Попелиця на щавлі – чим обробити і як боротися | Господарство\nГоловна » Своїми руками » Господарство » Попелиця на щавлі – чим обробити і як боротися\nПопелиця на щавлі – чим обробити і як боротися\nЩавлева попелиця поширена повсюдно. Дрібна комаха засновує колонії з кількох тисяч осіб. За весь теплий сезон дає до 20 поколінь. Живиться соками рослин, викликаючи деформацію листя, втрату життєвих сил культури. Як боротися з попелиць на щавлі – один з найпоширеніших питань серед городників і садівників.\nЩоб перемогти ворога, треба зібрати про нього більше інформації. Щавлева попелиця – дрібна комаха з довжиною тіла не більше 2,5 мм. Починаючи з весни і до початку серпня народжується молоде покоління жіночої статі. Для продовження роду не потрібно запліднення.\nКомахи живуть на щавлі, ревені, утворюючи численні колонії. Паразитувати личинки починають відразу після появи на світ. Наприкінці літа з’являються крилаті самки і самці, які відкладають яйця після завершення шлюбного періоду. В такому стані попелиця буде зимувати.\nПопелиця на щавлі\nЯйця щавлева попелиця вважає за краще відкладати на бур’янах з сімейства гречаних. Навесні з них з’являються личинки, які розвиваються стрімкими темпами. Вже через 2 тижні з’являється нове покоління попелиці.\nПомітити присутність попелиці на щавлі можна за зовнішнім виглядом рослини. Листя грубіють, жовтіють, з’являються плями. При ретельному огляді на стеблах, з зворотної сторони листя видно чорні точки – це і є попелиця. Якщо залишити все як є, колонія шкідників буде зростати швидкими темпами. Рослина слабшає, хворіє, відмирає.\nПозбутися від попелиці на щавлі можна народними засобами, професійними препаратами. При виборі методу слід враховувати період зараження, кількість комах. Безпека завжди повинна стояти на першому місці.\nНе слід використовувати інсектицидні препарати з терміном дії до 20 днів. До моменту збору врожаю отрута повинна повністю розчинитися. У випадку зі щавлем це проблематично. Так як урожай збирають через кожні 1-2 тижні.\nДомашні методи боротьби\nЧим обробити щавель від попелиці, задається кожен питанням при вигляді численної колонії шкідників на культурі. Зовсім не обов’язково бігти в магазин за ефективним препаратом, його можна приготувати самостійно. Кількість необхідного розчину розраховують виходячи з розмірів грядки з щавлем. Рецепти наводяться з розрахунку на 1 л води:\nРозчинити в прохолодній воді по 1 ст. ложці соди, солі, додати господарського мила, щоб засіб стало в’язким. Обробити рослина з пляшки з розпилювачем, приділяючи особливу увагу стеблах, нижньої частини листя. Повторити процедуру через 3 дні.\nБоротися з щавлевої попелиць можна часником. Стрілки розкидають на грядках, з зубчиків готують розчин. Подрібнити часник, щоб вийшов 1 склянку. Додати воду. Залишити настоюватися добу. Додати господарське мило. Обробляти рослину слід рано вранці або пізно ввечері. Процедуру повторюють через 3-5 днів.\nРозвести в прохолодній воді деревну золу. Концентрація особливої ролі не грає. Додати мильну основу. Обприскати рослину розчином. Між рядками посипати сухою золою. Для знищення шкідників досить однієї процедури. Замість попелу можна використовувати тютюнову пил.\nВоші на віях - фото та опис\nБоротися народними засобами з попелиць на щавлі допускається в будь-який період вегетації. Перед використанням в їжу зелені достатньо листя добре помити під проточною водою.\nРекомендується використовувати професійні препарати при сильному зараженні земельної ділянки попелиць, великих площах грядок з щавлем. Використовують біопрепарати на основі продуктів життєдіяльності грибків, бактерій, інших мікроорганізмів.\nДія препарату починається відразу, але ефект можна помітити протягом тижня. Отруйні компоненти накопичуються в організмі комах поступово. Викликають параліч м’язів, смерть.\nПроводити обробку від попелиці слід у суху безвітряну погоду. Дощі знижують ефективність препарату, захисна дія триває близько 14 днів. Використовувати в їжу зелень після обробки дозволяється через 5 діб.\nНайбільш ефективними препаратами від попелиці на щавлі є Стріла, Фітоверм. Для приготування розчину необхідно концентрат розчинити в прохолодній воді. Робити це необхідно безпосередньо перед обробкою культури.\nПро захист щавлю від попелиці необхідно думати завчасно, не чекаючи активної дії попелиці. Слід своєчасно видаляти бур’яни, перекопувати ґрунт двічі за сезон, обприскувати рослину біопрепаратами або розчинами за народними рецептами 1 раз у 14 днів для профілактики.


Легкий подих у затінку домен - Новини - АртВертеп - Найбільший on-line центр сучасної культури України\nАвтори / Газета День / Легкий подих у затінку домен\nВнутрішня суперечливість попередньої фрази (яка ж то справа життя, що триває лиш певний період?) цілком відповідає поняттю «дніпровський рок», котре для мене так само довго було чистим оксюмороном. Сталі негативні переконання, звісно, з’являються не від доброго життя. Моя історія з дніпроком вміщає неймовірний початковий ентузіазм, творення самвидавчого рок-журналу, прослухування годин і годин здебільшого посередньої чи поганої музики, відвідання прохідних концертів, цілковиту відсутність будь-якого прогресу і, зрештою, загальне гостре розчарування.\nВласне, на той момент, коли у другій половині 80-х по всьому перебудовуваному СРСР рок вийшов з підпілля — навіть не вийшов, а вибухнув, як гейзер, — він для багатьох, таких, як я, став більш ніж музикою: чимось на кшталт релігії, ідеології та способу життя водночас. Досить було ввімкнути магнітофон — і радянська реальність щезала геть чисто. Хотілося лишень, аби звучало те чаклунство не тільки у магнітофоні. Щоб відчувалася масова спільність інтересів, щоб гули переповнені зали. А якраз з отим було скрутно.\nНа кінець 80-х у Дніпрі-місті лише дві музичні спільноти мали своїх більш-менш професійних і харизматичних виконавців, доволі широке коло шанувальників та певні можливості для виступів: джазмени і металісти. Джаз мені здавався кволим, дідівським, жодних вікон в іншу реальність не відкривав. Металісти ж просто були нецікаві, але вони принаймні чинили бодай якийсь галас навколо себе, тож доводилося вже писати й підтримувати декого з них. А насправді хотілося чути щось направду прогресивне, щось подібне до модних тоді «Акваріума», ДДТ, «Зоопарку», «Звуків Му», якихось відчайдушних панків тощо... Воно й виходило в декого з дніпровців: трошки подібне, тобто бліда копія пітерсько-московських розкошів.\nІ, як з’ясувалося, помилився.\nНова рок-ера для Дніпра почалася серпневого вечора 97-го у старому кар’єрі під містом. Ближче до кінця рок-фестивалю «Кар’єр» на сцену вийшов нікому не відомий ансамбль з чудернацькою назвою «Я и Друг мой грузовик». Дивувала не тільки назва. Своїм складом «Грузовики» були тріо: вокал — бас-гітара — барабани, випадаючи зі звичного формату, в якому задля створення мелодії обов’язково є ще й соло-гітара або клавішні.\nТоді вони здалися «сирими», вочевидь, через незвичний склад і музику — вибухову суміш фанку, хіп-хопу, жорсткого року. Вокаліст Антон Слєпаков, рудий, рухливий і артистичний, танцював, стрибав, перекидався і врешті-решт разом зі своїми майстерними, стрімкими музиками так завів публіку, що та наприкінці виступу досі невідомого гурту вимагала: «Ще!» Саме так і народилася найвідоміша на сьогодні дніпровська та загалом одна з кращих українських груп.\nСтиль «...и Друг Мой Грузовик» (егоцентричне «я» з назви зникло кілька років тому) визначити важко. Це, безумовно, незалежна, некомерційна музика, подеколи надзвичайно енергійна, подеколи ускладнена ритмічно і мелодійно, з добре продуманими текстами. Нині, як і дванадцять років тому, «ИДМГ» лишився тріо. Антон так само є автором текстів та рушієм сценічного шоу. Музична частина — переважно на Ростиславові Чабані — музикантові, як то кажуть, від Бога. Граючи всього лиш на басі, він, однак, видобуває з цього тембрально обмеженого інструмента такий звуковий простір, що його цілком вистачає для творення нових альбомів: таких у доробку групи вже чотири. А проте креативності Антона і Ростислава вистачає на більше. Торік вони здивували шанувальників новим проектом «Негрузовики», в якому віддали перевагу електронним експериментам та драматичним текстам (докладніше про «Негрузовики» див. рецензію у цьому випуску Гучномовця). Також під час гастрольного турне Ізраїлем з тамтешньою групою «Пароход и Крузенштерн» було буквально зімпровізовано по-південному колоритний і хуліганський міні-альбом. І все те — не рахуючи концертів основними містами України і Росії, на престижних фестивалях у Фінляндії та Угорщині, спільних виступів з такими майстрами сучасної сцени, як Дамо Сузукі (вокаліст легендарної німецької групи Can).\nПасіонарності Антона і Ростислава вистачає і для суміжних територій. Недавно утворену групу «СахАра САхара» (тобто «Сахара Цукру») «Грузовики» підтримують музикантами, менеджерською опікою, участю у спільних концертах. А втім, нема сумніву, що дуже скоро «Сахара» зіпнеться на рівні ноги й не потребуватиме особливої допомоги. Адже ця група молода тільки за часом свого існування; її основою є учасники досвідченого інструментального колективу «Сахр», що мав неповторний власний стиль і певну відомість у Києві та Москві. По-друге, в «Сахара» є перевага над багатьма не тільки дніпровськими, а й вітчизняними гуртами: це — без перебільшень чудова вокалістка. Голос Валентини Левченко не просто сильний, а ще емоційно насичений, адекватний для таких складних стилів як джаз і тріп-хоп. Основний акцент — на вокал і клавішні; вже перші, напіврепетиційні записи показують, що у Валентини й компанії виходить легка — але не легковажна — й водночас інтелектуальна музика. Дебют «Сахара», що відбувся минулого місяця на кримському фестивалі «Сусідній світ», підтвердив очікуване: успіх для гурту — лише справа часу.\nПодібним шляхом іде Jungleman: перші три роки вони доволі успішно обходилися без вокалу, тепер, уникнувши, на щастя, розпаду, залучили до складу яскраву в усіх відношеннях особистість з артистичним псевдо Sweetlana. Уподобання «Людини джунглів» визначити легко: джаз, інколи майже традиційний, частіше — з новітніми модифікаціями на кшталт ейсід-джазу або лаунжа. Ідеальна клубна, атмосферна музика, надзвичайно комфортна, практично бездоганно зіграна; кращого звукового тла годі й побажати. Разом зі співачкою (Sweetlana має чітко джазовий голос) у «Джанглменів» з’явилися стрімкість і експресія, ускладненість ритму: нові роботи потребують уважнішого слухання.\nЗагалом, з огляду на те, що три найцікавіші сьогодні міські групи так чи інакше є досвідчені інструментально, цілковито байдужі до будь-якого рок-пафосу як у текстах, так і в музиці, можна сказати, що у дніпровській музиці нині панує спосіб мислення, який передбачає складну ритміку, зосередження на інструментальному боці, змішання стилів, звукові експерименти. Парадокс, але так і є: в індустріальному місті гору бере не протест, не в’їдлива іронія і не гітарний гуркіт, а інтелектуальна, не завжди комерційна музика.\nЄдині, мабуть, хто помітно випадає з такої тенденції, — друзі «Грузовиков», музично на них абсолютно не схожі. Перший виступ цього колективу, побачений три роки тому, справив на мене незабутнє враження.\nСпочатку на сцену ланцюжком вийшли картонні коробки. Вивів їх якийсь недоречний дядько, вбраний як провінційний піжон: піджачок-штанці-картузик, червона краватка з зеленою(!) сорочкою й товста оптимістична пика. Під коробками виявилися музиканти. Та ще один персонаж, такий собі бувалий бувалець з великим стажем роботи в кочегарках: мішкувата одіж, тільняшка, героїчна неголеність. Ті, що з-під картону, заграли, а другі, тобто «бувалий» і «піжон», — затанцювали. І так само заспівали. І називалося те все «Гражданин Топинамбур».\nСказати, що це було смішно або хвацько, — значить нічого не сказати. Публіка просто стояла на вухах. «Граждане» влаштували правдиву буфонаду в стилі провінційної дворової банди хлопців, «на лице страшних, всередині добрих». Співали й танцювали. Палили бенгальські вогні та провокували публіку. Навіть провели сеанс гіпнозу і передражнювали якусь Катю Лель. До речі, щодо обличчя — незримим гаслом «Топинамбура» тепер для мене є рядки:\nЭто случилась травма лица...»\nЛишалися побоювання, чи довго вони, такі веселі, протягнуть? Нині з’ясувалося: не тільки протягнули, а й цілком успішно існують і вже випустили дебютний альбом «Друг родини». «Топінамбур» — це якраз отой такий бажаний мною колись представник відв’язного соціального року. Образи провінційних простаків, несамовите шоу, іронічні тексти — все на місці, виглядало б наприкінці 80-х просто ідеально, але й зараз сприймається більш-менш доречно. Інша річ, що довго на таких прийомах не проживеш: далі треба буде або міняти інтонацію, може, в бік темнішого гумору, або ускладнювати музику, або переходити у суто попсову ротацію, експлуатувати старі прийоми, що так само можливе з огляду на цілком успішну участь у одному з «Голубих вогників» з отою Катею Лель. Що саме вдасться «громадянським» лідерам Андрієві Удовиченку та Романові Забузі — стане зрозуміло у найближчі роки; принаймні здатність творити проникливі ліричні пісні вони вже довели кількома номерами на тому-таки «Другові родини».\nЯк у будь-якому розвиненому рок-русі, в дніпроку є і свій андеграунд. Небагато хто бачив інструментальну групу «Peel Off The Bass» (далі — «РОТВ»; буквально можна перекласти як «Очистити Бас») у живому концерті, позаяк ті концерти бували лічені рази. Свій єдиний альбом група випустила ще 2001 року. Уявлення про те, що вони роблять, я почерпнув з нетривалого відеозапису одного їхнього виступу. Але навіть та аматорська зйомка дає розуміння, що «РОТВ» має просто колосальний потенціал. Їхні композиції тримаються на монотонному, потужному ритмі, на щільному гітарному звуку, який наростає подібно потужній чорній ріці, заливає увесь простір і відносить слухача в інакший вимір, де владарює дух останнього великого рокера, рано загиблого лідера британського гурту «Джой Дівіжн» Яна Кертіса.\n«Вертеп» — єдина цілком україномовна команда з місцевих. Вони сильні насамперед своєю послідовністю: не лише тексти, сценічні костюми, але й музика з національною специфікою, що приносить їм тріумфи на фестивалях штибу Шешор. Цілком вправний етно-поп і етно-рок, придатний для найширшої аудиторії; як на мене, саме такої україномовної естради і мусить бути якнайбільше. Вартий уваги останній диск «Вертепу»: «Віршоспіви» зроблено на вірші найвідоміших вітчизняних поетів, від Світлани Поваляєвої до Юрія Андруховича (інколи й самі поети виступають виконавцями). Диск відповідно різноманітний музично, з помітним ухилом у той-таки джаз. Важливіше однак те, що «Вертеп» — частина ширшої формації «Арт-Вертеп», котра є не тільки активно діючим осередком української культури, а й включає в себе фірму грамзапису та книжково-музичний магазин «Білокнижник»; на першій випускаються в тому числі й найкращі дніпровські групи, у другому продаються їхні диски.\nОтже, є свої знаменитості, своє підпілля, є різноманітність стилів і водночас та спільність музичного мислення, котра дозволяє говорити про школу. Чимало груп лишилося поза межами цього огляду; не вистачило місця для міста-супутника Дніпродзержинська, де ситуація не менш цікава. Але можна з відчуттям виконаного обов’язку констатувати: дніпровський рок відбувся, хай і зовсім неочікувано для автора цих рядків, котрий зробив неправильну ставку. Перемогли таки джазмени.\nА якщо серйозно, то дніпрок не ламав стін, не шокував моральну більшість, не акомпанував революціям, оминув панківську анархію, — просто виріс із культурного пласта, котрий виявився достатньо плодючим, а також — зі свободи, котра нарешті прийшла в місто на Дніпрі. Не минуло й двадцяти років. Але, найімовірніше, так і було треба. Бо вийшло красиво, і ця музика — дніпровська музика — легко дихає.\nJungleman , Гражданин Топинамбур\t, Гурт мандрівних дяків Вертеп\t, Мистецька аґенція Арт-Вертеп\nинтереееесно... правда, интересно узнать, чё в городе творится


