ДИВОСЛОВО > На часі > На часі/стаття 4\nПредставлены на сайте КБ Южное в полном виде.\nНа часі/стаття 4\nВ ОБОРОНІ УКРАЇНСЬКОЇ МОВИ: РЕТРОСПЕКТИВА\n…Разучите эту мову на знаменах —\nэта мова величава и проста…\nМилі риси в характері друга чарують, приваблюють, схиляють до щирості, викликають любов і повагу. Почуття дружби тим міцніше й глибше, чим більше таких милих і яскравих індивідуальних особливостей знаходять друзі взаємно, чим більше мають підстав милуватися й захоплюватися один одним.\nХто ж більше дістає, хто в більшій вигоді: той, хто милується, чи той, ким милуються? Якщо вони взаємно милуються один одним, то вони й збагачують один одного, отже, вони обидва у великій вигоді. Не бідніє той, хто дарує скарби душі своєї, навпаки, внутрішній світ його повніє, буяє, дає ще більші урожаї. Збагачується і той, хто приймає такі дарунки.\nТе самісіньке можна сказати й про цілі народи. Дружба народів міцніє й розвивається на основі глибокого і щирого взаємовизнання і почуття поваги до індивідуальних особливостей кожного з них. А найперша, найголовніша індивідуальна ознака народу — його мова, література, мистецтво, пісні, усна творчість. Мова — це характер народу. В ній відбито його психічний склад, звичаї, побут, нахили. Мова — це історія народу. Всі попередні покоління від найдавніших часів залишили в мові свої глибокі сліди. І хоч мова невпинно змінюється, еволюціонує, вбирає в себе все нові й нові елементи, які дає суспільне життя і стосунки з іншими народами, або викидає застарілі, віджилі елементи, однак така еволюція відбувається на основі надбань попередніх поколінь. Коли вже сформувалася індивідуальність народу, вона невпинно розвивається. З індивідуальністю народу разом формується і його мова, а сформувавшись, вона в сприятливих умовах далі розвивається все пишніше й пишніше, за своїми, властивими їй, законами.\nМова — це пам’ять народу. Але майбутнє виростає з минулого. Наступним поколінням ми передаємо увесь свій досвід, і позитивний, і негативний, так само й гіркий досвід культу особи Сталіна: дивіться, вчіться, не повторюйте наших помилок. Історія — велика вчителька, мати-наставниця.\nУ кожного народу свій психічний склад, свої особливості характеру, свій історичний досвід, свої традиції в труді, в побуті, в звичаях, у творчості. І все це відбито в мові. Тільки німий мовчить, а народ усю свою творчу діяльність — труд, героїзм, боротьбу, розваги, смуток, веселощі — все оформляє словом. Мова — засіб вияву бурхливого змісту народного життя. Ось чому так дбайливо й уважно треба ставитись до мови кожного народу. Цілковита рівність і рівноправність народів — ось непохитний закон їхнього співжиття.\nУ мові відбито найінтимніші, найтонші психічні сторони індивідуальності народу. Тому мова і є засобом глибокого взаєморозуміння, тобто засобом спілкування між людьми. Колись ми побудуємо суспільство, яке створюватиме умови для найповнішого розквіту кожної людини, такою ж мірою це стосується й розквіту індивідуальності кожного народу, його культури й мови.\nЄдність у різноманітності форм. Через максимально можливий розквіт національних культур твориться світова культура. Немає поганих мов, як немає поганих народів. Це треба глибоко усвідомити, тоді стане зрозуміло, чому так треба піклуватися про мову, так плекати її і леліяти, так оберігати й збагачувати, вдосконалювати й робити її гнучкішою.\nМогутність мови — це духовна могутність народу. Народ дає мові силу й красу. Він сам у піснях творить зразки неперевершеної поезії, а його генії й таланти високо підносять авторитет рідного слова, вплітаючи у вінок своєї і світової культури найпишніші троянди.\nОтакі троянди вплели в той вінок і Тарас Шевченко, і Іван Франко, і Леся Українка, і Михайло Коцюбинський, і Олександр Довженко, і Юрій Яновський, і Павло Тичина. Нас, українців, інші народи знають по їхніх безсмертних творах, а краса українських народних пісень давно привернула до себе увагу видатних знавців фольклору і в нас на Батьківщині, і за її межами.\nВ середині минулого століття відомий російський письменник, перекладач українських пісень та творів Тараса Шевченка російською мовою Микола Берг уклав антологію пісень багатьох народів світу. На першому місці він поставив ліричні українські пісні. Ось як він писав про них у передмові: «Чарівна, ніжна й граціозна українська пісня. Скажу більше, в ній є щось, що хапає за серце, щось глибоко задушевне. Як слушно стали тут у пригоді ці численні пестливі слова, які неможливо перекласти ніякою іншою мовою, навіть і російською. Але не самими лише пестливими словами створюється чарівливість української пісні. Ця чарівливість розлита в усьому, в словах і в порівняннях, а іноді й просто не знаєш у чому: мило та й годі!»\nВсім відомо, яка милозвучна й чарівна французька мова. Тим цікавіше почути слово француза про українську мову. П’єр Шевальє тривалий час перебував у Польщі й на Україні під час Хмельниччини, навіть командував загоном українських козаків, завербованих у Польщі, і разом з ними брав участь в облозі Дюнкерка. Отже, самі обставини спонукали його знайомитися з мовою тих, ким він командував. У своїй праці «Історія війни козаків проти Польщі», яка вийшла в Парижі в 1663 році, він писав про українську мову: «Вона дуже ніжна й сповнена пестливих виразів та надзвичайно витончених зворотів».\nНімецький поет Ф.Боденштедт, який довгий час у минулому столітті проживав у Москві й подорожував по Україні, чимало й добре переклав українських пісень німецькою мовою. У своїй праці «Поетична Україна» він замилувано, із справжнім натхненням поета зазначав: «Українська мова наймелодійніша й найголосніша поміж усіма слов’янськими мовами, з великими музичними можливостями. Ніде древо народної поезії не дало стільки смачних плодів, ніде дух народної поезії не відбився так виразно й сонячно, як він відбився на піснях українських».\nА ось яку думку висловив про українську мову відомий російський учений І.Срезневський: «Сила людей переконана, що ця мова є одна з найбагатших мов слов’янських, що вона навряд чи уважить богемській щодо рясноти слів та виразів, польській щодо барвистості, сербській щодо приємності, що це мова, яка навіть і в вигляді необробленому може стати нарівні з мовами обробленими гнучкістю й багатством синтаксичним, мова поетична, музична, мальовнича».\nДуже нам дорога думка генія російського народу Льва Толстого про українські пісні. Ось що він сказав студентові-українцеві, який його одвідав у Ясній Поляні: «Щасливі ви, що народилися серед народу з такою багатою душею, народу, що вміє так відчувати свої радощі й чудово виливати свої думки, свої мрії, свої почуття заповітні. Хто має таку пісню, тому нічого боятися за своє майбутнє, його час не за горами. Вірите чи ні, що жодного народу простих пісень я не люблю так, як вашого. Під їхню музику я душею спочиваю. Стільки в них краси і грації, стільки дужого, молодого почуття й сили».\nКоли говорить геніальний чи талановитий письменник, то він говорить не тільки від себе, а й від імені свого народу, бо він є найяскравіша частка його. Устами геніїв розмовляють народи. Лев Толстой обдарував усіх скарбами своєї душі й душі свого народу. І якщо він знайшов в українських піснях (і в мові, звичайно!) красу, грацію, дуже молоде почуття й силу, то й він дістав великі скарби від українців. Оце ж воно й є те, що об’єднує народи.\nУ промові А.В.Луначарського в Парижі пролунали натхненні слова й про українську пісню, про українське слово: «Українська музика та поезія є найрозкішніша, найзапашніша з усіх гілок світової народної творчості. Мінорна за змістом, смутна навіть у своєму веселому пориві, українська пісня ставиться всіма знавцями на перше місце в музиці усіх народів. Українські думи, що через століття передавалися Гомерами України — кобзарями, світять своїми барвами, почуваннями, лицарством у любові і ворожнечі, розмахом козацької одваги та філософською вдумливістю».\nОдин з найвидатніших славістів В.Ягич висловився так: «Українська пісня — це справжня поезія серця і почуття». Президент Чехословацької Академії наук Не є для теж лишив свою сердечну думку: «Не можна перерахувати всі мистецькі властивості української пісні, бо вони такі невичерпні, як життя народу, що п’є цілющу силу з матері-Землі. Це мистецтво глибоко народне тому, що з нього безпосередньо промовляє до нас своєрідна чиста душа українського народу. Гарна ця душа. Таке ж і її мистецтво».\nМова — це форма душі народу. А народ — не графоман, у нього прекрасний зміст виливається в прекрасну форму. Недарма ж відомий історик культури й критик, лінгвіст академік Д.Овсянико-Куликовський сказав: «Рідна мова — це музика й малювання душі людської»…\nЗ найбільшою силою, звичайно, краса українського слова розкривається, чарує і потрясає в устах талановитих і геніальних акторів, коли воно ідеально доноситься до глядача і слухача. Хочеться навести деякі характерні й разючі приклади.\nУ 1957 році в Києві вийшла в світ книжка професора С.М.Дуриліна «Творча єдність (з історії українсько-російських театральних зв’язків)». Цій книжці й ціни скласти не можна: вся вона пересипана, мов коштовними самоцвітами, фактами щирої дружби між діячами українського й російського театрів. С.М.Дурилін — глибокий знавець театрального мистецтва; сам росіянин, він любив трепетною любов’ю український театр, його акторів і українську мову. Вступний розділ цієї книги так і зветься: «Мова братнього народу». В ньому автор розповідає, як демократична російська інтелігенція завжди ставилась з великою любов’ю до української мови, високо оцінюючи її красу, милозвучність і задушевність. С.М.Дурилін захоплено пише про гастролі української трупи на чолі з М.Кропивницьким у Петербурзі в роки 1886-1887 з участю таких майстрів українського слова, як Заньковецька, Садовський, Саксаганський. Російський художник М.В.Нестеров розповідав С.М.Дуриліну про враження від таких гастролей: «Ми всі тоді заговорили по-українському».\nТрупа Кропивницького стала чудовою школою української мови для багатьох тисяч російських глядачів.\n«У 1891 році, — пише С.М.Дурилін, — Л.В.Собінов, тоді студент Московського університету, побачив вистави української трупи М.К.Заньковецької та М.К.Садовського. Він був настільки вражений красою українських народних пісень, настільки зачарований наспівністю української мови, що вступив — без будь-якої винагороди, як співак-аматор — до хору української трупи. Це була перша поява майбутнього знаменитого співака на сцені музичного театру.\nЛ.Собінов назавжди зберіг любов до української мови, поезії, музики». Він з великим успіхом виконував українською мовою партію Левка в опері «Майська ніч» і Ленського в опері «Євгеній Онєгін».\nУ 1926 році Собінов приїхав на гастролі в Харків і співав партію Лоенгріна в опері Вагнера. Під свіжим враженням він тоді зробив такий запис: «Коли я одержав переклад Лоенгріна на українську мову і тоді ж, сівши за рояль, проспівав знамените звернення до лебедя, я мимоволі закричав: та це ж бо звучить зовсім по-італійському: гарно, звучно, благородно і поетично».\nС.М.Дурилін з великим пієтетом пише про Марію Заньковецьку, її гру і її мову. «Сама її прозаїчна мова звучала, як народна пісня», «Заньковецька захоплювала цілим потоком переживань», «…насамперед треба відзначити величезну любов її до чудового українського слова. Значення Заньковецької для українського народу саме в тому й полягає, що в ті часи, коли царський уряд забороняв українську мову і український театр, вона обійшла всю країну і перед тисячами глядачів своєю грою показувала чарівність і красу живої української мови». «Вона знала, що величезна сила актора — це його мова, його слово».\nЧерез те ж вона таке сильне враження справляла своєю грою й українською мовою на Льва Толстого, на А.Чехова, Чайковського, Станіславського, Немировича-Данченка — незрівнянних цінителів усього прекрасного. Вражений до глибини душі її грою, Станіславський писав про Заньковецьку: «У неї все своє, все своє. Так може грати тільки національна актриса».\nМені вже доводилося одного разу, — з іншого приводу, — посилатися на приклад з бандуристом Остапом Вересаєм, який теж умів з надзвичайною силою доносити велич і красу українського слова і потрясати серця людей. 1873 року Остап Вересай виступив у Києві перед аудиторією, слухачі якої не раз чували найкращих співаків і музик Європи. Він виконав думу «Як три брати з Азова втікали», «Думу про Федора Безродного», жартівливу пісню «Щиголь» і танець «Козачок». В одній з київських газет була надрукована рецензія, в якій писалося: «Це справжній чародій, що захоче, те з тобою й зробить. Звелить плакати — ридатимеш безутішно, звелить сміятися — реготатимеш нестримно, до болю в животі»…\nЯскрава своєрідність культури проявляється через національну форму. Космополітизм — безнаціональний.\nХай дарують мені шановні читачі, що я так рясно подаю цитати, — зміст і характер статті вимагають свідчень і фактів. Чи можна, скажімо, поминути міркування згадуваного вже Д.Овсянико-Куликовського, які стосуються питання, що ми його зараз зачепили? «Якщо розумовий розвиток дитини спиниться, — писав він одного разу, — якщо з дитини вийде людина розумово відстала, недоросток, квола на розум, нарешті, ідіот, то це фатально відіб’ється і на її національному складі. Кволість, блідість, нестійкість національного складу, що спостерігається в суб’єктів інтелектуально недолугих, переходять в його цілковиту атрофію, в ідіотів, котрі являють викінчений зразок «безнаціональності», так що немає можливості спостерегти хоч будь-яку національну відмінність між «ідіотом французьким» і «німецьким», «російським» і «англійським» тощо. Всі національні відмінності тут усунуті — вкупі з розумом».«Якщо від цих сумних низів людства звернемося до його світлих верхів і візьмемо людей розумово міцних, людей, обдарованих талантами розумового порядку і так званою геніальністю, то побачимо, що в них національні відмінності виявлені вельми яскраво і що сила й стійкість їхньої національності пропорційна висоті розуму й обдарування».\nА далі так пише: «…чи можна уявити собі такі обставини (окрім душевного захворювання), за яких, наприклад, В.Гюґо, О.Конт, Флобер могли б утратити свою французьку національну фізіономію, Лессінг, Ґете, Гельмгольц — німецьку, Байрон, Спенсер, Дарвін — англійську, Пушкін, Тургенєв, Толстой — російську і т. д.?» І там же: «Аж ніяк не буде парадоксом сказати, що великі уми, таланти і генії не стільки виражають національний склад (як щось готове), скільки розвивають і навіть створюють його» (підкреслення Д.Овсянико-Куликовського. — М.Ш.).\nОтак, як національний склад російського народу виражали, розвивали й створювали О.Пушкін, І.Тургенєв, Л.Толстой, А.Чехов, М.Горький, так національний склад українського народу виражали, розвивали й створювали Шевченко, Франко, Леся Українка, М.Коцюбинський, М.Заньковецька, О.Довженко, М.Рильський, П.Тичина.