Головна » Верхнє меню » Про поліцію » Нормативна база » Проекти нормативних актів\nПроект Стратегії розвитку органів внутрішніх справ України\n10.11.2014 | 20:35\nУ 2013 р. органи та підрозділи Міністерства внутрішніх справ України (далі – ОВС) нараховували 261 тис. осіб, включаючи персонал внутрішніх військ, курсантів та цивільних службовців. Така кількість у 1,5 рази перевищувала середній європейський показник (300 поліцейських на 100 тис. населення) та була майже удвічі більшою, ніж передбачають рекомендації ООН – 222 поліцейських на 100 тис. населення. При 21 млн. 840 тис. осіб економічно активного населення це означало, що кожний 83-й працюючий громадянин отримував зарплату від МВС.\nОдночасно рівень довіри громадян до міліції максимально сягав лише 3 - 5%, а після подій Євромайдану цей показник, за даними Інституту соціології Національної академії наук України, упав до 0,8% опитаних, при цьому довіра самих працівників міліції до влади традиційно не перевищувала 3%. Причиною такої тотальної недовіри владних структур одна до одної, як і вкрай низького кредиту довіри населення до правоохоронців, стали системні недоліки в діяльності ОВС.\nВизначальними недоліками є застаріла структура МВС та система відомчого управління, які утримують МВС на стадії непропорційно великого «міністерства міліції». Дублювання функцій різних підрозділів у цьому «міністерстві» супроводжується завищеним відсотком чисельності управлінського персоналу та внутрішньою конкуренцією між департаментами. Недосконала та повільна система прийняття управлінських рішень не сприяє гнучкому управлінню підрозділами, ефективному реагуванню на ситуацію та відповідальному ставленню керівників місцевого рівня до виконання своїх обов’язків як менеджерів. Ситуація в Автономній Республіці Крим та східних областях України показала нездатність «міністерства міліції» комплексно реагувати на загрози громадській безпеці без узгоджених дій з підрозділами МНС та прикордонної служби, оперативно впливати на ситуацію ресурсами територіальних управлінь.\nЗа роки незалежності МВС не змінило успадковану від СРСР мілітаризовану модель діяльності, що особливо впливало на тактику охорони громадського порядку, орієнтовану переважно на жорстке реагування в умовах масових заворушень. Відповідно процес підготовки особового складу пріоритетними залишає зразки поведінки, притаманні більш військовим, аніж поліцейським підрозділам. Найбільш наочно це виявилося під час подій Євромайдану, коли силовими акціями спецпідрозділів міліції та внутрішніх військ були незаконно спричинені тілесні ушкодження сотням учасників мирного зібрання та журналістам. У межах пострадянської мілітаризованої моделі МВС продовжувало культивувати образ монопольного «борця зі злочинністю», успішність діяльності якого в цілому не залежала від підтримки населення, а ефективність роботи оцінювалася морально застарілою системою кількісних показників боротьби із злочинністю. У результаті лише протягом 2013 р. МВС отримало близько 195 тисяч звернень громадян стосовно неправомірних дій правоохоронців – у середньому по одній скарзі на кожного атестованого працівника ОВС.\nМВС у плануванні своєї діяльності залишається під суттєвим впливом політичних сил, що наочно виявилося в кадровій політиці останніх років, коли на керівні посади в усіх областях призначалися виключно вихідці з Донецької області. Результатом боротьби політиків за вплив на призначення у МВС так званих «своїх людей» стало звільнення за роки незалежності понад 300 перших керівників обласного рівня, у тому числі 17 керівників ГУМВС України у Львівській області, 15 – в Автономній Республіці Крим, 13 – у м. Києві.\nПолітичний вплив поглиблюється хронічним недофінансуванням МВС, коли цьому озброєному органу виконавчої влади щороку на утримання передбачається фінансування в розмірі лише 40% річної потреби. Водночас за МВС законодавчо закріплюється право отримувати решту коштів за рахунок громадян та інших недержавних джерел фінансування. На практиці це призвело до надання підрозділами МВС широкого спектру адміністративних послуг за необґрунтовано завищеними тарифами за монопольності ціноутворення та відсутності стандартів цих послуг. Відсутність дієвих запобіжників корупції, недбальство посадовців, вимагання «благодійних внесків» перетворили українську міліцію з органу захисту прав споживачів адміністративних послуг на одного з найбільших порушників у цій сфері. Щороку від недосконалості адміністративних послуг ДАІ та дозвільної системи МВС потерпало щонайменше 2 млн. громадян.\nЗ поглибленням проблем фінансування все більша частина діяльності міліції спрямовується не на виконання покладених на неї обов’язків, а на самозабезпечування і особисте збагачення керівників усіх рівнів шляхом протиправного позбавлення співгромадян належної їм власності. Крім того, украй розгалуженою стала система внутрішньої корупції з системою «тарифів», що охопила практично всі сфери діяльності працівників ОВС – від надання відпустки або вихідного до отримання чергового звання, посади чи відомчої відзнаки.\nЗабезпечення умов праці персоналу МВС залишається вкрай незадовільним: відсутність необхідної кількості приміщень, оргтехніки, навіть меблів, відсутності незабезпечення практичного соціального захисту працівників, недосконала система оплати, коли майже 30% зарплати підлеглих залежить від суб’єктивного ставлення до них керівника. Недоліки управління призводять до непропорційного функціонального навантаження, коли, наприклад, на одного дільничного інспектора міліції в середньому припадає 3 тис. мешканців міста або 2,2 тис. жителів сільської місцевості. Укоренилася невиправдана практика тривалості робочого дня понад 12 годин на добу, невикористання всіх вихідних днів у місяці для значної частини персоналу. Майже третина працівників не відпочиває у вихідні дні.\nНизку системних недоліків завершує відомча політика у сфері прозорості та підзвітності суспільству, де МВС у цілому вкрай повільно змінює закрито-упереджене ставлення до відносин з громадськістю. Сьогодні у складі атестаційних комісій відсутні представники громадськості, потерпілі громадяни не мають можливості повноправно долучатися до ходу службових розслідувань, що проводяться за їх скаргами, скасована апробована практика діяльності мобільних груп з моніторингу забезпечення прав людини в діяльності ОВС. Відсутність дієвих механізмів громадського контролю стала однією з причин того, що у 2013 році органами прокуратури проведено розслідування в 11 176 кримінальних провадженнях стосовно працівників ОВС, 3031 яких було відкрито за фактами жорстокого поводження.\nУраховуючи, що в сучасній Україні правоохоронні органи повинні бути, насамперед, сервісними службами, що допомагають суспільству влаштувати безпечний та законний добробут у власній країні, пропонується запровадити Стратегію розвитку органів внутрішніх справ України, яка передбачає формування МВС як інституту європейського зразка та формування поліції як основного виконавця завдання щодо забезпечення безпеки населення.\nІІ. Вимоги суспільства до поліції як ключової ланки МВС\nЗапропонована Стратегія орієнтована на задоволення таких вимог суспільства до поліції1:\n1. Пріоритетним напрямком роботи поліції має бути служіння як потребам окремих громадян, так і суспільним групам\nМається на увазі готовність поліції ефективно реагувати на заяви окремих громадян, підтримувати з ними постійний зв'язок та інформувати про хід розгляду їх справ. Убачається, що жодна із заяв та скарг громадян не залишиться незареєстрованою та своєчасно нерозглянутою незалежно від того, має заявник будь-які привілеї або ж навпаки він обмежений у частині реалізації певних прав.\nОдночасно від поліції очікується високий рівень толерантності до вразливих груп населення, які потребують підвищеної уваги та додаткового захисту своїх прав з боку поліції. До таких груп зазвичай відносять представників етнічних меншин, мігрантів та шукачів притулку, людей з фізичними або психічними вадами, осіб нетрадиційної сексуальної орієнтації, людей похилого віку та дітей. Поліція повинна здійснювати постійний моніторинг ситуації щодо потреб цих категорій населення, розробляти відповідні програми або плани заходів щодо надання їм додаткової допомоги, відслідковувати їх ефективність та бути одним із ініціаторів загальнодержавного процесу соціальної адаптації окремих категорій населення.\n1 Ці вимоги до змісту поліцейської діяльності в сучасному демократичному суспільстві сформульовані у 2001 році американським поліцеїстом Д.Бейлі на підставі проведеного аналізу широкого кола нормативних приписів.\n2. Поліція повинна відповідати перед законом, а не перед урядом\nУсі рішення поліції мають бути вмотивовані законом та підтримані судом, а не диктуватися урядом та побажаннями політичних партій. Рекомендації, ноти підтримки або протесту, декларації та політичні заяви, звичайно ж, можуть бути взяті до уваги керівниками поліції при прийнятті управлінських рішень, проте лише як додаткові аргументи (контраргументи) до вимог закону, на підставі яких діє поліція.\nСлід окремо оцінювати роль і ступінь причетності керівників поліції до розроблення та впровадження законодавства, щоб уникнути випадків їх можливої політичної заангажованості.\n3. Поліція повинна захищати права людини, особливо ті, які є необхідними для вільної політичної діяльності в демократичному суспільстві\nПоліція має впроваджувати процедури та нормативні акти, які унеможливлюють здійснення свавільних арештів та затримань, забезпечують захист затриманих осіб від катування та жорстокого поводження. Окремим напрямком діяльності є розроблення алгоритму дій під час охорони мирних зібрань з метою забезпечення права громадян на свободу слова, вираження поглядів та переконань. У поліцейських підрозділах має бути запроваджено спеціальне навчання персоналу з метою забезпечення прав людини в діяльності органів внутрішніх справ. Випадки застосування сили та фізичного примусу мають бути суворо регламентовані детальними нормативними приписами, у переважній більшості – санкціоновані і ретельно розглянуті керівництвом поліції спільно з іншими органами, що контролюють діяльність поліції.\n4. Поліція має бути прозорою у своїх діях\nПоліцейські підрозділи мають бути достатньо відкриті для форм зовнішнього контролю, у тому числі громадського контролю. Основна статистика поліції (чисельність особового складу, гендерний баланс, розмір бюджету тощо) має бути доступна для суспільства, а прохання громадян та організацій про доступ до обмеженої інформації мають розглядатися в розумний строк з наданням детально вмотивованої відповіді в разі відмови. Поліція має запровадити посади для спеціальних посадовців або створити окремі підрозділи, які відповідатимуть за зв'язок із громадськістю та міжнародними організаціями. Суспільство також повинне без зайвих зусиль мати доступ до інформації, що стосується планування роботи поліції в цілому, реалізації запланованих заходів та результатів роботи.\nЗ розширенням Європейського Союзу за рахунок країн Центральної та Східної Європи перед національними урядами постало завдання реформування поліції (міліції) в професійний деполітизований і ефективний інститут, заснований на принципах верховенства права, ринкової економіки і толерантності стосовно культурних, релігійних та етнічних груп. Як результат, перелік завдань для органів внутрішніх справ цих країн відповідно до засад сучасної поліцеїстики було розширено такими положеннями:\nустановлення ефективного громадського контролю;\nдемократична та ефективна система підзвітності суспільству;\nпартнерські відносини з населенням у межах моделі «community policing»;\nпрофесіоналізм персоналу, скорочення його чисельності, вироблення професійної етики;\nпідвищення рівня диверсифікованості персоналу для кращого відображення етнічної та гендерної структури населення;\nпостійний зв'язок з поліцейськими підрозділами інших держав.\nДля більшості європейських поліцейських систем досягнення означених вимог стало можливим за умови реформування, яке відбувалося за декількома провідними принципами. Перелік принципів реформування дещо відрізнявся в кожній країні, що залежало як від політичної ситуації, так і від ступеня готовності державних структур до реорганізації власної діяльності. В узагальненому вигляді на сьогодні маємо такі принципи реформування органів внутрішніх справ (як споріднені та універсальні категорії):\nпідзвітність та прозорість у роботі;\nтісна співпраця з населенням та місцевими громадами;\nпрофесійна підготовка персоналу.