Замість мента і горе-міністра начальником УДО став "кіборг" - 24 Канал\n20:33, 29 травня 9046 Читать новость на русском\nОлексій Оцерклевич замість Валерія Гелетея – про таку рокіровку в керівництві Управління держохорони навіть помірні "порохоботи" не зможуть сказати нічого поганого (а для непомірних все не так – навіть поїздка президента Зеленського не в камуфляжі на фронт або на львівську шахту, де загинуло "всього" 2 людини ).\nЛегендарний "кіборг" з позивним "Купол" – колишній заступник командира 1-ї батальйонно-тактичної групи 93-ї механізованої бригади, яка 5 місяців воювала в Пісках. Але знаменита бригада, звичайно, тим, що мужньо обороняла Донецький аеропорт (правда, досі незрозуміло, заради чого їм був відданий такий наказ попереднім верховним головнокомандувачем, що коштував дуже багатьох життів).\nІ ось тепер Олексій Оцерклевич керуватиме охороною вищих посадових осіб держави, включно з президентом, замість Валерія Гелетея – колишнього київського УБОЗівця, зятя віце-прем'єра часів Лазаренка Василя Дурдинця. Його стрімка і нічим об'єктивно не виправдана кар'єра в УБОЗі породила в міліції приказку "не май сто друзів, а одружуйся, як Гелетей".\nАле найтемніша частина біографії Гелетея – його керівництво Міністерством оборони в розпал війни, коли ми колосальними темпами втрачали території, а головне – людей. Найстрашніша і досі нерозкрита таємниця, в якій Гелетей замішаний в першу чергу – це історія "Іловайського котла". В результаті тодішній президент сховав Гелетея від обурення військових – перевів з Міноборони в УДО. Якщо за минулі роки справу за Іловайськ ще не розвалили остаточно, то в суді ми дізнаємося дуже багато про реальні полководницькі таланти "мента" Гелетея.\nВтім, Оцерклевичу намагалися поставити в провину те, що він двічі контактував з покійним бойовиком "Моторолою". Звинувачення з'явилися в ті часи, коли почалися гоніння на справжніх волонтерів, добровольців і реальних героїв жорстокої російсько-української війни, сором'язливо і несправедливо названої "АТО".\nУ справжніх "кіборгів", які пройшли пекло в ДАП, питань до "Купола" з цього приводу не було і немає, а на питання журналіста Юрія Бутусова з цього приводу сам Оцерклевич відповів ще в 2015 році: "З "Моторолою" було дві зустрічі. Перший раз ми зустрічалися, коли треба було здійснити ротацію бійців в новому терміналі. Нас знімали російські телеканали, і у мене не було інших варіантів замінити наші підрозділи свіжими бійцями. А як ще? У нас же була заборона відкривати вогонь, при цьому противник оточив аеропорт. Другий випадок був через кілька днів, коли в новому терміналі танки противника прямою наводкою накрили наш склад боєприпасів. Там теж була 93-тя. Боєкомплект залишився невеликий, а там бери їх голими руками. При цьому офіційно дотримується перемир'я, термінал оточений, і зносити блокпост "Мотороли" під Пісками вогнем я не маю права. Наказ. Війна вона як би в одному новому терміналі. Там можна стріляти, а у нас не можна стріляти. А хлопці просять допомоги. Що робити? Я поїхав сам. Я особисто вийшов на переговори з "Моторолою". Це знову викликало ажіотаж, телекамери. Поки ми розмовляли, і нашу бесіду знімали, дві машини з боєприпасами проїхали з іншого боку непомітно для противника і без огляду. Камери вимкнули, і "Моторола" почав "наїжджати", мовляв, чому посміли без огляду направити машини, зараз ми тебе заберемо в полон. Довелося виходити на зв'язок з командуванням, якби мене не відпустили, то наші накрили б цей блокпост артилерією. У мене тут в Пісках і в терміналі ні у кого ніяких питань з цього приводу не виникло – всі знали, навіщо і що я зробив, так що були лише подяки. У начальства теж ніяких претензій. Це був мій особистий ризик і моя особиста ініціатива, і мені, звичайно, могло не пощастити ... Але головне – був результат. А результат поважають. Я тоді, звичайно, не міг розповісти про свої мотиви, адже перемир'я тривало. А потім почалася битва, і вже не до того було..."\nТеги: Новини політики Новини України Кіборги\nДмитро Снєгирьов 11926


З дверевих - за кермо коксової машини - Газета Металург\nНаші люди 14 травня 2022\nЗ дверевих – за кермо коксової машини\nСьогодні 57 працівників коксового цеху № 1 захищають країну від ворога. Їхню роботу підхопили колеги. Наприклад, дверевий Руслан Качур сів за кермо коксовиштовхувача.\nРуслан працює в коксовому цеху № 1 чотири роки. Амбітному хлопцю хотілося будувати кар’єру, тому одразу вирішив не зупинятися на посаді дверевого. І ось зараз, коли виникла така необхідність, Руслан із готовністю замінив мобілізованого машиніста коксових машин.\nВ перший день війни Руслан їхав електричкою на робочу зміну. Там і почув про початок бойових дій. По закінченню зміни хлопець звернувся до військкомату, але його залишили на трудовому фронті.\nРуслан розповідає, що всі в цеху хочуть, аби хлопці на передовій були впевнені: на їхніх робочих місцях все в нормі. І після Перемоги зустрічатимуть їх не лише колеги, а й відновлене та вдосконалене обладнання. Зараз всі в КЦ-1 без зайвих умовлянь, працюють і за себе, і за кожного захисника з цеху. Ось таке робоче волонтерство практикують в цеху.\n«Коксові батареї №№ 3, 4, 5, 6 все ще на гарячій консервації. Це додаткова можливість для коксохіміків виконати ревізію пічного господарства, – розповідає заступник начальника КЦ-1 Олексій Маренич. – Наразі ми чистимо дренажні канави, проводимо техогляд коксових машин, фактично вручну перебираємо кожну деталь, вичищаємо найважчі для доступу куточки. Кожні робочі руки у нас на особливому рахунку. Руслан Качур – один з тих, хто встигає не лише впоратися зі своїми обов’язками, а ще й навчатися новому. Він має і бажання, і здібності».\n«У вільний час я вирушаю на блокпости, щоб поповнювати хлопцям харчові та майнові запаси, – розповідає Руслан. – До свого «бойового підрозділу» й тещу підключив. ЇЇ консервація іде «на ура». А з колегами-коксохіміками одностайно вирішили: місячний запас води, який підприємство видає для КЦ-1, привезли на блокпост. Хлопцям це потрібніше, їм за водою ніколи бігати. Допомагаємо і з пошиттям плитоносок для захисників. Нехай знають, що в них у рідному місті теж є захисники та помічники!»


РОЗПОВІДЬ ПРО ДВОХ ТЕЛЯТ « http://eustudiesweb.com\nОпубліковано 10 грудня 2010 р.\nВостаннє змінено 2 серпня 2020 р.\nАвтор: Майкл Шмідт (Michael Schmidt)\nУ 1940 році сільськогосподарський коледж Заходу Шотландії в Очінкрув провів дослідження, порівнюючи стан здоров’я телят, які харчуються сирим та пастеризованим молоком. Дослідники спостерігали дві групи, кожна з восьми телят, протягом дев’яноста днів. Одній групі давали сире молоко, а іншій пастеризоване молоко.\nУ групі сирого молока випробування закінчували всі тварини без смертності. У групі пастеризованого молока двоє померли до досягнення ними тридцяти днів, а третя – на дев’яносто другий день, через два дні після закінчення експерименту. Наприкінці експерименту решта телят у групі пастеризації мали погане самопочуття, тоді як усі тварини групи сирого молока мали прекрасне здоров’я. Про результати повідомлялося у незрозумілому журналі “Nature’s Path” (“Шлях природи”), березень 1941 року.\nЗа останні сімдесят років жоден сільськогосподарський коледж чи університет не вважав за потрібне повторити цей цікавий експеримент – з телятами чи з будь-якою іншою дослідною твариною. Отже, ми вирішили провести власний експеримент тут, на фермах Гленколтон, за участю лише двох телят, одного з яких годували сирим молоком, а одного пастеризованим.\nДля того, щоб отримати наукове співтовариство, вам потрібно задовольнити їхні вимоги та провести дослідження, в якому беруть участь від ста до тисячі телят. В іншому випадку вони скажуть, що будь-які результати, яких ви досягнете, могли бути зумовлені випадковістю. Звичайно, ми не могли провести дослідження на такій кількості телят. Експеримент коштував нам лише п’ять тисяч доларів лише молока. Оскільки у нас немає жодного корпоративного спонсора, для нас, як для невеликої молочної ферми, це стало значною витратою.\nУ 1994 році я попросив канадський уряд провести дослідницький проект спільно з нашим господарством, але я не отримав відповіді. Простий факт, що уряди та університети відмовляються проводити це дослідження, дав мені ще більшу впевненість у тому, що результати, які ми бачили з цими двома телятами, є достовірними та значними. Насправді, наші висновки підтверджують результати Поттенгера в його дослідженні котів, а також експерименту з телятами на Заході Шотландії.\nКоли розпочався суд, два телята мали приблизно однакову вагу. Молочне теля отримувало чотири літри сирого цільного молока на день з нашої ферми; пастеризоване молочне теля отримало чотири літри цільного пастеризованого (не ультрапастеризованого) молока, придбаного в супермаркеті. Телята також споживали сіно та пасовища. Обидва телята були самцями, народилися на фермі. Вирощуємо та доїмо корів канадської породи; ми маємо закрите стадо, тому матері обох телят мали схожу генетику.\nПротягом перших восьми тижнів вони набирали вагу з однаковими темпами. Тоді пастеризоване молочне теля почало відставати.\nПід час чотиримісячного випробування спостерігалася постійна різниця у запаху та консистенції гною. У теляти із сирого молока був переважно добре сформований гній із нормальним запахом, який ви очікували. Навпаки, гній пастеризованого теляти був нежирним, а колір переважно сірим або майже білим під час випробування на годівлю. Ми не лікували жодного з цих телят за будь-якою медичною проблемою, хоча ми б це зробили, якби у будь-якого теляти загрожувало життя.\nВолосся на теляті з сирого молока були блискучими і міцними. На пастеризованому литку волосся було тьмяним і легко висмикувалося.\nЩе одна велика відмінність була пильність двох телят: пастеризоване молочне теля здавалося дуже нецікавим у своєму оточенні і було млявим, тоді як сире молочне теля було більш пильним. Приблизно через п’ять місяців ми могли переконатися, що пастеризоване теля було б важко вижити без ліків та добавок, тому на той момент ми зарізали двох телят. На той час теля сирого молока важило 200 кг, а теля пастеризованого молока важило 115 кг. Найважливіше те, що яєчка пастеризованого молочного теляти виявилися приблизно на 30 відсотків меншими, ніж яєчка телячого сирого молока.\nСаме коли ми розрізали телят, відмінності стали найбільш очевидними. Печінка пастеризованого молочного теляти була блідою; печінка сирого молока теляти була темного кольору і більш міцної консистенції. Так само нирка пастеризованого молочного теляти була блідою, тоді як нирка телячого сирого молока була насиченого червоного кольору. Ветеринар, який був під рукою на забій, був вражений виглядом нирок і печінки сирого молочного теляти; він сказав, що нирки та печінка телячого пастеризованого молока виглядають “нормально”, тобто це те, що він звик бачити.\nУ цих двох травних шляхах була величезна різниця. Шлунок теляти із сирого молока мав твердий вміст без неприємного запаху. Вміст шлунку теляти, яке годували пастеризованим молоком, було нежитним і пахло огидно.\nПотім ми надіслали печінку та м’ясо шеф-кухареві Крісу Макдональду, власнику та виконавчому шеф-кухареві ресторану Cava у Торонто. М’ясо та печінка були позначені як А та В, тому шеф-кухар не знав, що саме. Він по-різному готував печінку та м’ясо та подавав їх зібраним меценатам. У печінці була очевидна різниця: одна була темнішою та твердішою, інша блідою та борошнистою. Однак думки щодо м’яса розділилися, і відмінності були менш очевидними. Дегустатори були розділені на телята, який смакував краще. Можливо, більшість людей звикли їсти телят, яких годують пастеризованим молоком.\nСлід визнати, що я фермер, а не вчений. У науковому методі цього дослідження є суттєві недоліки, і деякі питання залишаються без відповіді. Ми, звичайно, мали провести це дослідження з великою кількістю телят, а спостерігачі мали бути «засліпленими», тобто не знати, які телята отримували який тип молока.\nТим не менше, результати узгоджуються з висновками Френсіса Поттенгера, і за звичайних обставин викликали б достатньо цікавості з боку університетських дослідників, щоб привести до більш науково проведеного дослідження. Але це не звичайні часи, і у більшості дослідників руки пов’язані з вимогами корпоративного фінансування.\nОднак ми не настільки обмежені, тому ми продовжуємо подальші дослідження сирого та пастеризованого молока з використанням двох груп щурів протягом декількох поколінь. Цього разу в дослідженні буде задіяний підготовлений патологоанатом, який буде контролювати протокол годування, спостерігати за розвитком тварин та проводити належні розтини. Залишайтеся з нами!\nТеля, що годується сирим молоком, у п’ять місяців.\nТеля, що годується пастеризованим молоком, у п’ять місяців.\nНирка теляти, що годується сирим молоком.\nНирка теляти, що годується пастеризованим молоком.\nМайкл Шмідт є біодинамічним фермером понад 33 роки. Народившись у Німеччині, він приїхав до Канади в 1983 році і сприяв масштабним змінам щодо усвідомлення культурної важливості сільського господарства. Він веде запеклий бій за легалізацію сирого молока в Канаді.\nМайкл Шмідт, Канада (Оновлення судових справ)\nНеймовірна історія Майкла та Доротеї Шмідт і справжнє молоко в Канаді


