Санктуарій Матері Божої Тиврівської\nУ 2020 році Тиврів був встановлений Дієцезіальним Санктуаріем Матері Божої Тиврівської\nhttps://3dТур нашою святинеюmaps.app.goo.gl/W5TcqnZAPF7NxprT6\nВстановлення Санктуарію Матері Божої Тиврівської та мученників за віру в Україні\nМати Божа Тиврівська – Свідчення Наталі з Вінничинни про чудо в її сім’ї.\nСлава Ісусу Христу! Мене звуть Нестерук Наталя, я із Вінничини. Хочу сьогодні дати свідчення чуда, яке у моєму житті вчинив Господь за заступництвом Матері Божої Тиврівської.\nІсторія тиврівської святині\nІсторія тиврівського костелу починається ще з 1569 року згадками про дерев’яний римсько-католицький костел, спалений козаками за часів Хмельниччини.\nНа його місці у 1742 році (за іншими даними, 1752р.,) тодішній власник Тиврова Міхал Ян Калетинський (1672-1756) побудував новий костел, пожертвувавши на будівництво, крім матеріалу, ще й 50 000 злотих.\nВ 1739 році Калетинський, будучи в Ченстохові, випадково купив у однієї бідної жінки копію ікони Матері Божої Ченстоховської. І привізши її додому, поставив у своїй столовій.\nВ наступному році (1740) у володіння Калетинського прибули художник Іван Никуленко і портний єврей, для своїх робіт вони розмістились в столовій, де була ікона. Під час роботи вони несподівано помітили, що із ікони виходить незвичайне сяйво. Це сяяння потім бачив і сам поміщик, а крім того і місцевий священик та інші. І після перевірки спеціальною комісією під головуванням луцького єпископа у 1742 р. її визнано чудотворною. Історики та краєзнавці вважають, що саме тому Михайло Калетинський почав у 1742 р. будувати костел.\nУ той же час пан Калетинський запросив пріора вінницьких домініканців і заявив про своє бажання спорудити при костелі домініканський монастир; зобов’язався виплатити 100 000 злотих з умовою вносити цю суму частинами, щорічно, але без процентів, на випадок же його смерті обов’язок цей переходив до спадкоємців. На його бажання, четверо монахів були негайно поселені при костелі; він призначив їм для проживання дерев’яний будиночок і, крім того, фільварок за Бугом, поля, сіножаті, ставок, мливо і два камені воску. Хоча пан Михайло не дожив до завершення будівництва (остаточно було закінчене у 1760р.), але перед смертю додав ще 50 000 зл., в тому числі 5000 зл. на шпиталь для шести неімущих старців, решту на утримання костелу. Добудовував монастир уже Захарій Ярошинський, який щедро обдаровував монастирі та костели, так, що монахи по праву називали його своїм «Батьком і благодійником».\nУ 1795р. царський уряд проводить перепис населення з метою обкладання його подушним податком. Завдяки цьому ми можемо дізнатися і про кількість монахів у Тиврівському домініканському монастирі, який входив до складу Луцької єпархії (очолював її провінціал Домінік Вишенський). Отже, у монастирі перебували: пріор (настоятель) Флоріан Косовський, 46р., субпріор Едвард Малярський, 60р., презентант Ніколас Іжицький, 54р., промотор Томаш Вояковський, 50р., скарбник Станіслав Закревський, 36р., брат Доміцелій Бялобжицький, 30р., конверт брат Вінцентій Войсят, 65р. Загальна кількість парафіян за даними 1797 року становила 1711 чол. Варто також згадати і про наявність при монастирі парафіяльної школи, яка існувала з 1812 року.\nУ 1832 році монастир опинився в числі 10 подільських монастирів намічених царським указом на закриття, оскільки духівництво Тиврівського монастиря було пов’язане з польським повстанням 1830-1831рр., а саме переховувало повстанців, які тікали сюди через підземні ходи, які йшли із кожного села Тиврівщини та навіть із монастиря до м. Вінниці попід р. Буг. Підземелля було вимуруване цеглою і таке широке, що в ньому могло розминутися дві колісниці.\nЗ 1833 року костел у Тиврові стає парафіяльним. Першим його відомим нам адміністратором був ксьондз-канонік Йосип Іванович Дубіневич (до 1847р.). Після нього на посаді адміністратора Тиврівського костелу перебували: Йосип Матковський (до 1885), Йоахім Потемпський (1885-1892), Фелікс Яновський (1892-1894), Йосип Пташинський (1894), Людвіг Томашевський (1894), Юліан Вітушанський (1894-1909), Мар’ян Кульчицький (1909-1911), Владислав Шадурський (1911-1914, 1915-1917), Станіслав Райко (1914-1915).