\nОпис цих принципів наведено в додатку 1 до цієї Стратегії.\nМВС повинне мати таку структуру, щоб жодним чином не асоціюватися з «міністерством поліції», виконуючи при цьому роль цивільного та відкритого Home office, в якому Служба національної поліції є лише складовою частиною.\nМВС буде політичним органом управління ряду окремих служб, до складу яких можуть входити Національна поліція, Національна гвардія, прикордонна та міграційна служби, служба з надзвичайних ситуацій та інші служби (у разі їх утворення). Головною умовою побудови управлінських взаємовідносин між МВС та службами буде фінансова та організаційно-управлінська самостійність кожної зі служб (як окремого центрального органу виконавчої влади), отримана в результаті реформування та розроблення власної стратегії розвитку.\nКабінет Міністрів України через Міністра внутрішніх справ буде здійснювати спрямування та координацію діяльності таких служб. Робочі стосунки та субординація між Міністром внутрішніх справ та керівниками служб повинні мати такий же ступінь демократичності, як стосунки Прем’єр-міністра з міністрами в межах Кабінету Міністрів України.\nРазом з демократичними засадами та самостійним статусом кожної служби у МВС існуватимуть чіткі та зрозумілі правила взаємодії. Такі правила в разі необхідності забезпечуватимуть злагоджену роботу різних служб для вирішення проблем на національному рівні (формування нових підрозділів та робочих груп, відрядження персоналу, послідовність дій та використання ресурсів), а також забезпечуватимуть робочу взаємодію регіональних (територіальних) представників різних служб в їх повсякденній діяльності.\nБільшість ресурсів МВС будуть спрямовані на задоволення потреб населення на рівні територіальних громад, у зв’язку з чим витрати на бюрократичні потреби та управлінський апарат будуть зведені до мінімуму за рахунок запровадження інформаційно-комунікаційних технологій управління.\nМВС повинне мати єдину систему електронного документообігу із сучасними механізмами її захисту, уніфікованими базами даних, системою планування поточної робочої діяльності та дистанційного контролю за якістю роботи окремих виконавців. Уміння працювати в системі електронного документообігу є професійно необхідною якістю кожного працівника МВС.\nЗа Службою національної поліції буде закріплено функцію превенції та охорони громадського порядку як за основним виконавцем, тому основними будуть служби дільничних інспекторів та патрульної поліції, які концентруватимуть до 70% персоналу Служби. 30% складатиме персонал чергових частин, служби детективів з розкриття загальнокримінальних злочинів, служб інформаційного та логістичного забезпечення. Одночасно поліція буде поділятися на адміністративну поліцію та кримінальну поліцію, які працюватимуть у сферах власної компетенції, не дублюючи одна одну.\nМВС буде регулярно проводити ревізію та оновлення нормативної бази з урахуванням нових міжнародних документів, імплементованих Україною, рішень Європейського суду з прав людини, а також рекомендаційних документів міжнародних інституцій. Одночасно виходити із законодавчими ініціативами, спрямованими на встановлення чіткої узгодженості всіх правових норм у галузі кримінального, адміністративного, трудового, цивільного та інших галузей права, що регламентують діяльність персоналу.\nУ нормативній базі МВС буде закріплено максимально деталізований спектр завдань, функцій та повноважень, що зменшить ризик довільних дій правоохоронців та автоматично мінімізує ризик порушення закону з боку персоналу МВС. Одночасно буде максимально регламентовано дії посадових осіб шляхом розроблення деталізованих нормативно-правових актів, настанов, рекомендацій, інструкцій, що передбачають усі можливі варіанти поведінки персоналу в стандартних та нестандартних ситуаціях. Для спрощення застосування ці нормативні акти буде зведено в один комплексний документ (за прикладом європейських кодексів поведінки поліції Polіce Code of Conduct).\nПерсонал МВС подаватиме приклад у дотриманні законів, застосування яких він забезпечує. При здійсненні своїх функцій персонал МВС діятиме тільки на підставі закону, дотримуючись особистих прав громадян і не вчиняючи довільних або протиправних дій. З цією метою в нормативній базі МВС буде поглиблено та деталізовано низку обмежень для персоналу, дотримання яких забезпечить високу виконавську дисципліну персоналу; відданість правоохоронній діяльності та неможливість займатися підприємницькою діяльністю; незацікавленість персоналу в отриманні подарунків і винагород від приватних осіб; нерозголошення службової інформації; обмеження участі в політичному житті.\nНа рівні МВС буде розроблено систему менеджменту та механізми виконавчого контролю (розмежування компетенції, усунення дублювання повноважень), які зведуть до мінімуму можливість прийняття керівництвом рішень безпосередньо під впливом політичних сил або ж під впливом власних політичних уподобань. Прийняття рішення керівництвом повинне мати такі обов’язкові елементи, як збирання інформації, аналіз аргументів та контраргументів, обговорення, колегіальність при розробленні варіантів рішення.\nУ разі виявлення фактів або виникнення аргументованої підозри щодо дій посадової особи МВС в інтересах представників політичних сил така посадова особа буде відсторонена від виконання обов’язків та стане об’єктом внутрішнього розслідування.\nНа рівні МВС сфери політичного та фахового керівництва обов’язково розмежовуватимуться з метою забезпечення стабільності професійного складу ОВС. На посаду міністра буде призначатися виключно цивільний представник політичних сил, термін перебування якого (якої) на посаді залежатиме від перебігу політичних обставин. На посаду керівника Служби національної поліції буде призначатися високопрофесійний поліцейський фахівець зі стажем служби в поліції не менше 20 років, необхідним рівнем освіти та досвідом управління. Призначення буде відбуватися на строк 4 роки з правом подальшого його продовження. Керівник поліції не буде складати повноважень зі зміною Уряду або Міністра внутрішніх справ.\nУ підрозділах МВС буде заборонено використання будь-яких предметів чи техніки, що мають символіку політичних партій. Персоналу МВС у службовий час буде заборонено висловлювати особисте ставлення до тієї чи іншої політичної партії та обговорювати політику партій під час службових нарад. Це положення поширюватиметься також на працівників МВС у позаслужбовий час, якщо вони носять елементи уніформи чи розпізнавальні знаки, що дозволяють ідентифікувати їх приналежність до МВС.\nПредставникам політичних сил повинно бути заборонено здійснювати будь-яку політичну діяльність у службових приміщеннях МВС, а також запрошувати персонал як експертів або консультантів без погодження з Міністром внутрішніх справ.\nМіністерство внутрішніх справ перетвориться в цивільний орган. Структурні підрозділи МВС будуть цивільними службами, персонал яких, хоча й частково, буде виконувати службові обов’язки в уніформі, проте не матиме спеціальних звань, аналогічних військовим, та не буде використовувати військову атрибутику чи символіку.\nПоряд з цим у службі Національної поліції, Національної гвардії, службі з надзвичайних ситуацій та прикордонній службі атестованими працівниками (особами рядового і начальницького складу та військовослужбовцями) залишатимуться лише працівники тих підрозділів, які безпосередньо виконуватимуть завдання з охорони громадського порядку, гасіння пожеж, боротьби зі злочинністю, охорони державного кордону, державних органів та важливих об’єктів тощо.\nМВС буде розроблено систему професійних стандартів поведінки, спрямовану на розвиток у персоналу ініціативи, самостійності в прийнятті рішень, готовності нести відповідальність за власні вчинки. Усі рудименти військової дисципліни та підготовки будуть ліквідовані.\nЯкісно змінені стандарти фізичної та вогневої підготовки персоналу, передбачатимуть максимальне наближення тренувань та випробувальних тестів до реальних умов несення служби з одночасним пріоритетом спричинення мінімальних ушкоджень особам, до яких застосовується сила, спеціальні засоби або табельна зброя.\nТериторіальні органи та підрозділи будуть мати право самостійно вирішувати питання планування поточної діяльності, кадрової політики та розподілу наданого бюджету, несучи повну відповідальність за прийняті рішення перед місцевою громадою та керівництвом МВС.\nПланування поточної діяльності територіальних підрозділів здійснюватиметься на підставі рекомендацій, спрямованих апаратом МВС, з урахуванням особливостей регіональної ситуації та потреб місцевих громад.\nБюджетування МВС буде відрегульовано таким чином, що дозволить територіальним підрозділам використовувати ресурси, надані місцевими органами самоврядування. Процедура отримання додаткових надходжень до бюджету територіальних підрозділів передбачатиме механізм антикорупційного контролю, а інформація про додаткові надходження буде відкритою для громадськості.\nЧастина функцій з підтримки правопорядку (патрулювання громадських місць, дотримання правил торгівлі та паркування транспортних засобів тощо) буде передано під юрисдикцію місцевої (муніципальної) поліції, створеної за рішенням місцевих органів самоврядування, та буде фінансуватися за їх рахунок. Контроль за діяльністю місцевої (муніципальної) поліції будуть здійснювати Служба національної поліції та місцеві органи самоврядування. Створення місцевої (муніципальної) поліції буде здійснюватися поступово, з урахуванням особливостей кожного регіону, що передбачатиме можливість запровадження декількох альтернативних моделей.\nМВС буде здійснювати інформаційну політику, яка забезпечить широкий багатоканальний зворотний зв’язок з різними категоріями громадян (листування, особисті прийоми, соціальні мережі, електронне листування, телефонні консультації), а також дозволить переконатися в тому, що рішення та дії правоохоронців є максимально прозорими та відкритими для населення.\nНормативна база МВС, розміщена в інтернет-ресурсах та постійно оновлювана, буде вільною для доступу громадян у частині відкритих документів відповідно до чинного інформаційного законодавства. Одночасно МВС аналізуватиме коментарі та зауваження, що надходитимуть стосовно тих чи інших документів, з наступною ініціативою щодо їх змін та вдосконалення.\nМВС повинне буде використовувати новітні інформаційні технології, розроблені, у тому числі, для автоматизованого обліку будь-яких звернень громадян та гарантованої реакції персоналу на ці звернення; для аналізу повідомлень громадян про правопорушення та прогнозування криміногенної ситуації; для візуалізації цієї діяльності та інформування громадян у межах інформаційної платформи Crime mapping; на базі МВС буде створено загальнодержавну службу порятунку 112, як частину загальноєвропейської служби порятунку 112, а також загальнодержавну службу 116000 як частину єдиної європейської гарячої лінії розшуку дітей 116000.\nМВС та його територіальні підрозділи щороку повинні публікувати повний звіт за основними напрямками діяльності, включаючи плани та результати роботи поліцейських підрозділів, загальний бюджет, розміри та структуру витрат, характеристику персоналу поліції (за віком, статтю, рівнем освіти та кваліфікації), кадрові зміни, аналіз основних проблем діяльності.\nМВС буде розроблено політику якості в наданні правоохоронних послуг, яка включатиме мінімальні стандарти забезпечення безпеки громадян, стандарти професійних дій персоналу МВС у різних ситуаціях, чіткі та зрозумілі механізми забезпечення якості правоохоронних послуг.\nЗбитки, завдані громадянам унаслідок непрофесійних та неправомірних дій персоналу МВС, будуть компенсуватися за рахунок винних осіб, а в разі неможливості такої компенсації – за рахунок бюджету територіального органу, де проходили службу винні особи.\nМВС сприятиме розвитку форм громадського контролю за діями правоохоронців та розглядатиме його як один з дієвих механізмів запобігання корупції серед персоналу.\nГоловним результатом роботи має бути впевненість більшості населення в тому, що персонал МВС:\nа) кваліфіковано здійснює правоохоронну діяльність щодо запобігання злочинності, розкриття вчинених злочинів та охорони громадського порядку;\nб) чесно виконує свої обов’язки та дотримується законів;\nв) допомагає пересічним громадянам; ставиться до всіх людей з повагою.