Інформатика 3 клас конспект уроку "Таблиці в тексті: орієнтування в клітинках. Доповнення таблиць" | Конспект. Інформатика\nНабока Крістіна Вікторівна\n3 клас конспект уроку "Таблиці в тексті: орієнтування в клітинках. Доповнення таблиць" Вивчення основ роботи з таблицями дуже важливо через часте використанні таблиць в документах та можливості скорочувати та вдосконалювати нудний текст через подачу у вигляді таблиць.\nУрок №27.Таблиці в тексті: орієнтування в клітинках. Доповнення таблиць.\nнавчальна:навчити створювати таблиці в текстовому процесорі, сформувати навички доповнення готових таблиць;\nОбладнання та наочність: комп’ютери, підручники, робочі зошити, презентація, проектор.\nПрограмне забезпечення: LibrеOffice.\nСьогодні на уроці ми будемо вчитись створювати таблиці в текстовому процесорі та доповнювати готові таблиці.\nВивчення основ роботи з таблицями дуже важливо через часте використанні таблиць в документах та можливості скорочувати та вдосконалювати нудний текст через подачу у вигляді таблиць.\nРебус «Таблиця». А знає з чого складається будь-яка таблиця?\nРебус «Рядок». Таблиця складається з рядків та …\nРебус «Стовпчик». Саме так – із стовпчиків.\nДе в вашому житті зустрічались таблиці?\nЧи корисні вони були для Вас?\nУ таблицях дуже зручно подавати інформацію. Ви ознайомлені з табличкою множення. Чому табличкою? Бо інформація подана у вигляді таблиці. В магазинах купівлі одягу можна побачити таблиці розмірів, а таблички, що часто знаходяться на зошитах з математики навиваються таблицями Піфагора. По даній таблиці дуже легко рахувати. І займає вона не так багато місця, 9 таблиць множення.\nПогляньте на даний текст. Чи це є таблиця? Тут інформація подана у вигляді таблиці та просто не вистачає контурних ліній. Них ми додамо пізніше. Кожна таблиця складається зі стовпчиків. Скільки їх тут?\nМісце в якому перетинається обраний рядок та стовбець називають коміркою. Саме в комірках міститься інформація.\nЯкщо є таблиця, але немає заголовків то щоб назвати комірку використовують латинську літеру та цифру. Пограємось в гру та назвемо комірки.\nДля додавання таблиці до документу (її вставки) потрібно перейти у вкладку «Вставка» та скористатись одним із способів додавання.\nНа допомогу приходить 2 спосіб. Тиснемо знову на пункт «Таблица» та оберемо «Вставить таблицу».\nТепер при натисненні на обрану комірку ЛКМ можемо з клавіатури додавати потрібний текст.\nГра так чи ні?\n1.Ви добре знаєте таблицю множення?\n2.Список у класному журналі створений за допомогою таблиці?\n3. Ви коли не будь створювали самостійно таблицю.\n4. Сьогодні гарний урок?\n5. Вам знадобляться таблиці в навчанні?\nВідкрийте документ, що знаходиться на робочому столі та має назву «Таблиця» Вкажіть своє прізвище та ім’я у першому рядку. Виконайте обчислення та запишіть результати.\nЗ чого складається будь-яка таблиця?\nДе знаходяться дані на перетині стовпця та рядка?\nВам сподобався сьогодні урок.\nЯшна Наталія Вікторівна\nСтанчик Ірина Вікторівна\nШляхетнюк-Осіпова Катя Володимирівна


Англомовний Тичина: досвід відчуження – ЛітАкцент – світ сучасної літератури\nАнгломовний Тичина: досвід відчуження\n23.03.2012 11.07.2016 ЛітАкцент\t7 коментарів 5 848\nTychyna Pavlo. The Raspberry’s Eyelash. Translated and edited by Stephen Komarnyckyj. — Salzburg: Poetry Salzburg at the University of Salzburg, 2012\nУ січні 2012 року у видавництві «Poetry Salzburg» (Університет Зальцбурга, Австрія) побачило світ англомовне видання вибраних поезій Павла Тичини — одного з найяскравіших представників українського модернізму. Видання пропонує європейському читачеві англійські переклади з різних збірок Тичини: «Сонячні кларнети», «Плуг», «Замість сонетів і октав», «Вітер з України», «Пізні вірші» й «Ранні вірші». Автор перекладів — відомий британський тлумач української літератури Стівен Комарницький (Stephen Komarnyckyj).\nМожливо, після багатолітньої праці Віри Річ саме Стівену випала честь бути продовжувачем традиції української культури в англомовному світі. Вже нині перекладач вельми «затребуваний» у літературно-мистецьких колах. Наразі, наприклад, він працює над перекладом «Чорного Ворона» Василя Шкляра, готує добірки віршів Ігоря Павлюка, перекладає Станіслава Бондаренко. Проте дозволю собі висловити думку, що саме Тичина постає в центрі перекладацько-літературних зацікавлень Стівена Комарницького, адже Тичина — це знак якості української поезії, це форма зближення української культури з європейською.\nДіалоги з Тичиною у Стівена тривають уже кілька років. І лише цього року нарешті в престижному європейському видавництві вдалося представити на суд європейським читачам українського Тичину (за редагуванням Вольфґанґа Ґертшагера та Андреаса Шагермайра) — загадкового, дволикого, пантеїстичного й трагічного. Живого — і водночас репресованого. Представника українського «Розстріляного відродження», який фізично залишився живим.\nРанній Тичина — настільки унікальна постать в історії української літератури, що навіть Соломія Павличко у своєму «Дискурсі модернізму» не змогла визначити належне місце для поета. Пізніше з її концепцією дискутуватиме Володимир Моренець, зокрема й у статті «Без Тичини». Тичинин ідіостиль і музичність були предметом наукових праць Григорія Клочека, одного з очільників української школи рецептивної естетики. Юрій Ковалів у студіях про Тичину неодноразово наголошував на тому, що поета неможливо сприймати типологічно, що це унікальна постать, яка потребує інакших інтерпретаційних схем. Творчість Тичини не піддається вивченню шляхом типологічного зображення спільних і відмінних рис, якщо порівнювати його з іншими поетами-модерністами. Творчість Тичини також поставала в центрі уваги Григорія Грабовича. Кожен із літературознавців прагне розгадати загадку Тичини, одного з найзагадковіших митців ХХ століття, який явив найвищий світ злет і далі почав замовкати, розчиняючись у радянському часі викривленої естетики й утверджуючись у соцреалістичному каноні.\nНині постать Тичини — своєрідна теорема Ферма для літературознавців. Тичина перетворився на Сфінкса, який ставить запитання усім, хто стає на шлях українського літературознавства. Тичина — людина-оркестр і людина радянського штибу, людина-бунтар, український Рабіндранат Тагор і митець, який усе життя картатиме себе за внутрішню слабкість і слабодухість.\nТворчість Тичини синкретична. У ній досягнуто одного з найвищих в українській поезії естетичних і філософських регістрів. Чому Тичина ідіоматичний? Чому він антитипологічний? Що створило потужний міф навколо Тичини? Багато запитань залишаються без відповіді і для українських літературознавців.\nТому поява англомовного Тичини видається якщо не революційним, то в кожному разі провокаційним явищем. Наскільки міфосвіт Тичини можна відтворити англійською мовою? І тут упадає в очі, по-перше, разюча відмінність між флективною та аглютинативною мовами. По-друге, виникає запитання: наскільки англійська мова може передати колосальну кількість Тичининих неологізмів, оказіоналізмів, особливих метафор, побудованих за такими лінгвістичними моделями, що видаються непридатними чи неприродними для англійської мови? Тичина поєднує в своїй творчості різні модальності реальності, схопленої в єдності чуттєвого та інтелектуального, звукового, зорового, тактильного.