Маніпуляція: Українських школярів зобов’яжуть молитися за торжество ідей Петлюри і Бандери | StopFake\nМаніпуляція: Українських школярів зобов’яжуть молитися за торжество ідей Петлюри і Бандери\nРосійські медіа продовжують звинувачувати Україну в радикальному націоналізмі. Цього разу кремлівське ЗМІ «Федеральное агентство новостей» розповсюдило новину про те, нібито українські школярі будуть змушені молитися Петлюрі та Бандері. Також вони стверджують, що учні по всій Україні зобов’язані перед кожним уроком співати гімн країни. Це є маніпуляцією, яку також опублікували Спутник Новости та СМИ 2.ру.\nСкріншоты: “Федеральное агентство новостей”\nВидання ФАН пише про те, що Міністерство освіти і науки України схвалило пропозицію націоналістів щодо запровадження в навчальних закладах «патріотичного виховання молоді та студентів». У публікації описується ця подія як нещодавня. Насправді ж концепція національно-патріотичного виховання молоді була затверджена ще в 2009 році.\nДалі ЗМІ вдається до ще однієї маніпуляції і пише, що всі українські школярі будуть зобов’язані співати гімн країни. Дійсно, нещодавно Київська міська рада ухвалила відповідний документ, але він носить виключно рекомендаційний характер. Подібні ініціативи виникли і в деяких інших містах – у Тернополі, Вінниці та Чернівцях, але не по всій Україні, як пишуть про це пропагандисти.\nА ось молитися українські школярі взагалі не зобов’язані – жодних рішень із цього приводу немає. Швидше за все, автори матеріалу просто перекрутили слова депутата Чернівецької міськради Олександра Пуршага, який запропонував молитися перед уроками. Або, можливо, мова йшла про рекомендації Івано-Франківської облради про виконання гімну і молитви в школах.\nОднак усі ці документи і заяви носять рекомендаційний характер, діють лише в деяких областях та не є обов’язковими на території всієї країни. А от до чого тут Петлюра і Бандера, винесені в заголовок, – так і залишилося загадкою.


Битва за Одесу: у кіно й насправді – Matrix-info\nГоловна - Тематичні підбірки - Духовність і культура - Битва за Одесу: у кіно й насправді\nОдеса. На вулицях – протитанкові їжаки, барикади, мішки з піском. Моторошно виють сирени повітряної тривоги, пішоходи поспішають в укриття, над містом зловісно кружляють ворожі літаки. Але ні, це не 2022 рік, це 1941-й. Точніше, кадри з ігрового фільму “Спрага”, зробленого на Одеській кіностудії 1959 року.\nЗа сюжетом, під час 73-денної оборони Одеси група морських піхотинців одержує надважливе завдання: пробратися в окуповане німцями село Іванівка й відновити роботу помпової станції, яка постачала воду до міста. Ворог навмисно змушує містян і оборонців Одеси страждати від спраги, люди тримаються з останніх сил.\nВисадження морського десанту захлинулося. Боєць, відправлений розвідати ситуацію, повідомив: усі підходи до водонапірної станції заблоковано. Нарешті закинули до Іванівки розвідника у формі німецького офіцера та дівчину-радистку, які здобули важливу інформацію. Морські піхотинці вночі проникли на станцію через підземний хід і дві доби героїчно постачали воду, відбиваючи люті атаки німецьких підрозділів. Напоїли одеситів ціною власного життя.\nСтрічка вийшла в прокат 2 лютого 1960-го. “Добре, що колектив Одеської кіностудії художніх фільмів звернувся до одного зі зворушливих епізодів Вітчизняної війни”, – привітав прем’єру журнал “Советский экран”. Історію про подвиг героїв-піхотинців сприймали як документальну. Директор Одеського музею кіно Вадим Костроменко згадував: “Для Одеси цей фільм став таким же значним, як і сама подія, у ньому зображена”. На Всесоюзному кінофестивалі в Мінську режисер Євген Ташков і оператор Петро Тодоровський здобули цілком заслужені мистецькі нагороди.\nНатомість одесити, які пам’ятали оборону рідного міста, щиро дивувалися: хіба в оточеній ворогом Одесі вода колись била фонтаном?\nПоет Григорій Поженян, сценарист фільму, був одним із тих морських піхотинців, які у вересні 1941-го проникли до водонапірної станції. Уже після війни, опинившись в Одесі, він, випускник московського Літературного інституту, вирішив подивитися на будинок за адресою Пастера, 27, де колись дислокувалася їхня група.\nНа фасаді висіла меморіальна дошка з написом “Звідси пішли, щоб дати обложеному місту воду, і невдовзі загинули…” – й 13 прізвищ, серед яких поет побачив і своє. Отже, він – єдиний, хто може про це розповісти? У 1953-му написав поему “Далекозорий”, а за кілька років – кіносценарій.\nГоловний мотив поеми (розповідь від першої особи): військове командування надіслало до Харкова матері поета похоронку, а він, тяжко поранений, вижив. Однак фільм – не екранізація поеми. “Григорій Поженян, як автор сценарію фільму, не став повторювати себе, – підкреслив «Советский экран». – Він написав новий оригінальний твір для кіно”. І справді, у сценарії нема ані матері автора, ані помилкової похоронки. Акцент перенесений на подвиг морських піхотинців.\nЯкщо уважніше придивитися до кінотвору, виявимо дивні речі.\nНаприклад, жодного разу у фільмі не згадано назву міста. Тобто ми розуміємо, що це Одеса, а одесити легко впізнають вулицю Софіївську, де знято першу сцену стрічки, Холодильний інститут, у якому розмістилася група морських піхотинців, або стару водокачку, де вони поновлюють подавання води. Однак немає розпізнавальних знаків Одеси: Потьомкінських сходів, пам’ятника Рішельє, Оперного театру тощо. На екрані – Одеса й водночас не зовсім Одеса.\nОтже, з цієї Одеси-не-Одеси сценарист відправляє диверсійну групу в Іванівку, чудово знаючи, що насправді село, де була водонапірна станція, називалося Біляївка. Поженян ніби намагався відділити кінематографічне видовище від реальних подій 1941 року. Але чому?\nА тому, що знав: наказу захопити станцію не існувало. Вода в Одесі була за картками, але все-таки була – діставали з артезіанських джерел, криниць, збирали дощову. Натомість коли ворог впритул наблизився до міста, у його тил відправили п’ять диверсійних груп, які мали перешкоджати окупантам підтягувати резерви.\nВ одній із таких груп був 19-річний харків’янин Григорій Поженян.\nУночі їх закинули на кількадесят кілометрів, цілий день вони пробиралися крізь густі зарості очерету. Надвечір побачили величезну цегляну споруду. Хтось із хлопців упізнав водонапірну станцію. Її захопили, увімкнули помпи. Тільки не знали, що зухвала ідея ощасливити місто безлімітною водою від самого початку приречена на провал – водогін зруйновано бомбами… Тим часом ворог похопився, атакував станцію. У бою Поженяна тяжко поранили. Про долю побратимів він нічого не знав.\nРадянський стандарт зображення війни – втиснути правдиву історію в прокрустове ліжко ідеології. Тобто зробити її напівправдивою, проте “правильною”. Імпровізоване захоплення станції, ще й безглузде, не може слугувати сюжетом фільму. Виховувати молодь у патріотичному дусі треба інакше. Тому на екрані водонапірну станцію беруть за наказом командування, а рятівна вода таки доходить до знесилених спрагою містян. Саме таку героїчну версію пропагандисти розтиражували одразу після війни – отже, фільм мав її дотримуватися.\n“Відкоригували” й окупантів. Насправді Біляївку захопила 4-та румунська армія. Але на момент виробництва кінокартини Румунія, дружня соціалістична країна, не годилася на роль ворога. Тому в “Спразі” морські піхотинці воюють із німцями.\nУ результаті від реальних подій у стрічці залишилися таємне проникнення диверсійної групи на водонапірну станцію та фінальний смертельний бій. Тепер зрозуміло, чому автобіографічний персонаж Угольок – це фронтове прізвисько самого Поженяна – з волі сценариста першим гине в перестрілці вже на 24-й хвилині повнометражного 75-хвилинного фільму. Мовляв, що буде далі на екрані – того я не свідок.\nПісля виходу “Спраги” в прокат відгукнулися ще кілька учасників групи – вони, як виявилося, теж вижили. Відтак меморіальну дошку замінили. Новий текст повідомляв, що “в боротьбі з ворогом особливо відзначилися” – і далі ті самі 13 прізвищ. Але версію подій не змінювали.


Як заробляти на Форекс? – Конус – український блог!\n09.01.2012 Олександр Інтернет, Бізнес 3 коментарі\nОсобисто я справи з Форекс не мав, але що можна сказати: шалена реклама по радіо, ТВ, в інтернеті і т.д. вже набридла. Наприклад – я заробляю на Форекс стільки-то грошей:) Шо значить заробляю? Принципу конкретної роботи я не знаю, але знаю – шо це заробляння грошей на коливаннях курсів. Сказати, що я заробляю на Форекс, це те ж саме, що я заробляю на Кено, СуперЛото, на ставках на спорт і т.д.\nзаробіток в інтернетіфорекс\nPrevious Post:Хочу купувати дописові (постові)\nNext Post:Тотальний контроль :) Батьки і діти\n10.01.2012 о 10:24\nНе зовсім так, бо в ідеалі форекс – це валютний ринок, тобто можна заробити купуючи і продаючи валюту. Тупив 100 баксів за 800 гривень, через місяць продав за 820 от і заробив двадцятку.\nІнше діло, що більшість форекс-брокерів лохотронщики\n11.01.2012 о 00:43\nКупив 100 баксів за 800\nПродав за 780\n25.02.2012 о 17:56\nКупив 100 баксів і злив все через 2 дня


BMW замінить бічні дзеркала камерами - Радіо Максимум\nBMW замінить бічні дзеркала камерами\nКамери замість бічних дзеркал періодично зустрічаються на концептах, а ось на масових серійних автомобілях їх поки не було. BMW готується виправити ситуацію.\nУ ході розмови з журналістами німецького видання Focus, голова відділу розробок BMW Елмар Фрікенштейн повідомив, що за три роки камери замінять бічні дзеркала на серійному автомобілі. Про яку саме модель йде мова, Фрікенштейн уточнювати не став. Передбачається, що першим дане нововведення отримає флагманський седан BMW 7-Series, оновлення якого заплановано на 2019-й рік. Пізніше технологія можуть застосувати і для інших моделей.