\nСправжнім вибухом сонячного протуберанця була поява «Кобзаря» Тараса Шевченка, поета, ім’я якого стало в ряду найбільших геніїв світу. Тарас Шевченко показав безмежні можливості української мови у змалюванні душі людської від найніжніших, найтонших порухів її до грізних вибухів пристрасті, від ласкавої, тихої лагідності до блискавиць і грому — розрядів грози спопеляючого гніву. Мова квітки-лілеї й русалок, мова, як дихання легенького дрімливого вітру… І мова-воркування Яреми й Оксани, мова палких сердець. І мова Ґонти над порубаними синами в трагедійний момент найвищої кризи людської пристрасті. А яка ця мова стає палкою і ніжною, коли поет заговорить про свою любов до України, коли тривога за її долю не дає йому спокою! Легко й природно пливе мова, як струмочок, що розростається, зливається з притоками, перетворюється на глибоку повноводу ріку роздумів: Думи мої, думи мої, Лихо мені з вами!\nА далі в кам’яних берегах, на високих порогах ріка гуркоче, стугонить, грізно несе нечувану силу… Реве та стогне Дніпр широкий…\nГнівною засторогою гримить мова поета в посланії «І мертвим, і живим…», страшною стає в поезії «Осія. Глава XIV». Води ж далі, на рівнині, перегуртувавшись, широко розлилися неосяжним плесом, угамувалися, втихомирилися і відбили в собі місяць і зорі… Ідилія спокою запанувала над рідною землею.\nВсе можна цією мовою вдіяти: приголубити, нашепотіти чари, потрясти душу, примусити глибоко задуматися, затужити, а можна й обсипати ласкою радості, захопити нестримними веселощами, як той Перебендя, дати душі силу на нечувані подвиги. Всесильна, могутня мова Тараса Шевченка.\nНа високості людського духу підносить людей і мова титана Івана Франка. Його «Каменярі» будять героїчні поривання, радісним ураганом оптимізму підхоплює людське серце «Вічний революціонер», мова поем «Мойсей» і «Іван Вишенський» гартує, мов крицю, громадянську мужність, кличе до найвищих обов’язків, не дає задрімати совісті, і пахне, ця мова пахне білим суцвіттям вишні, яке земляки вкинули в печеру Іванові Вишенському.\nЗапашна, як ліс і луки, мова мавок Лесі Українки в «Лісовій пісні». Двосічний меч, іскриста зброя, слово — твердая криця в поезіях на громадянські мотиви. Мова Лесі Українки змушує крізь сльози сміятися, без надії сподіватися, ширяти думкою над епохами і бачити буденне гірке життя народу; мова її спонукає ставати в перші лави борців за долю трудящих.\nМова борця, — так її розуміла сама поетеса, кажучи:\nТи, моя щира, гартована мова, Я тебе видобуть з піхви готова…\nНедобрі й нерозумні люди подейкували, що українська мова годиться тільки для зображення простого селянського життя. Леся Українка писала на «світові сюжети», зміст її драматичних поем — глибоко філософський і приступний освіченим людям. Михайло Коцюбинський, витончений стиліст, багато творів написав саме для інтелігенції свого часу — «Цвіт яблуні», «Інтермеццо» тощо. Найскладніші переживання, найхимерніші настрої, найнесподіваніші звиви думок передано артистично гнучкою, здатною проникнути в найпотаємніші психологічні куточки мовою. Немов крізь віки минулого, надзвичайно поетичною мовою заговорили «Тіні забутих предків». Мова Коцюбинського виявилась такою ж прекрасною і чудодійною для змалювання глибоких соціальних струсів і того казкового марева, що мінилось і миготіло на обрії перед сільською біднотою в повісті «Фата морґана».\nРадісно вразив музичною рікою мови «Сонячних кларнетів» і Павло Тичина. Ритм людського життя він дав відчути в ритмі руху всесвіту. І вже важко відрізнити слово од музики, — воно злилося із звуками кларнетів, скрипки, віолончелі. Воно здатне передати хорал безмежжя «В космічному оркестрі», революційні катаклізми в суспільстві двадцятого століття, «енгармонійне» і «сон до дна» в природі.\nЯку силу-силенну нової лексики, семантичних новотворів внесли в українську мову письменники радянського періоду! Хоч би взяти для прикладу твори Олександра Довженка, Юрія Яновського, Олеся Гончара, Михайла Стельмаха, Максима Рильського. Яке багатоцвіття й різнотрав’я слів, якими барвами наша мова висвічує, якими зіллями напахчена, якими водами перемита!\nФранцузький письменник Луї Арагон, дуже високо оцінюючи роман Ю.Яновського «Вершники», написав у своїх «Нотатках редактора»: «Стиль Ю.Яновського нагадує квітку, ніжну, як троянда, і міцну, як сталь».\nКажуть, гумор — це сонячна засмага на душі людини, ознака її здоров’я. Милує й чарує добродушний гумор українського народу. Веселими, лагідними струмочками, гамірливими потоками він розлитий у народній творчості, в літературі, в мистецтві. Через століття й до наших днів гримить регіт запорожців, які пишуть листа турецькому султанові. Цілі століття не втихає пісня про козака, що, необачний, проміняв жінку на тютюн та люльку. Якийсь козак-шибайголова, але погляньте, якими словами закінчується пісня:\nГей, хто в лісі, озовися, Та викрешем вогню, Та закурим люльку — Не журися…\nЧогось журиться козак, і треба йому жартом перемогти той смуток. Оце ж вона й є ота риса, про яку сказав А.Луначарський: «Мінорна за змістом, смутна навіть у своєму веселому пориві українська пісня…». Лагідною меланхолійністю приправлені потоки народного гумору. Добре, коли жартує щедра душею й незлоблива людина. Любить Україна посміятися. Від Івана Котляревського, Григорія Квітки-Основ’яненка, Олекси Стороженка, Степана Руданського і до Леся Мартовича, Володимира Самійленка, Остапа Вишні, до наших днів в українській літературі не втихають дотепи, жарти, веселощі, сміх. Українська мова дуже придатна для створення комедійних характерів у комедійних ситуаціях. Вона іскриста в народному анекдоті, тонка й мила в коломийковім жарті. Про ці її особливості здавна й багато писалося.\nНа повну свою силу й красу звучить українською мовою і світова класика: і прадавній індійський епос «Рамаяна», і драма Калідаси «Шакунтала», старогрецькі письменники — Гомер, Софокл, Езоп, староримські — Овідій, Вергілій, «Божественна комедія» великого італійця Данте Аліґ’єрі, твори всіх західноєвропейських велетнів — трагедії й комедії Шекспіра, «Фауст» Ґете, трагедії Шіллера, твори французьких письменників — Вольтера, Дидро, Гюґо, Флобера, граціозні комедії Мольєра, Бомарше й іспанця Лопе де Веґа. В чудовому перекладі Максима Рильського твори Пушкіна й Міцкевича звучать так, наче ці генії самі писали українською мовою…\nРосійський народ після татаро-монгольського іга не був національно пригноблений, але російська мова, хоч як це дивно, зазнавала гніту протягом вісімнадцятого століття і значною мірою дев’ятнадцятого. До російської мови ставилися із зневагою панівні класи, що розмовляли французькою, англійською, німецькою, аби тільки не мовою сільського «бидла». О.С.Грибоєдов устами Чацького з комедії «Лихо з розуму» говорив з обуренням і болем про нехтування російською мовою в його час:\nЯк нам позбутися тих чужоземних мод?\nЩоби розумний наш народ\nХоч би за мовою нас не вважав за німців.\nГірко скаржився на таке становище й І.О.Гончаров у листі до О.А.Толстої: «З колиски вчать дітей по-французькому, по-англійському, і після всього вже по-російському, і то з учителем. … І виходять вони — ні росіяни, ні французи, ні англійці, хоч і розмовляють умовною французькою й англійською мовою, мовою дипломатів і салонів… »\nПоміщицько-буржуазна верхівка й весь чиновницько-бюрократичний апарат так були придушили російську мову, що нею соромилися розмовляти й ті, хто вмів. Ось картинка з життя Петербурга 1882 року, описана В.Гаршиним у нарисі для харківської газети. Письменник на пароплаві переправлявся в Петергоф. «Строкатий, різнокаліберний натовп. Російської мови майже не чути серед інших: німці, шведи, англійці розмовляють по-своєму, а більшість російської публіки, першорядної, звичайно, тріскотить сяк-так по-французькому».\nТа могутня й прекрасна російська мова, зневажена панами, перемогла цей гніт. Авторитет її високо піднесли й утвердили генії російської літератури і науки.\nА що вже казати про українську мову, яка перебувала під гнітом подвійним — соціальним і національним! Які випробування випали на її долю і що їй судилося перемогти на своєму шляху, щоб утвердитись у своїх правах!\nПетро І розпорядився уніфікувати й церковні книги, щоб у них не було нічого «малоросійського». А Катерина II, сама німкеня, яка до самої смерті плутала закінчення відмінків російської мови, провадячи національну нівеляцію народів, що населяли Російську імперію, ось яку дала інструкцію генерал-прокуророві кн. Вяземському: «Мала Росія, Ліфляндія і Фінляндія управляються наданими їм привілеями; порушити їх забороною всіх зразу дуже непристойно було б, проте й називати їх чужоземцями й поводитися з ними на такій же підставі було б більше, ніж помилкою, а можна сказати певніше — дурістю. Сії провінції, також Смоленську, треба найделікатнішими способами привести до того, щоб вони зрусифікувалися й перестали дивитися, як вовки в лісі».\nВсе робилося для того, щоб зруйнувати індивідуальність українського народу. Коли «делікатні» способи русифікації недостатньо допомагали, тоді пускали в хід найсуворіші, найбрутальніші. В середині минулого століття міністр внутрішніх справ Валуєв проголосив, як смертний вирок українській мові, відомі слова: «Не бьіло, нет и бьіть не может!»\nВ 1876 році на українську мову найтяжчі впали заборони, які тривали аж до деяких послаблень в революційні роки 1905-1906. А потім, в роки реакції, петля почала затягатися знову. Не тільки найвірніші слуги монархії шаленіли, а й такий, скажімо, «легальний марксист», як Петро Струве, апологет російського капіталізму, ліберал, у журналі «Русская мьісль», запевняв: «Капіталізм розмовляє й розмовлятиме не по-українському, а по-російському».\nУ1913 році вся офіціальна Росія була охоплена «радєнієм», — святкувалось 300-річчя царювання дому Романових. Професор І.Сікорський, російський націоналіст, в порядку підготовки до того «радєнія» зробив доповідь у «Клубе русских националистов в Киеве» 7 лютого того ж року. У своїй доповіді він докладно спинився на українській мові, яка йому давно стирчала поперек горла: «Дві паралельні мови, різні за звуком (фонетикою), але тотожні за духом (за своєю психологією), — це розкіш, котру природа, як правило, не допускає. Українська мова, звичайно, існуватиме як психологічне знаряддя талановитого племені, але чи стане вона органом і міновим знаком психологічного обміну для багатьох мільйонів людей — це можна серйозно взяти під сумнів. Мабуть, не тільки інтелігенція України, а й публіка з невеликою грамотною підготовкою поступово, а може, й скоро перейде до користування загальною літературною мовою, як це завжди робилося народами й племенами, як показує історія людства. Це закон етнічної психології, котрий і для південнорусів рано чи пізно ввійде в свої права; початок цього повороту вже виразно визначився. Швидке ознайомлення з загальною мовою країни, особливо якщо вона психологічно споріднена, — це така природно принадлива перспектива, яка завжди і скрізь вступає в свої права, бо відкриває легкий доступ до володіння великим культурним знаряддям думки без томливого напруження процесу мислення. В мові нам дорога психологія думки й почуття, а не фонетика, не набір звуків, і якщо інша мова, близько споріднена, має ту ж саму психологію, що й наша, ми легко готові розлучитися із звуками. Ця тенденція, як сказано, вже помічена в українському народі». (Повчальні підкреслення самого пана Сікорського. — М.Ш.).\nУже давним-давно й кісточки погнили цього панка, а мені й тепер шкода його за те, що він так «томливо напружував свій процес мислення», марно вмовляючи український народ відмовитися від самого себе. Доповідь цього монархіста, слуги дому Романових, видана була окремою книжечкою в Києві 1913 року. На обкладинці зверху значиться «фірма»: «Клуб русских националистов в Киеве». Треба знати це, і знати, чиї це думки…\nДля чорносотенця І.Сікорського українська мова була тільки набором звуків, а читати українською мовою — це тільки зайве «томливе напруження процесу мислення». Яка там уже могла бути повага до українського народу, до його індивідуальності! Душили мову всім чиновницько-бюрократичним і поліційним апаратом, заборонами, обґрунтовували ліквідацію індивідуальності українського народу «ученими» псевдотеоріями.\nКиївський цензор С.Щоголєв випустив спеціальну книгу про українство, в якій рекомендував урядові широко розроблену систему заходів якнайскорішої русифікації українського народу. Теоретизували й попи на сторінках своїх друкованих органів. Один з таких, блаженної пам’яті, духовних пастирів писав у «Воль нских епархиальнь х ведомостях»: «Місцеве малоруське наріччя ніяк не може бути ні державною, ні адміністративною, ні шкільною мовою». У школах ставилися двійки за ненароком сказане українське слово. Заборонялося проголошувати лекції, промови цією мовою. Тяжкий камінь лежав на українському народові, а рот йому все силкувалися забити кляпом. То були чорні роки. Але разом з тим усі відчували, що назрівають великі зміни. Ще не забулися події 1905 року. Переляк не минув. Бюрократично-поліційна служба імперії нервувала й шаленіла, вдаючись до крайніх засобів репресії…\nЯкі вона, ця мова, прорвала кам’яні загати, які рознесла загорожі! Від тлумачного «Лексикона словено-роського» Памви Беринди і до «Словаря української мови», зредагованого Борисом Грінченком, до академічних словників нашого часу, до «Української радянської енциклопедії», в якій українською мовою розповідається про знання і відомості з усіх галузей науки — історії, філософії, техніки, культури і т. д. Тернистий і героїчний шлях. Треба ж було вистояти, вижити, зміцніти, розвинутись.\nВ тяжких випробуваннях гартувалася українська мова. Здолала вона всі бездоріжжя, провалля, гори й нетрища.\nСтихію повноводої ріки не можна спинити. Українська мова, прорвавши всі загати, вируючи на великих поворотах історії, плескотом високих і пінявих хвиль підхопила й понесла багаті словесні родовища революційних років, відбила в собі грандіозні соціальні зрушення, збагатилася численною лексикою й зворотами, стала гнучким і довер- шено-тонким інструментом і поетичної, і філософської, й наукової, й інженерно-технічної сучасної думки. Мова великої держави, великої культури. І світле її майбутнє. Геніальний син, світоч і совість російського народу М.Г.Чернишевський, зазираючи далеко вперед, писав про долю української мови: «…не якихось там 200 або 300 років, а бозна-скільки віків говоритимуть українською мовою люди, що живуть на Дніпрі і далі на захід, в такому разі існуватиме й українська література бозна-скільки віків… »\nМови довговічні, як Дніпро, як Волга, як Дунай.\nНесе свої запашні бурхливі води, настояні на коріннях віків, українська мова з глибокої і сивої давнини в океан майбутнього.\nДорогий мій сучаснику! Як же нам треба плекати кожне слово рідної мови, передане у спадок нам від багатьох-багатьох попередніх поколінь! В ньому зберігається тепло їхнього дихання. Хай же й наше тепло його зігріє. Ще прийдуть генії і зберуть те тепло в снопи могутніх гарячих променів людяності, і переломлять їх через свою індивідуальність дивовижно-прекрасними, невідомими світові тональностями спектрального сяйва.