\nВидання побачило світ у доволі престижному видавництві. А отже, ця подія —значуща для сучасної української культури. Якщо Тичина буде сприйнятий англійською, то це може знаменувати інтерес у майбутньому до української культури, яка поки що в англомовному світі існує лише в «класичному діапазоні» — йдеться про поодинокі видання Шевченка, Франка і Лесі Українки. І досі дискусійним залишається питання про діапазон представлення української класики в Європі: наскільки опубліковані видання дають підстави говорити про наявність «масового» сприйняття української літератури. Попри те, що в діаспорі були підготовлені переклади поетів-шістдесятників, сімдесятників, важко говорити про вплив цих перекладів на масову англомовну читацьку свідомість. Українська культура на Заході досі перебуває в заблокованому вигляді.\nАнгломовні переклади Тичини — своєрідний стратегічний проект для нинішньої української культури. Ранній Тичина — беззаперечний геній у поезії. А чи можна перекласти генія? Це неодмінно гра на межі фолу або можливості зірвати величезний джек-пот. Для нас естетична вартість Тичини (знову-таки наголошую: молодого Тичини) поза дискусіями. На жаль, окремі покоління українців були виховані на жахливих прикладах радянського Тичини, що нині певною мірою заважає в утвердженні за українською літературою естетичної вартості.\nПеред тим, як звернутися до аналізу поезій, дозволю собі кілька «компаративістичних» ремарок. В українській традиції переклад інколи розглядають лише як мовознавчий феномен, зрештою, шифр «перекладознавство» існує в мовознавчій «парафії». Проте переклади — також об’єкт досліджень у сучасній компаративістиці. Інша річ, що теорії перекладу в класичній теорії перекладознавства і в компаративістиці різняться. Не будемо дошукуватися, які принципи кращі й об’єктивніші. Ще в 1980-х рр. Г. Турі та І. Евен-Зогар запропонували розглядати перекладені тексти крізь призму їх позиції у системі літератури-сприймача. Вивчення соціально-історичного та культурного обрамлення інтерпретованого тексту виявилося надзвичайно плідним у дослідженнях перекладів із погляду компаративістики. Такі концепції відходять від класичних китів перекладознавства — еквілінеарності, еквіритмічності, еквіметричності — і переносять проблематику в царину рецептивної естетики, соціології культури. Можна згадати і про літературознавчо-компаративістичні концепції перекладу Бертона Раффела та Девіда Робінсона.\nД. Робінсон запропонував класифікацію перекладів на основі поняття про тропи, тобто в осерді будь-якого перекладацького методу простежується настанова на використання центрального тропу, якому підпорядковано художній простір. Дослідник називає шість головних тропів перекладу: метонімію, синекдоху, метафору, іронію, гіперболу й металепсис, що характеризують домінантний зв’язок перекладача з вихідним текстом. Ця теорія вкладається в сучасні дослідження із компаративістики, в яких переклад розглядається як особливий художній дискурс, базований на принципах метафоричності або метонімічності (парадигматичний або синтагматичний підходи). Таким чином, у класифікації Робінсона налічується шість типів перекладу: метонімічний (заміна частини частиною), синекдотичний (заміна частиною цілого), метафоричний (заміна цілого цілим), іронічний (переклад відштовхується від іншого перекладу, заперечуючи, критично переосмислюючи його, заперечення можливості еквівалентності, еквілінеарності та еквіритмічності), гіперболічний (удосконалення перекладачем тексту-джерела) і металептичний (текст перекладу перебуває у проміжній позиції між мовою-оригіналом і мовою-сприймачем). Якоюсь мірою запропонована теорія відбиважає принципи побудови літературного канону, що їх подає Г. Блум (клінамен, тессера, даемонізація, аскезис, кенозис, апофрадес). В основі цієї теорії — принцип відштовхування від тексту-джерела, його трансформація на основі певного світоглядного модусу: продовження, заперечення, переписування тощо.\nБ. Раффел пов’язав свою перекладацьку класифікаційну теорію з різними типами читацької аудиторії, на яку розраховано переклад. На думку науковця, існує чотири класифікаційні матриці, що визначатимуть стильову і методологічну домінанту в кожному перекладі. Категорії перекладів, за Раффелом, існують не окремо, а у взаємопроникненні. Отже, можна говорити про 1) формальний переклад (розрахований на дослідників і тих, хто дотримується більше наукових, ніж художніх принципів); 2) інтерпретаційний (орієнтований на досить широку аудиторію); 3) експансивний, чи «вільний»; зрештою, 4) імітаційний (розрахований на аудиторію, яку цікавить творчість конкретного тлумача, ніж вихідний текст). Мені здається, що врахування цього контексту допоможе нам у правильному витлумаченні перекладів П. Тичини у виконанні С. Комарницького. Бо з точки зору класичної «канонічної» теорії перекладу такі спроби явно програватимуть і викликатимуть у нас хіба що іронічну посмішку.\nПогляньмо на хрестоматійний вірш «Одчиняйте двері» («Open the Door»):\nВпадає в око те, що перекладач не відтворив усієї трагічної емоційності вірша, не знайшов адекватних форм, щоб передати такі доволі непрості образи, як «голуба блакить», дозволив собі змінити граматичні основи в кількох фрагментах («As I wait» — «Ждуть…»). У перекладі немає властивої для Тичини апасіопези, немає вселенської трагічності, переданої неймовірно легко, невимушено, якщо не геніально. У перекладі не вдалося відтворити авторських неологізмів. Хоча треба відзначити досить вдалі звукові образи. Відчувається, що переклад хоч і відійшов від оригіналу, проте цей відхід має граматичну природу, пов’язану з іншим типом мови. В англійській мові неможливо відтворити такі самі, як в українській мові, граматичні конструкції, зберігши аналогічні семантичні й семіотичні акценти.\nВзяти для прикладу один із, як на мене, найскладніших віршів Тичини — «Пастелі». Погляньмо на першу частину в оригіналі та в перекладі:\nThe hare flows over\nAnd brakes to balance,\nWhere heat trembles its curtains\nLight breathes through rye\nIn pools of mercury.\nЦей вірш побудовано за принципом поетики контрапункту. В ньому є «зони», які неможливо висловити вербально, вірш нагадує дитячу замальовку. Проте таке тлумачення поезії буде поверховим. У вірші сконденсовано психологічну глибину з незліченною кількістю можливих інтерпретацій, джерела яких заховані у просторі недомовленого — це принципова настанова не неповноту синтаксичної фрази, на неповноту граматичного вираження як натяку на неможливість вираження світу в усьому мовному розмаїтті. Тичина вдається до мовної редукції, прокладаючи шлях в іншу, невербальну систему. Що криється між великими тире в Тичини? Інші голоси? Інша реальність, схована за словами у просторі імагінативної повноти? Якщо з такого погляду проаналізувати переклад Стівена, то він так само програватиме: переклад містить навіть іншу кількість рядків, ніж фрагмент оригіналу (10, у перекладі — 8). Звичайно, можна припустити, що використання саме 10 рядків мало особливе значення в символістській поетиці Тичини.