Ісола. Том 1 — відгук на мальопис | UA Geek\n📜 Бренден Флетчер\n🎨 Карл Кершель, MSassyK\n📗 «Ісола. Том 1. Делюкс-видання»\n✍ Переклад: Віталій Данмер\n📇 Видавництво: LANTSUTA\nВ малюнок я просто закохався. Так само як і у видання. Історія досить простенька, але це все легко у мене перекрило саме малюнком. Чекаю продовження.\nНепогана історія, загалом мені все сподобалося, хоча на мій смак на деяких розворотах я б прибрав текстові бульки. Візуального наративу та майстерності художника вистачає, щоби зрозуміти, що відбувається в межах панелей та розворотів.\nЯ рекомендую цей мальопис усім, хто любить цікаве фентезі з гарним світом.\nКоролеву Ольвін було зраджено та перетворено на тигрицю її рідним братом. Тепер, коли вона стала вигнанкою зі свого власного королівства Маар, її єдиним союзником залишається лише вірна капітанка королівської варти на ймення Рук. Заради повернення трону вони разом вирушать до потойбічного світу, що зветься Ісола, на шляху до якого на них чекатиме багато небезпек.\nПросто зараз я максимально стримую себе, що не перетворити подальший текст у суцільний набір захоплень та похвал – настільки потужним є перше враження від читання Ісоли. І друге. І третє. Це, звісно, не означає, що мальопис є бездоганним, ні – але означає, що сильні сторони його достатньо яскраві, щоб слабкі сором’язливо відступили на другий план, намагаючись стати якомога непомітнішими.\nАле, все за порядком.\nПерш за все, неймовірно тішить той факт, що як не буяли в Україні локдауновий ковід та ватний реваншизм, 2020-й подарував поціновувача графічної прози чимало препотужних видань, які просто зобов’язані бути на полиці у кожного. Це і Орда, і Болотна Істота, і Одна весна в Чорнобилі, і другий том Монстриці. Візуально вражають і Чужі. Мертва Орбіта, а серед україномовної манґи окремою зірочкою сяє Ательє Чаклунських Капелюхів. Кожна з названих робіт є сама собі діамантом, і про всі варто висловитися окремо, але особисто для мене Ісола задала планку, якої вкрай важко буде досягти. Навіть маючи згаданих вище конкурентів, цей мальопис може поступитися їм тільки на теренах суб’єктивізму – бо всі ми різні, і кожному до душі щось своє. Утім, за багатьма параметрами саме Ісола є найбільш візуально вражаючим мальописом, виданим у 2020-му. І тому є об’єктивні причини.\nСценарист Брендон Флетчер та художник Карл Кершель є не просто титулованими співавторами. Це друзі дитинства, і захоплення мальованими історіями є їхньою спільною рисою, чимось, що вони підтримували і розвивали один в одному. Тому Ісола — не просто черговий проєкт, що народився в одного з них, був схвалений видавцем і пішов у виробництво. Це спільна ідея, яка формувалася та еволюціонувала довгі роки, дуже поступово набуваючи форми й сповнюючись сенсами. Колористка Мішель Ассарасакорн (під псевдо Msassyk) також має довгу історію співпраці з цією парочкою, і тому для Ісоли стала не просто технічним виконавцем, а повноцінною творчою одиницею, внесок якої є дуже помітним. Власне тому вона, всупереч традиції, вказана серед авторів на обкладинці. І саме ця потужна триєдиність відчувається одразу й захоплює щиро та невідворотно.\nВисока деталізація малюнка, чудова робота з кадром та динамікою сторінок, розвороти, від яких перехоплює подих, спокійний та розмірений сторітелінг, збудований на сотнях дрібничок, майстерна гра кольорової гами, що дуже природно перетікає з одного стану в інший, підкреслюючи зміни настрою та течії сюжету, що робить і без того разючий світ ще більш фантасмагоричним та химерним. Усе це — то численні гачки, на які поступово ловиться читач, щоб залишитися з цією роботою до останньої сторінки.\nСвіт Ісоли — це таке собі трайбал-фентезі, екзотичне і непересічне, таке, що дихає африканською племінною естетикою, в яку органічно введені окремі елементи європейськості. Тут немає жорсткого домінування людини над природою, навпаки, людські держави виглядають малими острівцями, оточеними необорним царством Природи. Відчуття, що події розгортаються десь в екваторіальних джунглях Африки, утворюється швидко і тримається до кінця.\nЧерез характерну американську школу малюнку та схожі антуражні рішення, у вас можуть також виникнути паралелі з Принцом Драконом, серіалом від авторів славетного Аватара. Утім Принц Дракон є куди більш масовим продуктом, сповненим речей “щоб подобатися”, так само як надмірними сюжетними спрощеннями у намаганні зробити “Гру престолів 10+”. І от саме в такому порівнянні добре помітно, що Ісола не була замислена “комерційно сталим продуктом” — вона дозволяє собі фокусуватися на конкретних речах, розставляти важливі для авторів акценти й навіть якоюсь мірою “перебувати в непевності” щодо того, куди ж таки йти далі.\nІ тут ми виходимо на більш серйозного візаві, якого не можна не згадати, розповідаючи про Ісолу. Звісно, це Монстриця — титулована, визнана й улюблена як читачами, так і критиками. Вкрай важко сперечатися з такою роботою, тим більш, що її ми маємо 30+ випусків проти 10 в Ісолі – і, якщо розібратися, це не є на користь саме Монстриці, яка дуже помітно видихається, відверто не дотягуючи до себе ж минулої, як в плані сюжету, так і малюнку. Утім, особисто для мене, це твори, що, принаймні, знаходяться одному полі. Певним чином, Ісолу навіть можна назвати “Монстрицею-лайт”, перш за все — через те, що вона не вдається до ґуро, матюків та антигероїв — коротше, усього того, що складає сюжетний кістяк Монстриці. Ще одним аспектом лайтовості Ісоли у порівнянні з творінням Марджорі Лю та Сани Такеди є сюжет. І тут ми торкаємося фактично до головної претензії, яка може виникнути у більшості читачів.\nМи обрали цю серію в першу чергу за унікальний по красоті малюнок та цікавий сюжет.\nЛіцензію отримувати було не просто, очікували на відповідь якийсь час. Казали, що на цю серію ще є заявки. Та нам все ж таки вдалося отримати цю ліцензію.\nІсола не намагається захопити вашу увагу візуально-наративним шок-контентом, ба більше, вона взагалі не намагається захопити й утримати вас саме сюжетом. На відміну від Монстриці, цей мальопис, хоча і працює за тим самим принципом “нема коли пояснювати, розбиратимешся по ходу”, пропонує куди більш повільний старт, не створюючи особливої інтриги щодо попередніх подій. Фактично з перших сторінок ви зрозумієте, що чорна тигриця з бірюзовими смугами — це зачарована королева, а капітанка королівської варти веде її на таємничий острів Ісола, царство мертвих, щоб ті чари зняти. Так, течія історії буде розкривати подробиці та обставини того, як справи дійшли до такого, утім, якщо розібратися, ті обставини не є критичними для розуміння. та й розкриття не є основним рушієм сюжету (на відміну від Монстриці). Флешбеки Ісоли лише розкривають мотивації персонажів та вибудовують ґрунт для подій у теперішньому часі, лише малою мірою створюючи модний нині ретроспективний сюжет.\nФлетчер, Кершель та Msassyk не намагаються “розігнатися до сотки за 3 секунди”, як це роблять Лю й Такеда. При всій схожості рішень (історія-подорож, герої в центрі уваги могутніх сил, часто — між молотом та ковадлом) підхід тут геть різний. Якщо ви чекаєте ураганного бойовика, де рубаються могутні герої наділені недосяжною та небезпечною силою — ви не знайдете цього тут. І навпаки — якщо ви по вінця ситі вже численними Мері С’ю — то цей мальопис для вас. Можливості героїнь Ісоли цілком реалістичні, і частіше за все вони будуть слабкі та безпорадні проти значно сильніших та численніших ворогів.\nЕпічні заруби будуть, але майже камерні у порівнянні з Монстрицею чи, наприклад, Десендером, і чимось можуть нагадати початок Саги. Попри брак вибухових подій, оповідь сповнена важливих і цікавих дрібничок, вимоглива до читацької уваги й медитації над буквально кожною сторінкою.\nЯк я вже казав, автори не намагаються зачепити вас саме бурливим сюжетом. Там де Монстриця — це стрибок у море з високої скелі, Ісола — це неквапливий заплив кораловим рифом, і найсильніше відчуття тут — це відчуття того, що навколо відбувається набагато більше, ніж можна побачити й усвідомити. Що перед тобою — не барвисті лаштунки, а цілий світ, що простягається аж за небокрай. І що автори вочевидь не квапляться вивалити його на читачів увесь і одразу.\nБренден Флетчер зазначає, що ідея Ісоли зародилася в ньому під впливом Принцеси Мононоке — і, напевне, це ще одне вдале порівняння. У шедеврі Хаяо Міядзакі так само поєднується камерність подій із постійно зростаючим відчуттям епіку. Але Ісола ще й припасає вам трохи несподіванок наприкінці.\nТож, будемо чесними: Ісола не дотягує до того візуально-наративного вибуху, яким був перший том Монстриці — натомість вона є тихим візуальним вибухом. Творіння Флетвера–Кершеля–Msassyk є більш спокійним, майже медитативним досвідом, суцільною втіхою інтроверта, коли основний фокус спрямований на внутрішній світ героїв, до того ж щільно зачинений на початку. Якщо для вас важливо поринути у твір одразу і з головою — Ісола може здатися вам надто повільною, навіть нудною. Утім, якщо ви дозволите візуальній складовій понести вас — ваше захоплення буде зростати з кожною сторінкою. Перший том, який, на позір, майже не зрушує з місця в плані основного сюжету, але полишає багато дрібних питань та відчуття незвіданого світу навколо – який кортітиме пізнати. Але факт є фактом – цей комікс зроблений зі значним ухилом у візуальну частину, і брак чистої в традиційному розумінні цього слова, розповіді з подіями, вивертами та кульмінаціями є відчутним. Утім, по завершенню, це відчуття розвіється, і залишиться саме лише млосне задоволення — і бажання перечитати мальопис знову.\nКоли ми показали авторам та ліцензіарам готову книгу — то їм дуже сподобалася українське видання "Ісоли", а особливо обкладинка, яка світиться у темряві.\nКрім цього, ми об'єднали два видання: англійське та французьке. Ми доповнили англійське видання додатковими матеріалами з французької (більш розширеної версії), тому над перекладом працювали перекладачі з англійської та французької мов.\nБо візуал тут дійсно вражає. І я не можу навіть визначитися, що саме мене чіпляє найбільше: любов Кершеля до вертикальних кадрів, витягнутих ледь не на всю сторінку, чи то разючі розвороти (і те, і те створює неймовірну глибину та естетичність пейзажу, акцентує домінанту природи у світі Ісоли), чи неймовірна робота з кольором від Msassyk. Усе це працює у синергії, і результат є більшим за суму окремих (і то вкрай потужних) його складових. Якість видання, до речі, значною мірою посилює це враження.\nLantsuta Publisher серйозно взялися до справи, і лишається тільки сподіватися, що видання такого класу знайде своїх покупців. Бо це саме той том, що має стояти на вашій полиці — бо він і шикарний, і дітям його не страшно показувати. Так, це виглядає як жарт, але послухайте мене — у нас не так багато таких видань, які до того ж підійдуть для широкої авдиторії читачів. А з дитинства вкласти в людину розуміння, що друковане видання — це не просто носій інформації (значно менш ефективний за цифрові), але й потужний артефакт, вартий володіння — це дуже важливо. Так, культура читання зараз поляризується між умовно “випитою на бігу з картонного стаканчика кави” та “чайною церемонією з видом на Фудзі”. Хочемо ми цього чи ні, але “на один раз прочитати” люди дедалі активніше звертатимуться саме до цифри, тоді як папір стане для літератури (і графічної також) тим, чим став для музики вініл. І тому видання штибу Ісоли мають стати фундаментом для нового читацького покоління, утворити в головах поняття елітного продукту. І серед усіх названих мною на початку рецензії творів, лише Ісола працює саме з цією віковою категорією, тоді як інші звертаються до старшого покоління, яке вже має (або ніколи не матиме) такого сприйняття.\nПридбати мальопис "Ісола. Том 1. Делюкс-видання" можна на сайті Lantsuta Publisher за посиланням\nПерейти на Lantsuta Publisher


JoyCasino - Библиотека SEO\nДомой Без рубрики JoyCasino\nЗдійсніть вхід в ігровий зал, вибираючи однойменний розділ. Тут зосереджений дивовижний софт від провідних провайдерів, починаючи від Бетсофт до Новоматик. Цікаві емулятори Джойказино, слоти, гаминаторы готові зустрічати армії ненаситних фанатів екстриму. Зверніть увагу на особливості кожного розробника:\nШанувальники оригінальних і ефектних слот-машин, інтригуючих сюжетів вибирають Бетсофт. Автомати в тривимірному форматі швидко кружляють голову, змушуючи відриватися по повній програмі.\nОдним з лідерів гемблінгу авантюристи вважають компанію Мікрогеймінг. Розробники створюють симулятори різної тематики, акцентуючи увагу на цікавому музичному супроводі, якісній графіці.\nИгрософт — вибір шанувальників мультяшних сюжетів. Автомати радують великими виграшами, привабливими бонусними додатками, дивовижними ризик-іграми. Наприклад, Гараж.\nБагатолика колекція Новоматик має головну перевагу — високий відсоток віддачі. Щедрий софт любимо гравцями, що хочуть швидкого збагачення, роблячи ставки за гроші. Детальніше на https://joycasino-site.net/.\nІнші провайдери Джойказино користуються не меншою популярністю, мають своїх прихильників. Будь-які слот-машини можна спробувати без реєстрації. Інтернет майданчик не вимагає вкладати кошти, щоб займатися улюбленою справою.\nВигравайте з ігровими автоматами Игрософт в Джой казино\nАзартні слоти-найкраще рішення, щоб грати на реальні гроші, позбутися від нудьги. Продукти відомого бренду Ігрософт дають можливість без праці відволіктися від турбот, діставши пристойну суму коштів. Емулятори десятиліттями радують гемблерів, знайомлять слотхантерів з цікавими сюжетами, завзятими героями. Прості, зрозумілі та популярні ігри JoyCasino шокують цікавими бонусами 2019. Ці слоти захоплять азартних ентузіастів:\nігрова машина Beetle Mania радує частими виграшами, смішні комахи викличуть посмішку у кожного гемблера;\nслот-машина Gnome забезпечить знайомством з гірським ельфом, що займається видобутком скарбів;\nвогняна фея зачарує багатство кожному сміливцю, що вибирає Fairy Queen;\nв кінці трудового дня приємно відвідати JoyCasino, тут є слот Гараж, де відпочивають від роботи, сім’ї, таємницею приватного життя, клопоту і нудьги;\nфеноменальний апарат Island з декількома бонусами закликає допомогти самотньому полоненому острова, звільніть Робінзона, обмінявши його свободу на скарби;\nроль шпигуна — відповідальна місія, її запропонує симулятор Резидент;\nякщо є жага наживи, є сенс запустити машину Slot-o-Pol, не обов’язково ризикувати цілим станом, грай без реєстрації.\nСлоти 777 JoyCasino дозволять грати безкоштовно і без реєстрації, абсолютно всім. Кожен сюжет стане дивовижною знахідкою, що перетворює гру в пригоду. Вгадуйте, святкуючи чергову перемогу! Не час сумувати, коли під рукою є ігри Ігрософт. Залишається виконати вхід, грати, ловити драйв, підвищувати ставки.\nПредыдущая статьяОткрыть Строительную Фирму В Польше\nСледующая статьяКредит онлайн 0 процентов\nmaxwelhelp - 29.12.2020 0\nПамм счет или самостоятельная торговля?\nРебенок вас любит


Головне за день – підписання томосу для Православної церкви України » Слово і Діло\nПідписання томосу для Православної церкви України. Головне за день\n5 січня 2019, 21:00\nВселенський патріарх Варфоломій сьогодні в суботу, 5 січня, підписав томос про автокефалію об'єднаної Православної церкви України (ПЦУ). Детальніше...\nПорошенко прокоментував підписання томосу для ПЦУ\nПрезидент України Петро Порошенко подякував українцям по всьому світу, які молились за постання Православної Церкви України. Детальніше...\nОпублікували неофіційний переклад томосу для ПЦУ\nОпублікований текст підписаного Вселенським Патріархом Варфоломієм томосу про надання автокефалії Православній церкві України. Детальніше...\nУ РЦП відреагували на підписання томосу\nРосійська православна церква підписаний Вселенським патріархом Варфоломієм Томос про надання автокефалії ПЦУ назвала «простим папером». Детальніше...\nПорошенко нагородив Вселенського патріарха орденом\nПрезидент України Петро Порошенко нагородив орденом За заслуги І ступеня Вселенського патріарха, архієпископа Константинополя - Нового Риму Його Святість Варфоломія. Детальніше...