13.11.2014 12:44 41\nУ Білорусі розбився автобус з українцями: троє загиблих 30.12.2014 15:22:26 438\nУ Львівській області за минулу добу співробітники Державної служби з надзвичайних ситуацій чотири рази виїжджали на ліквідацію горіння торфу в населених пунктах Сокальського району. Про це повідомляє прес-служба відомства.\n«12 листопада біля с. Стаївка Сокальського району було виявлено горіння торфу окремими осередками на площі 1,7 га. протягом дня пожежникам вдалося ліквідувати горіння на площі 0,5 га. В той же день біля села Корчів Сокальського району на відкритій території виявлено горіння торфу окремими осередками на площі 4,5 га Рятувальники ліквідували горіння на площі 0,2 га», - йдеться в повідомленні.\nЗа даними рятувальників, загальна площа вигорілих ділянок становить 70,2 тис. кв. метрів.\nНа сьогоднішній день роботи з ліквідації пожеж на торфовищах тривають.\nпопередня новина Рівненський губернатор подав у відставку наступна новина Кияни зможуть повідомляти про факти корупції чиновників за спецтелефоном\n26.12.2014 13:15:54 58


Львів долучається до онлайн-фестивалю "Інтерсіті Live. Міжміське сполучення" - Лінія Втечі\nЛьвів долучається до онлайн-фестивалю “Інтерсіті Live. Міжміське сполучення”\n10.04.2020 14.04.2020 by linadmin\nОнлайн-фестиваль транслюватиметься 18 квітня 2020 року на hromadske.ua. Це буде безперервна трансляція концертів, сюжетів та інтерв’ю про культурне життя українських міст весь день. Фактично одночасно з ініціативи місцевих організаторів працюватимуть десять локацій з онлайн-концертами у десяти містах України.\nУнікальність ситуації — це міжміське сполучення культури у час карантину з моментальними зворотніми реакціями публіки: відбуватиметься включення глядачів через Zoom в ефір. Ми чекаємо ваших питань, коментів та SMS в бігучий рядок!\nЕфір “Інтерсіті Live. Міжміське сполучення” зі Львова організовує Лінія Втечі на сцені FatSound. Тут виступатимуть повним складом Паліндром, буде розмова з Павлом Гудімовим і він заграє кілька пісень, також на сцену вийде Грицько Семенчук aka BRAT. Ведучі трансляції зі Львова — Ляна Мицько та Олег Сусленко.\nОперативні новини про трансляцію на FaceBook\nнатисніть дзвіночок для нагадування\nЗагалом про ситуацію: через карантинне припинення діяльності малих сцен в українських містах організатори концертів та культурних подій вирішили шукати натхнення в організації міжміського культурного онлайн-сполучення.\nУ програмі з восьми міст України:\n– Лайв-виступи гуртів та театральні перформанси.\n– Інтерв’ю із культурними діячами та представниками локальних культурних спільнот.\n– Трансляція кліпів та відео-презентацій художніх студій, галерей та концертних майданчиків\n“Ми приймаємо вольове рішення об’єднатись та використати карантинний час, щоб навести культурні мости та зробити онлайн-фестиваль “Інтерсіті Live — Міжміське культурне сполучення”. 18 квітня 2020 року ми спробуємо вийти в ефір на широку аудиторію.\nВостаннє ми з вами одночасно дивились однаковий контент хіба що по телевізору після школи, або ж у потягах Інтерсіті. Цього дня ми будемо бачити, як твориться культура у віртуальній передвеликодній мандрівці містами України на цьому музичному Інтерсіті. Запрошуємо на борт!”\nГоловний інформаційний партнер події — hromadske.ua, незалежна організація, створена журналістами в 2013 для неупередженого інформування суспільства через усі доступні медійні канали.З youtube-каналу hromadske.ua буде проходити лайв-трансляція фестивалю.\nСвою участь у колаборації вже підтвердили наступні міста та організації:\nПаліндром. Повний бенд “нового романтика” Степана Бурбана. Обіцяє виконати пісні з альбому “Про сьогодні, завтра та вчора” і пригадати дещо з Кашляючого Еда.\nРозмова про мистецтво та кураторство в часи карантину з Павлом Гудімовим. Він зініціював також виконання кількох пісень у форматі анплагду.\nПро міжнародні фестивалі і співпрацю розкаже Грицько Семенчук, поет, організатор літературних подій і просто — BRAT.\nТакож у записі покажемо частинку виступу львівської панк-банди Бетон та деякі інші приємні речі, пов’язані з нашим містом.\nВ рамках фестивалю також зіграють лайв-сети артисти:\nКиїв – Марія і Магдалина, Ofliyan, Sheetel & the Good Stuff\nЛьвів – Pavlo Gudimov, Паліндром, BRAT\nТернопіль – Tik Tu\nРівне – Аппекс\nВінниця – Jazz-Trio POLLUTION, THE HYPNOTUNEZ, Bushiko, Очеретяний Кіт\nДніпро – МС Брехунець, ТЧ, banned society, LASTA\nОдеса – Alex Trip Вінниця / PLAI\nBRAT tik tu гудімов Інтерсіті Live карантин онлайн-фестиваль паліндром