\nЧи можливо все це відтворити англійською мовою? Певно, що так. Але чи буде цей вірш прочитаний більшістю, якщо тлумач вдаватиметься до аналогічних граматичних ходів? Поезія Тичини — символічна, вона досить легко вписується в амальгаму європейсько-російського символізму, в якому образ творився на межі кількох модальностей, кількох реальностей: звукової, кольорової, чуттєвої, ідейної. Сучасне видання Тичини — це проект, розрахований на (як не прикро це звучить для декого) масового читача, а не літературознавця чи навіть читача-естета і поціновувача, який розуміється на тонкощах символізму. Комарницький відтворює Тичинині синестезійні метафори, що мають свою ґенезу в європейській поетичній традиції. Він дотримується таких принципів перекладу, в яких збережено принципи «poetic license» — це властивість усієї англомовної поезії, в якій чуттєве постає в інтелектуальному обрамленні. Стівен Комарницький, маючи українське коріння, певно, має і відчуття нюансів української мови. Він добре знається на специфіці української метафорики. Але також здається, що ці незбіги з оригіналом у перекладацькій версії не свідчать про поразку. В основі цієї перекладацької стратегії — бажання зробити Тичину «нормальним», тобто цікавим і читабельним українським поетом. Віра Річ багато років працювала над перекладами Тараса Шевченка, дошукуючись найкращих форм у англійській мові для відтворення досить складної для «англійського вуха» шевченківської фрази. Її переклади точні, вони вражають віднайденими відповідностями (про що написала в книжці про перекладацький метод В. Річ львівська дослідниця Ганна Косів). Проте ці переклади не потрапляють у видавничий мейнстрим. Перекладні книжки на Заході — це бізнес, що має приносити прибуток. Видавці беруться за комерційно вигідні для них проекти і не керуються ідеологічно-культурницькими настановами.\nЗдається, що цю тенденцію добре відчуває Стівен Комарницький, який у своїх перекладах створив із Тичини сучасного стильного англомовного автора, який легко сприймається нинішніми читачами. Безперечно, колись мало б вийти коментоване видання Тичини, що потребує фахових тлумачень чи не до кожного перекладеного рядка. А нині важливо подати українську культуру в таких формах, що викликають інтерес із боку Іншого. І таке перетворення Тичини, таке відчуження від глибинного оригіналу має пояснення, якщо в основу інтерпретаційної схеми ми покладемо не вірність оригіналові, а місце перекладів у літературі-реципієнті. Наскільки такі переклади видаються органічними з погляду звичайного англомовного читача? Це питання, здається, першочергово ставить собі Стівен Комарницький. І з такої перспективи його переклади видаються тим, що може зацікавити англомовний світ. Чи видається нам Тичина сучасним? Попри всю його геніальність, навряд чи поета масово читатимуть у метро. Геній, з одного боку, не може бути популярним. Але нинішній світ постфранкфуртської доби все перетворив на бізнес-індустрію. І ти або приймаєш закони цього світу, відчужуючись від надскладного оригіналу, або не приймаєш, залишаючи культуру в стані відчуження від зовнішнього світу. Ці питання мають вельми складну природу і навряд чи вдасться пояснити, де тут проходить золотий перетин.\nЄдине: не варто засуджувати переклади лише за те, що вони не відтворюють усієї естетичної величі Генія. Бо в інших світах поняття Генія вже давно в минулому. Ми хіба що можемо ностальгійно згадувати золоту добу світової поезії, до якої належить і українець Павло Тичина. Але як нині Тичині зробитися сучасним, не відчужившись від свого генія?\nПоезію – на площу!\nПрозовий дебют Андрія Любки


Хеллоуїн – свято монстрів і відьом, яке відзначають у ніч з 31 жовтня на 1 листопада . Традиція з'явилася на Британських островах, а в кінці минулого століття поширилася по всій планеті. Молодь із задоволенням перевтілюється в чудовиськ і влаштовує веселі «шабаші» з нагоди Хеллоуїна. У цій статті ми зібрали самі загадкові і зловісні ідеї, які перетворять вашу вечірку в даний зліт нечисті!\nЗародження свята пов'язана з історією кельтів. Ці племена населяли Британські острови тисячі років тому, залишивши після себе безліч містичних вірувань і обрядів. Кельти ділили рік на дві частини-світлу і темну. Перша закінчувалася в останній день жовтня, разом зі збором врожаю. Свято знаменував початок року і називався Самайн. Згідно з легендами, в цю ніч стиралися межі між цим і потойбічним світами\nКілька століть потому на острови прийшли римляни. Традиції Самайна переплелися з обрядами Фералии, коли вшановували померлих предків, і святкувань на честь Помони – богині родючості. Її атрибутом було яблуко, яке досі використовують у хелловінських іграх і подають як ласощі. В Середньовіччя язичницькі вірування витіснив християнство. Щоб люди прийняли нову релігію, нові свята встановлювали в дні старовинних.\n«Приймачем» Саймайна став Вечір всіх святих (на англійській – All Hallows-Even, скорочено – Hallowe'en). 31 жовтня британці надягали маски і ходили від хати до хати, випрошуючи частування і проказничая. На початку 20 століття в моду увійшли повноцінні костюми чаклунів, чортів і привидів. Хеллоуїн втратив статус «серйозного» свята і став приводом для веселощів у всьому світі.\nНе обов'язково вбиратися певним персонажем. Мереживна напівмаска або капелюшок з вуаллю, готичний макіяж і чорне сукні допоможуть створити амплуа загадкової незнайомки.\nУ Британії та Америці господарі заздалегідь запасаються цукерками, щоб відкупитися від нечисті, тому до вандалізму не доходить. Але якщо ви влаштуєте таку гру в наших реаліях, сусіди прийдуть в подив. Це не означає, що про зустріч Хеллоуїна потрібно забути. День всіх святих – відмінний привід для костюмованої вечірки з конкурсами та ворожіннями .\nЯкщо ви влаштовуєте «шабаш» у квартирі, подбайте про леденящем душу декорі. Колірна гамма Хеллоуїна – чорний і помаранчевий, головний символ – світильник Джека. Легенда свідчить, що підступний коваль на ім'я Джек обманом уклав угоду з дияволом. Лукавий пообіцяв, що не забере душу хитруна. Коли Джек помер, його не пустили в рай із-за гріхів. З тих пір він блукає по світу, висвітлюючи шлях світильником з гарбуза, всередині якої мерехтить свічка.\nЩоб спорудити класичний ліхтарик, візьміть овоч будь-якого розміру і форми, маркер, ніж, свічку чи лампочку. Віддайте перевагу свіжій гарбузі з м'якою шкіркою, на якій немає таких місць. Зріжте «капелюшок» і видаліть м'якоть. Чим тонше і сухіша будуть стінки готового ліхтаря, тим довше він простоїть. Намалюйте Джеку пику за допомогою маркера і не поспішаючи виріжте її гострим ножем. Запаліть всередині свічку – і ліхтар готовий!\nХелловінський декор доповнять гарбуза всіх мастей. Великі встановіть у дворі, дрібні використовуйте в сервіровці столу. Пофарбуйте їх в усі кольори веселки, оформіть квітами, листям і гілочками фізалісу, замість зловісної гримаси виріжте красивий орнамент А якщо підготовка до вечірки починається за годину до її початку, намалюйте Джека на помаранчевих надувних кулях.\nГірлянда – ще одне просте, але ефектно прикраса для Хеллоуїна. З картону або фетру виріжте силуети кажанів і примар, павуків і чорних кішок. Якщо час підтискає, обмежтеся жовтогарячими і чорними прапорцями. Нанизайте їх на грубу нитку і повісьте на видному місці. Банти з чорного атласу, паперові павучки і свічки (ніякого електричного світла!) доповнять атмосферу таємниці і чаклунства.\nНе хочете капость від маленької нечисті? Тоді заготовте тарілку (а краще – відерце) з помаранчевими, червоними і фіолетовими льодяниками, желатиновими черв'ячками та іншими ласощами. Обов'язково включіть в меню страви з гарбуза. Благо, після вирізання ліхтарів у вас залишиться пристойну кількість м'якоті. Пустіть її на пиріг, кекси або фондю.\nГарбузовий пудинг можна зробити за 15 хвилин. Приготуйте пакетик ванільного десерту згідно інструкції, з'єднайте його з 150 грамами овочевий кашки і добре перемішайте. Наповніть ласощами порційний посуд, а зверху додайте збиті вершки.\nСвяткове печиво зробіть із звичайного цукрового тіста, нарізаного у вигляді гарбузів, примар і кажанів. Готову випічку прикрасьте кольоровою глазур'ю або цукровою пудрою. Якщо у вас немає спеціальних формочок, приготуйте круглі пряники з додаванням какао-порошку (у співвідношенні 1:10 до борошна) і намалюйте на них «павутинку» цукровою помадкою.