Відразу два автомобілі горіли у Луцьку\nВ ніч на 11 березня поліція отримала повідомлення про те, що по вулиці Мазепи у Луцьку горять два автомобілі «Skoda Octavia» та «Renault Koleos», які належать мешканцям обласного центру. Внаслідок пожежі люди не постраждали.\nЧитайте також: На Рівненщині палав автомобіль (ФОТО)\nПравоохоронці провели детальний огляд місця події під час якого виявили та вилучили речові докази, зокрема, пожежне сміття. Усе вилучене направили на експертизу. Сума збитків складає понад півмільйона гривень. Досудове слідство триває.\n2366 У Рівному жінка вбила власне немовля (ФОТО)


У галереї “Лавра” представили мультимедійний проект “Тотем” — Новости — ARTUKRAINE\n22 травня в муніципальній галереї «Лавра» у Києві відбулося відкриття мультимедійного проекту «Тотем». Філософський роздум про національну ідентичність, духовність і культурні витоки об'єднує живопис і цифрову проекцію. Автори проекту — художник Ігор Мельник та Vj Yarkus.\nЯскраві і витончені картини львівського художника Ігоря Мельника присвячені лелекам — птахам, які, на думку автора, є уособленням національної ментальності і духовності. Для автора ці птахи є справжнім об'єктом поклоніння. Саме тому вони стали головними героями його поетичного візуального міфу про буття і душевний неспокій.\n«Виставка "Тотем" є продовженням серії мультимедійних проектів галереї Лавра, які об'єднують мальовничу класику і нові медіа. Сподіваюся, що завдяки такій співпраці, простір галереї Лавра стане новим креативним кластером, де мистецтво і технології співпрацюють, як єдиний творчий організм», — говорить Тетяна Миронова, директорка муніципальної галереї «Лавра».\nВиставка триватиме до 6 червня.Вхід вільний.\nІгор Мельник нНародився і працює в місті Стрий Львівської області. Закінчив стрийське художнє училище і Львівську національну академію мистецтв, член мистецького об'єднання «Стрий-Ко», член Національної спілки художників України. Учасник багатьох національних і міжнародних виставок.\nЯрослав Костенко живе і працює в Києві. Закінчив Запорізький національний технічний університет. Працює в напрямках віджеїнгу, 3D анімації, відео мапінгу, відео та інтерактивної інсталяцій. Є переможцем торішнього фестивалю світла в Києві і медіа фестивалю LPM в Амстердамі. Учасник міжнародних фестивалів Pirate Station, Sensimo, Global Gathering, I: O Art Residence і багатьох інших.


Вінницький національний технічний університет (ВНТУ) - вузи України - вища освіта в Україні Вінницький національний технічний університет (ВНТУ) – Освіта.UA\nOsvita.ua Вища освіта Довідник ВНЗ Вінницький національний технічний університет (ВНТУ)\n(0432) 56-08-48\tм. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе 95\t(карта)\thttp://vntu.edu.ua\t(0432) 46-66-67, 59-83-75\tВінницький національний технічний університет (ВНТУ)\nТип навчального закладу:Університет\tФорма власності:державна\tРівень акредитації:IV\tВартість навчання на рік (грн.):8950\tФорма навчання:денна, заочна\tКваліфікаційний рівень:бакалавр, спеціаліст, магістр\tМісто:Вінниця\tРейтинг університетів "ТОП-200 Україна" (2013):26 місце\tРейтинг університетів "Компас" (2013):27 місце\tРейтинг університетів "Scopus" (2014):48 місце\tРейтинг університетів "Webometrics" (2014):24 місце\tРейтинг університетів "ТОП-200 Україна" (2014):30 місце\tБезкоштовне навчання:\tПлатне навчання:\tПіслядипломна освіта:\tАспірантура, докторантура:\tВійськова кафедра:—\tГуртожиток:\tПідготовче відділення:\tКурси підготовки до ЗНО:\tКількість студентів:7500\nКількість заяв на одне місце ліцензованого обсягу*:1.18\nКількість заяв на одне місце державного замовлення* :5.3\nСередній бал ЗНО абітурієнтів*:164.06\nСередній бал атестата абітурієнтів*:175.27\nВінницький національний технічний університет (ВНТУ) - додаткова інформація про вищий навчальний заклад Загальна інформація Вінницький національний технічний університет (ВНТУ) - добре відомий навчальний заклад як в Україні, так і далеко за її межами, четвертого рівня акредитації. До складу Вінницького національного технічного університету входять 8 навчально-наукових інститутів: Інститут автоматики, електроніки та комп'ютерних систем управління (ІнАЕКСУ) Інститут будівництва, теплоенергетики та газопостачання (ІнБТГПЕ) Інститут електроенергетики та електромеханіки (ІнЕЕЕМ) Інститут інформаційних технологій та комп'ютерної інженерії (ІнІТКІ) Інститут машинобудування та транспорту (ІнМТ) Інститут радіотехніки, звя'зку та приладобудування (ІнРТЗП) Інститут менеджменту (ІнМ) Інститут екології та екологічної та кібернетики (ІнЕЕК) та сім Інтегральних інститутів, призначених для забезпечення навчального процесу: Інститут магістратури, аспірантури та докторантури (ІнМАД) Інститут гуманітарно-педагогічних проблем та виховання (ІнГППВ) Інститут інтеграції навчання з виробництвом (ІнІНВ) Інститут міжнародних зв'язків (ІнМЗ) Інститут довузівської підготовки (ІнДП) Інститут організаційного та методичного забезпечення навчання (ІнОМЗН) Інститут прогресивних освітніх технологій (ІнПОТ) На стаціонарних відділеннях Вінницького національного технічного університету навчається шість тисяч студентів, на заочних - півтора тисячі, в аспірантурі та докторантурі - сто, на підготовчому факультеті - 1000. Забезпечення навчального процесу у Вінницькому національному технічному університеті Навчально-наукову діяльність у Вінницькому національному технічному університеті здійснюють 47 кафедр, 26 із яких мають філії на підприємствах м. Вінниці та області, 36 очолюються докторами наук, професорами, біля 84% викладачів випускаючих кафедр та 72% викладачів університету мають наукові ступені та звання; 2% викладачів кафедр мають почесні звання "Заслужений", а 10% є академіками та членами-кореспондентами державних галузевих та громадських Академій. Вінницький національний технічний університет єдиний в Україні та на терені СНД вищий навчальний заклад, в якому ще з 1991 року навчальний рік побудований по триместровій схемі, в якій 2 триместри є навчальними, за програмою вищої школи, а один триместр - робочим.Особливістю робочих триместрів є те, що під час їх проведення на 1-ому курсі всі студенти отримують робочі професії, які відповідають майбутнім інженерним, а на наступних курсах студенти працюють на робочих місцях на підприємствах, самостійно виконуючи робочі завдання та підвищуючи свою робочу кваліфікацію; керує робочими триместрами кафедра інтеграції навчання з виробництвом, представництва якої є в усіх промислових містах України. Навчання у Вінницькому національному технічному університеті, який акредитовано за найвищим в Україні ІV рівнем акредитації, здійснюється за схемою "бакалавр - інженер - магістр" за навчальними планами, в яких інтегровано кращі риси вітчизняної та канадської систем вищої освіти. Студенти ряду спеціальностей у Вінницькому національному технічному університеті вивчають англійську мову на рівні технічного перекладача і вже за рік до завершення навчання здатні працювати в іноземних представництвах та за кордоном. Університетські корпуси займають 25 гектарів землі в місті, ще на 10 гектарах в 100 кілометрах від Вінниці розкинувся спортивно-оздоровчий табір університету. Вінницький національний технічний університет має ефективну систему підготовки наукових кадрів вищої кваліфікації, яка не має аналогів. Підготовку науково-педагогічних кадрів здійснюють в аспірантурі з 19 спеціальностей і докторантурі з 4 спеціальностей, функціонують 5 спеціалізованих рад по захисту докторських та кандидатських дисертацій з 12 спеціальностей. За останні 10 років науковцями університету захищено 36 докторських і 255 кандидатьських дисертації. Крім опанування основної спеціальності студенти-відмінники мають можливість по заочній формі набути другу спеціальність. В університеті студентам будь-якої спеціальності, які мають видатні спортивні досягнення, надається можливість паралельно опанувати спеціалізацію "Менеджмент організацій фізкультури і спорту". Особливістю навчання в ВНТУ є також те, що після закінчення чотирирічного курсу підготовки по програмі бакалавра за фаховим напрямком широкого профілю, на магістерську підготовку зараховуються лише ті випускники бакалаврату, які отримали дипломи бакалавра з відзнакою і продемонстрували здатність до наукової чи навчальної роботи. За матеріалами: Освіта.ua\nна основі 14 оцінок.\nЧеловек-паук Чи можна вступити до магістратури ВНТУ якщо середній бал нижче ніж "4"? 22.05.2016 в 15:59\nВідповісти Світлана Якщо в мене ЗНО Історія 171 укр.мова укр.літ 175 англійська 165 я можу на щось розраховувати ? 19.05.2016 в 20:59\nВідповісти ОКСАНА якщо закынчила з червоним дипломом лыцей чи можу поступитидо уныверситету і я після 11класу і чипотрібноздаватизно 30.03.2016 в 10:40\nВідповісти Pasha Polischuk Чи є, по спеціальності енергетика та енергетичне машинобудування, заочна форма навчання? Якщо є то , чи зможу я туди поступити після професійного ліцею? 13.12.2015 в 22:21\nNatalia Для Pasha Polischuk: Енергетика та енергетичне машинобудування - це галузь знань. У ВНТУ відповідає даній галузі спеціальність 8.05060101-Теплоенергетика. Після професійного ліцею напевно на перший курс. Уточнюйте в приймальній комісії 20.03.2016 в 16:43\nВіталій Які оцінки потрібно мати щоб поступити після 9\n04.09.2015 в 20:27\nВідповісти Сергей Можно ли узнать примерную стоимость общежития в месяц? 24.07.2015 в 18:49\nВідповісти йцу Чи можна дізнатися скільки бюджетних місць (та чи є вони взагалі) на галузі біотехнології (біомедична інженерія)? 13.07.2015 в 14:41\nВідповісти Маша що означає пріорітет 1 при вступі в ВНТУ ? підкажіть будь ласка 10.07.2015 в 22:39\nйцу Для Маша: При подачі заяв про участь у конкурсному відборі абітурієнту буде необхідно вказати в кожній заяві пріоритетність цієї заяви по відношенню до інших поданих ним заяв від 1 до 15, при цьому «1» позначає найвищу пріоритетність. Наприклад, абітурієнт найбільше хоче вчитися в Національному університеті «Юридична Академія України ім. Ярослава Мудрого», його пріоритетність - 1. Якщо він, за своїм прохідним балом, потрапляє в цей навчальний заклад, всі інші його заяви автоматично анулюються. Якщо не потрапляє, тоді його заява переноситися в другий і нижче пріоритетний навчальний заклад. Тому необхідно відповідально поставитися до визначення пріоритетності. © Пріоритетність діє лише на державні (бюджетні) місця. 13.07.2015 в 15:39\nВалик Крутов Якщо ЗНО з укр.мови і літ 168,з математики 180,5,з фізики 109.. Чи можна розраховувати на спеціальність прогамна інженарія або комппютерна інженарія 08.07.2015 в 11:41\nВідповісти Тетяна Якщо ЗНО з укр.мови і літ 151, з математики 156, з фізики 118 . Чи можна розраховувати на спеціальність " управління інформаційною безпекою" ? Дуже буду вдячна! 04.07.2015 в 21:59\nВідповісти alex Якщо в мене ЗНО математика 171 укр.мова укр.літ 133 фізика 100 я можу на щось розраховувати ? 04.07.2015 в 18:27\nsilvio Для alex: контракт 05.07.2015 в 15:24\nrfg вартість навчання на менеджера хтось знає?підскажіть якщо хтось знає, буду вдячна дуже. 03.07.2015 в 14:53\nМаша Для rfg: менеджера немає 10.07.2015 в 22:42\nCтаніслав Виправте будь-ласка адресу університетського сайта ВНТУ на vntu.edu.ua 18.03.2015 в 14:47\nВідповісти максим а ЗНО з математики потрібно здавати базовий рівень чи поглиблений?\n12.01.2015 в 19:31\nВідповісти Андрiй де можна переглянути списки першоi хвилi 03.08.2014 в 14:38\nВідповісти Олександра Доброго дня, підкажіть будь ласка чим відрізняється спеціальність комп’ютерні науки від програмної інженерії. І ким надалі і де можна працювати. Дякую 21.07.2014 в 13:33\nКоля Для Олександра: Комп’ютерные науки - специальность обширного плана, где учат все-все-все и понемногу, то есть и программирование и веб-дизайн, а Программная инженерия, более утоньченная больше учится обьектно ориентированное программирование , хотя тоже много общака есть, а если кардинально на эти специальности смотреть, то КН учат Джава в основном , а ПИ С,С++, С#\nЧто те, что иные выходят программистами по большому счёту, но одни шарят в 1ом, другие в другом 19.04.2015 в 23:12\nДима скажіть будь ласка,якщо я здав математику на 136 білів я можу поступити на факультет "Будівництво та архітектура"?\nВідповісти Влад Как подать документы онлайн? 01.07.2014 в 13:30\nВідповісти Войналович Ярослав Сергійович Скажіть буд ласка з якого числа починається початок документів і якого закінчується? 01.07.2014 в 10:38\nВідповісти Ольга Доброго дня!!! Підскажіть, будь ласка чи є у вашому університеті магістратура за спеціальністю "Машинобудування"??? 19.06.2014 в 15:31\nМарія Для Ольга: Доброго дня! Так, є спеціальність "Технології машинобудування", минулого року було 10 бюджетних місць на магістратурі. 22.06.2014 в 20:52\nПоказати ще... (21) НовиниПереглянути всі