\nНа рівні МВС визнано неможливим виконання завдань у галузі правопорядку лише за рахунок персоналу та його технічного оснащення, без активної допомоги з боку населення. Тому основним пріоритетом у роботі МВС буде визначено встановлення виключно партнерських засад взаємодії з громадами в межах загальновизнаного у світі підходу community policing.\nПерсонал МВС постійно аналізуватиме проблеми місцевого населення та окремих груп для планування службової діяльності та оцінки ефективності власної роботи.\nПріоритетом у діяльності поліції буде не стільки реагування на кримінальні прояви, скільки участь у вирішенні всього комплексу проблем, які має населення конкретної місцевості у сфері дотримання закону. Від поліції очікується прояв інтересу не лише до інформації, яка стосується правопорушень, але й до потреб громадян, їх проблем та ускладнення стосунків, які становлять підґрунтя для загострення криміногенної ситуації.\nПерсонал МВС повинен виявляти високий рівень толерантності до вразливих груп населення, які потребують підвищеної уваги та додаткового захисту своїх прав, це зокрема: представники етнічних меншин, мігранти та шукачі притулку, особи з обмеженими можливостями, представники ЛГБТ-спільноти, особи похилого віку та діти. Підрозділи МВС будуть здійснювати постійний моніторинг ситуації щодо потреб цих категорій населення, розробляти відповідні програми або плани заходів щодо надання їм додаткової допомоги, відслідковувати їх ефективність та будуть ініціаторами загальнодержавного процесу соціальної адаптації окремих категорій населення.\nМВС забезпечуватиме регулярне навчання персоналу з питань роботи з уразливими категоріями населення, запобігання торгівлі людьми, профілактики злочинів на ґрунті ненависті та проявів дискримінації меншин.\nЕфективність роботи МВС буде вимірюватися за системою нових критеріїв, серед яких найбільш суттєвими є: якість реагування на повідомлення населення, якість стосунків громадян з персоналом МВС, активність поліцейського персоналу в розв’язанні поточних проблем мешканців району, різноманітність заходів з метою зміцнення правопорядку, інтенсивність робочих зв’язків із органами самоврядування, державної влади, засобами масової інформації.\nМВС буде здійснювати поступове скорочення персоналу шляхом перерозподілу частини працівників серед інших міністерств та органів виконавчої влади (СБУ, Державна фіскальна служба, Міністерство оборони), а також шляхом їх звільнення з попереднім наданням послуг щодо отримання додаткової професійної освіти.\nМВС матиме нові якісні критерії та процедури відбору кандидатів на службу. Зокрема, крім фізичних якостей кандидата, будуть оцінюватися розумові здібності, особливості мотивації і самоконтролю; обачність, знання власних переваг і недоліків; здатність розуміти почуття інших і вміння впливати на них; уміння будувати і підтримувати робочі взаємовідносини; упевненість у власних силах, уміння слухати і спілкуватися, здатність брати ініціативу на себе і підтримувати оптимістичний настрій колег; уміння працювати в групі, здатність засвоювати нові знання і вміння. Усі етапи проходження іспитів будуть фіксуватися на відеоносії в присутності представників громадськості. Кандидати на службу відбиратимуться за рейтинговою системою.\nУ МВС буде створено однакові умови для роботи чоловіків та жінок з урахуванням засад гендерної рівності, а також розроблено антидискримінаційні механізми прийняття на роботу та успішне просування персоналу в службовій діяльності.\nУсі вакансії підлягають оголошенню серед персоналу з одночасним створенням умов безперешкодного доступу кандидатів до участі в конкурсному відборі.\nКандидати на керівні посади регіонального рівня повинні проходити двоступеневу процедуру конкурсного відбору, що містить оцінку загальної компетенції та компетенції в спеціальних галузях. У межах загальної компетенції оцінюються такі якості, як знання професійних і етичних стандартів; комунікативні навички, особиста мотивація, уміння приймати необхідні рішення, творчий підхід та сприйнятливе ставлення до інновацій. Серед спеціальних якостей оцінюються лідерські якості кандидата, його вміння управляти персоналом і піклуватися про професійне зростання підлеглих, навички планування щоденної діяльності, елементи стратегічного мислення, толерантність до впровадження гендерної та етнічно-збалансованої кадрової політики.\nДо складу кадрових та екзаменаційних комісій, що оцінюватимуть кандидатів на посади керівників регіонального та національного рівнів, в обов’язковому порядку будуть входити представники місцевої громади, неурядових організацій, органів місцевого самоврядування.\nПерсонал МВС повинен мати підвищену зарплату та соціальні пільги (безоплатне медичне страхування, безвідсоткові довгострокові кредити), отримання яких не залежить від суб’єктивних стосунків між керівником та підлеглими.\nМВС повинне мати систему корпоративної етики та протидії професійній деформації, надаючи обов’язкову та регулярну психологічну допомогу персоналу з метою запобігання негативним явищам, а також безконфліктної реалізації особистих, корпоративних та державних інтересів. Основними етичними засадами правоохоронної діяльності виступають повага до особистості іншої людини; доброзичливість; ефективність і професіоналізм; дотримання принципів законності і верховенства права; відповідальність; турбота про оточуючих; чесність відносно себе та інших; самовіддане служіння суспільству.\nСистема освіти МВС має бути побудована за ступеневим принципом та спрямована переважно на надання першопочаткового рівня знань з орієнтацією на набуття професійно важливих умінь та навичок дій у конкретних ситуаціях. Заклади освіти МВС пройдуть поетапне реформування: більшість вищих навчальних закладів МВС третього та четвертого рівнів акредитації (інститути, університети) будуть перетворені в коледжі (вищі навчальні заклади другого рівня акредитації). Коледжі МВС надаватимуть освітні послуги з отримання першопочаткової підготовки та підвищення кваліфікації, а також для отримання освітнього рівня «бакалавр» (для керівників середньої ланки). Для підготовки керівників вищої ланки Академія МВС буде здійснювати підготовку представників усіх служб, що входять до складу МВС.\nУ підрозділах МВС буде створено дієву систему наставництва, підвищення професійного рівня та внутрішнього контролю, що закріплена в чітких та зрозумілих дисциплінарних процедурах. Внутрішній контроль, як мінімум, включатиме технічне відеоспостереження за персоналом протягом робочого часу, періодичні перевірки щодо професійної непідкупності, а також перевірки щодо ризику споживання наркотичних речовин.\nЧіткий розподіл функцій між службами МВС, що виключає їх дублювання\nДосягнення гнучкого реагування на виклики у сфері безпеки та правопорядку\nВідповідність процедур вимогам закону\nСтворення цивільної моделі діяльності та стосунків персоналу\nПідзвітність та прозорість у роботі\nРозроблення політики якості в наданні правоохоронних послуг\nЗапровадження засад community policing у сфері забезпечення громадського порядку\nРозроблення нових критеріїв та процедур відбору персоналу\nУдосконалення системи внутрішнього контролю за діями персоналу\nРозроблення структури МВС, визначення сфери відповідальності, обсягу повноважень та функціонального навантаження кожної зі служб та департаментів, що входять до складу МВС\nЗабезпечення фінансової та організаційно - управлінської самостійності служб (як окремих органів державної виконавчої влади)\nЗакріплення стратегії/концепції та «дорожньої карти» реформування (завдання, цілі, види та строки діяльності, очікувані результати, індикатори якості) на законодавчому рівні\nПроведення реформування та розробки власної стратегії розвитку утворених служб (центральних органів виконавчої влади)\nЗакріплення в законодавчих актах сервісних функцій та моделі МВС, а також визначення чисельності, завдань та повноважень служб МВС\nЗакріплення за Службою національної поліції функції превенції та охорони громадського порядку як основних виконавців, через що основними є служби дільничних інспекторів та патрульної поліції, які концентрують до 70% персоналу Служби. До числа інших підрозділів належать чергові частини, служба детективів щодо розкриття загальнокримінальних злочинів, служби інформаційного та логістичного забезпечення.\nПроведення аналізу функцій, що виконує кожна служба та підрозділ МВС\nРозроблення механізму та алгоритмів взаємодії служб та підрозділів МВС у рамках цілісної управлінської моделі\nРозробка та нормативне закріплення оновленої функціонально-управлінської моделі діяльності для кожної служби та підрозділу МВС\nПеретворення підрозділу кримінальної міліції у справах дітей з урахуванням положень міжнародного законодавства у сфері ювенальної юстиції\nПередача Державної служби по боротьбі з економічною злочинністю до відповідного єдиного державного органу, створеного для боротьби з фінансовими правопорушеннями\nПозбавлення невластивих функцій Державної автомобільної інспекції, а після впровадження автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки дорожнього руху – створення в містах на базі цих підрозділів та підрозділів патрульної служби єдиної патрульної служби;\nРеформування підрозділу по боротьбі з кіберзлочинністю, зазначивши основним напрямком діяльності попередження та протидію кримінальним правопорушенням, пов’язаним з кібератаками та втручання в роботу інформаційних систем, виключивши такі напрямки роботи підрозділу, як протидія гральному бізнесу, протидія шахрайствам і легалізації (відмиванню) доходів, одержаних від зазначених вище кримінальних правопорушень, протидія злочинам у сфері інтелектуальної власності\nРеформування служби дільничних, виведення її в ключові служби МВС, створення поліпшеного забезпечення для діяльності дільничних інспекторів, чіткого кола обов'язків, побудова нових форм роботи з населенням на дільницях\nВиведення Державної служби охорони зі складу МВС після прийняття Закону про зброю та перетворення її в окреме державне комерційне підприємство\nЛіквідація спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю з покладенням їх функцій на підрозділи блоку кримінальної поліції\nСтворення універсального спецпідрозділу на кшталт SWAT (США) замість існуючих «Беркута», «Сокола», «Грифона», «Омеги», «Титана» та інших\nЛіквідація ветеринарної міліції, оскільки аналогічні функції виконуються ветеринарною і фітосанітарною службою\nРеорганізація підрозділів транспортної міліції з передачею їх функцій територіальним органам Національної поліції\nУстановлення чітких та зрозумілих правил взаємодії різних служб для вирішення проблем на національному рівні (формування нових підрозділів та робочих груп, відкомандирування персоналу, послідовність дій та використання ресурсів), а також забезпечення робочої взаємодії регіональних (територіальних) представників різних служб у їх повсякденній діяльності\nВідповідність нормативної бази вимогам закону\nПроведення ревізії та оновлення нормативної бази з урахуванням нових міжнародних документів, імплементованих Україною, рішень Європейського суду з прав людини, а також рекомендаційних документів міжнародних інституцій\nРозробка законодавчих ініціатив, спрямованих на встановлення чіткої узгодженості всіх правових норм у галузі кримінального, адміністративного, трудового, цивільного та інших галузей права, що регламентують діяльність персоналу\nМаксимальна регламентація дій посадових осіб шляхом розробки деталізованих нормативно-правових актів, що передбачають усі можливі варіанти поведінки персоналу в стандартних та нестандартних ситуаціях та автоматично мінімізують ризик порушення закону з боку персоналу МВС\nУведення в роботу чергових частин електронних терміналів реєстрації всіх відвідувачів і створення єдиної автоматизованої системи для всіх прибуваючих у підрозділ внутрішніх справ\nОбладнання спеціальних кімнат для допитів (звуконепроникні стіни, можливість стаціонарного аудіо- та відеозапису). Проведення допитів і дізнань тільки в спеціально обладнаних кімнатах\nУпровадження єдиного електронного протоколу (custody records), що містить інформацію про затриману особу, на всіх етапах – затримання, переміщення, зміна статусу тощо\nУпровадження відеофіксації першого допиту затриманого\nУведення обов'язкового незалежного медичного огляду всіх затриманих і доставлених (що знімає можливі звинувачення на адресу співробітників і одночасно ризик нанесення тілесних ушкоджень)\nДеталізація в нормативній базі МВС ряду обмежень для персоналу, дотримання яких забезпечує: високу виконавську дисципліну персоналу; відданість правоохоронній діяльності та неможливість займатися підприємницькою діяльністю; незацікавленість