\nБутерброди-мумії – проста і страхітлива закуска. Візьміть хліб для тостів, сир, кетчуп і маслини. Підрум'яньте грінки на тостері або на сковороді без додавання масла, змастіть кетчупом. Зробіть бинти з нарізаного смужками сиру і очі з маслин.\nВіддайте данину традиціям. Головний хелловінський конкурс полягає в тому, щоб дістати яблуко без допомоги рук. У глибоку ємність (наприклад, тазик) налийте воду і покладіть фрукти. Поставте миску на стіл і запросіть учасників. Хто перший схопить яблуко зубами, той і переміг. Інший варіант гри такий: яблука або інше ласощі (добре підійдуть бублики або пончики) підвішують на нитці. Учасники намагаються надкусити його з зав'язаними руками.\nЗмайструєте «відьмин казанок». За основу можете взяти стару каструлю. Оберніть її чорною тканиною і прикрасьте чаклунськими атрибутами. Наповніть котел продуктами, які за формою нагадують частини тіла: суцвіттями брокколі, виноградинами, кульками з водою. Завдання учасника – витягнути предмет і вгадати його походження з зав'язаними очима.\nВлаштуйте вечір гадань. Згідно з повір'ями, в останню ніч жовтня потойбічні сили йдуть на контакт. Можете поворожити на яблучній шкірці, як шотландські дівчини. Очистіть плід так, щоб шкірка вийшла як можна більш довгою. Киньте її через плече і придивіться до форми, яку вона прийме. З літери, яку вона нагадує, починається прізвище вашого судженого.\nНа честь Хеллоуїна можна провести запам'ятовується фотосесію!\n» Хеллоуїн в 2017 році: якого числа в Україні


«Інцидент на химерному ринку» Вересаєв - Реферати онлайн\nПодії, описані В. В. Вресаєвим у творі «Справа про лукавий ринок», базуються на реальних фактах. Дія твору відбувається в Москві, на Хитровому ринку.\n…До революції ринок був широко відомий, вдень там юрмилися люди, а ввечері тьмяно світилися вікна дошів, шинок і притонів. Майже щоночі лунали вигуки вартових і п’яні пісні якогось селянина. Одного разу в шафі одного з будинків Хитрова під ліжком знайшли труп задушеного старого. Вони повідомили міліцію, і незабаром прибули товариш прокурор та слідчий суддя. Обшукали шафу, в якій знайшли труп, гроші були на місці, тож пограбування не було. Слідству допоміг поліцейський, який знав усі стосунки, романи та оповідання. Знайти винуватця злочину було дуже легко.\nУбитий старий колись був начальником великої залізничної станції, але потім випив і опинився на Хитровському ринку. Ставши старше, я почав менше пити. Старий був зайнятий тим, що дешево скуповував старі вовняні сукні та шив шикарні ковдри з ганчір’я на продаж. Він добре заробляв, вважався багатою людиною, мав свій куточок.\nРозпочався допит свідків. З’ясувалося, що власник квартири, в якій старий орендував шафу, півроку був у тривалій запої. Вдень був у шинку, ввечері повернувся і відразу ліг спати. Якщо він прокидався вночі, піднімав крик, дружина вставляла йому в рот горлечко пляшки… Доводилося викликати дружину на допит. Проте вона також нічого не могла сказати. Зателефонували колишній коханці вбитого. Це була жінка років п’ятдесяти, неймовірно товста, вся залита горілкою. Виявилося, що вона розмовляє французькою. Дочка генерала, закінчила інститут, потім нещасливо вийшла заміж, багато пила, один передав другому, той інший. Вона стала повією. Нещодавно вона жила у старого, але потім пішла від нього. Старий знайшов собі іншу. Це інший вбив старого.\nВбивцю звали Тетяна. У молодості вона працювала покоївкою у заможних купців. Завагітніла від хазяйського сина, дали шубу, багато суконь, попливли до Москви. Народила дитину, віддала в дитячий будинок, влаштувалася на роботу. Вона заощадила гроші і за три роки накопичила значну суму. Але несподівано Тетяна зустріла Ігната. Ігнат був відомим котом Хитровського. За тиждень він зірвав їй усі гроші, шубу, сукні. Тетяна залишилася ні з чим, віддала йому всю свою зарплату, але була цілком щаслива.\nОдного разу Ігнат зник. Кажуть, його затримали за крадіжку. Тоді Тетяна пішла на утримання старого. У неї був прострочений паспорт, старий його забрав і відправив на обмін. Без паспорта Тетяна не могла залишити старого. В цей час повернувся Ігнат. Виявилося, що його не заарештували за крадіжку, а лише вигнали через відсутність писемності. Тетяна була в захваті від повернення Ігната, але він почав дорікати їй старого. І, хоча Ігнат знову жив з нею, тепер він її також бив. Одного разу Тетяна не витримала докорів і, бажаючи довести, що вона більше любить Ігната, пішла і задушила старого.\nНа допиті вбивця заперечував, а потім раптом у всьому відразу зізнався. Коли вона говорила про свою любов до Ігната, навіть по голосу, по блиску в очах, було видно, що вона любить його всією душею.\nА Ігнат на допиті поводився жорстоко, грубо, наводив чимало доказів проти Тетяни.\nВирок був жахливий: висилка на каторжні роботи. Прощаючись з Ігнатом, Тетяна була сповнена гідності й благородства. Він уже назвав її стервою. Почувши це, міліціонери обурено мучали.\nНа цьому закінчується робота В.В.Вересаєва «Справа на Хитровому ринку».\n«Мандрівні роки Вільгельма Майстера, або Покинуті» Гете


Купити Планшет Alldocube M5X 64GB Gray: ціна, огляд, характеристики і відгуки в Україні\nГоловна > Планшети > Alldocube M5X\nОгляд Alldocube M5X\nРаніше багато експертів стверджували, що планшети - це всього лише марна трата часу і грошей. Адже більшість таких гаджетів мали один головний достаток - великий дисплей. А технічні характеристики і багато інших особливостей в цих флагмани були навіть гірше, ніж в телефонах такого ж цінового сегмента. Величезна кількість людей, які купували планшети брали їх тільки для роботи з документами або виключно перегляду фільмів. Все інше на цих флагмани було практично марним.\nАле тепер все дуже сильно змінилося. І розробники якісних телефонів почали пропонувати світу ще і свої інноваційні планшети з відмінними технічними характеристиками. Alldocube M5X - це якісний флагман китайського виробника, який має безліч відмінних технічних характеристик. Купити Alldocube M5X можна буде в інтернет-магазині Світ смартфонів.\nТакож виробники Alldocube M5X надали свою новинку якісний екран з діагоналлю 10,1 дюйма з роздільною здатністю 2560 × 1600. Зображення відображаються з більшою точністю, більш високою яскравістю і ступенем кольорового контрасту на більш високому рівні. Крім того, енергоспоживання низьке.\nСТАБІЛЬНА РОБОТА ДОДАТКІВ\nКрім цього, розробники планшета Alldocube M5X зробили все для того, щоб технічні характеристики гаджета тільки радували покупців. M5X оснащений 10-ядерним процесором X27 з максимальною частотою 2,6 ГГц. він забезпечує безкомпромісну продуктивність в іграх з графікою високого дозволу.\nКОМФОРТ І ВИСОКА АВТОНОМНІСТЬ\nЦіна Alldocube M5X дарує вам можливість скористатися максимальним комфортом. 4 ГБ оперативної пам'яті і 64 ГБ ПЗУ, а також операційна система Android 8.0 Oreo, що забезпечує гнучке многозадачное перемикання між вкладками, а також досить пам'яті для зберігання близько 40 фільмів у форматі HD або 14 000 музичних файлів.\nТак само новинка має вбудований акумулятор ємністю 6600 мАч. M5X динамічно налаштовує різні частоти ядра, щоб забезпечити ефективну продуктивність і енергозберігаючу витривалість одночасно.\nMicro USB (OTG