Україна і Польща підписали угоду на 100 млн євро кредиту\n9 Вересня, 2015 16:57\nКошти підуть на розбудову прикордонної інфраструктури і пунктів пропуску.\nАрсеній Яценюк та Ева Копач під час зустрічі\nПольща виділить Україні кредит у 100 млн євро на розбудову прикордонної інфраструктури і пунктів пропуску на українсько-польському кордоні.\nНадання коштів передбачене міжурядовою угодою, яку сьогодні підписали міністр фінансів України Наталія Яресько та міністр фінансів Польщі Матеуш Щурек у присутності глав урядів України і Польщі. Про це повідомили в прес-службі Кабміну.\nЯк повідомляється, міжурядова угода підписана на умовах пов’язаної допомоги.\nПрем’єр-міністр України Арсеній Яценюк, який напередодні провів зустріч із главою уряду Польщі Евою Копач, зазначив, що ця угода - "реальний крок у допомозі Україні". Він повідомив, що кошти надаються на 30 років під 0,15%.\nЧитайте також: Польща надаватиме підтримку біженцям з України\nЯценюк також розповів, що гроші підуть на розбудову 8 пунктів пропуску на найбільшому східному кордоні ЄС. Він додав, що це стосуватиметься 8 мільйонів громадян з обох боків. За його словами, 60% коштів відправиться на будівництво доріг, 40% коштів - на будівництво інфраструктури.\nТеги : кредит Польща кордон інфраструктура пункти пропуску


Куди поїхати на Новий рік - ціни і напрямки | Сьогодні\nТури на Новий рік: куди поїхати і за скільки\n21 листопада 2018, 07:35\nСпланувати новорічно-різдвяні вихідні краще до грудня. Потім ціни на відпочинок підскочать\nГотуватися до довгих свят краще заздалегідь. Про це говорять і в вітчизняних турфірмах. "Завжди є люди, які біжать до туроператора в останній момент і сподіваються зірвати "гарячу" путівку, але частіше за все вони залишаються ні з чим. Насправді," гарячих "путівок на Новий рік одиниці, і турагенти відразу ж пропонують їх або родичам або знайомим", – розповідає менеджер з продажів однієї з турфірм Світлана Алексєєва.\nЗараз туроператори пропонують три варіанти відпочинку на Новий рік. Це тури Україною, до Європи і до теплих країн. Причому попит на перші останні чотири роки постійно зростає.\nВ Україні новорічними вихідними будуть дні з 30 грудня по 1 січня. Крім того, напередодні українці матимуть ще чотири вихідних поспіль – 23-25 грудня.\nСайт "Сегодня" розібрався, де і за скільки можна провести новорічні свята.\nСкільки коштує відпочинок в Україні на Новий рік\n"Люди більше цікавляться Україною. Традиційно на Новий рік їдуть до Карпат, Львова. Крім українців сюди їдуть і білоруси. Якщо брати інші регіони, то популярний Київ, Кам'янець-Подільський. Останніми роками туроператори пропонують провести новорічні вихідні в Харкові та Одесі", – ділиться Світлана Алексєєва.\nЦіни на відпочинок в Україні, грн за людину (станом на 20.11.2018):\nТри дні в Кам'янець-Подільському – 3700 грн;\nТри дні туру замками західної України – 3300 грн;\nТур містами Гуцульщини – 3200 грн.\nТуроператори також пропонують провести Новий рік незвично. Наприклад, в готелі на березі Азовського моря поруч з термальними джерелами. Або вирушити в тур на Різдво в Диканьці – на землі Вакули та Солохи.\nВарто пам'ятати про те, що через тиждень-два туроператори і готелі піднімуть ціни вдвічі-втричі.\n"З грудня ціни в готелях зростуть десь вдвічі. Зараз ви можете забронювати номер за 4000-5000 грн на тиждень. З грудня ціни будуть від 8000 гривень. Попит буде великий, тому й піднімаємо ціни. Відпочити хочуть всі, а номерів у нас не так багато ", – розповіли в готелі в с. Поляниця, неподалік популярного лижного курорту в Карпатах.\nПочім відпочинок в Європі\nБільшість турів до Європи – автобусні. За чотири-сім днів туроператори пропонують поїздку мінімум до двох країн і три-чотири міста. Вартість турів починається від 100 євро за людину.\nОднак за низькою ціною можуть ховатися відсутність комфорту і приховані платежі.\n"За 120 євро складно запропонувати якісний відпочинок. Тому турфірми економлять буквально на всьому. Наприклад, за всю поїздку переночувати в готелі можна тільки раз, а інші два-три дні – в автобусі. Про це треба уточнювати заздалегідь, і оцінювати свої можливості", – каже Світлана Алексєєва.\nЯкщо в програмі є відвідування музеїв або замків, то, найімовірніше, за вхід треба буде заплатити окремо.\n"Мінімальна вартість туру, яку я бачила в мережі – 115 євро до Праги і Берліна за чотири дні. Що входить до вартості? Переїзд і готель. Все. Всі сім екскурсій, які додаються, – платні. Природно, харчування не організовується. Тому треба уважно дивитися, що входить до вартості. Зазвичай, вхід до музеїв платний. А в Європі квиток коштує не 30-50 грн, як в Україні, а 10-20 євро. Це все приховані платежі", – додає Алексєєва.\nЦіни на тури до Європи, з людини:\nКраків-Будапешт-Відень (5 днів) – 178 євро;\nВільнюс-Рига-Таллінн (6 днів) – 180 євро;\nБерлін-Потсдам-Краків (4 дні) – 152 євро;\nКраків (2 дні) – 73 євро;\nПрага-Карлові Вари (4 дні) – 90 євро;\nКраків-Прага-Париж-Версаль-Мюнхен (6 днів) – 211 євро.\n"На Новий рік зазвичай беруть тури до Єгипту і Арабських Еміратів. Єгипет – найдешевший варіант. Зараз удвох в чотиризірковому готелі з послугою" все включено "можна відпочити тиждень за 16 000 грн. На Новий рік буде дорожче – від 20 тисяч. У цей час вдень ще досить тепло, але вода вже не так прогрівається, як, наприклад, у вересні. До вечора вже прохолодно, і ми рекомендуємо брати з собою куртки, вітровки, джинси", – розповіли в одному з турагентств.\nНовий рік в Об'єднаних Арабських Еміратах обійдеться дорожче – від 24 тисяч гривень за двох на тиждень. Однак тут тепліше – температура повітря вдень сягає 28 С.\n"Беруть тури до Таїланду. На новорічні свята тури від 70 тисяч гривень в тризірковому готелі. Гоа на ці дати – 52-55 тисяч гривень за двох. Чим далі летіти, тим дорожче, наприклад, Домінікана вже 90 тисяч гривень", – пояснюють в турагентстві.\nНагадаємо, раніше ми писали про те, куди можна поїхати на Новий рік за мінімальну зарплату.\nтуризм Єгипет Новий рік вихідні новорічні свята путівки