персоналу в отриманні подарунків і винагород від приватних осіб; нерозголошення службової інформації; обмеження на участь у політичному житті\nРозмежування на рівні МВС сфер політичного та фахового керівництва з метою забезпечення стабільності професійного складу ОВС. Визначення як «політичних» посади Міністра МВС та його (її) заступників\nВиведення зі складу МВС військових частин та підрозділів, присвоєння всім службам МВС статусу цивільних служб, персонал яких, хоча й частково, виконує службові обов’язки в уніформі, проте не має спеціальних звань, аналогічних військовим, та не використовує військову атрибутику чи символіку\nПрисвоєння Національній гвардії та прикордонній службі як найбільш мілітаризованим підрозділам у складі МВС статусу лише воєнізованих формувань\nРозробка системи професійних стандартів поведінки, спрямованих на розвинення в персоналу ініціативи, самостійності в прийнятті рішень, готовності брати відповідальність за власні поступки\nЛіквідація всіх рудиментів військової дисципліни та підготовки\nатестованих працівників (uniformed staff)\nРозатестування (відміна спеціальних звань) працівників ОВС за принципом: «Форму та табельну зброю мають лише ті працівники, хто виконує безпосередні обов’язки з охорони громадського порядку тощо»\nРозроблення механізмів самостійного вирішення питань щодо планування поточної діяльності, кадрової політики та розподілу наданого бюджету, включаючи механізми забезпечення відповідальності за прийняті рішення перед місцевою громадою та керівництвом МВС\nСтворення в місцевих органах влади спеціальних органів, які залучені у фінансування і стратегічний розвиток місцевої (муніципальної) поліції (аналог police authorities у Великобританії)\nРозроблення механізмів бюджетування МВС, що дозволяють територіальним підрозділам використовувати ресурси, надані з боку місцевих органів самоврядування. Процедура отримання додаткових надходжень до бюджету територіальних підрозділів передбачає механізм антикорупційного контролю, а інформація про додаткові надходження є відкритою для громадськості\nРозроблення моделей та механізмів запровадження місцевої (муніципальної) поліції, яка створюється за рішенням місцевих органів самоврядування та фінансується за їх рахунок. Контроль за діяльністю місцевої (муніципальної) поліції здійснює Служба національної поліції МВС та органи самоврядування\nРеорганізація електронного доступу до нормативної бази ОВС: нормативна база МВС, розміщена в інтернет-ресурсах та постійно оновлювана, є вільною для доступу громадян у частині відкритих документів відповідно до чинного інформаційного законодавства\nУдосконалення ГІС-ресурсу «Ваш дільничний» з можливістю ознайомлення з персоналіями дільничних зворотним зв’язком щодо існуючих проблем на дільниці\n- автоматизованого обліку будь-яких звернень громадян та гарантованої реакції персоналу на ці звернення;\n- аналізу повідомлень громадян про правопорушення;\n- ознайомлення громадян з кримінальною статистикою відкритого характеру;\n- відображення в режимі реального часу локації, характеру та суспільно важливої інформації щодо всіх зафіксованих ОВС правопорушень (Crime mapping)\nУведення обов'язкового маркування, що полегшує ідентифікацію співробітників МВС для всіх типів форменого одягу (наприклад, індивідуальні шеврони на рукав, на груди, індивідуальний номер на шолом, індивідуальні жетон, бейдж з ім'ям і посадою)\nУпровадження системи безготівкової оплати штрафів (через карткові термінали)\nРозроблення політики якості в наданні правоохоронних послуг, яка включає мінімальні стандарти забезпечення безпеки громадян, стандарти професійних дій персоналу МВС у різних ситуаціях, чіткі та зрозумілі механізми забезпечення якості правоохоронних послуг\nУключення в обов’язковому порядку до складу кадрових та екзаменаційних комісій, що оцінюють кандидатів на посади керівників регіонального рівня, представників місцевої громади, неурядових організацій, органів місцевого самоврядування\nВизнання на рівні держави, що МВС у силу об’єктивних чинників не в змозі контролювати злочинність та мати високий рівень розкриття злочинів без активної підтримки громадян, які будуть співпрацювати лише за умов відкритості, прозорості та партнерських стосунків\nЗабезпечення цілодобового прийому громадян керівництвом територіальних підрозділів (міськ / райвідділами) з питань, пов'язаних з недоліками в роботі ОВС\nФормування добровільних народних дружин і груп волонтерської підтримки з соціальних питань (наприклад, робота з підлітками та неблагополучними сім'ями), проведення зборів громадян на ділянках та залучення жителів до співпраці\nЗапровадження в місцевих управліннях МВС посадовців, відповідальних за зв'язки з місцевою громадою, а при потребі - відповідальних за зв'язки з конкретними місцевими спільнотами. Ефективність роботи зазначених посадовців визначається з урахуванням думки конкретної місцевої громади/спільноти\nЗапровадження нових якісних критеріїв та процедур відбору кандидатів на службу. Зокрема, крім фізичних якостей кандидата, оцінюються: розумові здібності, особливості мотивації й самоконтролю; обачність, знання власних переваг і недоліків; здатність розуміти почуття інших і вміння впливати на них; уміння будувати й підтримувати робочі взаємовідносини; впевненість у власних силах, уміння слухати й спілкуватися, здатність брати ініціативу на себе і підтримувати оптимістичний настрій колег; уміння працювати в групі, здатність засвоювати нові знання й уміння\nЗабезпечення відеофіксації всіх етапів проходження іспитів персоналом та кандидатів на службу в присутності представників громадськості\nДоведення до відома персоналу всіх вакансій з одночасним створенням умов безперешкодного доступу кандидатів до участі в конкурсному відборі\nСтворення однакових умов для роботи чоловіків та жінок з урахуванням засад гендерної рівності, а також розробка антидискримінаційних механізмів прийняття на роботу та кар’єрного зростання\nРозроблення процедури тестування та відбору кандидатів на службу за рейтинговою системою\nРозроблення двоступеневої процедури конкурсного відбору для кандидатів на керівні посади регіонального рівня, що містить оцінку загальної компетенції та компетенції в спеціальних галузях. У рамках загальної компетенції оцінюються такі якості, як знання професійних і етичних стандартів; комунікативні навички, особиста мотивація, уміння приймати необхідні рішення, творчий підхід та сприйнятливість до інновацій. Серед спеціальних якостей оцінюються лідерські якості кандидата, його вміння управляти персоналом і піклуватися про професійне зростання підлеглих, навички планування щоденної діяльності, елементи стратегічного мислення, толерантність до впровадження гендерної та етнічно-збалансованої кадрової політики\nЗміна структури оплати з 3-складової (оклад, вислуга, надбавки/премії) на 2-складову (оклад + вислуга), що ліквідує суб'єктивну компоненту при встановленні платні та підвищить незалежність персоналу від керівництва та корупційних схем\nУведення роботи за контрактом (для окремих категорій працівників на перехідний період)\nЗапровадження системи корпоративної етики та протидії професійній деформації, психологічної допомоги персоналу з метою запобігання негативних явищ, а також безконфліктної реалізації особистих, корпоративних та державних інтересів. Як основні етичні засади правоохоронної діяльності виступають повага до особистості іншої людини; доброзичливість; ефективність і професіоналізм; дотримання принципів законності та верховенства права; відповідальність; турбота про оточуючих; чесність по відношенню до себе та інших; самовіддане служіння суспільству\nЗапровадження ряду антикорупційних та антидискредитаційних обмежень для персоналу МВС (відвідування у вільний час місць, де мають місце порушення закону, заборона на купівлю спиртних напоїв, якщо співробітники ОВС знаходяться у формі або в елементах форменого одягу тощо)\nУведення штрафів як дисциплінарного заходу: у розмірі до 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо він оголошений правами начальника підрозділу; у розмірі до 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо він оголошений правами начальника служби або Міністра\nУстановлення систем відеофіксації:\n– у громадських місцях тощо\nРозроблення сучасної європейської моделі освіти МВС за ступеневим принципом, спрямованої переважно на надання першопочаткового рівня знань з орієнтацією на набуття професійно-важливих вмінь та навичок у конкретних ситуаціях\nЗабезпечення поетапної трансформації закладів освіти МВС. На першому етапі університети внутрішніх справ перетворено в цивільні заклади освіти, підпорядковані МОН, у складі яких діють коледжі МВС; на другій стадії реформування коледжі МВС набувають статусу самостійних навчальних закладів\nРозроблення моделі коледжів МВС як основних закладів освіти, які надають освітні послуги з отримання першопочаткової підготовки та підвищення кваліфікації, а також для отримання освітнього рівня «бакалавр» (для керівників середньої ланки).\nЗ метою реалізації заходів з реформування органів внутрішніх справ до кінця 2014 року планується здійснити наступне:\nрозробити Стратегію реформування із визначенням сфери відповідальності, структури та сервісних функцій МВС, чисельності основних служб;\nрозробити законопроекти щодо перерозподілу та скорочення чисельності персоналу шляхом реформування служб та бюрократичного апарату;\nзапочаткувати заходи з набуття іншої професії для персоналу, який може підпадати під скорочення;\nрозробити програму політики прозорості МВС у сфері інформування населення;\nрозробити та запровадити обов'язкове маркування для всіх типів форменого одягу, що полегшить ідентифікацію працівників ОВС;\nрозробити положення щодо участі в роботі кадрових та екзаменаційних комісій, що оцінюють кандидатів на посади керівників регіонального рівня, представників місцевої громади, неурядових організацій, органів місцевого самоврядування;\nзапровадити практику щоденного прийому громадян керівництвом територіальних підрозділів (міськ/райвідділів) з питань, пов'язаних з недоліками в роботі ОВС;\nзапровадити практику доведення до відома персоналу всіх вакансій з одночасним створенням умов безперешкодного доступу кандидатів до участі в конкурсному відборі;\nзапровадити практику публікації звітів МВС, ГУМВС, УМВС за основними напрямками діяльності, уключаючи плани та результати роботи підрозділів, загальний бюджет, розміри та структуру витрат, характеристику персоналу (за віком, статтю, рівнем освіти та кваліфікації), кадрові зміни, аналіз основних проблем діяльності.\nДля забезпечення подальшої реалізації заходів з реформування органів внутрішніх справ буде здійснено:\nзакріплення на законодавчому рівні «дорожньої карти» реформування (завдання, цілі, види та строки діяльності, очікувані результати, індикатори якості);\nпроведення аудиту матеріально-технічної та фінансової забезпеченості ОВС України з метою виявлення системних проблем для подальшого формування бюджету МВС та захисту прав персоналу;\nрозроблення моделі та законопроекту про Службу національної поліції як основного виконавця функцій превенції та охорони громадського порядку із службами дільничних інспекторів та патрульної поліції як основних, що концентрують до 70% персоналу Служби;\nрозроблення нових підходів до змісту, форм та методів роботи дільничних інспекторів, обсягу їх робочого навантаження та норм забезпечення;\nформування та нормативне закріплення статусу і функцій універсального спецпідрозділу;\nоб’єднання патрульної служби та ДАІ з метою створення мобільної патрульної служби;\nрозроблення технічного завдання для створення єдиної системи електронного документообігу із сучасними механізмами її захисту, уніфікованими базами даних, системою планування поточної робочої діяльності та дистанційного контролю за якістю роботи окремих виконавців;\nзапровадження єдиної системи електронного документообігу із сучасними механізмами її захисту, уніфікованими базами даних, системою планування поточної робочої діяльності та дистанційного контролю за якістю роботи окремих виконавців;\nзапровадження інформаційних технологій та створення принципово нового аналітичного підрозділу МВС для багатофакторного аналізу оперативних даних, забезпечення процесу прийняття стратегічних рішень, планування діяльності МВС;\nрозроблення та нормативне закріплення системи деталізованих обмежень для персоналу, алгоритмів професійної поведінки в стандартних та нестандартних ситуаціях;\nзапровадження додаткових заходів щодо забезпечення