\nЩодо зовнішнього вигляду костелу, то зберігся малюнок Наполеона Орди близько 1871 року, який зображує костел з палацом з боку ріки Південний Буг. На сторінках журналу «Исторический вестник» 1912 року писалося: «Коли в”їджаєш у містечко, насамперед в очі впадає висока гостра дзвіниця костелу, який царює над усіма іншими будівлями і дивиться з висоти своєї величі на скромну православну церкву, нестильну, маленьку. І тоді як православна церква мовчить, костел у визначений час нагадує про себе тоненьким передзвоном».\nКостел, – зазначає у свою чергу відомий краєзнавець Д.В. Маликов, – базиліка з двома вежами на фасаді, що не збереглися, і маленькою сигнатуркою на гребені високого даху – був помітний здалеку, з дороги, яка бігла між полів до крутих скелястих берегів Бугу. Тут, біля переправи, де всю увагу привертала вже ріка і дерев’яний міст, і на вулиці, яка, не поспішаючи, піднімалася по річковому схилу, костел зникав з поля зору і з’являвся вже нагорі, за панською садибою, вражаючи уяву своєю важкою, величезною громадою. Суворий фасад скупо оживляють ледь прокреслені пілястри зі спрощеними капітелярами та грайливі рокайлеві наличники вікон і круглі прорізи в третьому ярусі, повністю співзвучні «тоненькому передзвону».\nУ всьому вигляді монастиря, побудованого за схемою замкнутого хором костелу каре з двоповерховим П-подібним у плані корпусом келій, чітко помітний ефект поступового зменшення об’ємів з їх функціональним, смисловим значенням. На першому місці – фасад костелу, звернений до річки (але головним чином до садиби пана, який будував даний храм). Тут великі пілястри відповідають масштабу будівлі. На бічних же фасадах застосовані пілястри набагато меншого масштабу, спрощений і малюнок віконних наличників. У наступному за храмом крихітному порівняно з дійсно великим костелом монастирському корпусі декор зникає зовсім – гладенькі стіни, ні пілястрів, ні наличників. Пишною розкішшю вирізнявся колись інтер’єр костелу, особливо виділявся різьблений амвон, що зображував алегоричний «корабель порятунку» – з щоглами, вітрилами і навіть сітями» («Исторический вестник»). Макет Нойового ковчега, вирізьблений з дерева варшавськими майстрами. Також за виділені паном Михайлом кошти в Польші була придбана цінна утвар з позолотою, прекрасний 360-трубний орган. Впадав у вічі відвідувачам надгробок з білого мармуру, встановлений подружжю Чеславу і Теклі з Каменських Ярошинським їхнім сином Генриком. Цей пам’ятник, створений у Римі 1856 року Пєтро Тегерані, зображував величезного сидячого ангела зі сповненим смутку обличчям, волоссям, що спадає на плечі, і опущеними додолу крилами. У руці ангел тримав трубу, гра на якій мала покликати померлих на останній суд. Під ангелом, на саркофазі, були вирізьблені обличчя обох Ярошинських.\nТа найбільшою цінністю була чудотворна ікона Матері Божої, оздоблена дорогоцінним камінням та численними коштовностями, кожна з яких дарувалася як знак подяки за зцілення. Видатний українсько-польський історик Антоній Йосип Ролле писав, що в літургійний спомин Ченстоховської ікони Матері Божої у м. Тиврів сходиться із різних міст багато паломників. Вони приходять із Подільської, Волинської, Київської та інших губерній, бо ікона мала здатність зцілювати навіть важкохворих та калік. Чудова та обставина, що в честь цієї ікони складено народом кілька пісень та молитов.\nМонастир Місіонерів Облатів Марії Непорочної\nМолодіжний Центер Ім. святого Йоана Павла ІІ\nСанктуарій Матері Божої Тиврівської та Мучеників за віру\nМеморіал Мучеників за віру ХХ століття в Україні.\nМісіонери Облати Марії Непорочної,\nвул. Тиверська 18, 23300 Тиврів, Тиврівський р-н, Вінницька обл. Україна,