Приклад для всього світу: швеція вже готова купувати сміття у інших країн | Журнал ECOBUSINESS\nПриклад для всього світу: швеція вже готова купувати сміття у інших країн\nІдеально налагоджена система переробки сміття призвела до почвалению вільних виробничих потужностей, які можна завантажити тільки відходами з інших країн\nЗовсім недавно світ потрясла новина про те, що в Швеції закінчився сміття і влада країни готові ввозити його для утилізації з інших країн. Про те, наскільки налагоджена система переробки сміття в Стокгольмі, розповімо на прикладах, -пише в ФБ блогер Наталія Попова.\nВ один момент в Швеції сортування сміття досягла загального масштабу. Завдяки цьому звалищ в країні майже не залишилося, а відходи стали або паливом, або використовувалися заново. Влади проводили постійну роз'яснювальну роботу і так досягли високого рівня свідомості населення.\nКожна сім'я має по 6 або 7 відер для різного сміття – пластику, паперу, скла, картону, металу та іншого. Ще одне відро призначене для відходів, які не можуть бути згодом перероблені. Навіть маленька дитина в Стокгольмі не викине обгортку від цукерки не в той контейнер. В дитячих садах і школах вчать правильно сортувати сміття, а за неправильну сортування у країні штрафують.\nВеликі предмети, такі як телевізори, дивани, будматеріали, відвозяться на спеціальні станції. Там їх розбирають на цінні складові частини, які скуповують виробники товарів. Так вони отримують готове до запуску у новий цикл виробництва сировину. Там же від предметів відокремлюють фарби, кислоти та інші небезпечні речовини, які пізніше потрапляють на спеціальний завод з переробки побутової хімії. До речі, такі станції в Швеції абсолютно безкоштовні. У Швеції зовсім нещодавно була впроваджена нова процедура знесення будівель, яка називається «деконструкція». Приміром, під час знесення старої будівлі машини «відкушують» шматки стін і везуть їх на спеціальну станцію, де після переробки вони знову стануть будматеріалами. Так старий будинок перетвориться в новий.\nЗа жерстяні та пластикові пляшки можна отримати гроші. Для цього їх просто потрібно здати у пункти прийому. У Швеції, як і в усіх країнах Європи, можна здати пляшку в спеціальний апарат, який вас віддячить грошима. Прострочені ліки в Швеції теж не викидаються, а здаються в аптеку. Там же можна здати використані шприци та голки.\nТранспортування сміття в країні здійснюється за допомогою підземного повітропроводу, який був запущений ще в 1961 році. Основна частина такого сміттєпроводу розташовується під землею, а жителі країни бачать лише верхівку.\nБрак сміття у Швеції – поки єдина проблема в країні, пов'язана з відходами. Лише 7% усього сміття, що відправляється на звалище, а все інше або спалюється, або переробляється. Так завдяки одним лише відходам Стокгольм забезпечується електроенергією на 45%. Дефіцит відходів може стати великою проблемою для населення, адже шведи з допомогою переробки опалюють житло і отримують електрику. Але сусідня Норвегія висловила готовність допомогти Швеції і постачає 800 тисяч тонн сміття щороку.\nШведи придумали не тільки, як домогтися скорочення кількості сміття на звалищах країни, але й те, як зробити так, щоб кількість шкідливих викидів в атмосферу під час переробки було мінімальним. Завдяки новітнім технологіям, які використовуються при переробці на сміттєспалювальних заводах, викиди в атмосферу становлять не більше 1%.\nПро адаптацію до змін клімату на прикладі Сіетлу


У музеї Кам’янського відкриється виставка про Українську повстанську армію\nНезабаром у Музеї історії міста відкриється виставка «Українська повстанська армія – відповідь нескореного народу», в основу якої покладені дослідження науковців Українського інституту національної пам’яті під керівництвом В. В’ятровича.\nНа 24 банерах представлена велика кількість фотографій та документів про створення та діяльність УПА, багато з яких, раніше засекречених, надані Центром досліджень визвольного руху, Галузевим архівом СБУ.\n«Експозиція висвітлює ґенезу УПА, роль її фундаторів та долі бійців, діяльність у різних проявах під час протистояння як нацистському, так і комуністичному режимам», – повідомляють у музеї. – На виставці представлено військову структуру формування, види озброєння, військові знаки та символи УПА. Наводиться статистика бойових виступів і повстань, кількість учасників армії, створеної самими українцями. Також будуть представлені матеріали наших земляків – учасників національно-визвольного руху періоду ІІ світової війни».\nВиставка працюватиме з 7 лютого 2019 року.\nОстаннє редагування Четвер, 24 січня 2019 11:43


У Росії заборонили мітинг опозиції проти війни в Сирії – новини на УНН | 11 листопада 2016, 13:53\nПʼятниця, 11 листопада 2016, 13:53 • Юлія Шрамко • 16950\nУ Росії заборонили мітинг опозиції проти війни в Сирії\nКИЇВ. 11 листопада. УНН. Влада столиці Росії Москви відмовила опозиції і громадським активістам у проведенні антивоєнного мітингу, повідомив організатор акції, один із лідерів опозиційної “Партії 5 грудня” Сергій Давідіс, передає УНН з посиланням на Радіо Свобода.\nЗа його словами, підстави відмови поки що невідомі. Організатори акції оскаржать рішення в суді, додав С.Давідіс.\nЗаявку на мітинг проти загибелі цивільних жителів у сирійському місті Алеппо в результаті бомбардувань російськими і сирійськими літаками подали в мерію Москви 7 листопада. Мета акції, за словами її організаторів, привернути увагу громадськості до дій Росії в Сирії і до “агресивної зовнішньої політики Кремля в цілому”.\nІніціаторами акції, крім “Партії 5 грудня”, виступили “Партія народної свободи” (ПАРНАС), “Лібертаріанська партія Росії”, рух “За права людини” і “Солідарність”. Опозиціонери планували провести мітинг 20 листопада.\nТеги: Росія, Сирія, РФ, війна, мітинги, опозиціонери


Після їжі болить у грудях? Спробуйте олію перцевої м'яти | Anywell\nAnywell › Здоров'я › Після їжі болить у грудях? Спробуйте олію перцевої м’яти\nПісля їжі болить у грудях? Спробуйте олію перцевої м’яти\nТаня Логвиненко - 02.05.2019\nБіль у грудях — не обов’язково біль у серці. Він може бути пов’язаний і з харчуванням: коли виникає після їжі, а в процесі важко ковтати. Дослідники Медичного університету Південної Кароліни, здається, знайшли можливе рішення проблеми — олія перцевої м’яти. Вона здатна послабити біль.\nОлія перцевої м’яти вже не раз доводила свою здатність розслабляти м’язи, позбавляти головного болю та полегшувати перебіг застуди. Тепер же вчені додали до списку її вплив на мускулатуру верхніх відділів травного тракту. Виявилося, олія може розслабляти м’язи нижньої частини стравоходу — і полегшувати ковтання та біль у грудях. Такий ефект відчули учасники дослідження, що приймали м’ятні таблетки. Доза для тих, кому було важко ковтати, становила дві таблетки перед їжею. Ті, хто страждав від болю у грудях, приймали їх за потребою. В результаті всі вони після їжі почувалися краще за учасників, які не отримували такої підтримки.\nОднак дослідники просять усіх, хто збирається спробувати цей спосіб, попередньо проконсультуватися з лікарем. Це необхідно, щоб виключити інші можливі причини болю у грудях та проблем із ковтанням — серцеві захворювання й обструкцію шлунково-кишкового тракту.


Panasyuk Volodymyr V.\n23.02.2021Press Service of NAS of Ukraine\n12.06.2019Press Service of NAS of Ukraine\n6-та Міжнародна конференція з механіки руйнування матеріалів і цілісності конструкцій\n03–06 червня 2019 року у м. Львові відбулася 6-та Міжнародна конференція з механіки руйнування матеріалів і цілісності конструкцій («Fracture Mechanics of Materials and Structural Integrity», FMSI 2019). Співорганізаторами конференції виступили Європейське товариство з цілісності конструкцій (European Structural Integrity Society, ESIS), Українське товариство з механіки руйнування матеріалів, Фізико-механічний інститут імені Г.В. Карпенка НАН України та Національний університет «Львівська політехніка».\n28.08.2014Press Service of NAS of Ukraine\n«Ми інтенсивно працюємо над розв'язанням науково-технічних проблем механіки матеріалів і міцності конструкцій» -\nінтерв’ю академіка НАН України Володимира ПАНАСЮКА газеті «Світ»


Дмитро Дубілет запускає безкоштовний Telegram-бот для оформлення відпусток працівниками / Новини / Finance.ua\n06.12.2021, 15:33 - 493 0\nДмитро Дубілет запускає безкоштовний Telegram-бот для оформлення відпусток працівниками\nСпівзасновник мобільного інтернет-банку monobank і колишній міністр Кабінету Міністрів Дмитро Дубілет повідомляє, що його команда створила Telegram-бот для малого і середнього бізнесу, який покликаний максимально полегшити механізм оформлення відпусток і лікарняних співробітниками тієї чи іншої компанії.\n«Як це часто буває, ми спочатку створили його для внутрішніх потреб, а потім вирішили зробити доступним для всіх. Мені здається, він може стати одним з найпопулярніших ботів в Україні», — заявив Дубілет.\nПри цьому поки що сервіс доступний не безпосередньо, а лише на запрошення, яке буде надіслано тим, хто залишив заявку за посиланням forms.gle/M1BsoFLTtvjsHp2FA. За словами Дубілета, такого заходу вжито, щоб плавно розподілити навантаження на бот.\n«Спочатку ви заходите в бот і в пару кліків створюєте компанію. Потім ви отримуєте посилання, яке потрібно відправити співробітникам — по ній вони можуть „увійти“ в цю компанію. Якщо співробітник хоче піти у відпустку або змушений взяти лікарняний, він просто натискає відповідну кнопку в боті», — розповів він про принцип роботи сервісу.\nКоли співробітник буде подавати заявку вперше, йому також потрібно буде вказати керівника, який буде погоджувати або відхиляти його заявки.\nПричому коли узгоджувачу буде надходити заявка, він відразу буде бачити, скільки днів відпустки в цьому році співробітник вже брав, а також хто ще в компанії йде у відпустку в цей час.\nТакож в боті можна подивитися, хто з колег перебуває або збирається піти у відпустку, а також подивитися загальну статистику, хто скільки днів відпочивав.\n«Цей інструмент не підійде великим компаніям з кадровим документообігом (хоча, може, зробимо в майбутньому інтеграцію). Але для компаній до 200 осіб, де узгодження відпусток і лікарняних має інформаційний характер, в самий раз», — додав Дубілет.\nGoogle назвала функції, які з'являться в Android у 2022 році Позавчора, 22:13 1410 1


Азіміна має величезний потенціал до вирощування в Україні — SuperAgronom.com\nГоловна•Новини•Урожай•Азіміна має величезний потенціал до вирощування в Україні\nАзіміна має величезний потенціал до вирощування в Україні\nАзіміна, або як її ще називають «бананове дерево» є унікальною фруктової культурою з високою поживною цінністю, стійкістю до хвороб та шкідників, морозостійкістю та невибагливістю. Тому вона має величезний потенціал на ринку свіжих, перероблених та консервованих продуктів.\nОдними з перших азіміну почали вирощувати в Америці. І хоча вона не виборола титулу комерційної культури, за останні 15-20 років селекціонерами була проведена значна робота з вивчення та створення колекцій генофонду цієї рослини. Фахівці переконують, культуру можна цілком успішно вирощувати і в Україні, повідомляє agro-yug.com.ua.\nВирощувати рослину краще всього з саджанців, найкраще за рекомендаціями фахівців купити дворічну рослину, тоді вона краще вкорениться. Але слід купувати не менше двох рослин. Це потрібно для перехресного запилення. Плодоносити азіміна починає через 3-4 роки після посадки саджанця.\nПосадку краще всього проводити навесні. Краще всього підходять для азіміни пухкі, нейтральні або злегка кислі ґрунти. Листя дерева досить великі, в довжину досягають 30 см, тому краще всього висаджувати рослину в захищеному від сильних вітрів місці. У догляді бананове дерево не примхливе. Досить забезпечити своєчасний полив, адже рослина не переносить посуху, і не давати розростатися бур’янам.\nАзіміна дуже морозостійка культура і наші південні морози для неї не проблема. Дорослі рослина досить добре витримує до мінус 27°С, молоді рослини перші два роки все ж утеплюють, а кореневу систему прикривають листям або соломою. Перевага рослини в тому, що порівняно з іншими фруктовими деревами вона практично не піддається впливу хвороб і шкідників.\nПлоди дозрівають нерівномірно у вересні-жовтні. До осені поливи скорочують, а підгодівлі припиняють, щоб деревина могла зміцніти до настання холодів.\nЗакордоном 1,4 кг свіжих плодів азіміни коштують від 45$, а заморожені плоди коштують від 15$ за 900 гр. Всі ці якості дозволяють вважати, що промислове вирощування азіміни може принести вигоди виробникам агропродукції. Саджанці можна придбати у ДП ДГ «Новокаховське», Інституту рису Національної академії аграрних наук України», де азіміни більше 50 зразків. Ціна за 1 саджанець варіюється від 200 до 1500 грн., залежно від віку саджанця.\n«Загалом існує дев’ять видів Азіміни. У культурі широко поширений вид Азіміна трилопатева (лат. Asimina triloba). Порівняно з яблуками, персиками і виноградом, плоди азіміни містять більшу кількість вітаміну С, мінеральних речовин, білка, клітковини та вуглеводів. Багаті плоди на залізо, калій, кальцій, магній, фосфор, марганець і цинк. Вони володіють високим вмістом антиоксидантів, що містять в основному ненасичені жирні кислоти і є хорошим джерелом лінолевої та ліноленової кислот. Окрім цього, азіміну використовують у фармацевтиці та косметології», — додають фахівці.\nсадівництвоекзотичні культурифруктирентабельність вирощуванняПівдень України\nКолишній кримчанин розповів, як вирощує інжир на Черкащині