чоловіка - Новости\nСтаном на 31 березня у Волинській області три випадки інфікування коронавірусів. Один з них виявили за останню добу посмертно.\n“За останню добу у Волинській області виявлено 1 випадок Covid-19 (посмертно). Таким чином, за станом на 10:00 31 березня 2020 року на Волині зареєстровано 3 випадки коронавирусной інфекції”, – йдеться в повідомленні.\nВідзначається, що смерть чоловіка настала не від симптомів коронавируса, а від серцевого нападу. Він перебував на лікуванні з діагнозом “пневмонія” в інфекційній лікарні. Помер 29 березня, а 30 в лабораторії підтвердили зараження коронавірусів.\nЗ підозрою на Коронавірусние інфекцію в області зареєстровано 10 осіб. Зразки їх аналізів знаходяться на дослідженні в вірусологічної лабораторії ГУ “Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України”.\nОсоба в крові, порвана одяг: поліцейських звинувачують у побитті чоловіка в Києві\nУ мережі активно обговорюють інцидент, що трапився в ніч на вівторок, 31 березня, на столичному Подолі, де, за словами киянки Даші Мінащенко, від дій поліцейських постраждав її друг.\n«Близько 00:15 машину мого друга, за адресою Електриків 19, зупинила поліцейська машина Якийсь коп на ім’я Андрій і його непізнаний напарник підійшли до машини мого друга і попросили його вийти, на що він запитав, на якій підставі, і попросив пред’явити документи. Наступні дії можуть відбутися тільки в американському блокбастері: друга почали за комір витягувати з машини. Побили, порвали йому весь одяг: футболку, кофту, пальто. Він в свою чергу почав виштовхувати їх з машини, тому що вони не мали право, як мінімум, лізти в машину », – пише киянка і публікує фотографії з місця інциденту, де вона, за її ж словами, була вже через півгодини після того, що сталося.\nТим часом командир батальйонв Патрульній поліції України Євген Зборовський в коментарях до цього посту повідомив, що водій порушив Правила дорожнього руху, відмовився показувати документи і чинив опір патрульним.\n«Звичайно, розповідь людини, що не був на місці, читати цікаво, він приправлений емоціями і правом з серіалів, але очевидно, що правда десь посередині. Як мінімум », – написав Зборівський і додав, що сам на місці інциденту він також не був, і що отриману інформацію передав« відповідному підрозділу ».\nЖінка, заразила коронавірусів села на Буковині, звинуватила в усьому чоловіка\nМешканка Колінківці Єлизавета Тимко, яка нібито привезла коронавірус з Італії на Буковину і заразила відразу кілька сіл, знову виступила зі зверненням до односельців. Якщо в минулому відео вона просила не палити будинок і не чіпати її дітей, то на цей раз пішла в наступ.\nЖінка звинуватила сусідів у тому, що ті сміються над її горем. А також заявила, що першою захворіла не вона, а інший чоловік.\n“Ви хотіли мене зганьбити”\nЗараз в селі Колінківці Чернівецької області тільки і обговорюють відео, яке розіслала напередодні своїм односельцям 59-річна Єлизавета Тимко. Жінка, яка, на думку односельців, винна в тому, що привезла в їх село коронавірус з Італії.\nУ ньому вона встала на коліна, просить вибачення у сусідів і благає “не палить їй хату”. Жінка запевняє, що чула про погрози і дуже переживає за дітей і онуків. Мовляв, всі вони зараз сидять вдома, як зайченята, бояться вийти на вулицю. А в будинку немає хліба і овочів, доїдають те, що залишилося. Відео з’явилося і в групі села Колінківці в Viber.\nПісля того як відео з’явилося в ЗМІ, жінка написала нове звернення до своїх односельчан і виклала його в групі.\nВона звинуватила їх в тому, що хтось передав відео журналістам. “Ви хотіли розважитися, посміятися з мене. Ви порахували, що над моїм болем, відчаєм і розгубленістю можна познущатися. Ви хотіли мене зганьбити і підставити, що я зганьбила і обмовила наше село”, – написала Єлизавета.\nТакож Ліза заявила, що загрози їй приходили на мобільний телефон, коли вона лежала в лікарні. “Я була в розпачі й безвиході, тому що всі чули і знали, що про мене говорили, які загрози звучали – і не тільки приходять на мій телефон”, – заявила жінка.\nВона додала, що якби хотіла вирахувати тих, хто посилав їй загрози з незнайомих номерів, то зробила б це в лічені хвилини.\nАле вона просто змінила номер. Єлизавета обурена, що її звинуватили в зараженні коронавірусів не тільки своїх односельчан, але ще і жителів трьох сіл.\nТакож вона звинуватила іншого жителя Колінківці, Івана О., в тому, що це він перший захворів, але нікому не сказав. За її словами, ще на мітингу Іван відчував себе погано і розповів їй про це. А потім на чотири дні раніше її потрапив в інфекційне відділення лікарні.\n“Я звертаюся до тебе, це ти мене зганьбив, за що ти мене оббрехав? За що підставив під удар мою сім’ю?” “Запам’ятай, ти можеш мене оббрехати, але Господа не обдуриш, розплата Божа ще попереду. Я не проклинаю, але воздасться всім”.\nНезабаром Іван О. сам опублікував в групі довідку з лікарні, що хворів на грип А. Однак Єлизавета не заспокоїлася і заявила, що Іван нібито її купив. “Ти сам знаєш всю правду. Є свідки, яке в тебе було стан. Підкупу їх”, – написала жінка\nОдні шкодують, інші недолюблюють\nУ поліції Чернівецькій області повідомили, що Єлизавета Тимко до них із заявою не зверталася.\nСамі жителі Колінківці розділилися на два табори. Одним Єлизавету шкода. “Ми всі переживали і за неї, і за її дітей і онуків, коли вони захворіли. Адже це небезпечно. Але я не чула, щоб хтось їй погрожував. Якщо це так, то чому вона не звернулася в поліцію, що не поскаржилася в сільрада? Єлизавета – жінка емоційна, і як кажуть її діти, записала відео під дією емоцій. її ніхто не ображає в селі “, – запевняє жителька Колінківці Світлана.\nПравда, в самій групі деякі вважають, що жінка просто хотіла додаткового піару. “Треба ж, її тепер і у Франції показали”, “Прославила нас на весь світ”, – обурюються односельці.\nДеякі навіть говорять, що Ліза Тимко – жінка не боязкого десятка. Якщо треба, кому хочеш відсіч дасть. І володіє хорошими артистичними даними, за це її прозвали місцевим Ляшко і Юлією Тимошенко.\nУ сільраді вважають, що охороняти сім’ю Лізи Тимко не потрібно. “Від кого її тут охороняти? Вона просто уявила собі щось, а може, піариться”, – кажуть у сільраді.\nТам вважають, що сім’ї Єлизавети ніхто не погрожував. “Слова – це одне, може, хтось і бовкнув дурницю. Але на ділі ніхто їй будинок підпалювати не збирався. Вона винна лише в тому, що, повернувшись з Італії, які не просиділа вдома два тижні, як потрібно було. А стала ходити на збори “.\nПрацювала завгоспом і була депутатом\nРаніше Єлизавета Тимко працювала звичайним завгоспом в місцевій школі, а кілька років тому стала депутатом районної ради. Обиралася від Аграрної партії. “Правда, недовго була депутатом. Вона відразу поїхала на заробітки в Італію, на сесії не приходила, ось з неї і зняли депутатські повноваження”, – розповіли в сільраді.\nЄлизавета Дмитрівна дійсно кілька років пропрацювала в Італії, доглядала за літніми людьми. Вона регулярно викладала на своїй сторінці фотографії з підопічними.\nВ Італії Єлизавета доглядала за літніми людьми\nЄлизавета Тимко в Італії\nУ селі історію з карантином через коронавируса вважають перебільшеною і навіть пов’язують з місцевою політикою. Адже весь скандал почався з мітингів. Жителі Колінківці не бажають об’єднуватися в ОТО з сусіднім селом Топорівці. Через це вирують пристрасті, люди навіть їздили протестувати до Києва.\nНавколо села виставили блокпости\n“З цими Топорівці ніхто об’єднуватися не хоче. Але хтось зверху лобіює цю ідею. У нас в Колінківці 5 тисяч жителів, триповерховий садок здаємо, школа є. А там нічого”, – обурюються в сільраді.\nТам підозрюють, що блокпости навколо їхнього села в зв’язку з карантином виставили не випадково, і історію цю теж роздмухують не просто так.\n“Коли карантин, то люди протестувати не можуть. Але як тільки карантин закінчиться, то люди знову вийдуть”, – кажуть у сільраді.\nНа Львівщині коронавірус виявило у 57-річного Чоловіка, Який повернувся з Италии\nУ Львівській області у 57-річного Чоловіка, Який 13 березня повернувся з Италии, 26 березня підтверділі коронавірус. Це третій випадок інфікування в області.\nпро це сообщает Львівська обласна державна адміністрація.\nПацієнт перебуває на лікуванні у Львівській обласній Інфекційні лікарні.\nЗазначається, что 26 березня в області з підозрою на коронавірусну інфекцію звернули ще 4 особи.\nСім’я колишнього міністра виявилася великим землевласником, а компанія чоловіка проходить по кримінальній справі\nКолишній міністр у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій і внутрішньо переміщених осіб Оксана Коляда відзвітувала про свої доходи за 2019 рік. У декларації вона заявила, що її сім’я є великим землевласником:\n2 земельні ділянки по 15000 м.кв. в Хмельницькій області, які з 2017 року були оформлені на її синів – Івана і Володимира Гарвілюка;\n6 земельних ділянок, які знаходяться в Ірпені (250 м.кв.), Житомирі (1000 м.кв.), Кутьківка (4850 м.кв., 3382 м.кв., 294 м.кв. і 1380 м.кв. ), що в Харківській області. Вони належать чоловікові міністра – Миколі Коляді. Всі ділянки були отримані у власність в 2015-2018 році, за винятком землі в Житомирі – право власності від листопада 2019 року.\nЩе сімейства належать два будинки:\nна 120 м.кв. в Ірпені, вартість якого вказана в декларації на дату придбання (2018 рік) – 915,4 млн гривень. Вона може бути помилковою, надто вже велика сума для такого метражу.\nна 29 м.кв. в Житомирі, вартість якого вказана в декларації на дату придбання (2017 рік) – 567 тис. гривень.\nСама Оксана Коляда має у власності лише автомобіль Mazda 3 (2017 р.в.). Її чоловік є бенефіціарним власником кількох компаній:\n«АВАНТАЖ ІНВЕСТ БУД» – будівництво житлових і нежитлових будівель. Підприємство є фігурантом кримінальної справи (№766 / 9524/19) за ознаками фіктивності, в ньому працевлаштовано одну особу. Компанія не має основних засобів і не знаходиться за податковими адресами.\n«СОК« V АГРО »- вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.\n«V ГРУП АВТО» – технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів;\n«БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД« АТОШНІК »- надання благодійної допомоги.\nОксана Коляда в 2019 році заробила:\n532 тис. Гривень – зарплата від основного місця роботи, виплачена Міністерством у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій і внутрішньо переміщених;\n120 тис гривень – зарплата від основного місця роботи, виплачена підприємством «АВАНТАЖ КОМПЛЕКТ».\n5 тис. Гривень – у вигляді благодійної допомоги від Міністерства соціальної політики.\nЧоловік колишнього міністра має заощадження в розмірі $ 20 тис. При цьому інформація про його офіційні доходи в декларації відсутня.\nУ пресі писали, що Оксана Коляда – це ніхто інша, як знаменита Оксана Гаврилюк (змінила прізвище), яка працювала в прес-службі МВС Захарченко в 2013-2014 роках. Це вона озвучувала позицію МВС – «називала війну внутрішнім конфліктом, а бойовиків РФ« повстанцями ».,\n«Акордбанк» чоловіка Маркаровой збільшить статутний капітал • SKELET-info\nМедики розповілі трівожні Подробиці про Чоловіка з Тернопільщіні, Який підхопів коронавірус\nСтали відомі деталі про іншого хворого на коронавірус мешканцям на Тернопільщіні, Який Пішов на похорон и заразівся.\nпро це інформує “ТСН” з посилання на агентство Тернопільський обласний лабораторний центр.\nЧоловік контактував зі священиком, Який Ранее підхопів COVID-19.\nТепер осіб, Які контактувалі Із двома хворими на коронавірус, просять про самоізоляцію.\nДо слова, як пише місцеве видання ОВІД, что другий інфікованій – це житель села Ковалівка МОНАСТИРИСЬКА району.\nЗі слів родічів, Йому різко стало зле, почав задіхатіся. Рідні віклікалі швидку, яка доправила его до медичного закладу. Зараз его рятують медики.\nВдова Кузьми Скрябіна поділилася, чим займається після смерті чоловіка\nВдова Кузьми Скрябіна Світлана Бабійчук розповіла про життя після смерті зіркового чоловіка.\nТак, жінка поділилася, чим зараз займається.\nПро це вона заявила в програмі “Світське життя”. Зокрема, Світлана активно працює над спадщиною Андрія.\n“Зараз має відбутися фестиваль Андрія, незабаром по книзі повинен вийти фільм. Дуже багато всього. Це надзвичайно важко. Бувають дні, коли ти тиждень цим всім переймаєшся і потім ніякої, але час є час”, – поділилася Бабійчук.\nЧернівецькі лікарі розповіли як лікували одужав від коронавируса чоловіка\nОдужав від коронавируса чоловіка з Чернівців лікували виходячи з проявлялися симптомів.\nПро це телеграм-каналу Pavlovskynews в телефонній розмові розповіла працівниця інфекційного відділення Чернівецької обласної лікарні.\nЗа словами медика, чоловікові давали противірусні, жарознижуючі засоби і проводили дезінфекційну терапію. На даний момент конкретної схеми лікування ще немає. Щодня лікарі обходять хворих і лікувальні препарати коригуються в залежності від стану і скарг пацієнтів.\nМедик наголосила, що на даний момент в Чернівецькій обласній лікарні немає пацієнтів у важкому стані, у всіх курс лікування проходить без ускладнень.\nСтаном на сьогодні в Чернівецькій області зафіксовано 25 інфікованих осіб.\nУ Києві побили кашляє чоловіка\nУ Києві побили і викинули чоловіка з тролейбуса розгнівані пасажири, яким не сподобалося, що він кашляв.\nЧоловіка побили після того як він закашлявся.\nЛюдина не могла зупинитися, а оточували його злякалися і стали битися. Де саме стався інцидент, не уточнюється. Однак повідомляється, що водій автобуса допоміг пасажирам тим, що зупинив транспорт і дочекався, поки кашляти чоловіка викинуть з салону.


Держзовнішінформ та UNIDO обговорили перспективи співробітництва - Держзовнішінформ ДП\nДержзовнішінформ та UNIDO обговорили перспективи співробітництва\nВід початку зустрічі було актуалізовано, що сторони свідомі надважливого значення в поточній активізації розвитку промислового виробництва в Україні, в нагальній необхідності впровадження сучасних ноу-хау, особливо в галузі енергозбереження та підвищення ефективності процесу виробництва. Відтак, сторони презентували свої можливості, робочі поточні програми та ознайомили одне одного з діяльністю своїх організацій.\nЗокрема, Ігор Кирильчук, національний координатор проектів UNIDO в Україні, розповів про реалізовані проекти з енергоефективності, ситуацію з діючими проектами тощо. Окреслені проблеми, що виникли з конфліктом на сході та анексією Криму. «Сьогодні наша організація планує розширення своєї донорської діяльності в Україні. До вже широко представленого напрямку з підтримки проектів пов’язаних з енергоефективністю, ми збираємося найближчим часом додати два інших напрямки традиційних для нашої організації в інших країнах світу – це підвищення ефективності промислового виробництва та підтримка експортних проектів… Але, хочу підкреслити – ми у своїй політиці відходимо від секторального підходу в бік кластерно-регіонального. Конкретні проекти, конкретні дії – орієнтир тільки на результат. Бачимо в Україні серйозні перспективи в реалізації проектів екологічно-дорожньої спрямованості. Певні, що співробітництво з Держзовнішінформом дозволить долучити до цієї справи дійсно здорові та перспективні вітчизняні компанії».\nБуло зазначено, що вкрай необхідно підвищувати рівень культури нашого бізнесу та промислових флагманів у питанні розробки грантових програм. «Без світового досвіду, без матеріальної та технічної допомоги розвинутих країн – прискорення прогресу в модернізації української індустрії проблематично. Треба йти до людей, до бізнесу, проводити тренінги тощо, вчити писати проекти, захищати їх перед донорами – та налагоджувати, налагоджувати зв’язки. Альтернативи цьому немає!», – певен фінансовий експерт з проектів UNIDO Андрій Притуляк. Найближчим часом буде виписуватись новий концепт співробітництва цієї поважної організації з Україною. ДП «Держзовнішінформ» також готовий прийняти в цьому процесі активну участь.\nПідбив підсумки наради керівник ДП «Держзовнішінформ» Юрій Лазоренко: «Ми відкриті до роботи з такими партнерами як UNIDO. Це для нас почесно та перспективно. В нас є чимало наробок в зазначених проектах, ми готові стати містком між вітчизняними підприємствами та поважними західними донорами. Найближчим часом розпочнемо конкретну роботу з відбору проектів, особливо з експортної тематики».