Установка дверної коробки своїми руками - монтаж дверної коробки\nBud-Porada.in.uaІншеУстановка дверної коробки своїми руками\nНавішування двері й обробка\nДверна коробка виконується, як відомо, у вигляді каркаса, зібраного з комплекту бічних стійок і горизонтальних перемичок (верхній і нижній) і закріплюється в дверному отворі за допомогою спеціальних сталевих накладок або дюбелів.\nУ тому випадку, якщо стіни у вашій квартирі виготовлені з плит, дверна коробка кріпиться до них спеціальними скобами, які закладаються при подальшій обробці. У разі цегляних стін коробка закріплюється в отворі за допомогою цвяхів, що забиваються в спеціальні дерев'яні вкладиші (останні встановлюються, як правило, заздалегідь). На дерев'яних стінах такі коробки кріпляться за допомогою все тих же цвяхів; при цьому кожна боковина кріпиться як мінімум у двох місцях.\nДля правильного виставлення дверної коробки вам знадобиться наступний нехитрий інструмент:\nВикористання цього інструменту дозволить вам уникнути помилок при установці обв'язки (у разі можливих перекосів).\nУстановка дверної коробки своїми руками проводиться зазвичай відразу ж після висихання оштукатурених стін (або по закінченні монтажу сухої штукатурки), але обов'язково до укладання підлогового покриття і кріплення плінтусів. Перш за все, слід визначитися з тим, яку з сторін буде відкриватися двері і в відповідності з цим встановлювати дверну коробку під неї.\nПри цьому потрібно зазначити, що з урахуванням дотримання норм пожежної безпеки напрямок відкривання деяких дверей рекомендується вибирати в бік виходу з приміщення або квартири (в тому числі і дверей, що встановлюються на лоджії і балконі). Також відзначимо і те, що підходить для вас дверний блок можна придбати сьогодні в будь-якому спеціалізованому магазині, що займається реалізацією дверної продукції. Такий блок зазвичай продається у вигляді набору, містить у своєму складі боковини, верхню перемичку і, звичайно ж, саме дверне полотно.\nПісля придбання дверного комплекту вам слід провести його попередню збірку і тільки після цього переходити до установки короби на місце. Зауважимо, що така збірка може бути зроблена прямо на підлозі поруч з місцем установки. Користуючись спеціальним упором, зробіть зчленування верхньої перемички і одній з бічних стійок обв'язки і скріпіть їх за допомогою цвяхів (75 мм). При виборі розмірів короби (по висоті та ширині) бажано, щоб між стіною і елементами коробки при установці зберігався невеликий зазор (близько 2 см), необхідний для укладання в нього спеціального теплоізоляційного матеріалу. Наявність такого зазору дозволить вам, крім того, провести вирівнювання коробки в отворі при виставленні її положення по вертикалі і по горизонталі.\nПісля підгонки всіх розмірів приєднайте до отриманої конструкції другу стійку (також підігнані за розміром), а потім до нижньої частини коробки прибийте невелику планку (50×25 мм), необхідну для фіксації заданої відстані між двома боковинами.\nПісля того, як ви помістіть готову коробку в дверний отвір, вам слід зорієнтувати її прямо по центру і перевірити точність розташування всіх елементів за допомогою рівня, косинця і схилу. Наявні зазори в стиках необхідно ущільнити за допомогою будь-якого придатного для цих цілей теплоізоляційного матеріалу.\nПри установці дверної коробки в якості вирівнюючих розпірок можна використати відрізки фанери або тріски, які підкладаються (забиваються) в потрібне місце. Після цього слід ще раз перевірити вертикальність боковин, а потім зафіксувати їх на закладних елементів за допомогою цвяхів на 65 мм (при дерев'яних стінах). У разі цегляних стін для цих цілей краще всього використовувати шурупи. Потім можна зняти прибиту знизу обв'язки планку і знову перевірити горизонтальність верхньої перемички.\nДля навішування дверей скористайтесь комплектом петель, що додаються до купленого набору, і встановіть їх на заздалегідь підготовленому місці. Перед навішуванням дверного полотна слід підставити під нього які-небудь упори і, намітивши місце кріплення відповідних петель, закріпити останні на стійці.\nУстановку дверної коробки своїми руками можна буде вважати завершеною лише в тому випадку, коли ви змонтуєте по всьому периметру обв'язки дверей накладні наличники. Встановлення окремих елементів дверних наличників слід проводити із застосуванням того ж вирівнюючого інструменту (рівня, косинця і схилу), ретельно перевіряючи перед остаточним кріпленням їх горизонтальність і вертикальність.\nТі ж самі операції слід виконати і з іншого боку дверного отвору. І на завершення вам залишиться лише закріпити дверні ручки у спеціально передбачених для цього місцях.