Мода весна-літо 2015. Рукоділля на високих подіумах | Руки творять дива\nHome » Ідеї, Новини\t» Мода весна-літо 2015. Рукоділля на високих подіумах\nУ цій статті ми звернемо увагу на рукодільні аспекти високої моди.\nВільна та яскрава мода 70-тих повертається цієї весни! Це має стати приводом переглянути аксесуари та одяг бабусь, а можливо і самим створити оригінальний одяг. Якщо вмієте тримати гачок, то легко можете створити щось подібне до плаття Hause of Holland.\nКвіти у всій красі представлені кількома будинками моди і мають всі шанси стати родзинкою сезону. Серед них і яскраво червоні і більш спокійних тонів.\nМодницям необхідно не оминути увагою богемний шик. Його окрім усіх представили Alberta Ferretti (тільки погляньте на їх вишите плаття) та Emilio Pucci.\nНе обійшли дизайнери і такий модний тепер жовтий колір. Тільки погляньте, як Іssey Miyake оригінально поєднав колір та популярність в’язаних речей.\nВ’язані плаття — теж цікава тенденція. Celine приділили особливу увагу для колекції сезону весна-літо 2015.\nЦікавими є окремі деталі модних речей. Багато безрукавок Miu Miu resort 2015 містять бабусин квадрат.\nТепер, ви знов переконались, що мода явище циклічне та цікаве. Творіть та будьте модними!\nТеги: Аплікації, в'язані речі, Вишивка, Гачок, мода, мода весна-літо 2015, Плетиво, тенденції моди весна-літо 2015\n« Джгут із бісеру. Майстер-клас для початківців\nЯк зв’язати листочок гачком? Кілька схем. »


Будівництво каркасного будинку. | Ремонт Кухні\nБудівництво каркасного будинку. Февраль 4, 2016 – 18:31\nУ 21 столітті будівельна індустрія настільки швидко розвивається, що встежити за її новинками дуже складно, а бути впевненим у надійності нових будівельних матеріалів практично неможливо. Але прагнути пізнати нове - добра ознака майбутнього успіху. Саме тому я розміщую статті з будівництва приватних будинків за різними технологіями і з різного матеріалу, щоб у майбутніх забудовників була можливість вибору.\nУ статтях по будівництву я обов'язково вказую на ті позитивні або негативні характеристики будівельних матеріалів, які перевірив особисто. Вибір типу конструкції будинку і види використовуваних матеріалів будуть залежати від Ваших знань, інтуїції, смаків, вимог і можливості.\nЦя стаття присвячена будівництву каркасного будинку, який кожен з Вас може побудувати своїми руками. Каркасний будинок став дуже популярний серед приватних забудовників останнім часом за його уявну простоту і швидкість зведення в будь-який час року, відносно невелику вартість і можливість швидкого заселення в готовий будинок.\nАле це не зовсім так. Наприклад, будинок з бруса бригадою з трьох чоловік можна поставити за 2 тижні при меншому вкладенні праці і порівнянній вартості. Тому, при виборі типу будинку намагайтеся спочатку зробити попередній розрахунок вартості стін будинку різної конструкції.\nЗ описом будівництва каркасного будинку за іншою технологією збірки можете ознайомитися по виділеній посиланням і вибрати кращі елементи з двох або декількох варіантів для будівництва свого каркасного або брусового будинку.\nВентиляція в заміському будинку


Романівському району виповнилося 90 років - Твій Романів\nРоманівському району виповнилося 90 років\nКві 29, 2015 by Твій Романів in Історія\n90 років Романівському району.\nКраєзнавчий матеріал і роздуми над ним.\n23 вересня цього року виповнюється 90 років з дня утворення Романівського району. Пишу ці рядки не для того, щоб організувати чергове святкування, гуляння та інше. Для цього є посадові особи, які приймають відповідні рішення. Пишу задля аналізу і усвідомлення того, що цей ювілей для району цілком можливо буде останнім. Не один рік точаться дискусії щодо необхідності проведення адміністративно-територіальної реформи. В решті- решт вони завершаться об’єднанням територіальних громад не лише на рівні сільської та селищних рад. Проекти реформ передбачають і реформи на рівні районів та областей. Перспективи цього об’єднання можуть бути для району не дуже веселі. Але до історії…\nРоманівський район було утворено Постановою Всеукраїнського Центрального Виконавчого комітету та Ради народних комісарів України 23 вересня 1925 року шляхом ліквідації Миропільського району та приєднанням до новоутвореного Романівського району з Чуднівського сіл Чуднівська Гута, Годиха, Садки, Борятин, Карвинівка, Станіславівка, Ясногород, Сульжинівка. (Миропільський район було утворено в 1923 році шляхом об’єднанняРоманівської та Миропільської волостей.) Цією Постановою, яка мала назву «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Житомирської та Коростенської округ» району було надано ту форму та територію, яку, за невеликими винятками, він має сьогодні. Хоча не можна говорити й про те, що зміни ці були остаточними.\nТак, з утворенням, в тому ж 1925 році, Мархлевського польського національного району з центром в Довбиші, до нього відійшли такі села нашого району, як Сяберка, Ольшанка, Улянівка, Генріхівка (знищена німецька колонія), Нивна, Голубин, Яблунівка, Залужне (в той час Людвиківка), Червоні Хатки (в той час Дреницькі Хатки), Соболівка, Вила, Товща, Сарнівка, Биківка, Ожгів хутір (до району більше не приєднувався), Білка, Прутівка, Негейм, Тельман, Костянтинівка, Жовтий Брід. На базі цих сіл було утворено національні сільради. Після ліквідації Мархлевського району в 1935 році названі села були розподілені між Романівським, Щорським (Довбиським), Пулинським (Червоноармійським) та Баранівським районами.Остаточно всі села були «перечислені» (так в документі) району лише в 1952 році.\nТа національний експеримент (Створення національних районів і сільрад) в 20-х роках ХХ ст. продовжувався. Приміром, на додаток до вже існуючих українських, 24 лютого 1926 року в містечках Романів та Миропіль було утворено єврейські селищні ради, що привело до певного двовладдя. Єврейські селищні ради формально проіснували майже 10 років, але фактично втратили реальні повноваження вже в перші роки, та й в українських сільрадах серед депутатів і керівництва в той час переважали громадяни єврейської національності. В це й же час було утворено Міжгірську чеську національну сільраду на місці колонії Чехи (ліквідована в 1936 р.).\n28 липня 1927 року наказом №44 на «виконання численних побажань трудового народу» Волинським окружним виконавчим комітетом містечко Романів було перейменовано в Дзержинськ, а Романівський район відповідно – в Дзержинський. Однак, цим наказом Волинський ОВК явно перевищив свої повноваження, оскільки вже 28 вересня 1928 р. той же окружний виконавчий комітет скасовує рішення про перейменування Романова в Дзержинськ, повернувши стару назву Романів, проте залишивши в силі рішення про перейменування Романівського району в Дзержинський.\nВ цей же час у зв’язку зі значною кількістю змін в адміністративно-територіальному поділі України Романівський, а пізніше Дзержинський, район підпорядковується спочатку Волинській губернії, затим – Волинській, Житомирській та, нарешті, Вінницькій округам, ще пізніше – Вінницькій області. І лише 22 вересня 1937 року після утворення Житомирської області входить до її складу.\nВ 1941-1944 роках німецькою окупаційною владою було утворено свій адміністративний поділ – «генеральна округа «Житомир» – районна управа- сільська управа. Після звільнення території було повністю відновлено радянський устрій.\nВлада постійно продовжувала пошук оптимального рівня сільських та селищних рад. Так 12 квітня 1948 року було об’єднано Ново-Миропільську та Миропільську сільські ради в Миропільську селищну. 21 липня 1958 року було приєднано до Миропільської селищної Старомиропільську сільську раду. Остаточно Миропільська селищна рада була сформована після ліквідації в 1979 р. Кам’янської сільської ради та приєднання Кам’янки до Мирополя.\nУказом Президії Верховної Ради СРСР від 30 грудня 1962 року в ході Хрущовської адмінреформи було об’єднано в складі Дзержинського району Любарський район та частини Чуднівського і Баранівського районів. В цей період утворювалися територіальні органи управління та партійні органи за виробничим принципом.\nВрешті 4 січня 1965 року Указом Президії Верховної Ради СРСР було утворено Дзержинський район в межах його сучасної території.\nЗ того часу зміни в устрої району були лише внутрішні, йдеться про утворення в 1979 р. Гордіївської та Колодяжненської та в 1991 році – Ольшанської, Хижинецької і Булдичівської сільських рад.\nАдміністративно-територіальний устрій в радянський період у багатьох випадках нагадував повний хаос і не сприяв сталому розвитку громад. Так, на прикладі Биківської селищної ради можна показати, в якому постійному русі перебувало селище. Протягом ХХ століття Биківка 10 (!) разів змінювала своє підпорядкування. В 1923-1925 рр. селище відносилось до Чуднівського району, в 1925-1926 рр. – до Довбиського, в 1926-1935 рр.– до Мархлевського польського національного району, в 1935 р.– до Баранівського, в 1935-1939 рр.– до Щорського, 1939-1957 рр.– до Довбиського, 1957-1962 рр.– до Дзержинського, 1962-1965 рр.– до Новоград Волинського і, нарешті, з 1965 р. поданий час перебуває в складі Романівського (до 2003 р. Дзержинського району).\n90-річчя – досить поважна дата, тим паче, що Романівський район, один з небагатьох, який протягом свого існування не ліквідовувався, а лише дещо змінювався. Хоча це абсолютно не додає оптимізму. З району «по тихому» «вивели, вивезли, винесли» значну кількість установ, організацій і спостерігається тенденція до продовження цього явища. Сусідні райцентри, навіть з меншою кількістю населення, стали містами, з усіма, що витікають із цього наслідками та цілком законними претензіями. Романів та й район, не дивлячись на досить часту зміну керівників, очевидних претензій не заявляє. Отже, 90-річний ювілей може бути останнім. Жаль…


Дитяча ендокринологія - УМА | Академія Післядипломної Освіти Управління Охорони Здоров’я\nГоловна » Підвищення кваліфікації » Дитяча ендокринологія\nЕндокринологія як наукова дисципліна займається питаннями будови та функціонування залоз внутрішньої секреції, а також захворюваннями, викликаними порушенням нормального режиму їх роботи. Специфіка розв’язуваних ендокринологією завдань в дитячому та підлітковому віці зумовила появу такого самостійного напрямку, як дитяча ендокринологія.\nЛікар дитячий ендокринолог працює з дітьми, у яких спостерігаються порушення гормонального фону. Його завдання – відновити баланс всередині дитячого організму, нормалізувати його розвиток, подарувати йому радість повноцінного життя. Він повинен не тільки діагностувати і вилікувати захворювання, а й бажано усунути фактори його прояви в майбутньому.\nДитяча ендокринологія – найважливіша складова частина загальної ендокринології, оскільки організм дитини чи підлітка постійно розвивається, зростає, зазнає значних змін гормонального фону, що особливо стосується періоду статевого дозрівання.\nДуже важливо вчасно звернувшись до лікаря. Наприклад, при цукровому діабеті з’являються скарги на спрагу, рясне сечовипускання, сухість шкіри та слизових, схуднення, слабкість та стомлюваність, схильність до інфекційних та грибкових захворювань.\nА при патології щитовидної залози, дитина може стати гіперактивним, дратівливим, скаржитися на слабкість, серцебиття, незрозумілу тривогу, втратити у вазі, незважаючи на підвищений апетит, почати гірше вчитися. Все це може виявитися ознаками розвивається гіпертиреозу (тиреотоксикозу, «зоба»).\nПідвищення кваліфікації з дитячої ендокринології проходить на базі Академії, за змішаною (денною та дистанційною) формами навчання. Заняття відбуваються за індивідуальним графіком, що є дуже комфортним варіантом для кожного слухача.\nВикладання здійснюється особисто та в online форматі. До складу курсу входять лекції, практичні заняття, робота в групах. Оцінювання знань здійснюється шляхом перевірки письмових завдань, наукової роботи або складеного звіту. Практичні заняття та самостійна робота також передбачені навчальним планом курсу, на які відводяться окремі години. Заняття спрямовані на те, щоб лікарі ретельно вивчали профільну тематику, отримуючи, базові та спеціальні навички. Процес викладання відбувається в поєднанні з вузькоспеціалізованим робочим процесом.\nВся навчальна база доступна для вивчення також дистанційно. Матеріали надаються в електронному вигляді відразу після оплати навчання. Онлайн-слухачі, зокрема, використовують аудіо та відео конференції, текстовий чат, дискусійні групи та інше.\nВ кінці курсу кожен складає іспит, що містить у собі ряд питань з пройденого матеріалу з дитячої ендокринології.\nКожен матиме доступ до нього. Повідомте ваш e-mail і ми надішлемо вам його на пошту!\n– інтерес до навчання, та потенційного викладання й наукових досліджень в сфері дитячої ендокринології як науки, спеціальності та навчальної дисципліни, що є неодмінною складовою кожного прогресивного лікаря.