Улас Самчук - Українська антитоталітарна проза - Лекція 4. Проза українського зарубіжжя\nУЛАС САМЧУК [5,6,14,18,24,27,29,33,35,43]\nМистецьке кредо Уласа Самчука найпоказовіше висловлене ним самим. «Я не тому письменник українського народу, що вмію писати. Я тому письменник, що відчуваю обов’язок перед народом. Бог вложив у мої руки перо. Хай буде дозволено мені використати його для доброго, для потрібного», — підкреслював автор. «Я ставив і зараз ставлю собі досить, як на письменника, виразне завдання: хочу бути літописцем українського простору в добі, яку сам бачу, чую, переживаю». І далі: «Хочу бути свідомим їх буття, щоб їх стопи не затерлися на цій землі, щоб їх дух не розвіявся в часі й просторі», — писав він в іншому місці і з іншого приводу.\nПерші оповідання Уласа Самчука, датовані 1925 і 1926 роками, пізніше були зібрані у збірці «Віднайдений рай». Вони мали всі ознаки ще молодого й недосвідченого автора. Але вже у них виразно можна було відчути вдумливого автора, що хоче вникливо пізнати й відтворити сучасний йому світ та місце у ньому української людини. Характери, переживання своїх героїв молодий автор уміє вже зображати на тлі соціальних і побутових конфліктів своєї доби («Віднайдений рай», «По-справедливому», «Образа», «Собака у вікні»). Ці перші його оповідання позначені глибокою залюбленістю у природу, нахилом до стриманого, але сковуючого сюжет ліризму, конфліктними психологічними ситу\nаціями та ідейними монологами. Отже, перед нами вже тоді постають основні ідейні складники, мистецькі та стилеві прикмети майбутнього автора «Волині» та «Осту». Перші оповідання — це перші творчі стежки і намацування шляху, це творча лабораторія, гартування пера й думки молодого автора перед тим, як написати свою велику тритомну епопею «Волинь».\nУ романах-трилогіях Самчук творить широку панораму української історії, не оминаючи трагічних її сторінок. Проте його світовідчуття вітаїстичне, оптимістичне. Переважна більшість героїв письменника — селяни, але вони не затуркані багатовіковою неволею, власною неповноцінністю, навпаки, самі творять свою долю, будують своє життя, дбаючи при цьому і про інтереси громади. Улас Самчук володіє незрівнянною майстерністю у творенні монументальних образів. Це виявилося вже у першій трилогії «Волинь».\nРоман «Волинь» — широке епічне полотно, в якому знайшов себе письменник. Робота над трилогією тривала майже десять років. «Волинь» — перший друкований твір У. Самчука. «Видаючи цю річ, — писав У. Самчук, — я нічого від неї не сподівався, я знав її творчі недоліки, буденність теми, недосконалість видання, але раптом, зовсім справді для мене несподівано, ця книга прорвала не тільки всі ті льоди, які скупчилися довкруги моєї роботи, але й стала своєрідною сенсацією часу».\nУся художня проза У. Самчука, за висновком Ю. Мариненка, є системно організованою цілісністю . Вона має яскраво виражений ідейний стрижень, в основі якого лежить національна ідея автора. Своє літературне обдарування письменник спрямував на відтворення у слові власного бачення новітньої історії України. Його творчість тематично запрограмована дивовижною біографією митця, якому судилося стати очевидцем багатьох історичних катаклізмів.\nУ композиційно-сюжетній організації твору найхарактернішою прикметою є хронологічний виклад подій. За жанровою специфікою «Волинь» —- твір складний, є спроби трактувати її як роман-хроніку (що узгоджувалося з прагненням митця «бути літописцем» свого часу) або ж як роман-епопею (концептуальність, обсяг і характер подій, відображених у книзі дають підстави говорити про епопейний характер). Крім того твір синтезує ознаки соціально-психологічного роману та роману виховання.\n«Волинь» — твір значною мірою автобіографічний. В основу його сюжету покладені факти життя автора та його родини. Читач трилогії може знайти багато схожого в біографіях Самчука й головного героя роману — Володька. Це зумовило такі характерні особливості роману, як ліризм, зачарованість природою рідного краю, образами батька, матері, сестри. Проте це, у свою чергу, не применшує монументальності романної трилогії.\n«Волинь» охоплює історію українського роду Довбенків, кревно пов’язаних з одним із наймальовничіших куточків України. їм довелося жити в час великих соціальних потрясінь, боротися за збереження своєї сім’ї, своїх коренів. Селянський світ у цьому творі репрезентують Матвій і Володько Довбенки, представники різних поколінь. На думку Г. Костюка, «Волинь» можна розглядати як історію життя, зростання свідомості й початків суспільно- культурної діяльності Володьки (це збірний образ української молодої людини кінця 20-х і початку 30-х років) . Образ оригінальний і новий у тогочасній українській літературі взагалі. Власні юнацькі переживання на Волині, пильні студії, уважне читання всього того, що давала тоді література і преса всієї соборної України, плюс творча уява митця створили живий, правдивий, синтетичний образ тих бурхливих активно-романтичних років. Обдарований від природи активістичним характером, волею і розумом допитливого мислителя, шукача справедливого, доброго і потрібного — цей образ виходить далеко поза межі рідного йому села Телявки. Більше того, він виходить далеко поза межі його вужчої батьківщини — Волині — й утверджується в нашій літературі й свідомості як загальноукраїнський тип.\nПисьменник утверджує ідею сильної особистості, яка, переживши злети й падіння, втрати і розчарування, черпає життєву снагу в рідній землі, у відвічній круговерті праці — запоруці щасливого і заможного існування, яке не зруйнують найжахливіші вітри історії. Що стосується сюжету, підкреслимо, що Самчук, як правило, обирає хронологічне зображення подій, яке дозволяє йому, з одного боку, показати етапи становлення і зростання героя, а з іншого, — створити справді літописну оповідь певного часу.\nРоман «Волинь» складається з трьох частин: «Куди тече та річка?», «Війна і революція», «Батько і син» і охоплює події приблизно від початку XX століття до середини 30-х років. Це своєрідна художня енциклопедія Волині. Волинь постає тут і топографічно, і лексико-семантичною атмосферою волинської говірки, зображенням побуту, народних звичаїв, повір’їв, національного духу. Покоління, що його репрезентує Володька, починало формувати свою свідомість з локальної проблеми: «Куди тече та річка?», а нагромадивши досвід, прийшло до великої проблеми шляхів державного й культурно-національного розвитку України в цілому. Поставивши на початку свій бойовий клич: «Вставай, село! Відчини очі й дивись! Пізнай себе й свою силу!», воно, покоління Володьки швидко збагнуло, що цей клич — лише один етап до вищого і складнішого завдання. Бо, крім українського села, є ще українське місто, опановане чужою силою. Проблема боротьби за українське місто як доконечного спільника з українським селом у дальшому змаганні за своє місце у світі стає вищим щаблем свідомості покоління Володьки. Вся його діяльність і дальший остаточний крок — вихід у ширший європейський світ —- найкраще це підтверджує.\nПокоління Володьки поставило перед собою ідею виходу України на світову арену, ідею її більшого і глибшого духового й господарчого контакту зі світом. Отже, проблема орієнтації, проблема місця України у всесвітній сім’ї народів як вільної серед вільних для покоління Володьки стає першочерговим бойовим гаслом доби. Закінчення трилогії «Волинь» — це глибока історіософічна символіка. Володька вирушає на Захід з єдиною метою: освоїти глибоко західну цивілізацію, її науку, культуру, мистецтво і, повернувшись, віддати це для добра українського народу. Це, власне, було логічним продовженням тих ідей, що нуртували на українських землях у другій половині 20-х років.\nКоло ідей, накреслених у «Волині», поширюється й поглиблюється у нових романах Уласа Самчука «Марія», «Кулак», «Гори говорять» і «Юність Василя Шеремети». Поширюються й поглиблюються випробувані мистецькі мотиви, й одночасно відкриваються нові стильові й композиційні засоби.\nУ цьому аспекті на перше місце висувається роман «Марія», що посідає особливе місце в нашій літературі. Це перший мистецький твір, де відтворено трагедію українського народу 1933 року. І написаний він того ж страшного 1933-го. Автор не був свідком того нелюдяного шаленства, що відбувалося в ті роки в Україні. Але його творча уява з неймовірною правдивістю наблизила читачів до тієї безпрецедентної трагедійної події. Він дав твір великої життєвої і мистецької правди. Його присвята: «Матерям, що загинули голодною смертю на Україні в роках 1932 — 33», — звучить і звучатиме вічно як вічне прокляття й оскарження тих, що допровадили людей до такого стану.\nРоман розгортається у двох планах: з одного боку, в плані суто людському, особистому, психологічному. Людей зображено з усіма властивими їм високими і низькими інстинктами, сильними і слабкими рисами характеру, добрими й поганими вчинками. З іншого — у плані соціальних, суспільних стосунків і подій, у рамцях яких людина провадить своє особисте життя. Подати у реальній мистецькій єдності ці два плани дуже складно для кожного автора. Улас Самчук, тоді ще зовсім молодий автор, успішно вирішив цю проблему. Сприяли цьому, на думку Г. Костюка, три мистецькі компоненти:\n1) Глибока синівська любов і пошана автора до свого народу, знання його характеру, його життя, його душі, його воління.\n2) Неповторно авторові, пристрасно-життєдайні, рубенсівські, а дехто твердить — довженківські, образи українських людей, української природи.\n3) Властиві тільки Самчукові творчо виявлений стиль ліричного монологу, що, як електричний струм, проймає весь сюжет повісті та тримає читача у постійній напрузі.\nСамі ці три компоненти творять високомистецьку цілість сюжету, де людина, природа й соціальне життя виступають як органічні складники процесу.\nС. Пінчук назвав «Марію» «найсенсаційнішим з усіх творів прозаїка» . Художня якість цього твору справді значна. Звісно, можна дорікнути авторові за деяку «поспішність» стилю, часом надмірну публіцистичність, схематизм у змалюванні персонажів тощо. Проте це стосується радше не цілого твору, а окремих картин.\nЗа жанром «Марія» — роман-хроніка. Дослідники також підкреслювали, що ця книга написана «у високому стилі художньої агіографії». Секрет творчої манери Самчука виявляється у тому, що він сміливо руйнує канони роману-хроніки, ліризує оповідь. Не зважаючи на декларовану автором неускладненість сюжету («хроніка одного життя»), «Марія» — твір багатоаспектний. Проблематика твору, твердить О. Слоньовська, охоплює стосунки батьків і дітей, любові і сімейного щастя, моралі, достатку і праці на землі, мови, солдатчини, духовності та віри в Бога, голоду, геноциду та репресій, добра і зла тощо . Все це тісно переплітається навколо життєпису головної героїні, яка, як твердить В. Шевчук, «щосили будує в розбитому бурями світі своє гніздо, місце спокою, своє вічне місто, а дістає на завершення своїх сподівань і своєї будівничої діяльності цілковитий розгром з тотальним голодом» .\nУ центрі авторської уваги — історія української родини на рубежі епох. Структура: роман складається з трьох частин. Перша — «Книга про народження Марії» — своєрідна передісторія, друга — «Книга днів Марії» — власне історія, третя — «Книга про хліб» — трагічний фінал-розв’язка. Життя Марії постає перед читачами у чітко витриманій хронологічній послідовності, коли кожний наступний епізод поглиблює драматизм дії, відтак — долі героїні.\nЗмалювавши переконливі психологічні портрети героїв (Марії, Корнія, Гната, Максима та ін.), які не позбавлені хиб і вагань, автор зобразив життя українського села впродовж багатьох десятиліть у тісному зв’язку з соціальними потрясіннями перших десятиліть XX віку, зокрема з голодомором 1933 року. Великомученицька доля Марії — доля звичайна, у чомусь буденна, — символізує багатостраждальну, сплюндровану Україну. Розв’язка твору трагічна — вмирає жінка-мати, продовжувачка роду, знищеного соціальними катаклізмами, але фінал повісті життєствердний, вітаїстичний.\nПерше повоєнне десятиріччя, крім великої організаційної праці над створенням МУРу, Улас Самчук присвятив реалізації свого нового великого задуму — трилогії «Ост». Як видно із двох опублікованих томів трилогії (том перший — «Морозів хутір» (1948) і том другий — «Темнота» (1957)), автор поставив собі за мету відтворити в образах добу і людей нашої батьківщини за останнє п’ятдесятиріччя нашої історії. Завдання нелегке. Більше того велетенське. Адже доба надзвичайна й неповторна. Люди і доля їх виняткові. Але автор, вірний своєму призначенню літописця «времени лютого», не міг не сказати своє слово про цю добу. Основними її віхами є революція 1917 року, розпад Російської імперії, постання й поступове утвердження України як держави, як культурно-історичної цілості, наростання дев’ятого валу революційної бурі, формування нового типу української людини та її роль в тих феноменальних обставинах. Це тема першого тому трилогії «Ост» — «Морозів хутір».\nНаслідок усіх цих подій і фактів — поява нової форми державного співжиття на руїнах Російської імперії, що її почали визначати абревіатурою СССР. З цим настала темна доба свавілля й терору. Місце і роль в цих макабричних обставинах української людини — тема другого тому «Осту» — роману «Темнота». «Ост», як підкреслює Р. Мовчан, показовий спробою письменника вписати буття своєї землі у контекст модерної Європи XX століття, зіставити ці дві різні геополітичні реалії — не стільки у плані протилежних матеріальних станів, але передусім у духовно-культурному житті.\n«Морозів хутір» починається таким символічним образом: міська двокласна школа у Каневі навесні 1917 року. Перші місяці революції тут ще нічого не змінили. Як і багато років перед тим, старша класа чекає на Афогена Васильовича, учителя історії й географії Російської імперії. На стіні висить мапа Європейської Росії як символ величі й непорушності імперії. І раптом випадок: Василь, син Івана Мороза, роздратований збиточником Андрієм, хапає чорнильницю, жбурляє в Андрія. Той спритно ухиляється, а чорнильниця потрапляє просто в центр карти Європейської Росії. Не знаємо, чи автор свідомо ввів цей епізод як символ, як передбачення недалекого майбутнього Російської імперії, чи це випадок. Але незалежно від цього це образ надзвичайної глибини й сугестивності. Це звучить як увертюра до великої трагедійної драми: 1917 рік. Ним закінчувалася стара Російська імперія, на мапі якої ні місця, ні назви України не значилося. Тепер на цій мапі лиш чорна пляма з виразними патьоками в різні боки. Many треба тепер накреслити і перемалювати по-новому. Як? Це залежить від співвідношення тих сил, що прийшли до життя й діяльності в цей буревійний 1917 рік. Чи ж у цій акції накреслювання нової мапи на руїнах старої Російської імперії візьме участь та сила, що з перших революційних днів 1917 року назвала себе Україною? Ці питання є центральними у «Морозовому хуторі».\nРозбуджені революцією й покликані до творчого життя, поневолені народи Росії почали перекраювати по-новому імперську мапу. Заявив своє право на окреме місце на мапі й український народ. Всупереч імперській свідомості, народжувалася візія незалежної Української держави. І цей мотив стає одним з основних у сюжетній лінії трилогії «Ост». Уже в початкових розділах «Морозового хутора» він зухвало вривається у застояну імперську атмосферу української провінції і владно заявляє про себе. Виразником цього мотиву, цієї ідеї стає наймолодший з братів Морозів — Андрій, тоді ще скромний учень останньої гімназійної класи, а пізніше — один з найвидатніших персонажів роману. Андрій — представник того молодого покоління, яке щойно спиналося на ноги і юним інстинктом своїм гостро відчувало велику ідею України.\n«Морозів хутір» у доробку Уласа Самчука знаменний тим, що в ньому письменник виходить з тематичного кола селянського життя і звертається до української інтелігенції. Село перестає бути єдиною його стихією.\nДругий том «Осту» роман «Темнота», виданий 1957 року, — цілком самостійний твір, який у той же час є продовженням трилогії і пов’язаний з першою частиною спільними персонажами. Події відбуваються після революції, охоплено період українізації, її розгром, голод, масові репресії. Це справжня епопея про Україну 30-х років. Улас Самчук показав національне та фізичне винищення українського народу, розкрив внутрішню (економічну) сутність Гулагу, випередивши на багато років О. Солженіцина, дав політичні прогнози й оцінки цього режиму, загалом тоталітарної системи.\nЯкщо перший том трилогії «Морозів хутір» відтворює у живих образах гранично складну ситуацію (у психологічному, соціальному й національному аспектах) на теренах колишньої Російської імперії, але ще в неозначеному стані, сповненому великих надій на щось добре і справедливе, то другий том, «Темнота», — це вже перейдений етап усіх романтичних національних сподівань. Це вже доба зловісних експериментів, безоглядної диктатури, суворої регламентації життя суспільного й особистого. Це грандіозна панорама людського існування в Україні та в цілому Союзі трагічних тридцятих років. Перед читачами проходять кадр за кадром картини й характери людей села, міста, колективізації, голоду, репресій, тюрем, допитів. У цьому ряді люди різних станів і професій: колишні привілейовані верстви (граф Демідов, княгиня В’яземська), видатні вчені, священики, інженери, письменники, лікарі, селяни. Окремий світ безпритульних і злочинних елементів; різноманітний і енкаведистський типаж — від засліплених фанатиків, що десь у чомусь випадково схибили, до найпринциповіших розчарованих опозиціонерів і лібералів.\nРівнобіжно до нього барвисто зображений і світ ніби вільного радянського суспільства: селян, робітників, інтелігенції, науковців і письменників, службовців, партійців і безпартійних, міністрів і навіть членів всемогутнього ЦК партії. Знайомлячись ближче з їх життям, діяльністю, з думанням, з офіційним і неофіційним виявом почуття і настроїв, бачимо, як усе духовне й особисте життя цих людей, громадян велетенського державного скупчення, органічно залежне від ГУЛагу. Панує постійно загальний страх і недовір’я. Ніхто, навіть кожний член ЦК, навіть грізний керівник ГУЛагу, не певний за своє завтра. Інформаторами, донощиками прошито не тільки усі установи, суспільні й культурні організації, але й кожну окрему родину.\nТакий ідейно і духовно, національно і соціально багатоликий і багатохарактерний типаж у найскладніших і найдраматичніших ситуаціях, часто на межі життя і смерті, виповнює сюжет роману. Автор, а з ним і його читач, заглядає у всі найпотаємніші закутки життя того східноєвропейського простору, на якому розкинулась і українська земля, на якому живуть і українські люди. І заглядає він туди як об’єктивний, допитливий дослідник і психолог, що хоче збагнути й розповісти світові, чому саме так, а не інакше сталося. Чому мільйони людей різних національностей потрапили у таку трагічну безвихідь? Хто, яка диявольська чи людська сила завинила в цьому? І де, на яких шляхах (духовних, суспільних, господарських чи моральних), можна знайти вихід? Це основне ідейно-мистецьке звучання роману.\nОтже, як бачимо, томи трилогії «Ост» — це твори широкомасштабні, твори глибокого мистецького та ідейно-філософського звучання. Це складна, багатопланова психологічна і соціальна студія в художніх образах. У 1982 році письменник завершив третю частину «Осту» — «Втеча від себе».\nВ інтервалі між другим і третім томами, У. Самчук написав і опублікував ще два романи: «Чого не гоїть огонь» і «На твердій землі» та три книжки спогадів: «П’ять по дванадцятій», «На білому коні» та «На коні вороному».\n«Чого не гоїть огонь» — роман про розп’яття України між двома хижаками, про трагедію людей (українців, євреїв) під залізною п’ятою завойовників, про стихійний зріст українського руху опору проти всіх окупантів землі української (УПА). Автор ще раз показав себе майстром гостросюжетного твору, повного динаміки, різноманітного й багатоликого типажу, надзвичайних пригод, критичних життєвих ситуацій, виразних батальних сцен, оригінальних думок, цікавих діалогів і чарівних пейзажів української землі. Як не дивно, але про український рух опору під час Другої світової війни, що відомий як акція Української Повстанської Армії, у нашій літературі до появи роману «Чого не гоїть огонь» не було написано майже нічого. Роман Уласа Самчука зрушив цю тему з мертвої точки. І в цьому його велике значення у нашій літературі.\nРоман «Чого не гоїть огонь» належить до тих кращих творів, що ними пишається наша література. Ще п’ятнадцять років тому один не зовсім прихильний, але вдумливий критик писав про цей роман: «...мусимо признати, що це один із кращих (романів) у нашому еміграційному середовищі, бо і мистецьки досить рівний, і історично — доба і психологія її носіїв — досить вірно передставлені» (О. Мох).\nУлас Самчук жив і творив у великі героїчні й одночасно в люті і трагічні часи нашої історії. Він жив у вирішальну добу нового виходу на кін історії нашої нації й нашої державності. Він був не тільки свідком, але й активним співучасником цього великого й болючого українського національно-визвольного процесу. Сам письменник твердив, що йому доля судила «бачити, чути і переживати більше, ніж можна було сподіватися протягом життя одної людини». Це велике щастя не тільки його, але й усієї нашої літератури. Бо все те бурхливе, героїчне і трагічне життя народу нашого за останнє п’ятдесятиріччя знайшло своє відображення у багатьох його творах. І найбільша мистецька і суспільна вага цих творів Уласа Самчука в тому, що їх ідеї органічно виростали з найактуальніших і найболючіших проблем нашої доби, що їх проймають наскрізь щира авторова любов і почуття обов’язку перед своїм народом і своєю батьківщиною та, нарешті, що написано їх, висловлюючись метафорично, «кров’ю серця письменникового».