Свободівці Білої Церкви побували на родинному святі з нагоди Дня сім’ї | ВО «СВОБОДА»\n15 травня 2018 року Білоцерківські свободівці взяли участь “Без сім’ї і свого роду ‒ немає нації, народу” з нагоди Міжнародного дня сім’ї. Захід відбувся у бібліотеці-філії № 9.\nПривітати учасників заходу до бібліотеки завітали: секретар міської ради від фракції ВО “Свобода” Вадим Кошель, голова Київського обласного осередку Всеукраїнського об’єднання українок “Яворина” Ольга Філюк, депутат Київської обласної ради, голова Білоцерківської міської організації ВО “Свобода” Сергій Яременко та директор Білоцерківської міської централізованої бібліотечної системи Раїса Григоренко. Всі вони наголосили, що саме сім’я є святинею, яку потрібно любити, оберігати та шанувати її традиції.\n“Сильна традиційна українська сім’я ‒ запорука здорової української нації. Але прийшов час, коли нашому інституту сім’ї загрожує небезпека. Жодним чином не можна піддаватися на цілеспрямоване руйнування сімейних цінностей, оберігаючи в першу чергу дітей від збоченської ідеології. Дякую керівництву та колективу за проведення таких потрібних заходів. Окрема подяка завідувачці бібліотекою Катерині Волинець”, ‒ наголосив Вадим Кошель.\nКожна родина отримала подарунки та подяки від депутата обласної ради Сергія Яременка та директора міської ЦБС Раїси Григоренко.\n“Як військовий, скажу, що саме сім’я найбільше допомагає нашим військовослужбовцям у боротьбі за Україну. Якщо ти знаєш, що вдома на тебе чекають рідні ‒ жодний ворог не страшний. Саме сім’я є святинею, яку потрібно любити, оберігати та шанувати її традиції”, ‒ наголосив Сергій Яременко.\nОльга Філюк презентувала нову книгу “День Матері”, видану Всеукраїнським об’єднанням українок “Яворина” та побажала міцного здоров’я, тепла, радости та родинного благополуччя.\nВеселий і святковий настрій присутнім створив запрошений на свято вокальний ансамбль бібліотечних працівників “Калина”.\nВадим Кошель долучився до підготовки впровадження соціяльного замовлення у Білій Церкві


ТОМАТ "МЕДОВІ ПАЛЬЧИКИ F1": ХАРАКТЕРИСТИКА І ОПИС СОРТУ, ФОТО ПОМІДОРИ - ГОРОД - 2020\nЦей сорт безсумнівно зацікавить всіх любителів дрібноплідних жовтих томатів.\nВолодіючи рядом чудових властивостей, він не складний у догляді і дає хороший урожай. Це «Медові пальчики», про цю чудову томаті і піде розмова.\nУ статті ви знайдете докладний опис сорту, познайомитеся з основними його характеристиками. Також ми вам розповімо про особливості вирощування цих помідорів, про їх стійкість до захворювань і тонкощі догляду.\nТомат Медові пальчики: опис сорту\nНазва сорту медові пальчики\nурожайність сорту 12-14 кг з кв.метрів\nособливості вирощування потрібно підв'язування\nСтійкість до хвороб Стійкий до основних захворювань, але може піддаватися фомозу\nЦей чудовий гібрид був виведений в Росії нашими вченими, в 2010 році повчив Державну реєстрацію. Майже відразу заслужив популярність у любителів жовтих сортів за високі смакові якості і універсальність в використанні зібраних плодів.\nЦе індетермінатний середньостиглий гібрид, тобто з моменту висадки розсади до дозрівання перших плодів проходить 95-105 днів. Кущ відноситься до штамбові видам.\nЦей вид томатів можна вирощувати у відкритому грунті, але краще в тепличних укриттях. Має стійкість до ряду захворювань.\nСеред основних плюсів цього сорту виділяють:\nдуже хороша врожайність;\nнарешті, просто дуже красиві кущі, здатні прикрасити вашу ділянку.\nНедоліків немає. Помічено, що треба уважно стежити за режимом освітлення, цей сорт любить світло. Серед особливостей фахівці і любителі виділяють хорошу врожайність і дружнє дозрівання плодів. Також слід зазначити його стійкість до захворювань і високі смакові якості.\nГарна врожайність - це одне з головних достоїнств цього виду. При належному догляді, хороших умовах і правильної схемою посадки 4 куща на кв. м можна отримувати до 12-14 кг смачних томатів.\nВрожайність інших сортів представлений в таблиці нижче:\nПлоди, які досягли сортовий зрілості мають яскраво-жовтий колір. За формою вони сильно витягнуті. На смак солодкуваті, звідси власне і назва. У розмірах зрілі томати невеликі, їх вага всього 50-80 гр. Кількість камер 2-3, сухих речовин містить 4-6%. Зібраний урожай може довго зберігатися і добре переносить перевезення.\nАврора 100-140 грам\nЦе дуже смачний сорт, він прекрасний у свіжому вигляді. Відмінно підійде для цільноплідного консервування та бочковий засолювання. Для виготовлення соків і паст ці томати не використовують.\nДалі томат «Медові Пальчики F1» представлено на фото:\nЦі рослини дуже люблять тепло і сонце. Тому якщо передбачається вирощувати їх у відкритому грунті, то для цього підійдуть тільки південні регіони.\nВ умовах тепличних укриттів вирощувати можна в умовах середньої смуги, північні регіони для цього виду томатів не підходять.\nНезважаючи на те, що рослина не дуже висока, на його гілках дозріває дуже багато плодів, і тому вони мають потребу в гарній підв'язці.\n«Медові пальчики» дуже добре відгукуються на комплексні підгодівлі. Особливу увагу треба приділяти режиму освітлення.\nБільш докладно про добрива для томатів читайте в статтях:\nСорт помідори «Медові пальчики» хоч і досить стійкий до багатьох хвороб, але все ж може піддаватися фомозу. Для позбавлення від цього неприємного явища треба видаляти уражені плоди, а гілки рослини потрібно обробляти препаратом «Хом». Також слід знизити кількість добрив, до складу яких входить азот і тимчасово скоротити полив.\nСуха плямистість - це ще одне захворювання, яке може вражати ці томати. Проти нього найчастіше застосовують препарати «Антракол», «Консенто» і «Тату». З шкідливих комах може дивуватися іржавим кліщем. Проти нього часто застосовують препарат «Зубр».\nЯкщо рослина в теплиці, то найбільш імовірно навала тепличної білокрилки, проти неї застосовують препарат «Конфідор».\nЯк видно з опису, сорт «Медові пальчики» не дарма заслужив повагу і любов як городників-любителів, так і фермерів по всій Росії.\nПридивіться до цього виду томатів уважно і він порадує вас не тільки своїм урожаєм, а й прикрасить вашу ділянку. Вдалого сезону на присадибній ділянці!


Борис Філатов вручив ключі від квартири багатодітній родині учасника бойових дій у зоні АТО/ООС - 9 Телеканал\nМіський голова Дніпра Борис Філатов передав ордер і ключі від нової оселі багатодітній родині учасника бойових дій у зоні АТО/ООС Віктора Кунгурцева. Це вже друга квартира, яку виділяє місто цього року. Її придбали у рамках програми «Муніципальне житло».\n«Це – радісна подія. Коштом міського бюджету, тобто всіх платників податків, наших земляків, у рамках програми «Муніципальне житло» ми придбали трикімнатну квартиру. Як мені доповідають, стан оселі – заїжджай і живи. Тож вітаю нашого захисника, його родину. Живіть довго та щасливо», – зазначив Борис Філатов під час зустрічі із сім’єю Кунгурцевих 11 квітня.\nНова трикімнатна оселя в будинку у Самарському районі суттєво змінить якість життя багатодітної родини. Віктор і Ангеліна Кунгурцеви виховують шістьох дітей. Їхній наймолодшій доньці – п’ять років. Батько Віктор – військовослужбовець 74-го окремого розвідувального батальйону. На фронт чоловік пішов у 2016 році, неодноразово був на передовій. Раніше велика родина Кунгурцевих мешкала у гуртожитку. Увісьмох вони жили в кімнаті площею 16,5 кв. м.\n«Ми дуже раді, що отримали цей ордер на нову для нас квартиру від Бориса Філатова. Дякуємо йому дуже. Відчуття найкращі. Плануємо вже поступово переїжджати», – розповів Віктор Кунгурцев.\nЗагалом за останні два роки мерія Дніпра видала містянам, котрі потребують житла, 28 квартир. Квадратні метри купують на вторинному ринку, а також у рамках програми «Муніципальне житло».\nНадзвичайники України отримають технічну допомогу з Китаю на 30 мільйонів доларів


Стрєлков, якого шукає СБУ, вчора блокував українських силовиків у Донецькій області — Новини політики | Ракурс\nСтрєлков, якого шукає СБУ, вчора блокував українських силовиків у Донецькій області\n18.04.2014 12:05 КоментаріRacurs.ua\nУчора ввечері, 17 квітня, в Донецькій області близько 500 російських військових і сепаратистів блокували автоколону українських силовиків. Очолював групу екстремістів російський диверсант Ігор Стрєлков, якого розшукує Служба безпеки України.\n«17 квітня поблизу Дружківки Донецької області екстремісти і російські спецпризначенці блокували автоколону українських силовиків у складі 16 осіб. О 22.30 автоколона була зупинена співробітниками ДАІ і тут же заблокована групою екстремістів чисельністю до 500 осіб, серед яких були і російські військовослужбовці», — написав Тимчук, додавши, що пізніше колона була розблокована.\nЗа інформацією Тимчука, групу екстремістів очолював російський офіцер Стрєлков, якого СБУ розшукує за підозрою в диверсіях і умисних убивствах на території України.\nПри цьому бійці, що блокували колону українських силовиків, прямо заявляли про свою приналежність до Збройних сил Росії.\nНовини за темою: напад, розшук, Служба безпеки України, блокада, сепаратисти, військовослужбовці, екстремізм, Донецька область


Вчені: дієтична газована вода збільшує ризик інсульту - BBC News Україна\nВчені: дієтична газована вода збільшує ризик інсульту\nЛюди, які споживають напої зі штучними замінниками цукру, наприклад, дієтичну газовану воду, частіше страждають від інсультів та слабоумства, з'ясували вчені.\nЗгідно із дослідженням, яке надрукували в журналі Stroke, вчені виявили зв'язок між споживанням дієтичної газованої води і частотою цих захворювань, однак не змогли встановити прямий причинно-наслідковий зв'язок.\nВчені проаналізували дані про 2888 людей старші 45 років і 1484 людини за 60, із міста Фремінгем, штат Массачусетс.\nУ першій групі дослідники фіксували частоту інсультів, у другій - частоту випадків слабоумтсва.\n"Вибірки різні, тому що ми вивчали людей різного віку. Слабоумство рідко виникає у людей до 60 [...], а інсульти рідко трапляється у людей до 45 років", - пояснює один із авторів дослідження Метью Пейс.\nВчені проаналізували, скільки солодких і дієтичних напоїв споживали люди із кожної групи в різний час між 1991 і 2001 роками. Потім вони порівняли ці дані з кількістю випадків інсульту або слабоумства за наступні десять років.\nЯкщо порівнювати з тими, хто ніколи не пив штучно підсолоджених напоїв, із тими, хто пив їх раз на день, то ризик ішемічного інсульту підвищувався втричі, з'ясували вчені. У декілька разів виростав ризик розвитку слабоумства.\nТой, хто пив напої з підсолоджувачами від одного до шести разів на тиждень, ризикували більше (в 2,6 рази) захворіти на ішемічний інсульт, проте не схильні до слабоумства.\nОднак експерти підкреслюють, що загалом ризик розвитку цих хвороб все ж залишається невеликим - 3% для інсульту і 5% для слабоумства.\nАмериканська асоціація виробників напоїв вже випустила заяву, де підкреслила, що Адміністрація з контролю за продуктами і ліками США (FDA) та інші організації, які займаються контролем за продуктами та ліками, визнали дієтичні напої для споживання безпечними.