на базі еко-курорту «Ізки»\nЛіто — це перерва для відпочинку та осмислення своїх бажань між бурхливими шкільними буднями. Ось чому цей час необхідно максимально використати для себе та свого успішного майбутнього! Коуч-тренери проекту «Свідома освіта» допоможуть Вам трансформувати свої бажання у чіткі цілі та скласти план по їх досягненню! Тож запрошуємо до профорієнтаційного табору ICEA Summer camp на базі еко-курорту «Ізки», Міжгірський район, Закарпатська область.\nХарчування 4-разове. У меню ресторану кожного дня є м’ясо, свіжі овочі та фрукти, перші страви на обід та в цілому різноманіття смачних та поживних страв. Питна вода у необмеженій кількості завдяки мінеральному джерелу, яке знаходиться на території курорту.\nЗдивує красою і природа України, а саме одне з семи природних чудес світу — водоспад Шипіт, гори Боржавського хребта, ліса та зелені луги Міжгірського району, Закарпатської області.\nЗаняття з професійним коучем


ДТП із Кулебою: стало відомо про стан дітей - новини України\n"Це страшний сон!" Кулеба розповів про стан дітей після ДТП\nСвіжими даними про здоров'я синів поділився він у понеділок, 16 грудня, в коментарі "Інтерфакс-Україна".\n"Слава Богу, в цій страшній аварії всі залишилися живі і почуваються вже значно краще. Водієві автобуса, Вадиму, про стан якого я турбувався спочатку, була надана вся необхідна допомога, він уже через тиждень після аварії повернувся до роботи", – сказав Кулеба.\n"Лікарі кажуть, що, незважаючи на позитивну динаміку, його одужання і подальша реабілітація – це тривалий процес", – розповів Кулеба.\nДитячий омбудсмен повідомив, що сам він фізично почувається вже краще, однак "пошкоджені ребра щодня нагадують про цю страшну подію".\n"Знаєте, я безкінечно люблю своїх дітей. Вони – найцінніше, що у мене є. Я навіть уявити не можу, як таке могло трапитися, враховуючи, що я завжди відповідально ставлюся до водіння, тим паче, коли в авто діти! Це як якийсь страшний сон", – поділився він переживаннями.\nДТП з уповноваженим президента України з прав дитини Миколою Кулебою потрапило на камери відеоспостереження.\nЖурналісти заявили про те, що водія мікроавтобуса в лікарні охороняли від преси люди з автоматами. Їх так і не підпустили до потерпілого.\nНезабаром сам Кулеба показав фото з потерпілим водієм у лікарні.\nУкраїнаДТП з КулебоюДТПМикола Кулеба


російська пропаганда перетворила криворізького мародера в "прихильника росії, якого побили націоналісти" | Новини\nросійська пропаганда перетворила криворізького мародера в "прихильника росії, якого побили націоналісти"\nВ дописі стверджується, що в Україні не тільки полюють на російськомовних, а навіть до тих хто проявляє симпатію до росії. І що, нібито, на відео - націоналісти спіймали такого прихильника, прив'язали до стовпа і побили.\nНасправді це відео опублікував паблік ХКР 22 березня. На ньому - прив'язаний на проспекті Гагаріна мародер.\n#кривийРіг #0564UA #новини #війна #росія #Україна #пропаганда #мародер


Добровеличківський район: бійці ДСНС надали допомогу водію легкового автомобіля | Новини\nДобровеличківський район: бійці ДСНС надали допомогу водію легкового автомобіля\n09:29, 4 липня 2019 р.\n2 липня о 19:01 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про те, що у с. Олександрівка Добровеличківського району автомобіль «ВАЗ – 110» потрапив у складну ситуацію на дорозі та потребує допомоги. Рятувальники 15-ї Державної пожежно-рятувальної частини, які прибули на місце виклику, за допомогою буксирувального троса витягли транспортний засіб на безпечну частину дороги, звідки він продовжив рух самостійно.\n09:12, Сьогодні 1