Новини України: Олійник відстоюватиме Хилюка до останнього патрона\nОлійник відстоюватиме Хилюка до останнього патрона\nчетвер 08 лютого, 2007 18:38\n„Я не хочу розкривати секрети, щоб не нариватися на контргру, але відбуваються кулуарні ігрища щодо голови ДПА у Львівській області Віталія Хилюка”, – про це сьогодні заявив голова ЛОДА Петро Олійник під час зустрічі в Центрі політичного прогнозування.\n„Я відчув, що це людина високих моральних якостей. Нам можна багато чим дорікнути, бо ми прийшли у неспокійний час. На долю Віталія Хилюка випав складний постмедведчуківський процес. Однак я горджуся цією людиною, оскільки він ніколи не виконував жодних політичних, кулуарних замовлень щодо бізнесу. Через те в нас з’явилося мільйон ворогів”, – зазначив голова ЛОДА.\nВодночас Петро Олійник згадав деякі професійні та моральні якості Віталія Хилюка, навівши приклади з цифрами: відшкодування ПДВ – 0,4 мільярдів гривень, близько 1,6 мільярда гривень вилучення з тіньового обігу грошей.\n„Маленькі закиди щодо податкової області є, але після Медведчука жодного великого скандалу, пов’язаного з обласною податковою, не було”, – наголосив Петро Олійник.\nНаостанок голова ЛОДА подякував Віталію Хилюку за його мужність та виваженість як податківця та його команди, водночас він наголосив, що „боротиметься за цю високоморальну людину до останнього патрона”.


ЄС запроваджує мита на імпорт металургії. Українські виробники не постраждають — Мінекономіки\nПочинаючи з 2 лютого ЄС запроваджує захисні заходи на ринку металургійної продукції, які стосуватимуться металургії з усього світу, в тому числі з України. Водночас за підрахунками Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, вплив цих заходів на вітчизняних виробників буде мінімальним.\nНовина01 лютого 2019, 14:34\nЧерез аномальні морози у США загинула 21 людина, скасували 5 тисяч авіарейсів\nУ США через сильні морози та снігопади на Середньому Заході загинула щонайменше 21 людина. Такі дані наводить влада США, пише The New York Times.\nНовина01 лютого 2019, 14:19\nФранція надала Україні понад півмільйона євро на будівництво енергоакумулюючої станції\nМіністерство фінансів Франції надало Україні 560 тисяч євро на фінансування проекту з будівництва першої в Україні енергоакумулюючої станції.\nНовина01 лютого 2019, 14:08\nВідсторонення Аласанії: Незалежні журналісти оголосили про створення руху проти цензури\nНовина01 лютого 2019, 13:58\nУ Києві засудили на 7 років «спайдермена», який грабував кредитні установи\nСуд засудив на 7 років позбавлення волі 35-річного киянина за вчинення розбійних нападів. Чоловік нападав на кредитні установи у масці «Людини-павука» та «Бетмена».\nНовина01 лютого 2019, 13:48\nУ центрі Львова обвалилася цегла з фасаду будинку, одна людина постраждала\nУ Львові на вулиці Дорошенка, 14 з фасаду будинку відпала цегла і травмувала перехожого. Про це Громадському розповіла речниця Національної поліції області Світлана Добровольська.\nНовина01 лютого 2019, 13:47\nГромадяни здають в оренду свої паї вдвічі дешевше, ніж держава — Держгеокадастр\nНовина01 лютого 2019, 13:34\nГустий туман завадив двом футбольним командам приземлитися в Києві\nЛітак з гравцями двох українських футбольних команд — «Олімпік» (Донецьк) та «Десна» (Чернігів) ввечері 31-го січня не зміг приземлитися в аеропорту «Київ» через густий туман.\nНовина01 лютого 2019, 13:28\nПогіршився стан здоров'я ще трьох військовополонених українських моряків — омбудсмен\nУ трьох українських моряків — Володимира Терещенка, Вячеслава Зінченка та Віктора Беспальченка — погіршився стан здоров’я. Про це зі слів адвокатів повідомила Уповноважена Верховної Ради з прав людини Людмила Денісова.\nНовина01 лютого 2019, 13:22\nУ Росії 34% громадян не схвалюють діяльність Путіна — опитування\nУ Росії 34% громадян не схвалюють діяльність Володимира Путіна на посаді президента РФ. Про це свідчать опитування російського центру «Левада-центр».\nНовина01 лютого 2019, 13:18\nВ Україні запровадять європейські норми щодо будівництва мостів\nУ Міністерстві регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ розробляють нові норми щодо будівництва автодорожніх мостів. Зокрема, цими нормами планують збільшувати термін експлуатації мостів та робити їх більш стійкими та надійними.\nНовина01 лютого 2019, 13:05\nНевисвітлення подій за участі Порошенка не було причиною усунення Аласанії — голова Наглядової ради\nНевисвітлення подій за участі президента Петра Порошенка не було причиною усунення очільника Суспільного Зураба Аласанії. Про це повідомила голова Наглядової ради Тетяна Лебедєва та оприлюднила повний проект рішення про усунення Аласанії.\nНовина01 лютого 2019, 12:51