прав затриманих та заарештованих осіб (обов'язковий незалежний медичний огляд, індивідуальні пакети для зберігання речей, дозвіл на контрольоване користування телефоном, своєчасне отримання інформації щодо безоплатної правової допомоги);\nзапровадження відеофіксації першого допиту затриманого та єдиного електронного протоколу (custody records), що містить інформацію про затриману особу, на всіх етапах – затримання, переміщення, зміна статусу тощо;\nрозроблення моделі та процедури управління для розмежування на рівні МВС сфер політичного та фахового керівництва, а також для зведення до мінімуму можливості прийняття рішень керівництвом безпосередньо під впливом політичних сил або ж під впливом власних політичних уподобань;\nзапровадження моделі призначення на посаду керівника Служби національної поліції високопрофесійного поліцейського фахівця зі стажем служби в поліції не менше 20 років, необхідним рівнем освіти та досвідом управління, з відповідним призначенням на строк 4 роки з правом подальшого продовження;\nзапровадження нових стандартів фізичної та вогневої підготовки персоналу, що передбачають максимальне наближення тренувань та випробувальних тестів до реальних умов несення служби з одночасним пріоритетом спричинення мінімальних ушкоджень особам, до яких застосовуються сила, спеціальні засоби або табельна зброя;\nпідготовка процедур та нормативного забезпечення для відміни спеціальних звань працівників ОВС за принципом: «Форму та табельну зброю мають лише ті працівники, хто виконує безпосередні обов’язки з охорони громадського порядку»;\nрозроблення механізмів самостійного вирішення питань щодо планування поточної діяльності (з урахуванням особливостей регіональної ситуації та потреб місцевих громад), кадрової політики та розподілу наданого бюджету, уключаючи механізми забезпечення відповідальності за прийняті рішення перед місцевою громадою та керівництвом МВС;\nреорганізація електронного доступу до нормативної бази ОВС, яка буде вільною для доступу громадян у частині відкритих документів, забезпечення широкого багатоканального зворотного зв’язку з різними категоріями громадян на базі відкритих інтерактивних ГІС-ресурсів;\nрозроблення політики якості в наданні правоохоронних послуг, яка включатиме мінімальні стандарти забезпечення безпеки громадян, стандарти професійних дій персоналу МВС у різних ситуаціях, чіткі та зрозумілі механізми забезпечення якості правоохоронних послуг;\nзапровадження практики взаємодії з моніторинговими групами від громадськості (з правом перевірки підстав затримання певної особи, умов перебування у відділі ОВС тощо);\nзапровадження нових критеріїв оцінки ефективності роботи МВС, серед яких найбільш суттєвими є: якість реагування на повідомлення населення, якість стосунків громадян з персоналом МВС, активність поліцейського персоналу у вирішенні поточних проблем мешканців району, різноманітність заходів з метою зміцнення правопорядку, інтенсивність робочих зв’язків із органами самоврядування, державної влади, засобами масової інформації;\nзапровадження оновлених механізмів формування добровільних народних дружин і груп волонтерської підтримки із соціальних питань (наприклад, робота з підлітками та неблагополучними сім'ями);\nзапровадження в територіальних органах посад відповідальних осіб за зв'язки з місцевою громадою, а при потребі – відповідальних за зв'язки з конкретними місцевими спільнотами;\nрозроблення нових якісних критеріїв та процедури відбору кандидатів на службу. Зокрема, крім фізичних якостей кандидата, оцінюються розумові здібності, особливості мотивації й самоконтролю; обачність, знання власних переваг і недоліків; здатність розуміти почуття інших і вміння впливати на них; уміння будувати й підтримувати робочі взаємовідносини, упевненість у власних силах, уміння слухати й спілкуватися, здатність брати ініціативу на себе і підтримувати оптимістичний настрій колег, уміння працювати в групі, здатність засвоювати нові знання й уміння;\nрозроблення процедури тестування та відбору кандидатів на службу за рейтинговою системою;\nрозроблення нормативної бази та механізмів зміни структури оплати з 3- складової (оклад, вислуга, надбавки/премії) на 2-складову (оклад + вислуга) для ліквідації суб'єктивних компонентів при встановленні платні та підвищення незалежності персоналу від керівництва та корупційних схем;\nустановлення системи відеофіксації в автомобілях ДАІ, підрозділах ОВС та громадських місцях;\nрозроблення сучасної європейської моделі освіти МВС за ступеневим принципом з коледжами як основними закладами освіти;\nформування нової моделі МВС за принципом системи самостійних органів виконавчої влади.\nНа завершальному етапі реформування органів внутрішніх справ будуть здійснені такі заходи:\nрозроблено чіткі та зрозумілі правила взаємодії різних служб для вирішення проблем на національному та регіональному рівнях;\nзменшено витрати на бюрократичні потреби та управлінський апарат за рахунок запровадження інформаційно-комунікаційних технологій управління та проведення аудиту матеріально-технічної та фінансової забезпеченості ОВС України;\nрозроблено підхід до формування бюджету МВС, чим забезпечено належне фінансування;\nзавершено основний перерозподіл та скорочення чисельності персоналу з урахуванням європейських практик (300 поліцейських на 100 тис. населення);\nдосягнуто необхідний рівень гнучкого реагування на виклики у сфері безпеки та правопорядку як результат удосконаленої системи менеджменту (стратегічний аналіз оперативних даних, оптимізація процесу прийняття рішень, навчання персоналу);\nзапроваджено процедуру регулярної оцінки діяльності МВС та криміногенної ситуації за допомогою опитувань громадської думки;\nзапроваджено ідеологію та модель community policing у роботі з населенням, створено громадську поліцейську академію;\nапробовано модель інституту вторинної зайнятості персоналу;\nзапроваджено систему корпоративної етики та протидії професійній деформації, психологічної допомоги персоналу;\nуведено штраф як дисциплінарний захід у розмірі до 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо він оголошений правами начальника підрозділу, та в розмірі до 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо він оголошений правами начальника служби або міністра;\nреформовано підрозділи внутрішньої безпеки з пріоритетом на профілактику правопорушень та запровадження періодичної перевірки персоналу на предмет дотримання правил доброчесності, професійної непідкупності та невживання наркотичних речовин;\nзабезпечено поетапну трансформацію закладів освіти МВС;\nреформовано діяльність Академії МВС, що здійснює підготовку керівників вищої ланки всіх служб, які входять до складу МВС.\nФормування ОВС як системи самостійних органів виконавчої влади\nДля оцінки обсягів ресурсів необхідно провести стратегічне планування в рамках прийнятої Стратегії розвитку органів внутрішніх справ. Мають бути визначені: витрати, покриття яких може бути здійснено в межах поточних обсягів фінансування; витрати, що можуть бути покриті за рахунок додаткових бюджетних надходжень; витрати, які потребують підтримки міжнародних фондів.\nПри здійсненні своїх функцій органи внутрішніх справ повинні діяти тільки на підставі закону, дотримуватись особистих прав громадян і не вчиняти довільних або противоправних дій. Це є основним принципом для правової держави й діяльності силових структур в умовах демократії. Забезпечене в такий спосіб верховенство права в діяльності ОВС повинне фокусувати увагу не тільки на тому, що робиться, але й на тому, як це робиться.\nЦе також передбачає, що ті, хто створює, тлумачить або застосовує закон, самі йому підкоряються. Від персоналу органів внутрішніх справ очікується подання прикладу в слідуванні законам, застосування яких він забезпечує. У своїй повсякденній діяльності персонал поліції, наприклад, має дотримуватися наступних вимог:\nНеухильне дотримання закону при виконанні службових обов’язків.\nПовага особистої гідності й дотримання прав людини.\nВідсутність упередженості, відкритість і співробітництво, особиста порядність.\nВикористання сили строго пропорційно до наявної погрози і тільки у випадках явної необхідності.\nПовна відмова від катувань, жорстокого та нелюдського поводження.\nОхорона здоров’я затриманих і арештованих.\nВідмова від утягнення в будь-які акти корупції.\nПовага до вимог законів і статутів, протидія будь-яким спробам їхнього порушення.\n10. Особиста відповідальність за кожний свій вчинок2.\nДля встановлення національних правових вимог до дій правоохоронців провідну роль відіграють міжнародні документи, імплементовані державою в установленому порядку, а також рішення міжнародних організацій, до виконання яких приєдналася держава (ООН, ОБСЄ, Рада Європи, Європейський Суд з прав людини тощо). При виконанні своїх обов’язків посадові особи правоохоронних органів зобов’язані дотримуватися міжнародних норм у галузі прав людини, поважати і захищати людську гідність, про що в національному законодавстві повинні бути відповідні положення.\nПоложення цих документів визначають поліцію як державну службу, що створюється відповідно до закону, в обов’язки якої входить підтримка та охорона правопорядку. До сфери поліцейських обов’язків, крім захисту суспільства від насильницьких, грабіжницьких та протиправних дій, має бути включено також надання послуг і допомоги тим громадянам, які в силу особистих, економічних, соціальних та інших надзвичайних причин потребують негайної допомоги. Як усі установи системи кримінального правосуддя, поліція повинна представляти все суспільство в цілому, нести відповідальність перед ним та бути йому підзвітною. На цій основі дії посадових осіб поліції можуть бути перевірені міністерством, прокуратурою, судом, омбудсменом, комітетом громадян, об’єднанням цих органів або будь-яким іншим наглядовим органом за діяльністю поліції.\nПринцип верховенства права передбачає також першочергове закріплення в законодавчих актах максимально деталізованого спектру завдань, функцій та повноважень, що має зменшити ризик зловживання правоохоронцями власними дискреційними повноваженнями та як результат – мінімізувати ризик порушення закону. Останнє положення є особливо актуальним для нормативної бази, що регулює діяльність ОВС України. Остання відрізняється надзвичайною різноманітністю законодавчих, міжвідомчих та відомчих норм з дисбалансом на користь останніх, що на практиці призводить до суперечностей між законним і підзаконним рівнями регулювання роботи персоналу.\nДосить ефективною мірою, як показує практика європейських країн, є максимальна регламентація дій посадових осіб шляхом розробки деталізованих нормативно-правових актів, настанов, рекомендацій, що передбачають усі можливі варіанти поведінки персоналу в стандартних та нестандартних ситуаціях. Перспективним може бути об’єднання таких документів, як Закон України «Про міліцію», Положення про проходження служби, Дисциплінарний та Стройовий статути, ряд відомчих наказів в один комплексний документ за прикладом європейських кодексів поведінки поліції (Polіce Code of Conduct), що встановлюють офіційні норми поведінки персоналу і систем їхнього дисциплінарного регулювання.\n2 Права людини і професійні стандарти для працівників міліції та пенітенціарних установ в документах міжнародних організацій. – Амстердам-Київ, 1996. – 227 с. - с. 62-65..\nЯкщо проаналізувати діяльність поліцейських структур різних країн, то навряд чи ми зможемо вказати будь-який приклад повної незалежності органів внутрішніх справ від політики, або «повної деполітизації». До найбільш відвертих способів маніпулювання можна віднести спроби політичних лідерів примусити поліцію виконувати окремі задачі, не передбачені законом та не підкріплені легітимними рішеннями державних органів влади. Такими ж відвертими є випадки створення або ліквідації окремих підрозділів поліції для досягнення політичних та особистих цілей цих лідерів. Іншим прикладом є постійна тенденція призначати на керівні посади поліції осіб, від яких очікується політична відданість та групова лояльність до певних політичних партій або громадських груп.\nПрикладом також маніпуляції можна вважати процес регулювання етнічного, гендерного чи релігійного складу поліції, оскільки якісний склад персоналу завжди відбиває політичні тенденції урядів. Більш завуальовано виглядають численні приклади безперервного оновлення законодавства про поліцію з приходом до влади нових лідерів, перегляду ними пріоритетів та стратегії реформування органів внутрішніх справ, зміни підходів до підготовки персоналу тощо.