22.08.15 , 25275 переглядів\nОлександр Курсик- власний кореспондент телеканалу 1+1, депутат Рівненської міської ради, співвласник інтернет-порталу Charivne.info. Він, незважаючи на велику кількість різноманітних нагород, найважливішою вважає диплом “Кращого ведучого телеканалу Рівне 1”. Як Олександр потрапив на Рівне 1, як за 15 хвилин приймав важливі рішення та як вів ефір з Жириновським - далі.\n- Спочатку я працював на радіо в Рівненській Державній Обласній Радіокомпанії, називається Радіо “Край”. Там я працював з 18 років до 20 років. Тобто в 2005 році мене взяли туди на роботу. І я там собі працював, вів там кучу різних програм, ефірів і тд. Працювати на телебачені, якби, мріяв, але вважав, що для цього потрібно багато досвіду і тоді, відповідно, буду пробувати. В один прекрасний день, це було в серпні 2007 року, мені зателефонував Руслан Савуляк. Він тоді був шеф-редактором новин на Рівне 1 і отакот в лобешню він мені каже : “Привіт. Запрошую тебе, щоб ти пішов попрацював до нас на Рівне1 журналістом. Спробував себе чи взагалі ти хочеш працювати на телебаченні ”. Реально, це тоді для мене був такій удар молотом по голові, як грім серед ясного неба. Це теж саме якби мені зараз зателефонували з CNN або BBC. Ну я б сказав :”Добре, я подумаю. Завтра передзвоню.”. А тоді це для мене було, як простому студенту першокурснику зателефонували з CNN або BBC і запропонували одразу працювати на них. Отакій би фурор цей дзвінок замутив би. От я тоді так само дуже здивувався, мені було дуже приємно. Тому я пішов у відпустку на радіо і пішов на практику на Рівне 1. В мене день народження 1 жовтня, от і якраз 1 жовтня мене взяли на Рівне 1 вже працювати. Отак і потрапив.\n- Так, до речі, мій найактивніший період, найактивніший проміжок в журналістиці - це точно Рівне 1. Я в день знімав декілька сюжетів, а ввечері проводив ще декілька ефірів. Тобто я реально працював цілодобово. Тому що моя дівчина, теперішня дружина, тоді навчалася на стаціонарі в Львові і жила там. То мені зайнятись, впринципі, не було чим. Тому я повністю віддавався роботі. Реально, нічні зйомки, ранкові зйомки, вечірні ефіри- це все було моє. Я незнаю чи хтось наближався до моїх показників по сюжетам в місяць. А так в мене дуже багато було рекордів по кількості зйомок та проведених ефірів. Наприклад, я за один день міг провести п’ять ефірів з політиками, які приїжали в регіон. Тобто по черзі : зараз сідає Юля Тимошенко, потім Ющенко, потім Матвієнко сідає, потім ще хтось, і вони так по черзі. Ти там приблизно підготувався до кожного ефіру, але зовсім трішки. Один з найсмішніших випадків- це тоді, коли Віктор Матчук був губернатором. В нас з ним були класні стосунки і він дуже любив Рівне 1. І тут на Рівненщину приїжає Жириновський .Ми знаємо що він на Рівненщині, знаємо, що Жириновський - це крутий чувак, з точки зору інформації і цікаво було б з ним поспілкуватися. Але він журналістів не підпускає, бо це був особистий приїзд і він приїхав на цвинтар, щоб пошукати загиблих рідних. Я набираю Віктора Йосиповича і кажу, що я знаю що ви з ним їздите і супроводжуєте його, як губернатор. Зробіть так, щоб він прийшов до нас на прямий ефір. А ми вам віддячимо. І він це дуже швидко вирішує і Володимир Вольфович погоджується приїхати до нас на ефір. Це був і найсмішніший, і найвідповідальніший, і найкумедніший період роботи на Рівне 1. Тому що рекламний відділ швидко продавав рекламний час ефіру, а глядачі “розривали” телефони, бо йшов анонс, що буде ефір з Жириновським. Я дозволив собі таку наглість розмовляти з ним українською мовою, всі запитання я задавав йому українською і те, як він себе поводив це теж було дуже смішно. Він був такою лапочкою, душечкою, няшечкою, як зараз кажуть. Він розмовляв словами “брати”, “земляки”, “сестри”. Я задавав йому нормальні запитання, такі жорсткі. Але він не вівся на провокації. Я чекав, що він встане і піде чи плесне водою в мене або ще щось отаке. Я до цього готувався. А він такій мурчік гарненький, подарував мені пакет ЛДПР з стандартним набором, в якому були книжки про створення партії, чай Жириновський, я його називаю зековській такій, горілка Жириновський і парфуми французькі хороші Жириновський, блокноти, ручки з логотипом Жириновський. То коли я цими парфумами пшикаюсь, то куди тільки не попадає на тіло, то воно відразу подразненням покривається. Напевно, навмисно для українців придумав, щоб повбивати нас. Труять нас, я так собі думаю. То це було таке кумедне. Але взагалі випадків мільйони, просто мільйони. Ми багато роликів знімали. В нас дуже багато класних кліпів є з Рівне 1. Є такі, що можна показувати глядачам, а є такі, що не можна. Ми і відпочивати їздили разом. Точно знаю, що є на сайті відео, де Рівне 1 грає в футбол. Ми там дуркуємо всі разом, граємо. Це взагалі дуже класний період в моєму житті.\n- Тоді, коли я працював на Рівне1 то співпрацював з багатьма національними телеканалами. Тобто робив матеріали для них : для Інтера, СТБ і найбільше для НТН. Згодом команда НТН перейшла працювати всім складом на 1+1. Вони почали згадувати хто там є в них з нормальних людей в регіонах. А я на той час вже працював в ВРУ. Вони зателефонували до мене і сказали, що в мене є 15 хвилин, щоб сказати чи я іду до них працювати чи ні. Я одразу погодився. І прямо в Верховній Раді приніс купу документів на підпис і зразу ж заяву на звільнення. Це теж так кумедно виглядало: підписав, підписав, підписав, підписав. О, почекайте, а це я що підписав? Прошу звільнити мене за власним бажанням. А чого? Отак я знову повертаюсь в журналістику завдяки тому, що під час роботи на Рівне1 співпрацював з тим телеканалом. Паралельно став депутатом міської ради. Рівне1 завжди допомагає, коли потрібно висвітити якусь класну ідею, акцію, спортивні заходи, які я роблю. Це все без проблем, все по старій дружбі. Паралельно, 2 роки тому ми вирішили мати свій сайт- інформаційно-розважальний портал Чарівне.інфо. Зараз ми працюємо, все чудово. Вже є свій колектив, який працює. Це чарівнята мої. Доречі, сайт Рівне1 ми моніторимо, дивимось, що і як. Слідкуємо за рейтингами. Рівне1 для нас реально конкурент, але такий хороший, правильний конкурент. Адже хочеться тягнутись до сильніших людей.\n- Рівне 1 дало мені все, насправді. Я без жартів назвав би його фундаментом в журналістиці. Не хочу применшувати кайфу від роботи на радіо, мені тоді взагалі було 18 років і це теж дуже круто. Але мені здається, що на телебаченні я відкрився повністю. І колеги, і керівництво допомогло мені це зробити. Наприклад, такий момент. Вів я тоді всі ті ефіри, тоді якраз Шустер з’явився і він став дуже популярним в Україні. І ось він проводив семінар у Києві. Грубо кажучи, зарплата тоді була там 1000 гривень, а семінар коштував теж 1000 грн. Тобто коштував, як моя місячна зарплата. Я пришов до керівництва, до Віктора Євгеновича і кажу, що я хочу поїхати на цей семінар, бо вважаю, що він дозволить ще більше вдосконалити себе. І мені Рівне 1 проплатило той семінар і я туди поїхав. Тобто здавалось би такі дрібні речі, але насправді з таких дрібничок формується все. Рівне 1 для мене це потужний трамплін. З ним дуже багато пов’язано. Ось одного разу Віктор Данилов взяв мене на полювання на зйомки. З того часу я полюбив полювання. А тепер перейшов на фотополюваня. Це якби полюю, але з фотоапаратом. Рівне1- це фундамент мого життя. Бо на радіо були свої приколи, а на телебаченні все по-дорослішому. Грамоту, яку я отримав на Рівне 1 я вважаю найголовнішою в житті. Тоді за 15 років вибирали кращого телеведучого і ним став я. Але я тоді дійсно це заслужив. Коли в мене був всього 1 ефір, було таке відчуття, що вихідний день. І, відповідно, я не злазив з екрану, тому глядачі, напевно, і проголосували, бо думали, чи крім Курсика взагалі хтось є на цьому Рівне1 (сміється). Тим паче, що це було телефонне голосування і глядачі вибрали мене. Тому це дорога для мене річ.