✔ Сон чи казка — інгуська казка | Читати на Дерево Казок\nДерево КазокКазкиКазки народів світуІнгуські народні казкиСон чи казка (інгуська казка)\nКазки про: батько і син • небилиця • сон\nЩоб подобрішала ваша душа від доброго, щоб розвеселилася вона від веселого, розповім я вам оцю казку...\nЖив в одному аулі горянин-інгуш, а в нього був син. Якось уранці батько виніс на вулицю зерно сушити, а синові наказав пильнувати, аби птиця зерно не розклювала, і пішов У своїх справах. Аж повертається десь опівдні й бачить: син сидить собі та й дрімає, зерно ж, що лежало поряд, так і лежить, а те, що подалі, горобці склювали.\nРозсердився батько і будить сина. Хлопець здригнувся й обернувся на голос.\n– То оце так ти пильнуєш зерно? – питає батько.\n– Не міг я зерно пильнувати, бо ж мені довелося ще ходити по доньку падчахову!\n– По яку ще доньку? Я тебе нікуди не посилав! – здивувався батько.\nХотів батько дати йому потиличника, але бачить: хлопець і сам чимось здивований.\n– Не посилав, це правда, але я сам пішов...\n– Ану ж розказуй, як воно усе сталося!\n– Ну я ж оце й хочу оповісти...\nСіли вони рядком, і почав син оповідати.\n– Коли ти пішов,– почав син,– я сидів-сидів, дивлюся – ніяких горобців та ворон немає. Знайшов я старий бешмет, повісив його на гілляку, щоб відлякував птахів, а сам приліг відпочити. І раптом я опинився на березі річки. Пірнув у неї і став дорослим джигітом. Скупався, виходжу на берег, одягнувся і тільки-тільки зібрався йти – дивлюся: наближається до берега гарненька дівчина із глеком у руці.\nПобачила вона мене, підійшла ближче й каже: «Зачекай, джигіте, не йди, я князева донька і хочу порадитися з тобою».\nЯ зупинився – і ось що розповіла мені ця дівчина: «Один грізний падчах з незліченним військом зазіхає на наші землі. Надіслав він моєму батькові два ножі й сказав угадати, який з них належить простому горянинові, а який – падчахові. І сказав ще той падчах: якщо не буде відповіді, то я сплюндрую вашу землю!.. Зібралися люди з усього аулу, думали-думали, але ніхто відповісти напасникові не міг... Чи не зможеш ти, юначе, зарадити нашому лихові?»\nЯ подумав і відповів на це князівні так: «Покладіть обидва ножі на вогонь. На ножеві простого горянина з’явиться жир, бо цей ніж був у роботі. А ніж падчаха в роботі не бував,– скільки не грій його, він сухим залишиться. Передай мою пораду батькові, а як ітимеш до річки ізнов – візьми з собою коржів. Бо мені так їсти хочеться».\nПішла дівчина. Опівдні повертається до річки, дістає коржі й каже: «Ти добре порадив про ножі. Але тепер падчах надіслав батькові двох півнів і сказав угадати, який з них старий, а який молодий. Ніхто не знає, як відповісти грізному падчахові».\nЯ знову-таки подумав і так порадив князівні: «Два дні не давайте півням їсти. А третього дня випустіть їх на вулицю й насипте пшениці. Обидва півні кинуться дзьобати зерно. А ви й придивляйтеся: молодий півень стоятиме головою до вітру, а старий повернеться до вітру хвостом».\nПішла дівчина додому. А я сиджу біля річки, виглядаю її. Аж через три дні вона знову вийшла до річки. «Я зовсім зголоднів, чекаючи на тебе»,– сказав я князівні. А вона мені: «Я, каже, хотіла побачити, як півні\nдзьобатимуть зерно. Ти сказав правильно. Падчах вдовольнився з нашої відповіді. Але ж тепер нове лихо спіткало наш край. Грізний падчах прислав моєму батькові залізний стовп і звелів передати: якщо хто-небудь із наших зможе цей стовп підняти однією рукою і влучить через прірву в глек, то він зі своїм військом відступиться од наших кордонів. А якщо ніхто не зуміє цього зробити, то падчах сплюндрує наш край. Усі наші джигіти зібралися, але жоден не в силі підняти отой стовп».– «Гаразд, кажу їй, я підніму залізний стовп однією рукою, перекину його через прірву і влучу в глек. Але спершу нехай князь накаже зарізати бичка й нагодувати мене. Отак і передай йому».\nПобігла дівчина додому, а мене просила зачекати, нікуди не йти. Я лишився на березі. Не минуло й години – прибігає князівна: «Сказала я князеві, що знайшла джигіта, який береться залізний стовп однією рукою підняти, через прірву перекинути й у глек улучити, але просить, аби його спершу нагодували. Князь наказав своїм слугам зарізати бичка, засмажити на вогнищі й нагодувати тебе. Ходімо зі мною!»\nЯ пішов. Мене добре нагодували. Потім показали мені залізний стовп, що його прислав князеві падчах. Я підняв цей стовп однією рукою, перекинув через прірву й улучив у глек. А на тому боці прірви стояв грізний падчах зі своїм військом. Побачив він, які в нашім краю є джигіти, злякався та й відступив зі своїм військом від наших меж...\nТут князь зрадів, похвалив мене й каже: «У грізного падчаха є донька-красуня. Вона гідна стати нареченою такого джигіта, як ти. Йди до падчаха, попроси його віддати за тебе доньку. А ми тобі справимо весілля, якого світ ще не бачив».\nТого ж таки дня я й подався в дорогу... Йшов-йшов та й опинився біля великої річки. Дивлюсь: на березі чолов’яга зачерпує воду велетенським ковшем – ну, таким, як діжа,– випиває і кричить, що вмирає від спраги.\n«Оце так диво!» – гукнув я. «Хіба це диво? – сказав незнайомець,– Онде джигіт, який залізний стовп через прірву перекинув і влучив у глек,– ото диво!» – «Так це ж я залізний стовп через прірву перекидав, а тепер по доньку падчаха йду. Підеш зі мною по падчахову доньку?» – запитав я чолов’ягу. «Піду,– погодився він,– Тільки ківш води з собою візьму».\nОтак пішли ми далі удвох. Ішли та й ішли, аж бачимо: біжить дядько, та так швидко, що лань від нього не втече. Мчить поряд з ланню, рукою її погладжує, а над ним сокіл летить. А взутий дядько у важкі залізні черевики, та ще й до однієї ноги млинове коло прив’язане! «Оце так диво!» – гукнули ми обидва. «Хіба це диво? – відповідає дядько з колом.– Джигіт, який залізний стовп через прірву перекинув і влучив у глек – ото диво!» – «То це ж я залізний стовп через прірву перекидав! – гукнув я йому вслід.– Підеш зі мною по падчахову доньку?» – «Піду,– погодився дядько.– Тільки я й сокола з собою візьму».\nПішли ми вже утрьох. Ішли та й ішли, аж зустрічаємо чоловіка, що прилип вухом до скелі й показує нам: тихо, мовляв!\n«Ти що оце робиш?» – запитав я. «Хочу дізнатися, у який бік поповзла змія, що живе за сьомою горою на схід».– «Оце так диво!» – в один голос вигукнули ми утрьох. «Хіба це диво? Онде джигіт, який залізний стовп водноруч через прірву перекинув та ще й у глек влучив – ото таки диво!» – «То це ж я залізний стовп через прірву перекидав,– сказав я йому,– а тепер по падчахову доньку йду. Ходімо з нами!» – «Гаразд!»\nОтак нас стало вже четверо. Ішли-ішли та й побачили селянина: ходить по лугу, хапає однією рукою одразу по три стоги сіна і переносить їх з одного місця на друге, а поряд із ним вовк бігає.\n«Оце так диво!» – гукнули ми вчотирьох. «Хіба це диво? Онде джигіт, який залізний стовп водноруч підняв, через прірву перекинув та ще й у глек влучив – ото диво!» – відповів селянин. «То це ж я залізний стовп через прірву перекидав,– гукнув я і запитав незнайомого: – Підеш із нами по падчахову доньку?» – «Піду! – охоче погодився він.– Тільки я візьму з собою й вовка, він нам знадобиться».\nТепер нас стало п’ятеро, та ще сокіл і вовк. Ішли та й ішли, аж доки не дійшли до палацу падчаха.\n«Куди йдете?» – запитала нас при брамі варта. «По падчахову доньку»,– відповів я.\nТоді вартові випустили з клітки бойового півня і сказали: «Далі й кроку не ступите, якщо його не переможете! Чи є у вас бойовий півень?» – «Півня нема, але є сокіл»,– гукнув я і випустив до бою сокола.\nНалетів сокіл на півня, все пір’я повисмикував і заклював його.\nПішли ми далі. А далі – друга брама і біля неї знову варта: «Куди йдете?» – «По падчахову доньку!»\nНачальник варти спустив з ланцюга собаку й гукнув: «Далі й кроку не ступите, якщо ваш собака нашого не переможе!» – «Собаки в нас нема, зате є вовк!» – гукнув я і випустив вовка. Налетів вовк на собаку, вчепився у загривок і давай тріпати сюди-туди. Собака ледь вирвався і втік. Варта мусила дати нам дорогу... Йдемо, аж дивимося: уже будиночок для нас приготували. Слуги стіл накривають, із куховарні наїдки виносять.\n«Послухай-но, Пильне Вухо, про що вони на куховарні говорять?» – сказав я тому чоловікові, що слухав, як змія за сьомою горою повзла.\nТой прислухався та й каже: «Падчах наказує у їжу нам отрути підмішати».\nНарешті слуги поприносили всі наїдки, але ми сказали: «Передайте падчахові нашу подяку, але їсти нам не хочеться».\nСлуги пішли, а ми полягали спати. Та щойно ми задрімали, як хатинка наповнилася димом. Скочив я, виглянув у віконце й бачу: біля всіх дверей, біля всіх вікон купи хмизу палають. «Так он воно що! – здогадалися ми.– Падчах нас надумав спалити!»\n«Ти приніс із собою ківш води, загаси вогонь»,– попросив я чолов’ягу, який пив велетенським ковшем воду біля річки і все кричав, що вмирає від спраги. Чолов’яга тут же перевернув свій ківш – і вогонь одразу погас.\nМи знов полягали. Але й на цей раз заснути не вдалося. Зі всіх вікон ринула потоками на нас вода. «Тепер нас утопити збираються»,– здогадалися ми.\n«Перенеси нашу хатинку на сухе місце»,– попросив я того селянина, що переносив на лузі по три стоги сіна за раз.\nТой вискочив, підхопив хатину й переніс на пагорбок.\nУранці прийшов падчахів слуга.\n«Падчах сказав,– передав нам він,– що віддасть тобі доньку, якщо хтось із вас випередить чаклунку, яка живе при дворі падчаха».\nПривели чаклунку. Поряд з нею став дядько, що в залізних черевиках з млиновим колом поряд із ланню бігав. Зняв він свої черевики, відв’язав коло. Падчахів слуга подав знак – і почалися перегони, помчали скорохід та чаклунка – та так хутко, що одразу зникли за обрієм.\n«Послухай-но, Пильне Вухо, що там діється»,– попросив я того, що слухав, як змія за сьомою горою повзе.\nТой приклався до землі та й каже: «Чаклунка вже чимчикує назад, а товариш наш лежить за сьомою горою. Певне, вона чимось відьмацьким приспала його».\nОзирнувся я на всі боки. Бачу: біля палацу залізний стовп. Схопив його й питаю: «Як же розбудити його?» – «А треба в дерево вдарити, яке стоїть поряд із ним,– він одразу скочить на рівні!»\nЯ кинув залізний стовп простісінько в те дерево і розколов його. Наш бігун одразу ж прокинувся і давай наздоганяти чаклунку. Наздогнав її на третій горі, штовхнув у прірву, а сам прибіг до палацу.\nПобачив падчах, що його переможено, визирнув у вікно й гукнув: «Візьми мою доньку й забирайся геть!» Узяли ми падчахову доньку та й повернулися додому...\n– От бачиш, скільки справ у мене було, хіба я міг за якимись там горобцями ганятися? – сказав син, звертаючись до батька.\n– Зерно бачу, тебе бачу, а от падчахової доньки і твоїх приятелів щось не видко. Де ж вони? – запитав батько.\nСин роззирнувся навсібіч. І справді – нікого не було. І тоді він подумав-подумав та й каже:\n– А все інше, напевне, мені уві сні привиділось...\n* Падчах – падишах, володар, король у країнах сходу.


