдня. Одночасно їм потрібно було б заблокувати українські сили в Луганській та Донецькій областях. Кінцевою метою такого розвитку подій було б захопити всю українську територію на схід від Дніпра та знищити угруповання Операції об’єднаних сил на сході. Це була б значна військово-політична перемога для росіян.\n"Глибокий" варіант наступу\nВаріант 2 – «мінімалістичний підхід», який передбачає неглибоке оточення українських військ, притискання їх на сході атаками в Донецькій та Луганській областях з одночасним просуванням з північного сходу (і, можливо, з півдня) по лінії від Ізюма до Маріуполя.\nЦе дало б змогу взяти під контроль Луганську та Донецьку область, а також дозволило б значно зменшити чисельність української армії, яка розгортає одні зі своїх найкращих сил у цьому регіоні.\n"Помірний" варіант наступу\nУ військовому плануванні ми часто обговорюємо «найімовірніші» та «найнебезпечніші» способи дій противника. На сході, враховуючи російські диспозиції та їх продемонстровані сильні/слабкі сторони, «найімовірнішим» є варіант «неглибокого охоплення». Якщо це завдання вдасться виконати, це може задовольнити поточну «теорію перемоги» Путіна для його спеціальної військової операції.\nАле є кілька змінних, які можуть вплинути на їхню здатність досягти цього.\nПо-перше, українці, схоже, розпочали атаки в околицях Харкова та Ізюма. Ключовим питанням є те, чи це локальні підривні атаки, спрямовані на те, щоб зірвати підготовку Росії до подальшого просування, чи частина ширшого українського контрнаступу.\nОбидва варіанти можливі. Але ми не можемо відкидати й ширший контрнаступ українців. Вони знають, що перехоплення ініціативи у росіян до того, як вони зможуть почати великий наступ у районі Ізюма, порушить російську стратегію і поламає плани, пов’язані із 9 травня.\nДруга змінна – Маріуполь. Якщо він впаде, це може звільнити російські війська для східного наступу. Ключовою змінною є кількість сил, які вивільняться, та їхній рівень боєготовності. Після тижнів жорстоких міських боїв росіянам може знадобитися перерва.\nТретя змінна — логістика. Ми бачили, наскільки погана логістика Росії протягом всієї війни. Чи можуть вони покращити її для забезпечення концентрації сил на сході? Ключова змінна полягає в тому, чи дозволить це їхня логістична система та рівень безпеки в тилу.\nУтім, логістика також на порядку денному і в українців. На сході вони, ймовірно, потребуватимуть більшої кількості артилерійських боєприпасів, палива та інших речей, незалежно від того, чи перебувають вони в наступі чи діють в обороні.\nЧетверта змінна — роль російських військ на півдні під час наступу на сході. Чи залишаться вони в обороні, чи візьмуть активнішу участь, проводячи маневри та підтримуючи атаки, щоб відтягнути сили українців зі сходу чи півночі?\nОстанньою змінною є плани російських дій на випадок, якщо їх східний наступ не досягне поставлених цілей. Путіну майже ніде більше шукати «перемог». Якщо стане зрозуміло, що вони не можуть досягти вирішального успіху на сході, що тоді?\nНевдача може спровокувати застосування Росією ядерної або хімічної зброї. Вони шукали привід для застосування хімічної зброї. Чергова навіть тактична поразка від українців може виправдати – у свідомості росіян – використання такої зброї для досягнення прориву.\nНа східному театрі можуть відображатися масштабні бої такого типу, якого ми не бачили на півночі. Росіяни, які краще знайомі з місцевістю на сході (ніж на решті території Україні), будуть намагатися використовувати кількісну перевагу (включаючи низькоякісних військовослужбовців строкової служби) і перевагу вогневої потужності для досягнення прориву.\nВодночас українці можуть прийняти рішення про низку контрнаступів ще до того, як росіяни почнуть свою східну навалу, щоб зірвати план Росії та перехопити ініціативу.\nстратегія війна тактика наступ донбас


» У Калуському районі створили свій Інклюзивно-ресурсний центрВільне.ІНФО\nУ Калуському районі створили свій Інклюзивно-ресурсний центр\nОпубліковано 19 Квітня, 2018\nНестача коштів у місцевих бюджетах не заважає міським та районним радам утворювати нові бюджетні структури. Щоправда, не так з власного бажання, як за вказівкою «зверху».\nЦього тижня Калуська районна рада створила свій інклюзивно-ресурсний центр. Це питання депутати розглядали ще минулого року, однак зважаючи на те, що фінансування нової бюджетної установи частково лягає на плечі районного бюджету, від ідеї відмовилися. Однак, як з’ясувалося станом на 17 січня центри вже створили скрізь, за винятком Калуського і Рогатинського районів, інформують “Вікна”.\nДо минулого року в області працювала медико-психолого-педагогічна комісія, яка надавали висновки дітям, які потребують корекції і мають навчатися за особливими освітніми програмами. З цього року обласна комісія ліквідована. У Калуському районі є 409 дітей з різними нозологіями. 17 дітей не можуть відвідувати заклади освіти, 27 – знаходяться на індивідуальній формі навчання. Саме вони можуть перейти на інклюзивну форму навчання. Районний інклюзивно-ресурсний центр буде надавати експертні висновки дітям з особливими освітніми потребами. За рішенням райради, у районному центрі буде 4,5 посади. Фінансування центру наразі не затверджене. Але до роботи він має приступити не пізніше липня, щоб діти до початку нового навчального року змогли отримати необхідні висновки.\nДля центру вже знайшли підходяще приміщення – кімнату на першому поверсі у колишньому пологовому на вул. Чорновола у Калуші. Для оснащення закуплять відповідне обладнання. Відтак у Калуші буде працювати одразу два інклюзивно-ресурсних центри, причому неподалік один від одного. Для чого таке марнотратство, адже й одна на місто та район установа могла б впоратися з поставленим завданням.\nЗа словами голови Калуської районної ради Михайла Срібняка, фахівці районного центру, окрім надання висновків, будуть здійснювати постійний супровід дітей з особливими освітніми потребами та надавати їм фахову допомогу. Також районна рада розраховує, що об’єднані територіальні громади свої Центри створювати не будуть, а користуватимуться послугами районного. І, відповідно, це допоможе утримувати нову установу.\nУ Калуші інклюзивно-ресурсний центр створили наприкінці березня. Тут запланували 6,25 ставок. Міський центр буде розташований в приміщенні управління освіти на вул. Підвальній.\nТеги: Інклюзивно-ресурсний центр