Полiтика \_ Аналітика \_ Почніть з себе\nМабуть, автор багатьох здивує, якщо скаже, що цілком згодна з президентом Віктором Федоровичем Януковичем, який недавно сказав, що “ситуація буде лише гіршати, якщо найближчим часом не будуть розпочаті реформи по усім напрямам”.\nМайже за двадцять років свого існування Україна так і не приступила до тих реформ, які вже давно здійснили наші колишні “спів-табірники” – Польща, Чехія, Словаччина та інші, які мали такі ж або ще гірші стартові умови, але зараз живуть набагато краще. А Україна скотилася до передостаннього місця в Європі за рівнем життя.\nІ це зрозуміло. У перші роки незалежності з нуля творилася держава, її основні інституції, щоправда, за принципом, як колись висловився перший президент – “хоч поганенька держава, але своя”.\nДалі, у десятирічку Кучми йшов вселенський дерибан радянської власності. “Помаранчева” п’ятирічка відзначалася постійними владними чварами, двома виборами і зв’язаним із цим безмежним популізмом. Які тут реформи?\nНа фото УП – плакат учасників\nНереформована система освіти, де сотні Великопупінських вишів щороку випускають десятки тисяч “юристів”, “політологів”, “журналістів”, які, врешті-решт, займають місця на базарах.\nЦей перелік можна продовжувати і продовжувати – нерефомований ЖКГ, наркоманія, СНІД, тощо, тощо. Очевидно одне: реформи назріли й перезріли. Реформи радикальні, бо косметичними процедурами і навіть легкою терапією вже не обійтися.\nМожливо, і ця влада теж відклала б реформи на невизначене майбутнє, аж трапилися дві події, які нагадали відомі слова булгаковського Турбіна: “у державному становищі України відбулися різкі і раптові зміни”.\nПерше – це економічна криза, безпрецедентне падіння виробництва і пов’язане з цим зменшення надходжень у бюджет, погіршення становища населення та інші важкі наслідки. Друге – це різке підвищення Росією цін на імпортований Україною газ.\nМоже й нинішня влада не пішла б на різкі непопулярні кроки, але що їй робити? Грошей у бюджеті катастрофічно не вистачає, величезний дефіцит у пенсійному фонді, а МВФ грошей не дає, вимагаючи скорочення дефіциту бюджету, підняття пенсійного віку і підняття цін на газ. А без грошей МВФ – повний гаплик (себто, дефолт).\nЩо ціна на газ для населення не може бути нижчою, ніж та, за яку його закупають – про це вже давно волав Пінзеник, бо тоді бюджет найбільше субсидує багатих. Що нікуди ми не дінемося від підняття пенсійного віку з огляду на демографічну ситуацію – про це вже давно говорять експерти – автор має моральне право про це казати, бо й собі не оформлює пенсію, людина ж бо повинна платити за свої переконання, чи не так?\nПенсійний вік був піднятий наприкінці 90-х в усіх країнах Східної Європи, а потім і в країнах колишнього СРСР – в Казахстані, країнах Балтії, в Молдові, Азербайджані, Грузії, Вірменії, Узбекистані, Киргизії. “Радянський стандарт” пенсійного віку – 60 років для чоловіків і 55 років для жінок – зберігається лише в Росії, та й там йдуть дискусії, і Таджикистані – там зовсім інша демографія.\nМоже, причини у тому, що влада не змогла популярно усе пояснити? Вступити, як зараз модно казати, “вступити у діалог із суспільством”?\nОт тітонька торгує на Троєщинському ринку. Заробляє після сплати за свою ятку і контейнер десь 2 500 гривень – у травні й вересні більше, взимку, коли морози, значно менше. Більше не виходить, бо поруч на ринку ще з 30-40 тітоньок з таким самим крамом. А ще – усюди по місту, у кожному переході.\nЇй кажуть, що її податок зросте ненабагато – до 300 гривень, але ж сплачувати ще 600 гривень до пенсійного фонду! І от як її переконати, що до пенсійного фонду повинні платити всі, бо у нас скоро на кожного працюючого буде по одному пенсіонеру? А вона вам “діалогічно” (розумієте, в яких виразах) скаже, що насправді для однієї пенсії у 40 000 гривень – як, наприклад, у Миколи Яновича і у багатьох “вельможних” пенсіонерів – треба, щоб на це “скинулися” півсотні тітоньок!\nПоясніть підприємцеві, який на свій страх і ризик взяв кредит на свою справу і з останніх сил його платить, ризикуючи заставною квартирою, чому деяким “щасливчикам” кредити дають під державні гарантії, та ще й відсотки за них платить держава з того самого бюджету, якого не вистачає ані на пенсії, ані на медицину, ані на що.\nПоясність отому дрібному та й середньому бізнесу, який повтікав від безробіття з своїх малих містечок і живе за зйомних квартирах чи платить шалені відсотки за своє іпотечне житло, що вони повинні платити більше податків, аби забезпечити квартирами депутатів та утримувати “вельможних” на державних дачах.\nІ ще – цікаво, скільки квартир отримали у Києві прибулі з новою владою високі посадовці – ну не на зйомних же квартирах вони живуть? Чи громадяни не мають права цього знати?\nПоясніть розореному підприємцю, який мав нещастя тримати гроші свого бізнесу у банку “Надра” – куди поділися 7,1 (прописом – сім мільярдів сто мільйонів гривень), які були виділені банку на рефінансування і зникли у невідомому напрямі. Як делікатно пояснюють – “вивели”. І не з одного банку “виводили”.\nОт пан Азаров дорікає підприємцям, що “великою ганьбою для країни є не існування податкової міліції, а недостатнє дитяче харчування у лікарнях”. А поясніть, це не ганьба, коли діти у лікарнях недоїдають, а депутатам щорічно “допомагають” на лікування по 38 тисяч на кожну знахабнілу пику?\nОт і Миколі Яновичу у 2009 році подарували від народу 37 666 гривень. До речі, непогано було б увесь “списочок у студію” – щоб ненароком на виборах не проголосувати за партію, у чиїх лавах перебувають ці “матеріально нужденні”.\nВін їм в котрий раз, як папуга повторює: “податки треба платити, податки треба платити, податки треба платити”. А вони йому (цитуємо мовою оригіналу): “Думаю, что проблема не сумме налогов, а в том, что эти налоги расходуются АБСОЛЮТНО не прозрачно. Никто из нас, “идиотов” и слова бы Вам не сказал даже за драконовские налоги, если бы он точно знал, что они пойдут на школы, больницы, университеты, дома престарелых, а не на лавочки в метро по 150 тыс. грн. за штуку, или газонокосилку в Феофанию, по цене Лексуса. Список бесконечный”.\nОтже, як бачимо, не виходить діалогу держави з владними чиновниками. Оскільки корінне питання – що таке держава в Україні і для чого вона існує?\nПозицію державних посадовців чітко висловив той же Ярослав Сухий: “Я ще коли викладав політологію, говорив студентам: не треба державу романтизувати, держава – це примус і це насильство. Хто каже, що любить державу, той несповна розуму. Як можна любити міліцію, наручники, прокуратуру й таке інше?”\nВсі, хто вчився у радянські часи, мабуть пам’ятають це ленінське визначення держави як апарату насильства. Але чи заглядав депутат колись в Конституцію України, де визначено, чим саме повинна займатися держава?\nСтаття 3: “Права і свободи людини та їх гарантія визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов’язком держави”.\nОчевидно, що розуміння держави у наших можновладців не відповідає Конституції. У демократичному суспільстві держава – це менеджер, який здійснює узгодження інтересів різних соціальних груп.\nВ Україні держава перетворюється на інструмент реалізації інтересів крупного капіталу. Нова влада розглядає країну як закрите акціонерне товариство, як отриману власність, де усі ресурси і населення – їх активи, якими можна безконтрольно розпоряджатися.\nРеформи справді потрібні. Болісні, не популярні. Перспективу чітко окреслив Микола Янович: “Либо мы сделаем сейчас очень серьезные усилия и будем каждый год вкладывать значительные средства в модернизацию нашей экономики, или перед нашим населением станет абсолютно простая перспектива торговать на базарах турецким, китайским товаром, либо работать батраками на рынках других стран”. І це правда.\nВже перші кроки на цьому шляху – Податковий кодекс, проект Трудового кодексу – не залишають жодних сумнівів у ідеології реформ: вони будуть реалізовуватися за рахунок максимального вивертання кишень у середнього і дрібного бізнесу і пересічних українців.\nПошлюся на Пінзеника: “Для великого бізнесу – офшор, для дрібного – “закручування гайок”.\nКонцентрацію цих коштів і планується віддати великому бізнесу на те, щоб він модернізував свої виробництва. Перша ластівка – виділення віце-прем’єр-міністром Клюєвим із державного бюджету 200 мільйонів гривень з бюджету на розвиток власного бізнесу.\nУ бюджеті на 2011 рік, який обіцяють зробити “інвестиційним” ми побачимо ще багато таких “сюрпризів”.\nВласне, такий тип модернізації – не новина. Недарма наші можновладці з такою заздрістю поглядають на Китай, де взагалі немає пенсій. І опозиції немає, і навіть Інтернет контрольований.\nТакий недемократичний шлях здійснення реформ закономірно вимагає відповідних дій у політичній сфері: знищення свободи слова, щоб оті кляті ЗМІ не підбурювали населення, щодня дратуючи новинами про “Лексуси” для чиновників, газонокосарки для “Феофанії”, журналістськими розслідуваннями корупції.\nЩе – знищення можливих осередків спротиву, наступ на активну частину суспільства (“профілактичні бесіди” – це ще не квіточки, а так, бруньки), створення “ручної” опозиції, яка кормиться з тих самих джерел влади – щоб було що показати Заходу.\nЗвичайно, невдоволення населення нікуди не дінеться. А щоб не було несподіванок на виборах, то друге важливе завдання – так змінити виборчу систему, щоб зміна влади стала неможливою. Для цього і потрібна “мажоритарка”.\nЯк пояснив один депутат, проти якого нещадно боролася влада на виборах: “Я обіцяв виборцям побудувати міст. Якщо я не буду співпрацювати з владою, я своїх обіцянок не виконаю”. Я вже не кажу про “гречку”, про відсутність екзит-полів на мажоритарних округах і про решту.\nОсновна перепона, що душить економіку – це корупція. Корупція знищує свободу конкуренції, яка завжди і всюди рухає економіку, корупція не пускає у країну серйозні закордонні інвестиції, корупція викачує величезні кошти з бізнесу, які могли б бути інвестиціями.\nЯк сказав Пасхавер, “усі реформи не мають сенсу без антикорупційних дій”. Чи можна боротися із корупцією у недемократичному суспільстві? І чи буде боротися влада сама з собою, якщо її не буде кому контролювати і вимагати підзвітності? Питання риторичне.\nПодивіться на рейтинг корупції Transparency International. Усі країни, що посідають почесні місця з низьким рівнем корупції – демократії. І навпаки – країни з найвищим рівнем корупції суціль автократії та диктатури.\nРецепти здійснення реформ, в тому числі – болісних і непопулярних відомі. Цей шлях пройшли країни Східної Європи. По цьому шляху йде Грузія.\nУкраїна зараз справді в загрозливій ситуації. Золоті слова сказав наш президент, що найголовніша загроза національній безпеці – криза довіри людей до влади і держави.\nДемократія – це влада менеджерів, яких контролює суспільство; авторитаризм – це влада хазяїв, яких терпить суспільство; диктатура – це влада хазяїв, коли суспільство не хоче їх терпіти. Поміркований авторитаризм вже не можливий, бо суспільство, як бачимо, не терпить.\nВлада, яка краде по-крупному, але при цьому не заважає потроху підкрадати “маленькому українцю”, а час від часу іще щось підкидає народу – добавку до пенсії, зарплати, якісь пільги – сприймається як чужа, але як терпиме зло.\nВлада, яка вивертає кишені маленького українця, іноді виймаючи останнє, влада, яка наводить жорсткий порядок, перекриваючи “маленькому українцю” кисень для заробітку, а сама при цьому продовжує красти через офшори, відкати, шалені пенсіі і привілеї починає сприйматися не просто як чужа. А як ворожа.\nНе треба плекати жодних сподівань на патріотизм можновладців чи подібні сентименти. Доля і реформ, і майбутнього України загалом залежить від того, що виявиться сильнішим – патологічна клептоманія нашого правлячого класу чи здоровий глузд, хапальний рефлекс чи інстинкт самозбереження?\nІрина Бекешкіна, УП\nМайдан підприємців: почуйте “третій стан”