Ресторани за Львовом. Банкетні зали за містом — Dlab — cторінка 6\nРесторани за містом — Львів, Україна\nДвоповерховий комплекс на 7 номерів (16-23 місця), бар на 17 місць, банкетний та VIP зали, літній майданчик на 24 місця та паб. Послуги: - паркінг; - інтернет Wi-Fi, телебачення; - зберігання багажу; - користування електрочайником; - ...\nТРИ СИНИ ТА ДОНЬКА, СПА-ОТЕЛЬ\nЛьвівська обл., м. Борислав, смт. Східниця, вул. Котляревського, 109\nУКРАЇНСЬКИЙ КРАЙ, РЕСТОРАН\n+38 (097) 8484558\nРесторан за містом пропонує смачні та поживні страви європейської та української кухні; просторий зал на 130 місць, який гарно підходить для проведення весіль, банкетів та корпоративів; банкетне меню; страви з дичини; жива ...\nЛьвівська обл., Пустомитівський р-н, с. Гончари\n+38 (068) 9185053\nФАТА МОРГАНА, ГОТЕЛЬ\nЛьвівська обл., Дрогобицький р-н, с. Дережичі, вул. Молодіжна, 72\n+38 (067) 7503879\nДо ваших послуг: - готельні номери (19 номерів на різні смаки); - ресторан на три зали з надзвичайним інтерєром та європейською кухнею; - банкетні зали на 120 та 200 місць для проведення ваших свят та весіль; - руська лазня; - більярд ...\nФОРТУНА, КАФЕ, РЕСТОРАН, БАР\nЛьвівська обл., Жовківський р-н, м. Дубляни, вул. Шевченка, 3А\n+38 (032) 2242808\nНедалеко від Львова, поблизу Київської траси розкинулось мальовниче містечко Дубляни. Саме повітря Дублян, його незабутні парки та неповторна природа навіюють казку, дихають поезією. Здається, вона причаїлась скрізь: в ...\nХАТА ВОЄВОДИ, РЕСТОРАН\nХУТІР ДИКАНЬКА, ГОТЕЛЬНО-РЕСТОРАННИЙ КОМПЛЕКС\nЛьвівська обл., Жовківський р-н, смт. Куликів, пл. Незалежності, 11\n+38 (096) 3494522\nПропонуємо: - номера: люкс, напівлюкс; - ресторан, тераса, панський зал, пивниця. Надаємо приміщення та організовуємо банкети з нагоди весіль, днів народжень, хрестин, корпоративів та будь-якої іншої урочистої події.\n+38 (032) 2277171\nЛьвівська обл., Пустомитівський р-н, м. Пустомити, вул. Грушевського, 2\n+38 (03230) 20340\nРесторан смачної кухні. Суперові страви, самий крутий шеф - кухар і турботливий персонал. Дуже позитивна атмосфера і чудова жива музика. Місце з чудовим розташуванням, підходить для усіх святкувань, весіль, ювілеїв, днів ...\nШАЛЕНА ШКВАРКА, РЕСТОРАН\nЛьвівська обл., Бродівський р-н, м. Броди, вул. 22-го Січня, 73а\n+38 (03266) 43217\nДвоповерховий ресторан, затишний інтер’єр. 3 зали – на 180, 20, 4 місця та балкон – на 32, літній майданчик під накриттям. Система вентиляції та кондиціювання. Щовечора – жива музика. Є паркінг з охороною. Більярд з баром на 18 місць. Великий вибір алкогольних напоїв.\nШАШЛИЧНИЙ ДВІР, ВІДПОЧИНКОВИЙ КОМПЛЕКС\nЛьвівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода\n+38 (096) 0711777\nм. Львів, смт. Брюховичі, вул. Івасюка, 4\n+38 (095) 2822226\nБанкетний зал для святкування урочистих подій. Ресторан зі стравами європейської, української та баварської кухонь: різноманіття м’яса, випічка та мучні страви. Відомі сирні закуски, холодці, перші страви є в меню.Свиняча ...\nВсього компаній: 117


За тиждень до весілля Діма сказав Каріні, що весілля не буде, так як він не готовий платити таку величезну ціну за їхнє щастя – Intermarium-Новини Міжмор'я\nYou are here: Home / Історії з життя / За тиждень до весілля Діма сказав Каріні, що весілля не буде, так як він не готовий платити таку величезну ціну за їхнє щастя\nЗа тиждень до весілля Діма сказав Каріні, що весілля не буде, так як він не готовий платити таку величезну ціну за їхнє щастя\nКаріна протягом 5 років ставила собі питання, чому коханий чоловік кинув її перед самісіньким весіллям. Справжню причину його вчинку вона змогла зрозуміти, тільки коли переглянула його фото в соціальних мережах.\nДмитро і Каріна виглядали разом дуже ефектно. Пара займалася підготовкою до весілля, і вони по-справжньому були закохані одне в одного. Але не все в їх житті було так безхмарно. Батьки Дмитра не схвалювали вибір сина і не приховували свого ставлення до Каріни. Причиною їх нелюбові до дівчини було те, що вона виросла в звичайній родині, а ось батько Діми був успішним бізнесменом.\nЩо тільки не робив батько Діми, щоб посварити закохану пару. Він навіть відмовився допомогти синові матеріально в організації весільного торжества. Але Дмитро стояв на своєму. Але чим ближче був знаменний день, тим сумнішим і неговірким ставав наречений. Каріна все бачила, але думала, що Дмитро просто долає хвилювання.\nАле за тиждень до весілля Діма сказав Каріні, що весілля не буде, так як він не готовий платити таку величезну ціну за їхнє щастя. Дівчина, звичайно, просила хлопця порозумітися з нею, але Діма мовчки зібрав всі свої речі і пішов.\nЩоб скоріше забути про все, дівчина переїхала в інше місто. Через деякий час Каріна змогла знову закохатися і незабаром вийшла заміж. Але іноді, мимоволі, вона, все ж, згадувала Дмитра і не переставала себе діймати одним, і тим же, питанням, чому він все-таки пішов?\nВідповідь на болюче питання Каріна дізналася через 5 років. Тоді вона сиділа на сторінках соціальних мереж і мимоволі згадала про Дмитра. Після їхнього розлучення, дівчина обірвала з ним і всі зв’язки. Але сьогодні їй стало цікаво як склалося його життя.\nДівчина швидко знайшла його сторінку в соціальних мережах, переглянула всі фото і зрозуміла, що Діма одружився через місяць після їх розставання. Його дружиною була дівчина Аліса. Каріна її пам’ятала, вона входила в число їхніх спільних друзів. Батьки були впевнені, що саме Аліса стане прекрасною дружиною для їх сина. Тим більше, що її батьки теж володіли успішним бізнесом.\nКаріні все стало ясно. Швидше за все, батько Діми пригрозив, що якщо він не одружиться на Алісі, то позбудеться всього – спадщини, частки в бізнесі, фінансової підтримки, статусу. І Дмитро не захотів йти на такі жертви.\nКаріна вже давно пробачила Дмитра. Тим більше у неї самої дуже щасливий шлюб, в якому народилася донька. По фото, Каріна зрозуміла, що у Діми теж є діти, двоє.


Спортсменам дозволили курити марихуану під час змагань | NewsMarket - Новини України та світу\nПодії, Світ, Спорт |\nВсесвітнє антидопінгове агентство WADA\nВсесвітнє антидопінгове агентство WADA на засіданні в Монреалі прийняло рішення збільшити граничний рівень вмісту марихуани в організмі, при якому допінг-проба буде визнана позитивною, в десять разів.\nЯкщо раніше допустимий вміст марихуани в організмі становило 15 нанограм на мілілітр, зараз поріг збільшено до 150 нанограм.\nЦе означає, що спортсмени зможуть курити марихуану навіть за день до старту, не боячись отримати дискваліфікацію, повідомляє “Весь спорт“.\nНагадаємо, марихуана НЕ була заборонена поза змаганнями, але під час змагань термін дискваліфікації за її вживання становив шість місяців.\nОдин з найвідоміших скандалів у світі спорту, пов’язаних з вживанням марихуани, стався з великим американським плавцем Майклом Фелпсом. Найтитулованіший спортсмен в історії Олімпіад був до цього випадку еталонним атлетом, іконою в США.\nБританський таблоїд News Of The World опублікував фотографію, на якій було відображено, як 23-річний Фелпс курить марихуану. Фото, що стало причиною скандалу, було зроблено під час вечірки в університеті штату Південна Кароліна, куди Фелпс приїхав до своєї подруги Джордан Меттьюс. Знімок датований 6 листопада 2008 року. На ньому зображений Фелпс, що тримає біля рота скляний кальян для куріння марихуани.\nПрокурор вимагає для Берлусконі 6 років тюрми\nРада ухвалила антикорупційний законопроект в цілому


економіко-правовий коледж - 181 Харчові технології\nОсвітня програма (Спеціальність): 181 Харчові технології\nГалузь знань: 18 Виробництво та технології\nОсвітній рівень: фаховий молодший бакалавр\nКваліфікація: технік-технолог з технології харчування\nПрийом на навчання: на базі 9-ти (тільки денна), 11-ти класів та професійно-технічної освіти\nТермін навчання: на базі 9-ти класів – 3 роки 5 місяців, на базі 11-ти класів – 2 роки 5 місяців, на базі професійно-технічної освіти – 1 рік 5 місяців.\nХарчова промисловість та ресторанне господарство в Україні мають невідкладну потребу у висококваліфікованих спеціалістах, які здатні у стислі терміни вивести ресторанне господарство України на позиції розвинених країн Європи та світу. Враховуючи перспективи розвитку харчової промисловості, ресторанного господарства та туристичного бізнесу, потреба в фахівцях зі спеціальності «Харчові технології» з кожним роком буде зростає.\nТехнік-технолог – це кваліфікований спеціаліст з технології харчування, який аналізує і контролює якість сировини, матеріалів, готової продукції, проводить необхідні технологічні розрахунки та оформлює технічну документацію, виявляє причини браку продукції, розробляє заходи щодо його запобігання і ліквідації, здійснює контроль за дотриманням правил техніки безпеки.\nположення законодавства України: постанови, керівні, методичні та нормативні матеріали, які стосуються питань технології виробництва харчової продукції;\nтехнологію виробництва харчової продукції та органолептичні методи визначення якості сировини, напівфабрикатів, готових виробів;\nсучасний вітчизняний та зарубіжний досвід у професійній діяльності;\nвиробничий цикл підприємства;\nпринципи організації праці;\nсучасні технології в ресторанній індустрії, потреби та очікування гостей (попит споживача);\nтоварознавство харчових продуктів, структуру ринку та конкурентне середовище, ринок постачальників продовольчої сировини;\nоснови економіки в закладах харчування, ціни та ціноутворення, практику добросовісного ведення бізнесу;\nпосадові обов’язки виробничого персоналу, основи конфліктології, основи педагогіки та принципи організації професійних тренінгів на робочому місці, теорію управління і мотивації персоналу;\nоснови соціології, тенденції на моду в галузі товарів та послуг;\nпрофесійну термінологію, ділове спілкування, розмовну іноземну мову в об’ємі професійної діяльності, професійну етику та етикет;\nправила екологічної безпеки в закладах харчування, санітарію та гігієну, охорону праці, правила пожежної безпеки;\nоснови діловодства і документообігу.\nкерувати виробничо-господарською діяльністю закладу харчування, спрямовувати її на забезпечення високої якості приготування страв та високого рівня обслуговування споживачів;\nорганізовувати своєчасне постачання підприємства сировиною, напівфабрикатами, продовольчими товарами та матеріальними ресурсами, їх складування, збереження, контроль якості;\nзабезпечувати належний рівень ефективності виробництва, впроваджувати нову техніку та технології, прогресивні форми обслуговування;\nстворювати умови для прибуткової діяльності підприємства в конкурентному середовищі;\nорганізовувати планування, облік, складання та своєчасне подання звітності про фінансово-господарську діяльність підприємства;\nпроводити систематичний контроль за якістю приготування страв, вивченням попиту споживачів на продукцію закладу харчування, організацію обслуговування споживачів, станом трудової та виробничої дисципліни, дотриманням правил і норм охорони праці, санітарно-технічним станом підприємства.\nВи зможете працювати на посаді:\nзавідувача виробництвом на підприємствах ресторанного господарства різних типів та форм власності;\nкухаря, кондитера, технолога;\niнструктором виробничого навчання;\nдиспетчером з випуску готової продукцiї;\nвиробником харчових напiвфабрикатiв;\nкерівника підприємства малої потужності;\nшеф-кухаря (завiдуючого виробництвом малого пiдприємства);\nдержавного інспектора з якості товарів;\nмайстру виробництва кондитерських виробiв.\nСтуденти коледжу проходять практику в м.Черкаси, а також виїжджають на літню практику до санаторіїв мальовничого півдня України.\nСтуденти спеціальності «Виробництво харчової продукції» є активними учасниками всіх професійних заходів коледжу та міста.\nВикладачі технологічних дисциплін щорічно проводять тижні за фахом, науково-теоретичні та теоретично-практичні конференції на різну тематику, професійні конкурси, майстер-класи, виставки-продажі кулінарних та кондитерських виробів, що сприяє підвищенню професійної майстерності та вдосконалює первинні навички молодшого спеціаліста. Також у коледжі студенти вивчають техніку карвінгу з овочів та фруктів.\nКрім цього, студенти спеціальності отримують робітничі професії Кухаря або Кондитера.\nTotal of answers: 778