Поради для молодих мам, які планують раніше вийти з декретної відпустки\nДля молодих мам оплачувану декретну відпустку триває три роки. Цього часу цілком достатньо, щоб малюк підріс і зміцнів. Але в наш динамічний час мало хто може собі дозволити сидіти в декретній відпустці весь термін. Молоді жінки прагнуть зробити кар'єру і на роботу починають виходити буквально в перші місяці після пологів. Багатьох мам хвилює питання: що важливіше, успішна кар'єра чи психічне і фізичне здоров'я дитини. Якщо грамотно підійти до питання раннього виходу з декрету, то ви зрозумієте, що без проблем можна поєднувати роботу, виховання дитини та ведення домашнього господарства.\nЯк зробити вихід з декрету найменш травматичним для дитини\nПерші роки життя вважаються найважливішими в житті дитини. Він активно росте і розвивається, пізнає навколишній світ. У цей період малюкові необхідно, щоб мама постійно знаходилася поруч і приділяла йому максимум часу і уваги. Але коли малюк підростає, і мамі вже не потрібно годувати його кожні дві години, то можна спробувати залишити дитину бабусям чи няням і зайнятися кар'єрою. До того ж, маленьке розставання буде корисним, як для психологічного стану мами, яка втомлюється від нескінченної домашньої роботи, так і для повноцінного розвитку дитини. Психологи довели, що багато соціальні навички розвиваються у дітей тільки в дитячому колективі і під час спілкування з іншими дорослими.\nПричинами раннього виходу молодої мами з декрету можуть бути матеріальні проблеми, загроза втратити місця роботи або боязнь втратити кваліфікацію. У кожному разі, для дитини розставання з мамою - це стрес, і щоб зробити його найменш травматичним, потрібно все ретельно підготувати і спланувати. Якщо дитині всього кілька місяців і мама годує його грудьми, то про повноцінне робочому дні не може йти мови. Домовтеся з начальством, що будете приходити в офіс всього на пару годин, а всю іншу роботу будете виконувати вдома. Зцідіть молоко для того, щоб дитину можна було погодувати вашої відсутності. Попередьте начальство, що дитину можуть приносити в офіс для годування. Дізнайтеся, хто зможе замінити вас на роботі на випадок хвороби малюка. Чим старшою стає дитина, тим на більший термін його можна залишати. До двох років мама може приділяти роботі півдня, а коли дитині виповниться три роки, можна подумати про повноцінний робочий день.\nПсихологи стверджують, що маленькі діти спокійніше переживають відхід мами, і чим старшою стає дитина, тим важче в психологічному плані відбуватиметься розставання. У півторарічній дитині вже можна пояснити причини вашого виходу на роботу, розповісти, для чого потрібно заробляти гроші. У трирічному віці дитина розлуку з мамою переживає важче. Але цьому віці він вже може сказати, що йому потрібно, поділитися своїми переживаннями і думками, володіє навичками самообслуговування. Крім того, в трирічному віці дитині потрібне спілкування з однолітками.\nВихід з декретної відпустки - няня або дитячий сад?\nДля початку вирішіть, з ким буде залишатися дитина. Добре, якщо це буде його бабуся або тато. Дитині легше буде переносити вашу відсутність, якщо поряд з ним буде хтось із рідних. Якщо ні в кого такої можливості немає, то можна найняти няню, якщо дитина ще маленька, або віддати малюка в дитячий сад, коли вона вже підросла. Постарайтеся не відразу включатися в звичний робочий графік, а виходьте на роботу в перший дні на пару годин. Якщо ви запросили няню, то під час перших її візитів залишайтеся з дитиною вдома, поспостерігайте, як він сприймає нову людину, чи довіряє йому. Тільки коли переконаєтеся, що маляті комфортно з нянею, тоді сміливо можете вирушати на роботу.\nЯкщо ж ви вирішили віддати дитину в дитячий сад, то в перші дні не залишайте його на повну зміну. Приводьте його на пару годин і з кожним днем поступово збільшуйте час. Говоріть дитині, що йому буде цікаво у садочку, що там він познайомитися з новими друзями, що на заняттях він зможе дізнатися багато цікавого. І найголовніше, вселити в малюка упевненість, що ви за ним обов'язково прийдете. Коли ви зрозумієте, що дитина звикла до вихователя і колективу, втягнувся в режим групи, тоді можете планувати вихід на роботу. Щоб малюк відчував себе спокійніше, покладіть йому в шафку предмети, які нагадують про будинок: улюблену іграшку, мамину фотографію, книжку, яку ви зазвичай читаєте удвох. Дитина буде бачити знайомі предмети, і відчувати себе не так самотньо.\nНе варто поєднувати похід в садок або знайомство з нянею з виходом на роботу, постарайтеся зробити все поступово. Дитина буде відчувати менше стресу, якщо спочатку звикне до думки, що мама скоро почне працювати, а потім освоїться в дитячому садку або подружитися з нянею. До вашого відсутності дитина повинна звикнути, але при цьому чітко знати, що мама обов'язково повернеться. Для того щоб у дитини сформувалося почуття захищеності і впевненості, придумайте який-небудь ритуал. Це може бути спільний сніданок з дитиною, читання книжки перед сном, бесіда про те, що трапилося за день.\nЗа кілька тижнів до виходу з декрету\nЗа пару тижнів до виходу на роботу починайте періодично відлучатися з дому на тривалий час. Нехай дитина починає звикати до вашого відсутності. Перебудуйте розпорядок дня і побут по-новому, домовтеся з рідними, що вони будуть допомагати вам по господарству, не звалювати все на себе. По поверненню з роботи постарайтеся максимально оточити дитину увагою і турботою. Грайте з ним, розмовляйте, діліться смішними моментами, які відбулися на роботі або по дорозі додому, запитуйте, що цікавого відбулося за день. Якщо відчуваєте, що втомилися і не можете пограти з малюком, то подивіться разом мультики або почитайте книгу. Дитина повинна відчувати, що його кохана мама поруч, що він їй потрібен.\nУ перші дні і вам, і дитині буде важко звикнути до нового положення. Але якщо ви зробили все правильно, то ранній вихід на роботу буде максимально комфортним і для вас, і вашого малюка.


У Краматорську стартував обласний фестиваль «ФАН-ЗОНА 2021» | Краматорська міська рада\n11.06.2021, 20:56, 609, Прес-служба\n11 червня розпочався футбольний турнір «Євро-2020». Чемпіонат Європи з футболу повинен був відбутися минулого року, однак через пандемію коронавірусу було прийняте рішення про перенесення його на 2021 рік.\nУ груповому раунді беруть участь 24 збірні. З них 20 кваліфікувалися через відбірковий турнір, а ще 4 – за підсумками першого розіграшу Ліги націй УЄФА. Учасники розподілені на шість груп по чотири команди.\nЗбірна України під керівництвом Андрія Шевченка потрапила до групи С, де разом з Нідерландами, Австрією і Північною Македонією боротиметься за вихід у раунд плей-офф.\nЗ ініціативи Донецької облдержадміністрації для усіх шанувальників футболу та здорового способу життя, 11 червня у парку Пушкіна розпочався обласний фестиваль «ФАН-ЗОНА 2021», який триватиме місяць. На території літнього кінотеатру встановлений великий LED-екран де будуть транслюватися матчі чемпіонату. Навколо літнього кінотеатру розташовані різноманітні спортивні локації.\nНа відкритті фестивалю були присутні голова міської ради Олександр Гончаренко, його заступник Андрій Безсонний, начальник управління фізичної культури та спорту Донецької обласної державної адміністрації Володимир Мицик.\nДля присутніх виступили танцювальні колективи та юні вокалісти Краматорська.\nОперативна інформація по Краматорську відносно захворюваності на COVID-19: + 29 випадків 22.09.2021


Котлети з свинячого фаршу - як приготувати за простими рецептами покроково з фото на сковороді або в духовці | Radka.in.ua\nКотлети з свинячого фаршу — як приготувати за простими рецептами покроково з фото на сковороді або в духовці\n1 Як приготувати смачні котлети з свинини\n2 Рецепт котлет із свинини\n3 Рецепт котлет з фаршу яловичини і свинини\n4 Соковиті котлети з свинини\n5 Свинячі котлети з сиром\n6 Як готувати шніцель зі свинини на сковороді\n7 Котлети з свинячого фаршу на пару\n8 Котлети з свинячого фаршу в мультиварці\n9 Котлети з свинини в духовці\n10 Рецепт котлет з свинячого фаршу з хлібом\n11 Котлети з свинини і курки\n12 Котлети з свинячого фаршу без хліба\n13 Смачні котлети з свинини – секрети приготування\n14 Відео: домашні котлети з свинини і яловичини\nСамий поживний, красивий, смачний варіант домашнього обіду – це м’ясні котлетки. Запечені, смажені або пропарені, вони завжди однаково прекрасні. Недосвідченим господаркам професіонали радять спочатку дізнатися, як зробити котлети з свинини, а після освоювати інші різновиди фаршу.\nЯк приготувати смачні котлети з свинини\nЯкий би рецепт з фото ви не вибрали, основу даного страви завжди становить фарш, тому приготування свинячих котлет починається з переробки м’яса. Подрібнити його допоможуть м’ясорубка або блендер – залежить від бажаної консистенції підсумкового продукту. Після обов’язково додаються сіль, спеції і сполучний компонент: переважно яйце, але деякі господині вважають за краще тертий картопля або розмочений хліб. Останній етап – термообробка – вимагає правильного підходу:\nПри смаженні биточки панируются і мають потребу у великій кількості олії, інакше пристане.\nПри приготуванні на пару розкладайте їх на відстані один від одного.\nЯкщо ви працюєте з духовкою, краще запікати у фользі або пакеті, а після подрумянивать на грилі.\nГотувати можна і за допомогою мікрохвильової печі, але тоді котлетки заливають водою наполовину, а потужність виставляється на рівні 70%.\nФарш для котлет із свинини\nТака основа вважається класикою, для більшості господинь безпрограшна з позиції соковитості м’яса. Однак висока жирність робить його небажаним для осіб з порушеннями роботи ШЛУНКОВО-кишкового тракту, надмірною вагою, проблемами серця і судин. Зате за смаковими якостями фарш на котлети з свинини ідеальний, і навіть без додавання олії, сметани, яєць він залишається дуже ніжним. Кілька порад:\nБеріть вирізку – це найкраща частина для биточків, тефтелькою і їм подібних виробів, особливо якщо планується смаження.\nВзяли сухий шматок? Додайте трохи сала безпосередньо в момент роботи з м’ясорубкою.\nДля цього м’яса найкраща приправа – простий чорний перець і… маленька щіпка цукру. Введення останнього забезпечує соковитість готового виробу. Можна додати трохи сухого (!) селери.\nФарш для котлет з яловичини і свинини\nКомбінована основа володіє меншою жирністю, ніж класична свиняча, тому користується великим попитом. Додатково це знижує вартість страви, що робить його доступнішим для споживачів. Фарш на котлети з свинини і яловичини готують аналогічно традиційному: перекручують через м’ясорубку або подрібнюють за допомогою блендера, обов’язково солять і доповнюють тертої цибулиною. У яловичини для цієї страви відмінно підходить лопатка, хоча можна працювати і з філейної частиною.\nНюанси збереження соковитості без підвищення жирності від професіоналів:\nВлийте пару столових ложок окропу при замісі.\nНатріть цибулю з великої сирою картоплиною, перекрутіть з останньою порцією м’яса через м’ясорубку.\nЯкщо додаєте черствий хліб, розмочуйте чорним чаєм.\nНе використовуйте молоко і яєчний білок – вони роблять яловичину жорсткіше при термообробці.\nРецепт котлет із свинини\nЯкщо ви зробили фарш, можна вважати, що 50% успіху вже отримано. Залишається тільки знайти цікавий рецепт смачних котлет із свинини, який сподобається вам по набору часткових компонентів. Тут можуть бути присутніми овочі, несолодкі фрукти (яблуко – вже класика такої страви), сухофрукти, сир. Рецепти з фото, запропоновані нижче, максимально різноманітні, тому ви точно знайдете щось по своєму смаку.\nРецепт котлет з фаршу яловичини і свинини\nКалорійність страви: 2432 ккал.\nКотлети з фаршу свинини і яловичини виграють перед класичними свинячими за рахунок зниження калорійності з жирністю. Вони не так важко сприймаються травним трактом, наносять менший шкоди фігурі. Для кращого засвоєння рекомендовано кожен биточек при формуванні вкласти скибочку яблука. Покроковий рецепт приготування котлет допоможе вам освоїти цю нехитру науку.\nсвино-яловичий фарш – 700 г;\nяєчний білок – 2 шт.\nПерекручене м’ясо посолити, додати збитий білок, подрібнений часник.\nПоділити на 10 частин. Зробити коржики, по центру кожної викласти яблучні скибочки.\nЗапікати биточки, обернувши фольгою, 45 хвилин при 180 градусах.\nСоковиті котлети з свинини\nКалорійність страви: 1837 ккал.\nРецепт соковитих котлет із свинини має свою родзинку – це вибір м’яса. Використовуйте лопатку або вирізку, інакше підсумковий результат буде сухим. Професіонали радять відмовитися і від яєць з молоком: краще додавати терту цибулю і трохи черствого хліба, залита окропом. З спецій даний покроковий рецепт приготування котлет передбачає тільки перцеву суміш.\nсвинячий фарш – 600 г;\nчорний хліб – 100 г;\nХлібні скибочки залити окропом.\nСвинячу перекручену масу поперчити.\nДодати тертий лук, розм’якшений хліб.\nПомістити сформовані котлети в форму для духовки, затягнути її фольгою. Готувати 50 хвилин при температурі 190 градусів.\nСвинячі котлети з сиром\nКалорійність страви: 2210 ккал.\nЄ 2 варіанти, як приготувати такі котлети з свинячого фаршу з сиром – посмажити або запекти. Останній спосіб подарує вам не дієтичний, але полегшений по калорійності обід (вище розрахований показник для нього), а перший – красиву скориночку. Хліб рекомендований черствий, але замочити в молоці його доведеться на 10-15 хвилин. Бринзу можна замінити будь-яким твердим сиром.\nсвинячий фарш – 550 г;\nхліб – 110 г;\nбринза – 150 г;\nЗалити молоком хліб, віджати через пару хвилин.\nЗмішати фарш з м’яким м’якушкою, додати спеції, посолити.\nСформувати 8 коржів, в центр кожної – кубики бринзи з кропом. Закрити, зробити круглі котлети.\nЗапікати 40 хвилин, обернувши фольгою.\nЯк готувати шніцель зі свинини на сковороді\nКалорійність страви: 1667 ккал.\nРодоначальником цього смачного м’ясного блюда була міланська відбивна, яку австрійці переробили на свій лад, взявши телятину. Сьогодні, як готувати шніцель зі свинини, знають у всьому світі: це та ж відбивна, але з вирізки, яку панірують і смажать на сковороді. Якщо ви правильно зрозуміли, як приготувати це блюдо, воно буде мати помаранчеву хрустку скоринку.\nвирізка свиняча – 650 г;\nпанірувальні сухарі – 5 ст. л.;\nВирізку перекрутити, посолити, можна додати перець.\nВідбити фарш про стіл 6-7 разів.\nПоділити на 6 частин, зробити товсті коржі.\nПолити збитими яйцями, посипати сухарями.\nСмажити до яскравої скоринки з обох сторін. Не гасити, подавати відразу.\nКотлети з свинячого фаршу на пару\nКалорійність страви: 1831 ккал.\nЯкщо ви шукаєте спосіб, як зробити не занадто важкий, але ситний обід, спробуйте приготувати свинячі котлети на пару. Жирне м’ясо врівноважить введення тертих овочів, а відсутність смаження знизить навантаження на травний тракт. Подавати такі котлетки рекомендовано з салатом, але без майонезній заправки. При бажанні можна використовувати свино-яловичий варіант основи.\nяйце высш. кат.;\nПерекрутити свинячий фарш з овочами. Приправити.\nДодати збите яйце, перемішати.\nСформувати котлетки, готувати в пароварці півгодини.\nКотлети з свинячого фаршу в мультиварці\nКалорійність страви: 3960 ккал.\nСвинячі котлети в мультиварці поєднують у собі риси запечених і смажених, тому господині все частіше замислюються, як зробити їх в цьому приладі, а не на звичній плиті. Переваг маса: не розбризкується масло, не потрібно постійно стежити за сковородою, свинячі котлети після смаження самі потушатся і настоятися, особливо якщо готувати з підливою. Томатний сік зі сметаною підійдуть ідеально.\nсвиняче сало – 150 г;\nсік томатний – 200 мл;\nЗмішати фарш з салом, додати тертий лук, подрібнений часник, збиті яйця. Зліпити котлети.\nОбсипати борошном, посмажити на однойменному режимі з обох сторін.\nЗалити водою (300 мл), додати сметану, томатний сік. Готувати на режимі «Смаження» півгодини.\nКотлети з свинини в духовці\nКалорійність страви: 1657 ккал.\nДеякі кухарі впевнені, що котлети з фаршу свинини в духовці більш соковиті, чим на сковороді. Для більшої ж ніжності і додання їм пишноти рекомендується змішувати м’ясну основу з манкою, яка використовується замість борошна. Якщо ви не боїтеся підвищення калорійності, додайте ще пару ложок сметани або майонезу, але тільки зробленого в домашніх умовах.\nПерекрутити свинину, посолити. Додати пошматований зелень, сметану, спеції.\nВимісити, відбити, зробити котлетки. Обваляти в манці.\nОбернути фольгою, запікати 50 хвилин при 190 градусах. Підрум’янити на грилі.\nРецепт котлет з свинячого фаршу з хлібом\nКалорійність страви: 2259 ккал.\nДомашні котлети з свинячого фаршу з батоном – майже класика, якої і рецепт з фото не потрібно. Посолити-поперчити м’ясо, змішати з розмоченим м’якушкою, запанірувати і смажити. Готують їх без яєць, а для скоринки можна перемолоти вівсяні пластівці – це корисно і надає котлеткам цікавий смак. За традиційною рецептурою подавати їх рекомендовано з картоплею.\nсвино-яловичий/свинячий фарш – 550 г;\nБатон залити молоком, віджати через 10-12 хвилин (після розм’якшення). Змішати з м’ясною масою.\nВвести сіль з перцем, пошматований зелень, тертий лук.\nСформувати плоскі биточки, обваляти в измолотых вівсяних пластівцях. Смажити на спеціальній сковороді до скоринки, тушкувати під кришкою 25 хвилин.\nКотлети з свинини і курки\nКалорійність страви: 2943 ккал.\nЯкщо взяти домашній рецепт котлети по-київськи і додати трохи жирної свинини, у кухаря виходить ситна модифікація відомого російського страви, придуманого в кінці XIX століття. Ніжні соковиті котлети з курячого і свинячого фаршу з шматочком масла всередині і грайливо стирчить кісточкою – класика більшості ресторанів. Подавати рекомендовано на крутонах.\nкуряча грудка – 400 г;\nкісточки від птиці (опціонально);\nПерекрутити свинину з курячим філе. Посолити.\nЗробити 8 коржів, по центру кожної покласти шматочок масла, зелень.\nДодати котлет форму еліпса. Залити яєчно-борошняним кляром, обваляти в сухарях. Вставити курячу кісточку з одного боку.\nСмажити до скоринки.\nКотлети з свинячого фаршу без хліба\nКалорійність страви: 1213 ккал.\nТим, хто любить дуже поживні страви, варто особисто оцінити цей рецепт котлет з свинячого фаршу без хліба. Рис рекомендовано використовувати круглий, який добре розварюється. Деякі господині його теж пропускають через м’ясорубку, щоб потім не відчувати окремі зерна. З метою приготування котлет по даній рецептурі можуть бути взяті різні види м’яса.\nсвинячий фарш – 200 г;\nмускатний горіх – 1/4 ч. л.;\nвершкове масло – 15 г + для смаження.\nДовести до кипіння 1,5 склянки води, всипати промитий рис. Варити півгодини, даючи йому слабо кипіти під зрушеної кришкою.\nПерекрутити свинячу масу з часником, приправити мускатним горіхом. Змішати з вершковим маслом, рисом.\nЗробити невеликі котлетки, запанірувати борошном. Смажити до скоринки.\nСмачні котлети з свинини – секрети приготування\nСкільки існує шеф-кухарів, стільки й точок зору на критерій «правильності» створення будь-якої страви. М’ясних виробів це теж торкнулося, тому деякі професійні поради можуть суперечити один одному. Яким слідувати, господиня вибирає сама, після особистої перевірки кожного. Декілька базових рекомендацій:\nФарш для смачних соковитих котлет може містити мінімальну кількість жиру – додайте подрібнений кабачок, морква або капусту, і ви здивуєтеся виробленому ефекту. Пропорція – м’ясо до овочів становить 1:2 або 1:1.\nВи можете готувати без яєць, але свинячий фарш потрібно дуже добре відбити, вдаривши об стіл кілька разів: це знизить ймовірність того, що биточки розваляться при термообробці.\nПри формуванні зробіть товсті коржі, складіть попарно один на одного. Поставивши на бік, притисніть долонями, щоб шов виявився внизу і вгорі. Панірують і готуйте як звикли – страва вийде ніжніше.\nДля підвищення соковитості котлет після смаження складіть їх у великий керамічний горщик, залийте водою, додайте лавровий лист. Обов’язково зверху поставте кришку. Потримайте в духовці півгодини (час відраховується з моменту прогріву до 190 градусів). Можна додати будь-які овочі.\nПеревірити готовність такого продукту легко – розламайте рівно по центру і подивіться на колір і витік сік: обидва повинні бути світлими.\nНе збираєтеся смажити/запікати свинячі битки зараз? Оберніть кожен фольгою і приберіть заморожуватися: так вони не втратять соковитості при зберіганні.\nВідео: домашні котлети з свинини і яловичини