\nНаявність приведених прикладів, на жаль, є цілком закономірним явищем, оскільки поліція завжди і всюди є частиною політики. Робота поліції є обов’язковим суб’єктом внутрішньої політики і саме через політичні процеси набувають своєї чинності та закріплюються в національному законодавстві нові моделі поліцейської діяльності. Іншими словами, реформа органів внутрішніх справ – це завжди політичний процес. І, говорячи про деполітизацію органів внутрішніх справ, ми маємо розуміти, що мова може йти не про абсолютну їх незалежність від політики, що неможливо навіть теоретично, а про те, щоб політичний вплив був мінімізований у практиці роботи правоохоронних органів.\nШляхами такої мінімізації може бути заборона бути членом політичних партій для працівників органів внутрішніх справ та носити політичні значки і символи; заборона на діяльність політичних партій у приміщеннях поліції, на обговорення політичних питань під час службових нарад; обмеження на надання політичним партіям підтримки персоналом поліції.\nІншим підходом, який розвивається, наприклад, в Угорщині та Словенії, можна вважати створення моделі управління, коли поліція набуває досить автономного статусу у структурі міністерства внутрішніх справ, при цьому міністерством керує призначений урядом політик, а на чолі поліції знаходиться високопрофесійний поліцейський фахівець, який не складає автоматично повноважень зі зміною уряду або міністра внутрішніх справ. Міністерство при цьому здійснює функцію стратегічного планування, загального контролю та координації у той час, як на поліцію покладаються суто специфічні функції захисту прав громадян та профілактики злочинності. Міністр може впливати на діяльність поліції лише регуляторними методами, віддаючи розпорядження лише в конкретних ситуаціях і лише через керівника національної поліції.\nУплив факторів політичного порядку на діяльність ОВС України найбільш наочно простежується на прикладі критеріїв, що використовувалися державою при оцінці діяльності правоохоронних органів. Радянська доктрина, що вимагала від працівників кожної галузі підтвердження беззаперечних переваг соціалістичного ладу, надовго визначила показники зареєстрованих та розкритих злочинів як основні критерії роботи органів внутрішніх справ. При цьому не зверталася увага на численні службові правопорушення, що вчинялися виключно з метою підтримки коефіцієнта розкриття злочинів на неприродно високому рівні.\nСьогодні поступово приходить розуміння того, що авторитет влади у сфері протидії злочинності залежить не стільки від показників розкриття, скільки від довіри до міліції як до захисника індивідуальних та суспільних інтересів, підпорядкування силових структур правовим нормам, прийнятим на основі відкритої процедури й змагальності між різними політичними силами, які представлені в парламенті та перебувають під контролем суспільства. Зазначене зовсім не заважає численним політичним партіям продовжувати дискусії про роль і місце міліції в сучасному українському суспільстві. Цим пояснюється існуюче в уряді й парламенті різноманіття підходів щодо широти повноважень, рівня самостійності й незалежності міліції, умов її фінансування, кадрового забезпечення й соціальної підтримки.\nВихідним положенням даного принципу є розуміння того, що поліція, виконуючи в суспільстві сервісну функцію та сприймаючи громадян як клієнтів та партнерів, повинна мати іншу організаційну структуру, аніж військові підрозділи.\nПроте досвід Центральної та Південно-Східної Європи вказує, що найбільш небезпечною є не стільки мілітаризована структура поліцейських підрозділів, скільки спорідненість внутрішньої культури армії та поліції і як наслідок тоталітарної, мілітаризованої системи радянського періоду. У тоталітарних державах поліція як частина військової структури цілком переймає військові цінності, систему стосунків, стереотипи поведінки. У період реформування позбутися цього історичного багажу досить важко, тому часто поліція продовжує використовувати цілком мілітаризовану тактику охорони правопорядку та стиль управління персоналом.\nТаким прикладом на просторі СНД може служити використання й до цього часу правоохоронної ідеології, що проголошує «війну із злочинністю» або ж «боротьбу зі злочинністю», відмінною рисою якої є усвідомлення злочинця як супротивника, з яким необхідно вести боротьбу або війну. Ця цілком мілітаризована ідеологія боротьби в реальному житті незмінно призводить правоохоронця до необхідності ідентифікувати себе з людиною, яка перебуває в умовах збройного конфлікту, у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності. Така рольова позиція, у свою чергу, вимагає швидких, рішучих та безкомпромісних дій, що переслідують єдину мету – вижити і перемогти супротивника.\nХарактерно, що підрозділи ОВС, орієнтовані на боротьбу із злочинністю як на основний стиль діяльності, досить швидко переходять до репресивних форм соціального контролю та фокусують свої зусилля не на засобах ведення боротьби, а на досягненні кінцевого результату – перемоги. За справедливим зауваженням вітчизняних фахівців, подібна тактика є найнебезпечнішою на випадки незаконного примусу та розправи над злочинцями. Саме в рамках такого підходу з’являється й існує відомий феномен «Брудного Гаррі» – захист закону у незаконний спосіб, оскільки сама мета «виправдовує» будь-які засоби.\nІншим характерним прикладом підтримання в ОВС України саме військової, а не поліцейської культури є звернення «Товариші (панове) офіцери!» до всіх атестованих працівників ОВС, які мають спеціальні звання від лейтенанта міліції і вище, проте є не офіцерами, а особами начальницького складу як це визначено законодавством.\nЦікаво, що проти військової організації органів внутрішніх справ та існування в поліції військової дисципліни категорично виступав ще у 1907 році начальник Департаменту поліції Російської імперії Лопухін А.А. Він переконливо доводив, що військова дисципліна виправдовує себе лише під час бойових дій, до яких поліція не має безпосереднього відношення. У повсякденній роботі військова дисципліна пригнічує ініціативу виконавця, робить його мислення стандартним, не заохочує до самостійного пошуку, що від початку вбиває розвиток професійно значущих якостей справжнього поліцейського. Абсолютно такі ж аргументи наводять сьогодні європейські поліцейські, виступаючи за встановлення в поліції духу та культури цивільної служби.\nЗгідно із сучасною теорією управління, децентралізація розглядається як один з основних управлінських механізмів підвищення гнучкості, ефективності органів влади так само, як і засіб захисту інтересів громадян від сваволі держави. Цей принцип вимагає саме управлінських, а не структурних змін, оскільки результатом його втілення має стати децентралізація прийняття рішень, відповідальність та розподіл ресурсів, які є необхідними для ефективного та оперативного реагування поліції на місцевому рівні. Інакше кажучи, у децентралізованій системі навіть, якщо структура організації зостається формально централізованою, працівники поліції отримують широкі права стосовно прийняття та реалізації рішень, що відображають місцеві умови та їх професійну думку. Реалізація принципу децентралізації традиційно вбачається в започаткуванні в національних системах правоохоронних органів підрозділів муніципальної поліції.\nПід муніципальною поліцією зазвичай розуміються поліцейські формування, які створені органами місцевого самоврядування різних рівнів і перебувають у їхньому безпосередньому підпорядкуванні. Обсяг повноважень муніципальної поліції у різних країнах неоднаковий. У більшості європейських країн на неї покладено нагляд за безпекою дорожнього руху, санітарним станом населених пунктів, порядком на ринках, виконанням розпоряджень міської влади. Одночасно вона грає роль своєрідного дублера і резерву національної поліції. У Великобританії, Німеччині й США, навпаки, муніципальною поліцією виконується основний обсяг правоохоронної діяльності із забезпечення правопорядку.\nНаявність муніципальної поліції в західних країнах є результатом тривалого розвитку англосаксонської системи права, що споконвічно не передбачала автономії для поліції, і досвіду реалізації принципів класичної європейської демократії, заснованої на децентралізації органів влади. Важливим є й те, що фінансування муніципальної поліції здійснюється, в основному, на кошти місцевої влади, що надає державному бюджету більшу стратегічну ініціативу.\nШтатна чисельність, організаційні моделі муніципальної поліції й підходи до її управління місцевою адміністрацією варіюються залежно від національних традицій. Муніципалітети, наприклад, можуть мати право вирішувати питання щодо відкриття або закриття поліцейських дільниць, призначати керівників місцевих підрозділів поліції, порушувати питання щодо перевірки діяльності місцевої поліції, визначати розмір фінансування поліції та надання їй матеріальних ресурсів, визначати основні напрямки роботи поліції.\nУраховуючи досвід зарубіжний країн, ми не повинні забувати про те, що існування децентралізованої поліції обумовлюється, перш за все, стабільністю політичних процесів у конкретній країні та наявністю розвинутої ринкової економіки. Наприклад, в Угорщині ідея децентралізації поліції, що передбачала передачу повноважень, ресурсів та компетенції з підтримки громадського порядку муніципалітетам, була відхилена як передчасна.\n5. Підзвітність та прозорість у роботі\nПроблема встановлення підзвітності в роботі правоохоронних органів вирішується шляхом визначення механізмів, за якими суспільство може контролювати дії правоохоронців та бути впевненим, що вони діють у рамках закону. Як один з таких механізмів виступають органи державної влади, які здійснюють так званий «зовнішній» контроль за діяльністю органів внутрішніх справ – органи судової влади, прокуратури, комітети уряду, місцеві органи самоврядування, офіс омбудсмена. Іншим механізмом, установлення якого йде не від вимог уряду, а від управлінських потреб самої поліцейської організації, є підрозділи «внутрішнього» контролю – відділи внутрішніх розслідувань, службових перевірок, розгляду скарг громадян на дії поліцейських тощо. Взаємодія форм зовнішнього та внутрішнього контролю дозволяє гарантувати належний рівень підзвітності поліції державним установам у цілому. Проте в демократичному суспільстві, крім відомчого та державного контролю, набуває своєї виключної важливості елемент громадського цивільного контролю як гарантія рівноправної участі населення в процесі управління державою.\nПринцип підзвітності суспільству, таким чином, розглядає наявність державного, громадського та відомчого контролю над діями поліції, а також готовність та відкритість самої поліції до здійснення таких форм контролю. І якщо механізми державного та внутрішньовідомчого контролю в більшості країн уже набули певної сталості та уніфікованих форм, то сфера здійснення цивільного контролю над діяльністю правоохоронних структур знаходиться здебільшого на стадії формування. Саме тому готових рішень у сфері цивільного контролю над органами внутрішніх справ не існує.\nСтрок роботи і кількість членів комісій відрізняються в кожному місті й штаті, однак усі вони мають незалежний від департаменту поліції статус, звітуючи кілька разів на рік тільки місцевій владі з подальшим опублікуванням звіту в засобах масової інформації. Деякі комісії мають допуск до поліцейських баз даних і активно співпрацюють із відділами внутрішніх розслідувань. Інші комісії обмежені у власних діях здійсненням тільки загального нагляду за станом справ у поліції та не мають доступу до службової інформації. Частина муніципальних комісій (Сан-Франциско, Портленд, Філадельфія) мають у своєму складі власних слідчих, які мають право проводити самостійні, додаткові або повторні розслідування за фактами поліцейських правопорушень із наступною передачею результатів керівництву поліції або до суду для ухвалення остаточного рішення. У таких містах, як Індіанаполіс, Детройт і Філадельфія до компетенції комісій входить розгляд тільки некримінальних проступків поліцейських. У Новому Орлеані навпаки комітет цивільного контролю розслідує виключно серйозні правопорушення, учинені поліцейськими під час несення служби. Матеріали ж щодо незначних проступків так само, як і правопорушень, зроблених у позаслужбовий час, відсилаються на розгляд шефу поліції Нового Орлеана.