Земляна щур в городі фото. як позбутися від земляних щурів на ділянці — Дачний майстер\nЗемляна щур в городі фото. як позбутися від земляних щурів на ділянці\nЗемляна щур в городі фото. як позбутися від земляних щурів на ділянці? Часто в землі на присадибних ділянках або городах\n18 сентября 2021 (обновлено 18.09.2021) · На чтение: 38 мин Комментарии: 0\nЗемляна щур в городі фото. як позбутися від земляних щурів на ділянці?\nЧасто в землі на присадибних ділянках або городах видно невеликі округлі діри. З великою часткою впевненості можна сказати, що ці сліди залишила земляна щур. Гризуни відносяться до однієї з різновидів мишей, званої полівка. Є найбільшими представниками цього виду.\nЗовні тварини схожі на пасюка:\nдовгий круглий хвіст 6-13 см, покритий волоссям;\nвелике тіло довжиною до 25 см;\nокрас шерсті варіюється від темно-бурого до чорного.\nЄ версія, що існують гризуни більш світлого забарвлення, але, як виглядає жовта земляна щур, ніхто сказати не може, адже нікому не вдалося побачити її в живій природі. Якість волосяного покриву залежить від середовища проживання і віку полівки. Важить тварина до 500 г. На цьому все подібності з щурячою родом закінчуються.\nземляна щур дуже плодовита. Одна самка за рік в змозі дати потомство п’ять разів, починаючи народжувати через два місяці після появи на світло. Кожен послід становить від двох до чотирнадцяти щурят, які виводяться під землею в спеціально обладнаному місці. Самостійне життя молоде потомство починає вести з віку одного місяця. У сприятливих умовах популяція земляних щурів розростається з катастрофічною швидкістю і може досягати 400 особин на гектар площі. земляна щур\nПомітивши на ділянці сліди щури на снігу або землі, слід негайно вживати відповідних заходів боротьби з непроханими гостями. Будь-які методи, що застосовуються вчасно, будуть гарні. Не забувайте, що час працює проти вас. Чим довше живуть шкідники на прилеглій території, тим важче позбавлятися від їх присутності.\nземляна щур має велику голову з тупою мордочкою, маленькі розміри очей і вух, короткі передні лапи з довгими, майже прямими кігтями. Задні лапи витягнуті, що допомагає тварині відмінно плавати.\nШкідники садів і городів — польові щури залишаються активними протягом усього року, тому що не впадають в сплячку. Взимку знаходяться тільки під землею і закладають вхід в нори, захищаючись від надходження холодного повітря. У спекотну, літню погоду також закривають доступ до свого житла, оберігаючи його від занадто високої температури.\nЗемляні щури на короткий час залишають притулку ввечері і вночі, щоб підкріпитися рослинами або коренеплодами. Вони не відходять далеко від нори і в разі небезпеки швидко ховаються в своєму укритті.\nЩури копають нори в землі і роблять численні лабіринти на відстані 10-20 см від поверхні грунту. Гніздо оточене мережею тунелів і має кілька комор, де тварина складує запаси на зиму.\nЯкщо поруч з житлом земляного шкідника знаходяться нори і ходи кротів, то щур не обтяжує себе риттям нових і може використовувати готові лабіринти, щоб швидше дістатися до джерела живлення.\nземляна щур в городі — лихо для господарів, так як, копаючи нори, вона знищує все на своєму шляху. Любить поласувати люцерною, пошкоджує зернові (пшеницю, ячмінь), бавовна і паростки рису в період дозрівання. Не залишаються без уваги і баштанні культури, в тому числі дині і кавуни.\nЯкщо на шляху трапляються молоді дерева, то земляні щури на дачі можуть стати причиною їх загибелі. Вони підгризають саджанці у кореневої шийки або сильно об’їдають кору, завдаючи цим непоправної шкоди. Найчастіше страждають яблуні, черемха і верба.\nНе тільки корисні рослини, коріння і бульби з’їдаються цими шкідниками. Раніше думали, що бур’ян зможе зупинити водяних щурів, але при відсутності потрібного корму, вони з’їдають все, що росте на землі.\nЗемляні гризуни полюють на дрібних польових мишей, молюсків, раків, комах та іншу живність. Вони чудово відчувають себе у воді, лазять по деревах, здійснюючи напади на пташині гнізда, плюндруючи їх і поїдаючи пташенят. Можуть жити в будинках, сараях, погребах, винищуючи зібраний урожай. У гонитві за харчуванням прогризають глинобитні стіни і копають лабіринти під підлогою.\nЗ земляний щуром можна зустрітися в центральній частині країни, південних областях Сибіру, на Кавказі і в Середній Азії. Крайню Північ несприятливий через дуже низьких температур і відсутності достатнього харчування. Вологі низини по берегах водойм, територія навколо боліт і сирі луки — самі улюблені місця для життя гризунів. Занадто велика кількість розплодилися тварин змушує їх обживати поля, сади і городи. Під час розливів річок переселяються в більш сухі і прийнятні місця для життя.\nщоб позбутися від земляний щури, необхідно переконатися, що це саме той гризун, який не дає спокійно працювати на своїй ділянці. Може бути вашим сусідом став кріт. Він теж здатний перерити весь сад, город і знищити врожай. Варто подивитися фото земляний щури і потім визначитися з методами боротьби.\nІснують різні шляхи вирішення проблеми, в залежності від того, яка мета намічена: повністю позбавлятися від шкідника або вигнати його зі своєї території. Для цих задач використовуються наступні способи:\nхімічний — отрути і отрути для щурів, токсичні речовини;\nРозглянемо докладніше як боротися з земляний щуром механічним шляхом. Варіант тривалий і вимагає певного терпіння, так як треба знайти нори гризунів, вирити перед ними поглиблення на 15-20 см, поставити капкан або пастку для щурів і замаскувати, щоб тварина їх не помітило. Можна застосувати електронні капкани, які вбивають жертву струмом. Але щури — розумні створіння і не підійдуть вдруге туди, де загинув їхній родич.\nХімічні отрути або препарати, токсичні для шкідників, при неправильному використанні можуть зіпсувати не тільки урожай, але і викликати отруєння людини або домашніх тварин, які проживають в будинку. Цей шлях є не найбезпечнішим в застосуванні. Чи виправданий у випадку, коли на ділянці розвелося велика кількість шкідників і відловити їх стає просто неможливо.\nІснують більш гуманні способи боротьби. Кішки і собаки, які живуть в будинку, будуть полювати на гризунів і змусять їх покинути незручну територію. Виганяти їх будуть і ультразвукові прилади, що створюють певні частоти, постійно дратівливі звірків. Для людини ультразвукові відлякувачі гризунів не становлять небезпеки.\nМожна викурити щура з нори, поміщаючи туди згорілий шматочок вовни кроля, ганчірку, змочену в бензині, пучок полину або м’яти. Гризуни мають дуже тонкий нюх, тому відразу реагують на різкий запах.\nДопоможе відлякати земляних шкідників і сусідство з чорною бузиною, коренева система якої виділяє отруйні для щурів речовини ціаніди. Правда, викурювати прибульців доведеться тривалий час, так як вони не захочуть відразу покинути своє житло.\nЩе один метод безпечний метод, який використовується дачниками: заливання нір водою. Земляні щури добре плавають, але підвищена вологість гнізда змусить його господарів піти з обжитого місця.\nВаріанти боротьби різноманітні, але який з них виявиться більш ефективним, буде залежати від конкретної ситуації на вашій ділянці.\nМетоди боротьби з земляними щурами на городі\nДачники та городники дуже часто стикаються з проблемою поселення на їх території земляних щурів, особливо якщо садовий ділянку розташований поблизу річок або водойм. Незважаючи на те, що вони чудові плавці, також пристосовуються до життя під землею, гублячи цілі плантації сільськогосподарських культур. Дані особи належать до сімейства полівок, тому є досить швидкими і підступними, при цьому пристосовуються до будь-яких умов проживання. Полівки не надто вибагливі в їжі і з’їдають все, що попадається у них на шляху.