Бережа – символ Берегині роду « Оксамит\n« УКРАЇНА В СЕРЦІ МОЇМ. ПЕТРО ПРИСТУПОВ\nУкраїнська мова за 400 років пережила 134 заборони! »\nБережа або Берегиня – один з найдавніших і найшанованіших символів у наших Предків, його генетичне коріння сягає глибини століть. Це символ життя і родючості, символ Матері-Природи, матері усього сущого, яка дає життя і оберігає (береже) наше родинне вогнище. Виряджаючи чоловіків та синів у нелегкі походи, матері, дружини й кохані дарували їм на пам’ять ці непересічні амулети — рушники з оберегами, аби живими верталися до рідної домівки.\nОбраз Берегині до нас дійшов у вишивці: на обрядових рушниках, у жіночому одязі бачимо стилізовану жіночу постать з піднятими догори руками (знак захисту) – захисниці від хвороб і покровительниці людських доль. Іноді, в руках панна тримає квітку – символ багатства і благополуччя, або пташок – провісників світлої долі і сімейного щастя. У центрі фігури також зображалася квітка, що символізує вагітність або дитину. Напевно, звідси пішла приказка “Діти – це квіти життя”. Нерідко Берегиню підміняла ідеограма — ромб з гачками — землеробський символ родючості, магічний оберігальний знак (українська плахта — своєрідний “переспів” цього мотиву).\nВ часи, коли наші далекі Пращури жили невеликими поселеннями серед глухих лісів в найтяжчих умовах, ключем до виживання була наявність великої кількості дітей, які допомагали би по господарству. Осісти на землі могли лише міцні сім’ї і клани, де було багато працівників для розкорчовування лісу, оранки, спорудження будинків і т.д. Тому культ здорової міцної жінки, здатної народжувати здорових дітей, був чи не основним.\nБерегиня – захисниця людей від усякого зла, “хатня” богиня, як її ще називають, що оберігає оселю, малих дітей, добробут сім’ї. Жінка споконвіку вважалася Берегинею, її слово, тепле і ласкаве лікувало і повертало, жінка – як символ самого Життя була об’єктом поклоніння у сиву давнину. Саме жінці призначено від Бога берегти сім’ю, дітей, Любов, Затишок, Злагоду… Саме на тендітних жіночих плечах “тримаються три кути в хаті”, як справедливо зауважує народна мудрість. Відголоски про неї знаходимо у таких словах, як: “берег”, “береза” (дерево Берегині Лади), “бережений”, “оберігати”, “обереги” тощо.\nСимвол Берегині значно давніший за свій спрощений прототип – руну Одал в германо-скандинавській традиції, він відомий ще з Трипілля, культура якої просякнута жіночою символікою. Жінка-прародителька представлена глиняними образами повнотілих зрілих жінок, що народжують. На животі Берегині був зображений ромб, розділений начетверо з крапками (зернами всередині) – символ засіяного поля. Також на багатьох трипільських статуетках зображені вертикальні, прямі, зигзагоподібні та хвилясті лінії, які пов’язуються із знаками дощових струменів та розпущеним волоссям жінок – виконавиць обрядових танків.\nУ дерев’яному різьбленні Київської Русі теж зустрічається символ Берегині, однак він піддавався сильній стилізації та спрощенню, так як технології та інструменти того часу не дозволяли з достовірністю зобразити всі елементи цього символу.\nДерево життя – символ і атрибут Берегині, часто ці символи взаємозамінюють один одного. У зв’язку з цим на ногах жіночих статуеток розміщали знак землі. Ноги богині – це коріння дерева, які знаходяться в Землі. Берегиню зображали і змієногою, так як земля – місце проживання бога підземного світу Наві – Ящура або Змія. Відповідно, верхня частина дерева асоціювалася з головою Богині.\nЗ різних джерел відомі назви Берегині: Жива, Дана, Лада, Леля, Діва, Літня Баба, Рожаниця, Мокша. З X ст., тобто з приходом християнства, символічне значення Берегині (Венери, Рожаниці) було перекладено на образ Богородиці, Оранти, яку також зображають із піднятими до неба руками, немов старовинну Берегиню… В образі Оранти людина вшановувала саму природу, вшановувала життя, подвиг материнства.\nОтже, символ Берегині – це священний для нас, українців, генетичний код, який несе в світи суть і творення, і захисту, а через це – вічне оновлення і гармонію життя Людини.\nЧервень 29th, 2016 | Category: Новини


Нейроскакалка розбірна комбінована з регулюванням довжини арт: 8629, купити за ціною 195 грн в дитячому інтернет магазині leva.com.ua\nКомплектація нейроскакалка + сумочка\nРозмір: 67х16х9 см\nОпис - Нейроскакалка розбірна комбінована з регулюванням довжини\nрозбирається на багато деталей;\nможна змінювати довжину скакалки (подовжувати і вкорочувати);\nможна застосовувати інші кольори для різних комбінацій;\nсвітиться коліщатко при обертанні.\nНейроскакалка з регулюванням довжини - відмінний вибір для сімейного дозвілля і простих фізичних вправ. Займатися з нею можуть і дорослі, але дітям вона сподобалася особливо. Простий за конструкцією спортивний тренажер відмінно тренує м'язи рук і ніг. Нейроскакалкою він названий по тій причині, що позитивно впливає на взаємодію двох півкуль головного мозку.\n«Чарівна» паличка для стрибків і танцювальних рухів\nНе всі діти займаються танцями, але майже всі захоплюються стрибками. Скакалка «нейро» - це поєднання двох видів діяльності: спорту та танцю. Стрибати можна під музику, на рахунок, під певний ритм. Кожна дитина вибирає зручний для себе формат.\nКомбінована скакалка - це спортивне пристосування, корисне для:\nВсі маніпуляції необхідно проводити ногами. У цьому відмінність іграшки від традиційної скакалки. Права і ліва нога виконують різні рухи, але в синхронному режимі. Саме ця особливість дозволила дати пристосуванню приставку «нейро».\nВажливо! Координація рук і ніг безпосередньо пов'язана з роботою мислення. Вчені вважають, що танцювальні рухи допомагають збалансувати роботу різних півкуль мозку. В результаті малюк росте розумним і більш гнучким у судженнях.\nОсобливість представленої моделі в тому, що вона розбирається. Причому снаряд складається з декількох секцій. Якщо довжина палиці здасться великою, можна «вкоротити» її, видаливши зайві ланки. Розбірна комбінована нейроскакалка з регулюванням довжини - відмінний варіант для зростаючої дитини. Спочатку основну вісь можна вкоротити, а потім поступово збільшувати.


Дикий мед. Чи відродиться бортництво як бізнес? | Аграрна Правда\nСмак бортного меду важко переплутати з іншими смаколиками. З першої ложки відчувається різноманіття смаків: першоцвіт, різнотрав’я доповнюються хвойними нотками. Крім того, соти, які виробляють бджоли, просто тануть у роті. Мед диких бджіл унікальний, тільки от у промислових масштабах його не виготовляють. Agravery.com цікавився, як розвивається бортництво сьогодні.Відродження промислу фото: bortypolissya.org.uaЛісове бджільництво або бортництво – традиційний для України промисел. Якщо у давні часи мед диких бджіл видобували викурюючи димом рій, який поселився у дуплі дерев, то сьогодні цей процес більш ощадливий для комах. Існує певна традиція, навіть свої ритуали перед тим як працювати з сім’ями бортьових бджіл. За часів Київської Русі бортний мед експортувався, тоді як зараз ситуація не така у райдужна.На території Київської, Рівненської та Житомирської областей команда фахівців на чолі з Владою Литовченко, директором Вишгородського історико-культурного заповідника працювали над реалізацією Національного проєкту «Бортництво Полісся: архаїчна традиція в сучасному вимірі». Задача не з легких, але їм вдалося віднайти людей, які продовжують традиції свої предків, та добувають мед з бортні. Як переконався Agravery.com знайти бортників складно, їм не до соціальних мереж.«Бортництво – це унікальна традиція в контексті своєї збереженості і незмінності, якій уже більше тисячу років, а можливо і більше. Це ремесло внесено до Національного переліку елементів нематеріальної культурної спадщини України. До слова, у грудні 2020 року Польща та Білорусь офіційно включили бортництво до Репрезентативного списку нематеріальної культурної спадщини людства. Україні над цим моментом ще слід попрацювати.Сьогодні, це ремесло розвивається у Поліссі, зокрема на Житомирщині та Рівненщині. У глухих хащах листвяних дерев знаходяться бортні на стовбурах або у дуплах сухих дерев на відстані 5-15 метрів від землі», – розповідає Влада Литовченко.Бортник Микола Ренкас,с. Рудня-Перганська, Житомирська область. фото: bortypolissya.org.uaЗавдяки екотуризму з’явилися бортні осередки, які представлені у різних областях. На інтерактивній карті, яка була створена завдяки проєкту, можна побачити, дізнатися, в яких селах є бортники.«Говорити про те, що бортництво зникає – немає ніяких підстав. Бортники передають свої знання та навички від покоління до покоління. А от говорити про бортництво як можливий бізнес я не можу, адже завдання перед Національним проєктом «Бортництво Полісся: архаїчна традиція в сучасному вимірі» ставились зовсім інші. Але спілкуючись з представникам влади Житомирської та Рівненської областей можу сказати, що це ремесло популярне. Ще один момент говорить про те, що бортництво розвивається – це затребуваність бортних колод. Сьогодні – це унікальна традиція та приваблива туристична атракція», – додає директорка Вишгородського історико-культурного заповідника.Читайте також: Ірина Гаврилова: Як розпочати бізнес в Болгарії і збудувати інкубатор українських стартапівЗабутий продукт фото:bortnyky.com.uaНині попит на бортний мед існує в основному серед гурманів. Вивчаючи, як розвивається бортництво у Житомирській, Рівненській та Київській областях Інна Косянчук, журналістка, учасниця Національного проєкту «Бортництво Полісся: архаїчна традиція у сучасному вимірі» переконана, що бортництво розвивається, але його необхідно популяризувати.«Будувати бізнес тільки на бортництві нині економічно не вигідно. Адже не всі наші співвітчизники знають і розуміють різницю між диким, тобто бортним медом, і медом з сучасного вулика. Самі бортники розповідали, що доводиться продавати лісовий мед за ціною вуликового. Тому багато медоборів поєднують бортництво з пасічництвом. Так, наприклад, Ігор Глущенко з Київщини називає себе бортником і пасічником. Окрім вуликів, має 15 бортних колод, 8 з них встановлені у його садибі, решта – у лісі, їх він використовує як пастки для бджолиних роїв», – розповідає Інна Косянчук.А тим часом собівартість бортного меду досить висока. Оскільки з вулика мед викачують кілька разів за сезон, то з борті мед беруть тільки один раз на рік, зазвичай восени, і небагато – максимум до 10 кг. Та ще й не кожен рік. Торік багато бортників бідкалися, що взяток був малий, майже все довелося залишити бджолам, адже звичної для пасічників цукрової підкормки вони не практикують. До речі, беручи дикий мед, приблизно третину його залишають «Божим комахам» на зиму.фото: bortypolissya.org.ua«Подорожуючи країною, спостерігаючи, як розвивається ця галузь, можу сказати, що цей бізнес потенційно досить цікавий. Однак для його прибутковості варто додати популяризаційну і туристичну складові. Скажімо, екскурсії у бортні господарства з атракційно-роз’яснювальним компонентом не лише дадуть можливість людям зрозуміти, у чому унікальність саме цього продукту, та реалізувати дикий мед за достойною ціною, а й збільшити коло поціновувачів бортного меду і, як результат, кількість тих, хто надалі стане постійними замовниками конкретного бортника. Саме маркетингові ходи допоможуть зробити цей промисел прибутковим», – каже Інна Косянчук.Читайте також: Джмелі по найму: комахи-запилювачі стають затребуваним товаромПерестороги бортників Ігор Глущенко, бортник з села Шпилів, Київщина. фото: приватний архів Ігора Глущенка.Пошуки бортників, як уже говорилось вище завдання складне. Їх важко знайти у соціальних мережах, як показала практика Національного проєкту «Бортництво Полісся: архаїчна традиція в сучасному вимірі», навіть органи районів областей особливо про них не знають.Цьому є своє пояснення. Перше, яке на наш погляд об’єктивне – бортні у лісі та колоди-пастки, у які залітають рої, крадуть. Друге, дещо суб’єктивне, але як стверджують бортники, працює: як тільки показати комусь заселену колоду, то з неї підуть бджоли, тому спілкуватися з журналістами, а особливо на камеру показувати, як вони беруть мед – справа невдячна.«Скільки разів я показував ці колоди усім охочим, я уже не пам’ятаю, але бджоли усі на місці. Сподіваюсь так і буде», – Ігор Глущенко, бортник з села Шпилів, що на Київщині не вірить у ці прикмети і з задоволенням показує свої колоди.Тільки бортництво як бізнес не розглядає, для нього це скоріше хобі, яке дарує задоволення. Займаються цим промислом Глущенки уже не одне покоління, перші борті-довбанки поставив ще прадід пана Ігоря. Тільки от якщо прадід ставив їх у лісі, то зараз вони стоять на пасіці, поряд з вуликами. А все через те, що борті з медом та сім’ями крадуть.фото: приватний архів Ігора Глущенка.«Одразу скажу, бортництво – це важка праця, і ні про які промислові масштаби виробництва навіть говорити не можна. Сьогодні усі намагаються йти легким шляхом і бортництвом займатися бажаючих не так багато.Набагато простіше прийти зранку до вулика, підняти рамку і подивитись чи роїться бджолина сім’я чи ні, а згодом з заповнених рамок відкачують мед за допомогою медогонки. А з борті, яка на дереві висить, дістати мед не так уже й легко. Необхідно піднятись на дерево, почистити їх весною, восени зібрати мед, а перед зимою утеплити.Про ринок збуту говорити не буду, його немає. Мед із борті ми продаємо сусідам, пригощаємо рідню. Бортництво – це скоріше поклик душі, аж ніяк не бізнес», – додає Ігор Глущенко.\nНаступна новина На Херсонщині відкрили страусину міні-ферму\nПопередня новина Держпродспоживслужба попередила 37 випадків завезення карантинних мікроорганізмів на територію України