\nПроцедура прийому скарг від населення на неправомірні дії поліції також має свої варіації. Звичайно для подачі скарги досить з’явитися до офісу громадської комісії та заповнити відповідний бланк. Проте в Сан-Франциско допускається прийом скарг не тільки поштою, але й за телефоном з дотриманням вимог повної анонімності. Результати роботи громадських комісій та їхніх рекомендацій можуть бути як обов’язковими для виконання поліцією, так і мати винятково інформаційний характер.\nНаведені особливості форм цивільного контролю демонструють, насамперед, їхню чітку залежність від особливостей національних традицій і культури населення конкретного регіону. Важливо, щоб саме такі національно адаптовані форми контролю розуміли керівники органів внутрішніх справ та викликали їх готовність забезпечувати достатній рівень прозорості силових структур держави.\nПередбачається, що на вимогу засадам прозорості органи внутрішніх справ започатковують окремі посади або ж навіть окремі підрозділи зв’язків із громадськістю та міжнародних відносин. Такий крок дозволяє здійснювати багатовекторну комунікацію із громадськістю – проводити опитування громадської думки, аналіз оглядів преси, вивчати досвід громадських та міжнародних організацій з метою побудови правильної тактики і стратегії суспільних відносин. Водночас забезпечується оперативне інформування громадян щодо діяльності та результатів роботи органів внутрішніх справ у цілому, зменшення дистанційованості в стосунках поліції та населення шляхом проведення інформаційних кампаній, започаткування «гарячих ліній», спеціалізованих рубрик у засобах масової інформації.\nПоліція також має розробити ефективні механізми розслідування випадків, коли права громадян порушуються в результаті непрофесійних або протиправних дій правоохоронців. У населення, у свою чергу, має бути доступ до інформації щодо розслідування правопорушень, учинених поліцейськими. І якщо доступ громадян до інформації щодо ходу розслідування, персональних даних фігурантів справи та інших процесуальних документів є обмеженим, то результати розслідувань мають бути у вільному доступі. На правах загального доступу мають бути також знаходитися інформаційні матеріали та документи щодо планів та результатів роботи поліцейських підрозділів, загального бюджету та витрат, характеристик персоналу поліції (за віком, статтю, рівнем освіти та кваліфікації), контактна інформація посадовців тощо.\nВимоги прозорості стосуються також технічних вимог до умов роботи правоохоронних органів. Так, більшість європейських підрозділів намагається розміщувати працівників поліції в максимально прозорих робочих приміщеннях. Із цією метою обладнуються загальні офіси, розділені на окремі робочі секції низькими або прозорими перегородками, що дозволяє керівнику легко здійснювати робочий контроль за діяльністю підлеглих. На думку європейських колег, подібний дизайн створює робочу, ділову атмосферу, дисциплінує і підвищує відповідальність кожного співробітника за власну поведінку. Установлення в буквальному значенні прозорого режиму роботи вкрай ускладнює вчинення поліцейськими не тільки корупційних дій, але навіть ведення приватних розмов по службовому телефону.\nУ Великобританії поліцейські підрозділи першими стали практикувати встановлення засобів відеоспостереження не тільки стосовно затриманих осіб, але й для контролю за персоналом. Звичайно відеокамери відкрито встановлюються в робочих приміщеннях, коридорах, чергових частинах, про що сповіщається кожен поліцейський цього підрозділу. Частина з цих відеокамер може бути неробочою, однак у цілому існування відеокамер створює так званий «ефект присутності» відомчого контролю за діями кожного індивіда. Крім ряду позитивних моментів застосування відеоспостереження, європейські поліцеїсти вказують на його дорожнечу як на основний недолік подібних заходів індивідуального попередження службових злочинів. Через це в Україні, наприклад, відеозйомка використовується переважно в ході негласних перевірок несення служби, а питання загального відеоспостереження в приміщеннях міліції тільки почало обговорюватися.\nЗгідно з принципом, що розглядається, поліцейські агенції, не відмовляючись від виконання основного завдання – охорони громадського порядку – мають змістити основний акцент своєї роботи на зв'язок із населенням, оскільки без активної та зацікавленої підтримки громадян розкриття і профілактика злочинів є малоперспективною справою. При цьому ключовою фігурою превентивної діяльності стає не «поліцейський-борець із злочинним світом», а «поліцейський-тренер», головною задачею якого має бути навчання і консультування громадян, які не бажають стати жертвою злочинних посягань. Правоохоронна діяльність таким чином, концентрується на безпосередньому та довгостроковому обслуговуванні населення у сфері підвищення його безпеки.\nСпівпраця із населенням потребує, таким чином, зміну діяльності органів внутрішніх справ, коли пріоритету набуває не реагування на кримінальні прояви, а участь у вирішенні всього комплексу проблем, які є в населення конкретної місцевості у сфері дотримання закону. Від поліції очікується прояв інтересу не лише до інформації, яка стосується правопорушень, але й до потреб громадян, їх проблем та ускладнень стосунків, які складають підґрунтя для загострення криміногенної ситуації. Серед критеріїв оцінки ефективності роботи поліцейських підрозділів також мають відбутися наявні зміни. Як найбільш суттєві критерії мають розглядатися: якість реагування на повідомлення населення, якість стосунків громадян з працівниками поліції, активність поліцейського персоналу у вирішенні поточних проблем мешканців району, різноманітність заходів з метою зміцнення правопорядку, інтенсивність робочих зв’язків із органами самоврядування, державної влади, засобами масової інформації.\nПодібна концентрація на потребах громадян вимагає активної взаємодії правоохоронців із місцевими мешканцями, яка спирається на навички особистого спілкування та вміння розв’язувати конфліктні ситуації. Сьогодні робота поліції, орієнтована на потреби населення і зазначена вище як «community policing», призвела до розвитку щонайменше шести її моделей: поліцейське обслуговування за територіальною ознакою; кооперація декількох правоохоронних агенцій; попередження злочинів силами громади; стратегія постійного контакту поліції із мешканцями; територіальне піше патрулювання; залучення населення та консультування із громадянами.\nДо персоналу поліції традиційно пред’являються більш суворі вимоги та обмеження – від умов прийому на роботу до реалізації прав людини. Викликано це, передусім, тим, що саме поліцейські, як службовці, безпосередньо пов’язані з виконанням рішень державної влади у вигляді примусу та відповідальністю, що покладається при цьому на кожного окремого виконавця, оскільки авторитет державної влади при цьому залежить від індивідуальної професіональної компетенції.\nРівень професіоналізму поліцейського персоналу завжди був у фокусі уваги суспільства, тому кожна зміна у стратегії правоохоронної діяльності обов’язково супроводжувалася відповідним реформуванням системи професійної підготовки правоохоронців. На сучасному етапі, коли служба суспільству та забезпечення громадської безпеки передбачають відмову від агресивної політики, у європейській поліцеїстиці все більш чіткого оформлення набуває ідея пріоритетного розвитку відомчої етики органів внутрішніх справ як теоретичного базису високоморальної поведінки правоохоронців. Це також пов’язано з тим, що рівень стосунків суспільства і силових структур вимагає від ОВС не тільки правильного виконання встановлених правил і процедур у площині закону, але й того, щоб ці дії ґрунтувалися на морально виправданих, із погляду суспільства, рішеннях. Іншими словами, служитель закону повинен нести відповідальність не тільки за прийняті ним рішення, але й бути підзвітним за моральне підґрунтя цих рішень.\n– право вибору при прийнятті рішень щодо життя, волі й власності інших громадян;\n– обов’язок демонструвати кращі стандарти поведінки (розважливість, чесність, об’єктивність, високий рівень моральності);\n– право застосування непублічних, оперативно-пошукових методів роботи, під час яких належне використання конфіденційної інформації повністю залежить від особистих якостей співробітників;\nЗ огляду на ці положення поліцейські підрозділи при формуванні корпоративної ідеології й відомчої філософії, які б найбільш повно відповідали вимогам суспільства, мають ставити за мету виховання в персоналу таких персональних якостей, як повага до особистості іншої людини; доброзичливість; ефективність і професіоналізм; дотримання принципів законності й верховенства права; відповідальність; турбота про людей; чесність у ставленні до себе та інших; самовіддане служіння суспільству.\nЄвропейські стандарти правоохоронної діяльності також передбачають, що прийнятий на службу поліцейський повинен пройти в повному обсязі не тільки загальну, професійну та службову підготовку, але й отримати також відповідний інструктаж з соціальних проблем, демократичних свобод, прав людини і, зокрема, з Європейської конвенції з прав людини. На практиці зазначений інструктаж може формуватися у вигляді семінарів з питань функціонування демократичного суспільства та засад верховенства права або спеціальних навчальних курсів з гуманітарного права та захисту прав людини.\nСервісна спрямованість діяльності поліції має додатково передбачати створення спеціальної системи щоденного навчання і контролю персоналу, яка є комбінацією таких форм, як щоденне коротке обговорення виниклих проблем та розгляд практичних ситуацій; тренінг у сфері застосування норм права і дотримання етичних принципів; заняття з навчання навичкам рольової перебудови поведінки, уміння виявляти сформовані професійні якості в соціально прийнятних формах у позаслужбовий час; обмін індивідуальним позитивним досвідом; робота із залучення поліцейських до груп, клубів та асоціацій за інтересами для розширення сфери їх соціальних контактів і культурних потреб.\nОкрема увага в професійній підготовці персоналу має бути приділена критеріям відбору кандидатів на посади працівників органів внутрішніх справ. Кадрова політика МВС України використовує сьогодні ціннісно-орієнтований підхід при відборі персоналу. У рамках цього підходу встановлено перелік морально-етичних, ділових та особистісних якостей, яким повинен відповідати кожний кандидат, медичні й психологічні критерії, що захищають ОВС від потрапляння до них осіб, нездатних нести службу. Недоліком цього підходу є слабкий прогностичний зв’язок між наявністю в індивіда необхідних позитивних якостей і його подальшою успішною кар’єрою в ОВС. Відбір кандидатів у такий спосіб зовсім не гарантує, що вони швидко адаптуються до специфіки службової діяльності й будуть успішно працювати в тому або іншому підрозділі.\nНа відміну від країн СНД, у ряді європейських країн широко запроваджується система відбору, заснована на оцінці сформованих умінь і навичок індивіда, його способах реагування в різних ситуаціях. Прихильники застосування цього підходу справедливо вважають, що саме оцінка умінь кандидата дозволяє не тільки діагностувати його професійно важливі особисті якості, але й прогнозувати з високим ступенем імовірності успішність його діяльності в тій або іншій службі. Перелік умінь і якостей, що підлягають перевірці, може бути досить великим – це особливості мотивації й самоконтролю; обачність, знання власних достоїнств і недоліків; здатність розуміти почуття інших і вміння впливати на них; уміння будувати й підтримувати робочі взаємовідносини; упевненість у власних силах, уміння слухати й спілкуватися, здатність брати ініціативу на себе і підтримувати оптимістичний настрій колег; уміння працювати в групі, здатність засвоювати нові знання й уміння.\nОчікується, що до кандидатів на керівні посади поліцейські агенції створюють спеціальні, більш відповідальні, з точки зору вимог суспільства, критерії відбору.\nТак, у Великій Британії оцінка таких кандидатів здійснюється за двома комплексними категоріями – загальна компетенція і компетенція у спеціальних галузях. У рамках загальної компетенції оцінюються такі якості, як знання професійних і етичних стандартів; комунікативні навички, особиста мотивація, уміння приймати необхідні рішення, творчий підхід та сприйнятливість до інновацій. Серед спеціальних якостей оцінюються лідерські якості кандидата, його вміння управляти персоналом і піклуватися про професійне зростання підлеглих, навички планування щоденної діяльності, елементи стратегічного мислення, толерантність до впровадження гендерної та етнічно-збалансованої кадрової політики.