\nземляна щур в городі що робити — заходи боротьби\nЯкщо в городі з’явилися непрохані гості необхідно негайно з ними боротися, щоб вони не погубили урожай. Перш ніж почати боротьбу з гризунами потрібно знати, як виглядає щур земляна (фото) І чи точно це саме вона. Полівки є найбільшим видом городніх гризунів, які досягають 25 см в довжину і мають високу плодючість. Одна самка приносить потомство близько 3 разів на рік по 5-7 дитинчат за один підхід.\nШкідники ведуть в основному тільки нічний спосіб життя і швидко риють нори невеликого розміру. Складність боротьби полягає в тому, що вони рідко з’являються на поверхні землі, але все ж існує безліч методів їх ефективного відлякування далеко за межі дачної ділянки.\nЯк спіймати земляну щура в городі і садовій ділянці\nДачники використовують будь-які методи для позбавлення від гризунів. Ефективно боротися з земляний щуром в городі допомагають і пастки, і ультразвукові відлякувачі, і народні засоби.\nПри появі гризунів на садовій ділянці малоефективним способом є їх ловля на щуроловки. Даний спосіб більше підходить для квартири або приватного будинку, але не для польових умов, так як кількість щурів може бути величезна і через деякий час вони знову з’являться. Для ефективної боротьби застосовується метод відлякування або отруєні приманки.\nпастки для земляних щурів і таблетки\nНайбільше для боротьби з гризунами підходять електричні пастки, принцип яких дуже схожий зі звичайними, тільки в даному випадку тварина 100% гине від високої напруги. Даний метод має на увазі постійне стеження за пасткою і своєчасне позбавлення від загиблої особи.\nВикористання в боротьбі хімічних таблеток також допомагає вирішити дану проблему, але тільки на певний час, так як щурячі особини дуже розумні тварини і вони швидко зрозуміють загрозу, яку будуть просто обходити стороною. Тому якщо і використовувати отруту, то тільки перемішаний з їжею.\nземляна щур в городі ознаки\nГоловною ознакою появи гризунів в городі є наявність невеликих норок і щурячої посліду. Якщо до садовій ділянці наблизилося ціле сімейство, таких норок досить багато, при цьому починають швидко пропадати посаджені культури, так як гризуни поїдають корінь зсередини.\nвідлякувач земляних щурів в городі і на садовій ділянці який вибрати?\nВивести шкідників зі своєї ділянки допоможе відлякувач, який випромінює ультразвук, сильний запах або декорація з ялинових гілок, вміщена в кожну нору. Який саме вибрати, людина вирішує сам виходячи з коштів і можливостей. Звичайно ж, найдієвішим і дорогим способом є ультразвукове відлякування.\nДУМАЛИ КРОТ АБО слепиша ВИЯВИЛАСЯ ПАЦЮК Дика щур на дачі ЯК ВХОПИТИ КРОТА щурів Медведков МИША\nУльтразвуковий відлякувач щоб вивести з городу земляних щурів\nНезважаючи на те, що ультразвук щури не переносять і швидко залишають територію в районі 1000 кв метрів, вони можуть швидко до нього звикнути. Тому потрібно постійно стежити за встановленим приладом і час від часу змінювати частоту випромінювання. Після місяця використання даного методу, гризуни надовго залишають цю територію.\nвідлякувач земляних щурів своїми руками\nВідлякувач можна спорудити своїми руками, як ультразвуковий, так і з використанням запахів, нестерпних гризунами. У першому випадку потрібно хоч трохи розбиратися в генераторах і транзисторах. Другий випадок підходить для всіх інших, так як досить простий. Для того щоб вивести гризунів необхідно в норки встановити палаючий матеріал, найчастіше використовується вовна тварин. Вони просто не переносять цей запах і залишають свої нори.\nЯк боротися з земляними щурами на садовій ділянці народними методами?\nНародні методи боротьби в городі з шкідниками є найдоступнішими, при цьому ефективними. Добре відлякують їх рослини, такі як полин або чорна бузина. Їх коріння виділяють в грунт особливий фермент, який не переносять полівки. Додатково можна завести кішку, яка буде діяти як хижак.\nЗемляні щури і боротьба з ними народними методами\nСеред дачників і городників сформувалися такі дієві методи:\nдля боротьби з земляними гризунами використовують золу, розсипану по ділянці. Ця їдкий луг здатна вражати їх, потрапляючи їм на лапки;\nщури не переносять звичайного гучного шуму, тому гучна музика чи стовп з металевими банками не дасть нормально їм існувати;\nтакож можна спробувати метод затоплення нір, який виганяє гризунів на поверхню, кілька таких процедур змусить покинути непрошених гостей ділянку;\nзнищує тварин пшенична мука, мішана з гіпсом в пропорції 1: 1, біля даної приманки обов’язково поставити воду, намоклий гіпс розбухає в шлунку і вони гинуть;\nлякають гризунів колючі голки і реп’яхи, розкладені по нірках.\nПри боротьбі з земляними шкідниками слід використовувати не один, а відразу кілька способів і тоді результат не змусить себе чекати.\nпозбавляємося від земляний щури в городі: недорогий гуманний метод\nземляна щур відноситься до сімейства мишей-полівок. Цей небезпечний шкідник живе під землею, риє нори і робить підземні ходи. Що призводить до їх появи на дачі і які способи боротьби будуть ефективні? Про це і поговоримо.\nСтавте будь ласка лайки і підписуйтесь на канал «Про Фазенді«. Це дозволить нам публікувати більше цікавих городніх статей.\nЧим небезпечні земляні щури\nЗемляні щури активно розмножуються і ведуть нічне полювання. У денний час ховаються в підземних норах. Боротьба з ними — непростий процес, оскільки ці звірята досить хитрі і пронозливості. Вони поглинають все, що потрапляє їм на шляху, а це значить, що небезпеки піддаються всі городні культури. Коренеплоди, рослини, плоди і квіти — все це виявляється з’їденим гризуном.\nПобачити шкідника на поверхні землі непросто. Вся справа в тому, що вони вкрай рідко покидають своє житло. Саме тому можна припустити період їх заселення і почати бити на сполох після того, як вони почнуть блискавично розмножуватися.\nЧому заводяться земляні щури\nНайчастіше земляні щури з’являються через залишки їжі на ділянці. Наявність продуктів харчування дозволяє їм прогодуватися влітку. Більшу частину з них звір стягує в підземні нори, щоб вижити в зимовий період.\nЩе одна причина появи шкідників — це притулку. На дачній ділянці їх досить багато. Йдеться про льохах, підвалах, времянках. Більш того, вони можуть використовувати ходи, прориті кротами і землерийки.\nЗемляні щури не бояться людини, тому що в них є надійне місце укриття і залишені на зиму запаси.\nпозбавляємося від земляних щурів\nБоротися з щурами потрібно відразу ж після виявлення слідів їх діяльності на дачі. Якщо звір дасть потомство, знищити всіх їх буде складно. Дачники зі стажем не рекомендують використовувати механічні способи винищення. В першу чергу, варто відзначити, що це не гуманно. Більш того, він розмножується настільки швидко, що вирішити проблему шляхом установки мишоловки просто неможливо. Щоб відлякати шкідників, вам доведеться створити для них умови, в яких їх життя буде нестерпна.\nЗемляні щури не терплять їдких запахів і перешкод в місцях їх пересування. Врахуйте це і прийміть заходи:\nВізьміть ємність, наповніть її теплою водою. Додайте в рідину мазь Вишневського. Ретельно перемішайте компоненти. Використовуйте розчин для обробки приміщень і сховищ шкідника. Різкий запах відлякає щура, але своє місце проживання вона не покине.\nСкористайтеся старими обрізками натуральної вовни і шкурок. Складіть їх і підпаліть. Як тільки вони опали, відразу ж тушкуйте. Обгорілі шматочки розкладіть поблизу з місцем проживання шкідника.