Легалізація зброї: самозахист чи самогубство - 24 Канал\n26 вересня 2018, 11:06 Читать новость на русском\n1791 рік, Друга поправка до Конституції США, яка гарантує право громадян на вільне зберігання та носіння вогнепальної зброї: "Через те, що для безпеки вільної держави необхідне добре організоване ополчення, право народу мати і носити зброю не повинне обмежуватися".\nВтім, перший варіант поправки дозволяв носити зброю тільки ополченцям. Суперечка навколо теми точилася майже 200 років – у 2008 закінчився суд у справі "Округ Колумбія проти Хеллера". Йдеться про приватного охоронця із Вашингтона Діка Хеллера, який добивався дозволу суду на зберігання у себе вдома пістолета – і таки виграв процес. Сьогодні кожен американець має право носити із собою вогнепали.\nВони забрали у мене зброю, щоб я не міг себе захисти, але вони дали мені зброю, щоб я захищав їх. І я задумався, дідько, я ж живу у сліпому і дволикому суспільстві,\nШтати сьогодні очолюють список найозброєніших країн світу. На сотню осіб – 120 одиниць зброї. Американцям дозволяється мати не лише пістолет чи мисливську зброю, а й дробовики чи цілком військові напівавтоматичні гвинтівки. США очолюють трійку країн з найбільшою кількістю вогнепалу на руках, за ними – Індія та Китай.\n"Національна асоціація зброї США" активно виступає за озброєння усіх американців і щорічно витрачає майже чотириста мільйонів доларів на пропаганду вогнепальної зброї. На відео – активістка Дана Лош, яка заявляє: "Це повідомлення до кожного ґвалтівника і кримінального злочинця, який веде полювання на жінок. Знайте, що тепер ваша ймовірна тривалість життя може різко скоротитися!"\nПрезидент США Дональд Трамп категорично "За" зброю у громадян\nЧерез велику кількість зброї у США щороку гинуть понад 15 тисяч людей – і це тільки у кримінальних перестрілках та в сімейних перепалках. Ще близько 15 тисяч – самогубці. До того ж, щорічно в штатах трапляється майже три сотні масових стрілянин, більшість із яких – у школах. Замість того, щоб посилити збройове законодавство, дітей у школах змушують ходити із прозорими рюкзаками.\nТерорист розстрілює натовп і під кулі потрапляють десятки людей. А якби хоч хтось мав при собі пістолет? Хоча б одну кулю? І взяв би стрілка на приціл? Це була би зовсім інша історія, правда ж?\n– вважає президент США Дональд Трамп.\nПлюралізм позицій панує в сучасному ЄС. Наприклад, шведи та фіни озброїтись можуть дуже легко – достатньо лише бути повнолітнім. У Британії навпаки. Там збройове законодавство одне із найжорсткіших у світі. Тим не менше, дозвіл на зброю у ЄС запровадили через терористичну загрозу з боку ісламістів. Сьогодні у Європі понад 20 мільйонів офіційно зареєстрованих власників зброї. Разом їхній арсенал складає понад 80 мільйонів стволів.\nПитання легалізації – поки відкрите. Прихильники узаконення зброї аргументують свою позицію самозахистом: мовляв озброєні люди почуватимуться більш захищеними. Крім того ризик отримати кулю в лоба стримуватиме грабіжників. Хоплофоби навпаки – переконують, що вільний обіг зброї спровокує хвилю агресії і нещасних випадків.\nЯк уряд Австралії змешив смертність від вогнепалу на 50% і чому у Швейцарії за наявності зброї у чверті громадян майже не гинуть люди – дивіться у програмі.


Чудовий 55-дюймовий телевізор OLED804 із 4-дюймовим HDR від Philips отримує 500 фунтів стерлінгів - WebSetNet\nЧудовий 55-дюймовий телевізор OLED804 із 4-дюймовим HDR від Philips дозволяє знизити ціну на 500 фунтів\nmartha3406 Лютого 26, 2020\nCurrys знизив ціну на відмінний телевізор OLED Philips останнього покоління, який.\nЯкщо ви користуєтесь OLED-телевізором, це, безумовно, стоїть у верхній частині списку, коли ви враховуєте зниження ціни; це 4K, він пропонує HDR - включаючи Dolby Vision та HDR10 + - він чудово виглядає, має тристоронній Ambilight та -yes! - масова знижка.\nЗазвичай роздрібний продаж за 1,489 фунтів стерлінгів, OLED804 зменшується до 1,099 фунтів стерлінгів, оскільки, як кажуть нам у Philips, ДУЖЕ обмежений час. Це економія понад 26%.\nДивіться телевізор Philips OLED804 4K HDR на сайті Currys\nПід керуванням Android TV та за допомогою Google Assistant, OLED804 від Philips був представлений лише наприкінці 2019 року, і він дає вам майже можливість відволікання від перегляду - окрім двох крихітних металевих ніг, надто тонкої рамки та власної технології Ambilight від Philips означають, що це повністю занурюючий досвід.\nБільше того, є чітка і детальна картина, хоча речі навіть чудово виглядають з вузького кута огляду. Підтримка як Dolby Vision, так і HDR10 + вітається, тому що багато потокових служб та 4K Blu-ray не підтримують обох стандартів.\nНезважаючи на те, що ви, мабуть, захочете підключити його до звукової панелі або приймача, звук також вищої якості, ніж ви могли очікувати від багатьох телевізорів з плоским екраном.\nЧи занадто багато, щоб сказати вам, що ми думаємо придбати собі?\nКлючові слова:bei ya philps\nТрохи більше трьох років з моменту виходу напрочуд…\nMicrosoft оголошує Surface Go: менший і менш дорогий\nУ Google Pixel 2 XL флагманський смартфон зустріли…\nДеякі користувачі Pixel 2 XL повідомляють про незвичний проблему, яка висвітлює проблему


Троїцька батьківська субота 2021: як поминати рідних і що не можна робити — УНІАН\nСвята 2 хв. 10543\nТроїцька батьківська субота 19 червня / фото ua.depositphotos.com\nЩорічно в день перед Трійцею християни зустрічають вселенську поминальну суботу, яка називається Троїцькою. У цей день читають молитви за всіх померлих коли-небудь християн. Особливо важливо вшанувати зниклих безвісти, загиблих у катастрофах і на війні, на чужині. Адже ці люди не були гідно поховані.\nНагадуємо, що Трійця відзначається рівно через 50 днів після Великодня і завжди святкується в неділю. Субота перед святом присвячена поминальному дню. У 2021 році Вселенська батьківська субота випадає на 19 червня.\nТрадиції Троїцької вселенської батьківської суботи\nСьогодні в церкві проводиться особлива літургія на честь всіх померлих християн. Люди, які втратили близьких, в цей день можуть помолитися за упокій душі рідної людини. Для цього парафіянин пише ім'я покійного на листку і передає священнику. Тоді батюшка помолиться за душу загиблого. Сьогодні заведено давати милостиню і допомагати нужденним.\nЧитайте такожДень медика 2021: дата та цікаві факти про професію, найліпші привітання до святаУ цей день можна прочитати молитву до Трійці і попросити вічного життя для спочилих. Часто в цей день сім'я їде на кладовище і відвідує покійних рідних, наводить порядок на могилах, висаджує квіти. Це не засуджується церквою, але влаштовувати поминальний обід і тим паче пити алкоголь на кладовищі не варто. Краще накрити на стіл вдома.\nЩо заборонено в батьківську суботу / фото ua.depositphotos.com\nЩо не можна робити в поминальний день\nНі в якому разі сьогодні не можна лаятися, лихословити, ображати один одного. Цей день покликаний згуртувати рідних.\nНе варто сьогодні займатися справами по дому, шити і вишивати, проводити прибирання.\nНе можна ображати загиблого.\nУ поминальну суботу не схвалюються веселощі, пишні застілля і вживання алкоголю. Також небажано грати весілля сьогодні.


Вперше вагітна: 7 дивовижних відкриттів майбутньої мами\n2019-08-22 17:32 22 Aug 17:32\nДвох однакових вагітностей не буває, як і двох однакових жінок. У всіх це неймовірне час проходить по-різному. І скільки не читай розумних книжок, все одно до чогось обов'язково будеш не готова.\nСвоїм досвідом поділилася журналістка Джемма Картрайт — диво вагітності сталося з нею в перший раз. І в першому триместрі Джемма стільки разів встигла здивуватися, що вирішила поділитися своїм досвідом з читачами. І ось які висновки вона зробила ще на старті материнства.\n1. Термін «ранкова нудота» придумав той, хто ніколи не був вагітним\nРанкове нездужання, воно ж токсикоз, — це перше, з чим асоціюється вагітність. Але як його показують у кіно? Жінка прокинулася, її злегка нудило, вона ополоснула рот бальзамом для зубів і пішла по своїх справах як ні в чому не бувало.\n«Мене за перші 14 тижнів жодного разу не знудило. Але нудило практично постійно. Нудота зникала, тільки якщо я жувала що-небудь, бажано прості вуглеводи. Я з'їла стільки картоплі фрі, що була впевнена: у підсумку я народжу картоплю», — розповідає Джемма.\nА найважчий період був не з ранку, а з 5 до 7 годин пополудні. Дійшло до того, що дівчина не могла зрозуміти, що з нею: нудить або зголодніла. І все це пішло на спад лише до другого триместру.\n2. Не випивати — це легко\nВідмовитися від келиха шампанського або коктейлю в компанії виявилося найлегшим справою. Хоча Джемма зізнається: до вагітності, вона дуже переживала з цього приводу, адже келих вина за вечерею був для неї звичною справою. Вона обожнювала галасливі вечірки і посиденьки в барі. Позбутися цього було страшно.\n«З-за токсикозу навіть думка про випивку викликала нудоту. Потім, коли „ранкові“ нездужання пройшли, бажання випити так і не виникло. Виявилося, що веселитися в компанії і не доторкатися до спиртного — це дуже легко», — говорить Джемма.\n3. Одяг для вагітних огидна\nСпершу здається, що на гардероб вагітної піде купа грошей. А потім, коли починаєш перебирати речі в спеціалізованих магазинах, виявляється, що вони не тільки дорогі, але і несимпатичні.\n«Я носила свою звичайну одяг, поки могла в неї влізти. Добре, що я завжди любила вільні речі. А то ці смужки і квіткові принти — вони виглядають нормально тільки на худих моделях з накладними животами. Стильну річ знайти неможливо», — поскаржилася Джемма.\n4. У вагітності багато симптомів, про які ніхто не розповість\nНавіть ваш лікар-гінеколог. Серйозно, вагітність супроводжується стількома явищами, що про всіх попередити неможливо. Джемма, наприклад, знала про токсикозі, здутті живота, втоми, пігментних плямах, прискореному рості волосся. Але не знала про посилену слюноотделении, яке трапляється нечасто, але їй «пощастило».\n«Я прокидалася в калюжі власної слини. Або ось раптові носові кровотечі — їду собі на роботу і раптом розумію, що виглядаю як Діна з „Дуже дивних справ“. Немає кінця дивним речам, які відбуваються з тілом під час вагітності», — дивується Джемма.\n5. Батьки будуть хвилюватися не менше вашого\nМайбутні мами схильні переживати з-за кожного нового незрозумілого відчуття. І єдині, хто будуть максимально розділяти ці переживання, — їх власні батьки.\n«Коли я збиралася на перший скринінг, забула сказати батькам, що він увечері. Тато потім сказав, що вони весь день сиділи „як кішки на гарячих цеглинах“. Думаю, це єдині люди, які будуть уважно слухати мої розлогі розповіді про безпеку дитячих крісел, порівняння підгузників і т. п.», — вважає Джемма. Крім того, вона передбачає, що ваша мама неодмінно почне в'язати. Здається, у бабусь це генетичне.\n6. З вас безперервно тягнуть гроші\nДитина ще не народився, а витрати вже почалися. Вам порадять якісь вітаміни за скажені тисячі, хоча наші мами обходилися банальним «Гендевитом». Порекомендують купу Бадів, почнуть просувати яке-небудь спеціальне харчування та іншу нісенітницю, у якій лише одна мета — витягнути з вас побільше грошей. Комерціалізація вагітності і материнства — річ дуже прибуткова. А ще ви неодмінно почнете купувати речі для майбутнього малюка. Просто тому, що можете, а вони такі симпатичні! Під впливом гормонів взагалі легко накупити зайвого, тому краще постаратися тримати себе в руках.\n7. Перше УЗД може викликати паніку\n«Я так хотіла в перший раз побачити нашого малюка і переконатися, що з ним все в порядку, що від очікування ледве з розуму не зійшла. У мене навіть почалася паніка. Тому, якщо у вас є можливість пройти додаткове сканування раніше, зробіть це. Краще заплатити і заспокоїтися, ніж нервувати і шкодити тим самим собі та дитині», — радить Джемма.\nАле в той же час з додатковими УЗД краще не перебирати. Ця процедура безпечна, як і взагалі все на цьому світі, поки не перевищуємо допустиму норму.