Без розуму від любові » Фільми\nФільми » Мелодрами » Без розуму від любові\nБез розуму від любові (2005) дивитися онлайн в хорошій якості фільм\n❝ Раді вітати Вас на сторінці фільма, де ви зможете «Без розуму від любові 2005 дивитися онлайн безкоштовно повний фільм на HD Kinoplay». Не забудьте залишити свій коментар до переглянутого фільму, і можливо, саме ваша думка буде вирішальним дивитися або не дивитися даний фільм онлайн. ❞\nДональд - добрий і необразливий хлопець. Природа наділила його ранимою душею і феноменальною здатністю спритно звертатися із самими складними числами, позбавивши його в обмін на цей дар уміння спілкуватися і виражати свої почуття.\nМозок ні секунди не дає Дональду спокою, він просто не зможе жити без надійних правил і схем, якими наповнений кожен його день. Але коли доля зводить його з Ізабель з настільки ж унікальною і складною душею, перед ним виникає формула, яку він ще ніколи не вирішував - непередбачувана формула любові, де все хвилююче і дивно.\nВ ролях: Джош Хартнетт, Рада Мітчелл, Гері Коул, Шейла Келлі, Еріка Лирсен, Джон Керролл Лінч, Нат Муні, Рости Швіммер, Роберт Уиздом, Аллен Євангеліста\nфільм Без розуму від любові 2005 дивитися онлайн в хорошій якості HD\nРазом з мультфільмом Без розуму від любові (2005) дивляться онлайн безкоштовно Hd Kinoplay:


У центрі Сум нетверезий водій виїхав на тротуар – Сумські Дебати\nУ центрі Сум нетверезий водій виїхав на тротуар\n11:43 / 12 августа 2021\nВранці, на перехресті вулиць Харківської та Гагаріна, увагу патрульних привернув автомобіль ВАЗ-21063. Водій підозріло маневрував на дорозі, тож інспектори вирішили зупинити його та перевірити, чи все з ним гаразд. На вимогу охоронців порядку про зупинку керманич спочатку сповільнив свій рух, а потім різко виїхав на тротуар.\nІнспектори миттєво вибігли до автівки. За кермом вони виявили 43-річного чоловіка. Жодних сумнівів — він був з ознаками алкогольного сп’яніння. Пройти огляд на стан сп’яніння керманич погодився на місці зупинки. Результат освідування зафіксував 1,12 проміле алкоголю. Також патрульні з’ясували, що права керування транспортними засобами він не мав.\nНа чоловіка інспектори винесли постанову за ч. 2 ст. 126 (Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування) та склали протокол за ч. 1 ст. 130 (Керування транспортним засобом у стані сп’яніння) КУпАП.\n← У Сумах ґвалтівнику-переселенцю дали 9 років


ЄСПЛ відмовився знімати імунітет з ексдепутата Логвінського і звинуватив НАБУ у порушеннях | Українська правда\nСереда, 8 липня 2020, 21:29\nЄвропейський суд з прав людини (ЄСПЛ) виніс безпрецедентне рішення, яким відмовив Україні у знятті імунітету з Георгія Логвінського, колишнього народного депутата ("Народний фронт") та чоловіка судді ЄСПЛ Ганни Юдківської.\nПро це "Європейській правді" повідомили у пресслужбі Суду.\nЦе перше рішення в історії Суду, яким він відмовив у знятті імунітету, яким за міжнародним правом захищені найближчі родичі суддів ЄСПЛ (як чинних, так і колишніх).\nОдночасно із цим Суд заявив, що побачив у діях Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) порушення міжнародного права.\nУ короткому рішенні, викладеному на двох сторінках, повідомляється, що 3 березня до ЄСПЛ офіційно звернулося НАБУ, попросивши з’ясувати, чи має Логвінський захист від кримінальних переслідувань, а якщо має – то зняти його. З НАБУ передали до Страсбурга дані кримінального провадження №52017000000000361. Раніше повідомлялося, що у цьому провадженні Бюро розслідує нібито шахрайської схеми, за якою держава у рамках мирової угоди заплатила відшкодування приватній компанії "Золотий Мандарин", що позивалася до України у ЄСПЛ.\nВтім, у ЄСПЛ вирішили, що обставини цієї справи не варто аналізувати, бо і без них суд має підстави не довіряти НАБУ.\nУ рішенні зазначається, що Ганна Юдківська надала пояснення, чому вона проти зняття імунітету зі свого чоловіка. Також свої пояснення надав секретар ЄСПЛ, який ще до звернення НАБУ знав про кримінальне переслідування Логвінського. Суть цих пояснень у рішенні Суду не розкривається. Водночас, суд стверджує, що отримав достатньо даних про неприйнятні дії українських слідчих.\n"Деякі слідчі заходи, проведені НАБУ – у тому числі приховане спостереження – поширювалися на Логвінського із чітким наміром збирання доказів стосовно нього і проведення розслідування щодо нього", - зазначає рішення ЄСПЛ, нагадуючи, що таким чином НАБУ порушило конвенцію про імунітети та привілеї Ради Європи, стороною якої є Україна.\nПонад те, у ЄСПЛ вважають, що у НАБУ діяли з порушенням принципів неупередженого розслідування. "Є свідчення того, що під час проведення розслідування НАБУ вдавалося до тиску на свідків", - йдеться у документі. На думку Суду, "зазначені дії НАБУ із пошуку свідчень проти Логвінського несумісні із його імунітетом... а також самі по собі суперечать суті імунітету та підривають цілісність процедури його зняття".\nНа завершення рішення Європейський суд з прав людини зазначає, що Україна "не продемонструвала достатніх гарантій (не)використання у кримінальному процесі доказів", здобутих із порушенням міжнародного права.\nНа підставі цього суд залишив імунітет, що діє стосовно родини судді Юдківської та надається пожиттєво.\nЯк відомо, у справі "Золотого Мандарину" НАБУ звинувачує Логвінського та низку експосадовців Мінюста у діях, що призвели до втрат держави на суму 54 млн грн. Обвинувачувані натомість стверджують, що мали місце звичні для практики ЄСПЛ процедури.


Добрі рецепти » Смачні статті » Шашлик зі свинини в кефірі\nШашлик зі свинини в кефірі виходить приголомшливо соковитим, ніжним і м'яким. Маринад нейтралізує зайву гостроту спецій, залишаючи при цьому лише легку гостринку і приємний аромат смаженого м'яса. Давайте дізнаємося з вами як же приготувати шашлик зі свинини в кефирном маринаді.\nсвіжий базилік - пучок;\nмінеральна газована вода - 100 мл;\nсало, свіжий помідор - за бажанням;\nБеремо свіже м'ясо, нарізаємо його невеликими шматками. Цибулини чистимо від лушпиння, кілька штук подрібнюємо через м'ясорубку, а решта шаткуємо півкільцями.\nЗараз розповімо, як замаринувати свинину в кефірі. У глибоку ємність викладаємо порційні шматки м'яса, перчимо за смаком, солимо і покриваємо приготовленої раніше цибулевої кашкою. Все ретельно перемішуємо. Потім додаємо дрібно нарізаний базилік і заливаємо кефіром і мінералкою. Ретельно вимішуємо масу, зверху по всій поверхні розкладаємо цибульні кільця і знімаємо каструлю для маринування в холодильник приблизно на 10 годин. Краще це робити увечері. Шашлик на кефірі готовий!\nПісля цього ще трохи підсолюємо свинину і акуратно нанизуємо м'ясо на шампури упереміж з помідорами, порізаною кільцями, шматочками сала або цибулею. Смажимо шашлик на добре прогрітих вугіллі, періодично перевертаючи шампури і збризкуючи м'ясо квасом або водою. Готовий шашлик відразу подаємо до столу з будь-яким соусом, великою кількістю свіжої зелені, маринованої цибулі та ін\nСвинина, маринована в кефірі\nм'якоть свинини - 13 кг.\nпаприка солодка мелена - 2 ч. ложки;\nсіль, перець - 3 щіпки.\nДля приготування цього святкового страви, свинину краще заздалегідь замаринувати в кефірі і залишити на всю ніч. Для маринаду беремо цибулю, кефір, сіль, паприку і перець. М'ясо гарненько промиваємо, обсушуємо й розрізаємо на шматки зі стороною близько 5 див. Цибулини очищаємо від лушпиння і шаткуємо кільцями. У глибоку каструлю викладаємо спочатку шар м'яса, потім його добре солимо і перчимо. Зверху кладемо цибулю і укладаємо, таким чином, все м'ясо з цибулею, пересипаючи кожен шар свинини, сіллю і перцем. Далі вливаємо кефір, щоб він повністю покрив м'ясо. Накриваємо зверху тарілкою, встановлюємо «прес», наприклад, банку з водою або ступку. Прибираємо м'ясо в холодильник і залишаємо його маринуватися на ніч.\nПриготоване м'ясо нанизуємо на шампури, одягаючи між шматочками свинини кільця цибулі. Шашлик постійно повертаємо над вугіллям, щоб він рівномірно румянился і розігрівався. Як тільки м'ясо покриється золотистою скоринкою, перевіряємо його на готовність, надрізаю шматочок м'яса. Воно має бути всередині світлого кольору з прозорим соком. Готовий шашлик відразу ж подаємо на стіл з овочами і м'яким лавашем. За цим же рецептом можна приготувати шашлик з яловичини .\nШашлик зі свинини в кефірі по - домашньому\nсвинина - 25 кг;\nперець чілі пластівцями - 1 ст. ложка.\nМ'ясо миємо й нарізаємо невеликими порційними шматками. Цибулю чистимо від луски і подрібнюємо півкільцями. У глибоку чашку викладаємо нарізану свинину, присипаємо ріпчастою цибулею, солимо й додаємо спеції. Тепер руками ретельно все перемішуємо і заливаємо кефіром. Накриваємо кришкою і ставимо приблизно на 8 годин маринуватися у прохолодне місце. Після цього одягаємо м'ясо на шампура, і смажимо до готовності на гарячому вугіллі, стежачи за тим, щоб шашлик не пересмажився і не став сухим.