Почни змінювати довкілля з себе\nП'ятниця, 05 квітня 2019, 15:08\n4 квітня 2019 року студенти нашого коледжу, а саме 221, 321 та 411 груп, разом зі своїми кураторами охоче приєднались до відомої у всьому світі, а з недавнього часу і в Україні, акції - #екосhallenge.\nСтати учасником флешмобу просто. Для цього досить зробити два фото: перше на тлі будь-якої засміченої місцевості: двору, парку, пляжу, лісової галявини, а друге - на цьому ж місці, але вже після збирання сміття.\nПриводили до ладу студенти занедбаний місток поряд зі спортзалом коледжу, під який люди звикли роками викидати сміття.\nУпорядкування та приведення до належного естетичного стану території в нашій громаді та довкіллі – це обов'язок кожної людини. Це ознака нашої культури та свідомий обов'язок громадськості. Давайте долучатися до заходів благоустрою не лише під час проведення подібних акцій! А головне, дотримуватись всім відомого вислову: «Чисто не там, де прибирають, а там, де не смітять».


Артист з «Домашнього арешту» в інтервю для латвійського радіо назвав «прокляттям» життя в Росії - Цікаві історії\nдодому Різне Знаменитості Артист з «Домашнього арешту» в інтервю для латвійського радіо назвав «прокляттям» життя...\nРосійський артист Дмитро Лисенков, який зіграв помітні ролі в серіалах «Домашній арешт» і «Мажор», дав хльосткий інтерв’ю в програмі «Абонент недоступний» латвійського радіо Baltkom. Артист зазначив, що в регіонах Росії люди живуть набагато гірше, ніж у столиці. Він назвав країну «убогій і безперспективною», чим дуже засмутив своїх шанувальників.\n«Життя в регіонах Росії — це якесь прокляття, тому що місцеві царі правлять там. Коли до Бога високо, до царя далеко. Губернатор каже: “Я тут вам дорогу зробив, а ви незадоволені, я зараз перерою її і поїду. Залишайтеся, як хочете!». Моя дружина з Нижнього Тагілу, там все дуже погано стосовно роботи. У нас в Росії є тільки два міста — це Москва і Петербург. Той, хто хоче чогось досягти, живучи у віддалених місцях нашої неосяжної батьківщини, змушений прагнути переїхати в столицю», – вважає Лисенков.\nАртист також додав, що талановиті люди виїжджають з Росії через «задушливій» атмосфери, яка тут панує. На його думку, влада не зацікавлена в тому, щоб в країні з’явилося більше думаючих і обдарованих людей. Чиновникам потрібна лише відданість і сила, а також беззаперечно виконують накази підлеглі. Лисенков додав, що в російських школах неправильно трактують поняття «патріотизм». «Мені здається, що патріотизм — це не паради зі сторінок підручників, а прибирання під’їздів, приведення в порядок своїх будинків», – підкреслив він.\nУ дискусію з Лысенковым вступив член експертної ради при Держдумі з розвитку інформаційного суспільства Вадим Манукян. «Актор вирішив по скайпу латвійським радіослухачам поскаржитися на те, які російські регіони відсталі, як людям в нашій країні душно. Російських медіа, мабуть, не знайшлося, щоб на країну поскаржитися – вирішив перед західною аудиторією покрасуватися. Виявляється, люди всі з регіонів так і прагнуть в Москву і Санкт-Петербург. Він в цьому впевнений? А хто ж тоді ці десятки мільйонів людей в регіонах?», – цитує обуреного експерта видання Дні.Ру.\nТреба зазначити, що серіал «Домашній арешт», в якому Лисенков зіграв капітана ФСБ Заварзіна, відрядженого з Москви, частково підтверджує слова артиста. У цьому досить сміливий для федерального каналу проекті йдеться про боротьбу за крісло мера в провінційному місті Синеозерске. Чинного главу міста ловлять при отриманні хабара і поміщають під домашній арешт за місцем прописки. У комунальній квартирі мер зустрічається з простими людьми, чиє життя добре знайома мешканцям російської глибинки.\nпопередня статтяЯк засновник Duty Free позбувається своїх грошей\nнаступна статтяПінк отримала зірку на Алеї слави в Голлівуді


Навіть вчителі. Доповідач ПАРЄ заявив, що всі держслужбовці в Україні мають пройти переатестацію / Новое Время\nНавіть вчителі. Доповідач ПАРЄ заявив, що всі держслужбовці в Україні мають пройти переатестацію\n20 сiчня 2016, 19:27 4 коментувати\nДоповідач ПАРЄ вважає, що переатестацію повинні пройти всі держслужбовці в Україні\nДоповідач Парламентської Асамблеї Ради Європи (ПАРЄ) Мішель Ніколетті заявив під час брифінгу в Києві 20 січня, що переатестацію повинні пройти всі державні службовці в Україні\n"Я думаю, що переатестація всіх державних службовців, не тільки суддів, а й політиків, і навіть учителів є вирішальною", - передає його слова Укрінформ.\nЗа словами Ніколетті, населення України має бути впевненим, що ті люди, які працюють у державному секторі і представляють державу, - найкращі професіонали.\nВін також зазначив, що переатестація повинна проводитися постійно, протягом усього терміну роботи держслужбовця.\nНагадаємо, у липні 2014 року повну переатестацію держслужбовців пропонувало провести Міністерство юстиції.