\nПотім займіться створенням механічних перешкод. Для цього вам знадобляться ялинові голки. Розкладіть їх біля норок, в проходах, на грядках і на інших ділянках, де є сліди діяльності звірка. Будьте впевнені, вредителю такі умови виявляться не до душі, і вже незабаром він покине вашу територію.\nЯкщо ви все зробите правильно і вчасно, вам вдасться впоратися з земляний щуром і відправити її за межі своєї дачі гуманним способом.\nяк позбутися від земляних щурів на городі народними засобами\nземляна щур — небезпечний шкідник. Вона знищує врожай, тому навряд чи хто з городників, садівників, фермерів, дачників захоче змиритися з таким мешканцем на своїй ділянці. Інша справа — хто який метод боротьби зі шкідником обере. Захисники всього живого, звичайно ж, не стануть труїти або знищувати іншим способом гризунів.\nА є прихильники кардинальних заходів, оскільки ці не дуже приємні істоти є і переносниками різних захворювань, і небезпечних інфекцій.\nХитрі і зухвалий звірята активно розмножуються, а також вони дуже ненажерливі і злодійкуваті. Частина врожаю обов’язково стягнуть себе в нірку на запас. Так що якщо не знищити їх своєчасно, позбутися буде потім складніше.\nЗалишки їжі на дачній ділянці призводять до того, що він стає притулком для земляних щурів. Влітку харчуватися їм є чим, а для зими вони стягують частину запасів в свої нори і благополучно виживають в умовах зими.\nА ще на дачах є багато хороших притулків для щурів: підвали, времянки, сараї, а також численні ходи кротів і землерийок.\nЛюдина не є небезпечним гризунам в таких надійних укриттях, та ще й із заготовленими запасами. Ось і приживаються тут шкідники.\nземляна щур — лихо для дачників, загроза для врожаю. По-перше, копаючи нори, вона знищує всі рослини на ділянці, а якщо їх цілий полк? Втім, і невелика кількість гризунів завдадуть шкоди люцерні, бавовні, рису, наминаючи їх паростки.\nВони гризуть пшеницю і ячмінь, ласують баштанними культурами. Дуже люблять, коли в їх меню з’являються коріння плодових чагарників, троянд, цибулини квіткових рослин. А ось дрібну частину картоплі вони затягують до себе в нірку, великі бульби поїдають на місці. Така ж доля у пастернаку, моркви, буряка, топінамбура.\nЯблуня, черемха, верба сохнуть від зубів гризуна. Як тільки за ніч на ділянці зникнуть невеликі рослини — це ознака того, що з’явилися земляні щури. Вони з’їдають корінці, а рослини втягують до себе в норки. Так вони надходять з маком, тюльпанами та ін. невеликий рослинністю.\nГризуни ласують навіть бур’янами, погребують лише часником, цибулею, бобовими — ці культури залишаться поза увагою великих мишей. Нашестя звірків призводить до того, що з окремих полів великої площі неможливо зібрати урожай зернових культур.\nМишки-полівки розмножуються миттєво, з огляду на цей фактор, треба починати боротьбу з ними відразу ж, як стало помітно їх поява. Треба визначити для себе остаточні цілі — повне знищення або вигнання з ділянки гризунів, виходячи з цього, діяти:\nскористатися капканами, іншими пастками, спеціальними відлякувачами (механічний спосіб боротьби);\nотруїти шкідників отрутами, токсичними речовинами (хімічний спосіб впливу);\nБоротьбу з гризунами ведуть і гуманнішими методами, які зводяться до їх відлякування або вигнання з ділянки. позбутися від шкідників допоможуть спеціальні пристосування, а також людська вправність.\nУльтразвукове відлякування — ефективний пристрій для відлякування щурів і мишей. Недорогі і компактні прилади працюють, генеруючи ультразвукові хвилі, які впливають на гризунів, викликаючи страх і тривогу. Але з часом вони починають звикати до сигналів, тому 100-відсоткової гарантії немає.\nЗатоплення нор змусить полівку покинути своє житло, хоча води вона не особливо і боїться.\nВипалювання шкідників сильними ароматами змусить бігти гризунів. Їм не подобається запах горілих речовин; щури не виносять м’ятного запаху і ароматів полину.\nЧорна бузина робить негативний вплив на підземних крисок. Ця рослина виділяє в грунт ціанід — речовина згубний для шкідників і корисне для рослин.\nЩоб боротьба з гризунами на ділянці була успішною, потрібно знати особливості цих звірків. Можна включити кмітливість, або скористатися перевіреними способами, але в будь-якому випадку потрібно позбавлятися від земляного пацюка, незалежно від варіантів.\nвід редакції. Ультразвукові відлякувачі — досить спірне варіант боротьби з гризунами, хоча і в повній мірі гуманний спосіб. За одним відгуками, пристрої ефективно справляються з поставленим завданням, а ось по іншим — зовсім не працюють.\nХімічний спосіб боротьби допоможе радикально вирішити питання зі знищенням земляних щурів на ділянці. Зараз на ринку більш ніж достатньо отруйних засобів, який впливають на гризунів по-різному:\nХімічні речовини надійні, але застосовувати їх потрібно з обережністю для власного здоров’я і без шкоди для домашніх вихованців.\nвід редакції. Дотримання інструкції — обов’язково правило при роботі з хімпрепаратами для шкідників.\nНародні рецепти прості, безпечні для людей і домашніх тварин, їх можна сміливо застосовувати проти любителів робити нори і псувати урожай. У нори земляних щурів заштовхують ганчірочки з гасом, бензином, солідолом, а також м’яту, мелісу, ромашку та інші запашні рослини.\nПершим пристроєм, за допомогою якого людина боровся з гризунами, була пастка або капкан. Сучасні пристрої такого типу вже трансформувалися в більш ефективні пристосування.\nКапкани можна зробити самим або купити готові пастки. потрапляючи туди, щур відразу ж гине. Але останнім часом «розумний» звірок навчився їх обходити.\nЩоб не дати гризунам шансу з’явитися на вашій дачі, треба добряче попрацювати при зборі врожаю, вичистити повністю весь ділянку, не залишати залишків їжі для них. Відлякує звірів і гучні звуки, можна зробити пристосування з жерстяних банок, які при вітрі зіграють свою роль.\nА в цілому, якщо з’явився несподіваний гість, відразу ж треба починати з ним боротьбу. Адже це допоможе уникнути серйозних проблем в майбутньому.\nЗемляні, або водяні, щури — це нахабні, винахідливі, плодовиті, розумні, ненажерливі і хитрі тварини. У зв’язку з цим прихід таких шкідників на земельну ділянку викликає почуття паніки у будь-якого садівника, фермера і городника. Нашестя гризунів загрожує не тільки псуванням майна та запасів, але також інфекцією і небезпечними захворюваннями. Тому від земляних щурів позбавлятися потрібно негайно.\nЗемляна, або водяна, щур — це по факту не щур, а найбільша в сімействі миша-полівка вагою від 180 до 400 г. Довжина масивного тіла гризуна варіюється в межах від 16,5 до 25 см, з яких 6-13 см становить круглий в перетині хвіст. Голова велика з тупою мордою, маленькими очима і практично непомітними вушками. Шерсть на спині темно-бура, а на животі — брудно-біла. Іноді можна зустріти абсолютно чорних водоплавних щурів.\nЄ версія, що бувають земляні щури світлих відтінків. Але в точності описати жовтого звіра ніхто не може. Жодна людина ще не бачив водяну щура.\nПухнастий хутро на шкірці відрізняється гладкістю і шовковистістю.\nХутровий звір привернув увагу людини. Його хутро використовується для виготовлення теплою і блискучою верхнього одягу, жіночих шапок.\nПередні короткі лапки тварини оснащені довгими майже прямими кігтями. Задні витягнуті кінцівки допомагають гризуна чудово плавати.\nВодоплавна мишка-полівка схожа на сіру щура, або пасюка, тільки розміром. Всі інші зовнішні характеристики помітно відрізняються:\nХвіст трохи коротше і нещільно покритий волосками, на відміну від довгого і абсолютно лисого хвоста сірого щура.\nНа противагу плоскому хвосту ондатри, у земляного пацюка він круглий в перетині.