Google показав, що таке інтернет ізсередини (ВІДЕО) — Новини України | Ракурс\nGoogle показав, що таке інтернет ізсередини (ВІДЕО)\n18.10.2012 16:42 КоментаріRacurs.ua\nGoogle виклав відео, в якому розповів про свої дата-центри, через які найбільша IT-корпорація має змогу знаходити інформацію у мережі.\nПро це повідомляє cbsnews.com, передає «Дзеркало тижня. Україна».\nПід час відео-екскурсії будинком одна зі співробітниць Google розповіла: щоразу як користувачі користуються сервісом Google, вони підключаються до одного з дата-центрів, розташованих по всьому світу.\nЗовні центри виглядають як маленькі електростанції через великі охолоджувальні установки, що підтримують оптимальну температуру роботи для процесорів.\nНаразі Google має вісім дата-цетрів, більшість з яких знаходяться в США і лише два в Європі. Проте компанія планує поставити кілька центрів у Гонконзі, Тайвані, Сингапурі та Чилі.\nGoogle надав можливість користувачам поспостерігати за роботою дата-центрів за допомогою сервісу Street View.\nВідзначимо, що завдяки потужностям дата-центрів, компанія здатна індексувати всі сторінки в інтернеті, а також швидко відповідати на пошукові запити користувачів. Завдяки безперебійній роботі центрів користувачі можуть переглядати відео YouTube, мати доступ до пошти та інших сервісів.\nНа відео від Google показано роботу співробітників з процесорами, що забезпечують користувачам швидкий доступ до інформації.\nТакож компанія вирішила відповісти на закиди щодо збору досьє на користувачів роликом, де демонструється як знищуються жорсткі диски, які вже відслужили свій термін.


Фотодобірка: закулісся третього ефіру «Х-фактор»-9 очима учасників\nТретій прямий ефір «Х-фактор»-9 пройшов в романтичній обстановці. Учасники в супроводі оркестру підкорили глядачів незвичайним виконанням улюблених хітів. Ми вже показували вам ексклюзивну фотодобірку третього ефіру від телеканалу СТБ. Що ж ще відбувалося за кадром під час третього прямого ефіру – дивіться в нашій фотодобірці від учасників!\nБільше на тему: Фотодобірка: закулісся третього прямого ефіру «Х-фактор»-9


Помідор - ягода або все-таки овоч? - Природа 2021\nЯк свідчить більшість довідників, томат - рослина сімейства пасльонових. На латині назву культури звучить - Solánum lycopérsicum. Вирощують томат як овочева культура, а його плоди найчастіше називають помідорами. При цьому тип плоду - ягода. Чи означає це, що помідор - ягода?\nВживаючи цю культуру, ми майже ніколи не замислюємося, помідор - ягода або овоч? А це питання було навіть причиною судового розгляду. Так, в далекому 1893 році Верховний суд Сполучених Штатів виніс вердикт, згідно з яким помідор вважався овочем. Можливо, причина такого рішення перебувала в економічній площині. Адже імпорт овочів, на відміну від фруктів, обкладався митом. Але, як би там не було, рішення було прийнято на підставі того, що помідор зазвичай їдять на друге під м'ясо або рибу.\nВтім, від того, помідор - ягода, іліовощ, його властивості не стають менш корисними. Лікопін - унікальна природна речовина, яке у великих кількостях містять помідори, має просто чудодійні властивості. Завдяки цій речовині, вживання помідорів в їжу сприяє зменшенню концентрації холестерину в крові і зниження кров'яного тиску. Лікопін в великих кількостях також активно бореться з ожирінням і утворенням тромбів.


Успішний виступ формує позитивний імідж в Європі: ексгравець Карпат про гру України на Євро-2020 - Збірна\nУспішний виступ формує позитивний імідж в Європі, – ексгравець Карпат про гру України на Євро\n29 липня 2021, 09:00 Читать новость на русском\nСергій Кузнецов (у центрі) / Getty Images\nКолишній нападник Карпат, Севастополя та Говерли Сергій Кузнецов висловив власну думку щодо виступів "синьо-жовтих" на недавньому чемпіонаті Європи. Ексфутболіст вважає його успішним та показовим.\n"Наша збірна сильно потішила в плані організації гри і реалізації ідей тренерського штабу, – вважає Кузнецов. – Було помітно, що футболісти також додавали свої хороші індивідуальні якості. Думаю, Україна дуже достойно проявила себе".\nЧитайте також Соболь завершив відпустку та повернувся у Брюгге: фото з лідером команди\nЕкснападник, який донедавна працював тренером у грецькому Панатінаїкосі, вважає, що Україна проявила себе найкращим чином.\nТакий успішний виступ формує позитивний імідж для українського футболу в Європі. На нас почали більше звертати увагу, частіше говорити, – каже Сергій.\nПід час Євро-2020 Кузнецова запрошували на угорське телебачення у якості експерта. "Було приємно приходити у студію після хороших результатів. Тренерський штаб Андрія Шевченка проробив величезну роботу, як і футболісти. Хочеться тільки побажати їм не зупинятися на цьому", – додав український тренер.\nКузнецов виступав у Львові з 2008 по 2011 роки. Також свого часу викликався до молодіжної збірної України.\n"Синьо-жовті" пробилися до чвертьфіналу континентальної першості, де поступилися Англії з рахунком 0:4.


ПП «Наш Ринок» виступило проти свавілля суддів у Львові - ZAXID.NET\nПП «Наш Ринок» виступило проти свавілля суддів у Львові\nЕкономіка — 11 квітня 20118102\nСьогодні, 11 квітня, ПП «Наш ринок» організувало пікет, щоб зупинити свавілля суддів. Зокрема, приватне виступило проти несправедливості суддів Тертичного В. Г. та Тупицького О. М. У пікеті участь взяли 50 осіб. Збір учасників пікету відбувся поблизу Палацу культури залізничників о 10:00 год. Пікетувальники вийшли із п’ятьма великими плакатами, на яких були висловлені їхнє звернення та вимоги.\n«Рейдери хочуть захопити ринок уже не перший рік, перешкоджаючи підприємцям продовжувати діяльність. Захоплення ринку відбувається не без відома окремих суддів. До того ж, справа стосовно «Нашого ринку» переходила з одного суду до іншого. Підприємство підтримує Львівська міська рада та міліція, тому цього разу підприємство активно захищає свої права, виступаючи проти рішення окремих суддів та звертаючись до Президента. На разі справу подано на апеляцію», - повідомила голова Асоціація самоврядних ринків України Віра Чванова.\nПікет завершився близько 14:00 год на вулиці Героїв УПА. Як стверджують організатори, до учасників протесту вийшли прокурор Олег Денега, заступник обласного прокурора Андрій Стасів, прокурор Шевченківського району Поліщук В. та представник Президента України. Останньому було надано лист-прохання до Президента.


Мова жестів: що означає висунутий язик в різних країнах\n9 Листопада 2013 22:30\nУ багатьох країнах, і у нас в тому числі, людина, яка захоплено чимось займається, часто висовує при цьому язик. Діти, показуючи його, хочуть, щоб від них відчепились, коли вони чимось захоплені. Дорослі теж хочуть, щоб їх не турбували, коли вони над чимось зосереджені. У більшості випадків так людина просто жартує, передражнює іншого або хоче викликати у нього обурення. А взагалі - показувати язик у нас не дуже прийнято. Про це пише вчитель біології Тетяна Павленко на своєму сайті.\nУ деяких країнах дорослі показують один одному язики частіше, і зовсім з інших причин. Так, наприклад, китайці показують язика, коли чомусь дуже сильно дивуються або чимось налякані.\nДемонстрація язика не вважається непристойним або неповажним також у Франції та в Італії. Жителі цих країн висловлюють даними жестом легку насмішку над чужим промахом. Якщо ж ви покажете комусь язик в Новій Зеландії, то можете нажити собі ворогів із місцевих. Справа в тому, що в цій країні висунутий язик означає образу чи навіть загрозу іншій людині. Австралійці за цей, здавалося б, безневинний жест взагалі полізуть з вами битися. Якщо вам під час вашого перебування в Латинській Америці показав язик місцевий житель, можете розвернутися і піти прямо в суд. Тому що у латиноамериканців цей жест означає те ж, що і фраза «Ти боягуз!».\nУ Німеччині автомобіліст, який показав іншому язик, зобов'язаний заплатити від 150 до 300 євро. Уявляєте, що сталося б з нашими водіями, якщо наш уряд таке зробить? Півкраїни б залишилося без засобів для існування. Таким чином, важливо пам'ятати, особливо відправляючись в чужу країну, що ваш жест може розцінюватися людиною іншої культури зовсім не так, як ви припускали, адже незнання не звільняє від відповідальності.\nПереважна більшість жителів планети сприймають Альберта Ейнштейна як «божевільного вченого». Такий образ склався в головах мільйонів людей виключно завдяки неординарній зовнішності великого вченого, а не його розумового стану. Одного разу фотограф попросив вченого зробити задумливе обличчя, відповідне до іміджу дослідника, на що вчений висунув язика, показавши себе не тільки серйозним винахідником, але і звичайною життєрадісною людиною. Так і вийшла ця фотографія, розвіявши образ сивого, трохи розпатланого геніального вченого. Сам же геніальний фізик визнав цю фотографію небувало вдалою - до того часу йому вже набрид незаслужений стереотипний образ «злого генія».\nЛучан запрошують на поетичний вечір жестовою мовою 3 Червня 2019 08:44\nЯкі країни досі використовують смертну кару та чим вона небезпечна 12 Жовтня 2020 07:00\nХіт «Океану Ельзи» виконали мовою жестів. ВІДЕО 15 Червня 2016 23:58\nШість простих речей, які категорично заборонено вивозити з різних країн 23 Лютого 2021 07:40


явиться | Світ електронних схем\nУрок 5. Програмування AVR мікроконтролерів\nОпубликовано 12 May 2013 в рубрике «Мікроконтролери»\nЯк я вже говорив раніше, мікроконтролер працює за програмою, закладеною в нього. У цьому уроці я розповім, як програмувати AVR мікроконтролери. Робота з програматором Для програмування AVR мікроконтролерів ми будемо використовувати раніше зібраний нами LPT програматор і програму PonyProg2000. Скачайте та встановіть програму PonyProg2000. Підключимо програматор до комп’ютера і запустимо PonyProg2000, з’явиться вікно програми:\nМетки: PonyProg2000, вибираємо, вкладку, кнопку, мікроконтролера, прошивки, явиться\nТаймер на РКІ\nОпубликовано 31 Aug 2012 в рубрике «Схеми на МК»\nВашій увазі хочу представити таймер на 24 години. Виконаний таймер на РКІ WH-0802 і на МК PIC16F628A. Таймер дуже простий у повторенні при правильній збірці, не яких налаштувань не треба. При подачі харчуванні на РКІ з’явиться:\nМетки: години, кнопку, контрастність, поставити, Схеми, таймер, явиться\nОпубликовано 19 Jan 2012 в рубрике «Кодові у-ва, Охоронне обладнання, Схеми»\nПропонована схема може знайти застосування в будь-яких пристроях, де потрібно обмежити доступ сторонніх до перемикання режимів. Залежно від того, що підключено на виході схеми (Електромагніт, реле, сигналізація і т. д.), призначення може бути самим різним, наприклад відключення режиму охоронної сигналізації.\nМетки: виході, електромагнітом, живлення, наприклад, потрібно, сигнал, явиться\nОпубликовано 30 Jul 2011 в рубрике «Охоронне обладнання, Різні пристрої, Схеми»\nЦей пристрій є багатофункціональним і може використовуватися для охорони автомобіля (рис. 3.8), квартири (рис. 3.9) або гаража. При спрацьовуванні сигналізації вмикається звуковий сигнал. Пристрій має вбудований джерело живлення і в аварійній ситуації є енергонезалежним. Вся схема пристрою разом зі звуковим сигналом виконані в одному корпусі.\nКомп’ютер в домашній лабораторії – бібліотека електронних компонентів\nОпубликовано 06 Jun 2011 в рубрике «Радіо-початківцям»\nЗ цього номера журналу ми відкриваємо цикл статей під назвою "Комп'ютер в домашній радіолабораторії ". Адресований він усім нашим читачам – Власникам домашніх комп'ютерів, а також керівникам радіогуртку, мають можливість проводити свої заняття в шкільному комп'ютерному класі.\nМетки: інструментів, бібліотеку, домашній, кнопку, компонентів, моделювання, явиться\nОсцилограф – ціла вимірювальна лабораторія вхiдного контролю.\nОсцилограф – ціла вимірювальна лабораторія вхідного контролю При виготовленні і ремонті радіоелектронної апаратури встановлюються різні радіоелементи. Щоб переконатися в їх справності, проводиться попередній (вхідний) контроль, який можна здійснювати за допомогою приставки до будь-якого осцилограф. Принципова схема приставки зображена на рис. 70.\nМетки: екрані, з&#39, можна, осцилографа, приставки, транзисторів, явиться