\nОчки-намистинки дрібніше, ніж у пасюка.\nХутро дуже м’який, на відміну від жорсткої вовни сірого гризуна.\nНа противагу кроту водяна щур робить підземні ходи менше за розміром і неправильної форми.\nСліди водяного щура схожі на відбитки лапок сірих полівок, але з більшою довжиною кроку — від 6 до 8 см.\nземляний звірок зустрічається в європейській частині Росії, на Кавказі, в Середній Азії і на півдні Сибіру. Селиться гризун зазвичай поблизу водойм, на болотах і в сирих лугах. Коли ж популяція досягає великої чисельності, земляна щур приходить в поля, сади і городи. Від нестачі їжі або під час паводків звірок перебирається в більш комфортні місця проживання.\nводоплавна щур цілий рік веде активний спосіб життя:\nриє ходи і численні підземні переходи;\nспоруджує нори, де плодиться і вигодовує потомство;\nпоселяясь на присадибних ділянках, створює лабіринти в тонких глинобитних стінах і під підлогою.\nЗемляна миша-полівка дуже плодовита. Одна самка за рік в стані принести потомство п’ять разів по 2-14 мишенят в кожному. Причому чим старше самка, тим більше може дати приплід. За період з весни по осінь популяція водяних щурів з легкістю може досягти 400 особин на 1 га площі. У південних регіонах водяний звір і зовсім розмножується без перерви.\nМила зовнішність земляних мишей-полівок не звільняє їх від відповідальності за шкідництво. Ці гризуни псують на своєму шляху абсолютно всю рослинність. Цілими днями водяні щури знаходяться в підземних сховищах і пробують на смак корінці, цибулини і бульби рослин. Свої житла вони залишають тільки в темний час доби, щоб поласувати рослинами над землею. Крім того, ці великі шкідники не відмовляться пригоститися маленькими пахвами, раками, молюсками, комахами та іншої дрібної живністю.\nІноді поблизу місця проживання земляного пацюка селиться кріт. У таких випадках водяна полівка, швидше за все, стане користуватися готовими Кротова ходами. Так вона набагато швидше зможе добиратися до коренів і бульб.\nодна щур може зіпсувати котел юшки.\nводоплавна щур на земельній ділянці — це справжнє лихо для власника. Адже вона знищує все живе, поки копає нори. Ну а якщо раптом земляний звірок не один, то з’являється загроза для всього врожаю. Адже цей шкідник із задоволенням уплітає люцерну, бавовна і паростки рису в період дозрівання, гризе пшеницю і ячмінь. Ласує диньками і кавунами. Коріння плодових чагарників і троянд, цибулини квітів складають найулюбленіше меню підземної щури. Дрібні бульби картоплі водяна миша-полівка ховає в свою комору, а великі поїдає відразу. Точно так же вона надходить з пастернаком, буряком, топінамбур і морквою.\nКрім псування і розкрадання врожаю, земляна щур шкодить усім рослинам своїми підземними ходами. Тому що роблячи свої нори, підземна полівка зачіпає корінці і стебла. Коріння піднімаються з землі і поступово висихають, що незмінно призводить до загибелі рослини. Від зубів водяний мишки страждають і молоді деревця: вона підгризає коріння або сильно об’їдає кору. Найчастіше можна помітити яблуню, черемху і вербу, засохлі з цієї причини.\nЧастенько за одну ніч зникають невеликі наземні рослини. Це означає, що на ділянці з’явилася водяна щур. Зазвичай гризуни втягують до себе в нори рослини, коріння яких вже з’їдені. Така біда може трапитися з маком, салатом, тюльпанами та багатьма іншими рослинами.\nУ Голландії водоплавна щур вважається небезпечним тваринам, яке знищує тюльпани.\nземляний шкідник нічим не погребує. Поласувати навіть бур’янами. Тільки лише часник, цибулю і бобові не притягнуть увагу цього гризуна.\nРаніше вважалося, що бур`яни можуть перенести на себе всю силу навали водяних щурів. Але виявилося, що при відсутності улюбленої їжі, шкідники сгризают все попадаються на їхньому шляху рослини.\nБіда полягає ще в тому, що водяний звір не тільки гризе зерно, а й псує поля:\nнадгризенние біля кореня стебла падають і сплітаються один з одним;\nземля з численних ходів і нір засинає полёгшіе хліба;\nпрокидається через падіння стебла зерно псується, втрачає товарний вигляд і якість.\nВсе це унеможливлює збирання врожаю зернових культур.\nЗ огляду на швидкість розмноження водоплавної щури, реагувати на її появу потрібно відразу ж. Насамперед переконайтеся, що винна саме земляна мишка-полівка. Адже кріт теж може перерити весь ділянку. Другим важливим моментом є з’ясування для себе цілі боротьби з гризунами: знищити їх або просто прогнати з дільниці. І вже виходячи з цього вибирайте способи вирішення проблеми:\nмеханічний — пастки, спеціальні відлякувачі, капкани;\nхімічний — отрути, токсичні речовини;\nбіологічний — кішки, собаки;\nнародні рецепти — викурювання, посадка пахучих рослин, заповнення нір водою та інші.\nНавіть з огляду на швидкість появи нових засобів і методів, найрезультативнішим способом ліквідації гризунів залишається котяча полювання. Саме вміння відловлювати шкідників спочатку допомогло кішці заслужити визнання і любов людини. Тому перша виникає при вигляді гризунів думка — скористатися допомогою вусатого мисливця. Рішення правильне, але давайте скорегуємо.\nСучасні породисті красуні розпещені. Вони не мають ні найменшого бажання ганятися за всякої дрібної живністю. А все через легкодоступною штучної їжі, адже тепер немає необхідності виживати за рахунок полювання. Тому найчастіше кішка полює, підкоряючись інстинкту або ж з цікавості. При цьому вона не тільки не збирається з’їдати шкідника, але частенько навіть залишає його в живих.\nКрім хорошого мисливського інстинкту в кішці важливо вміння, знання та досвід лову мишей і щурів. Тому в приватний будинок або на дачу кота варто взяти з вулиці. Кошеня, народжений в підвалі, вже в п’ять місяців набуває настільки важливі вміння.\nЩо стосується породи, то для упіймання водяних щурів відмінно підійдуть тварини із заміського розплідника. Вони повинні мати вихід на вулицю, а не жити в клітинах. Тому краще вибирати помічника з порід крисоловок, таких як: російська сибірська, російська блакитна, тайська, курильське бобтейл, бенгальська, оцикет, європейська короткошерста (кельтська).\nОрієнтуючись на зовнішність кішки, вибирайте короткошерстих представників. Вважається, що вони найкраще справляються з ловом шкідників. При вологій погоді довга шерсть володіє більш помітним запахом, який попереджає потенційну здобич про появу мисливця. До того ж, щоб менше виділятися на тлі навколишньої місцевості, кішка повинна мати дику забарвлення з неяскравими смужками і цятками.\nЯкщо ви не випускаєте свою улюбленицю з дому, то в якості отпугивающего кошти можна використовувати вміст її лотка. Наприклад, ідеально підійде просочений котячими екскрементами деревне наповнювач. Просто закопайте його по всій ділянці в неглибокі ямки. водяна щур, роблячи підкопи, буде натикатися на пахуче свідоцтво появи хижака і постарається піти з уподобаної території. Мою добру знайому врятував цей метод. Сусіди виявилися досвідченими. Вони попередили, що починає війну зі щурами на своїй ділянці. Ще й порадили для профілактики такий варіант. І він спрацював. Жоден шкідник на ділянці жінки так і не з’явився.\nЗемляна миша — як позбутися.\nКрім того, кішка повинна бути досить велика і у відмінній фізичній формі. Адже їй доведеться впоратися з дорослою щуром і не постраждати при цьому.\nІ, мабуть, головне — краще довірте таку роботу самці. Адже саме у кішки найбільш яскраво проявляється інстинкт хижака, оскільки вона повинна нагодувати і захистити своє потомство.\nКрім котів, з водяними щурами допоможуть впоратися собаки. Сьогодні виведено понад десятка різних порід собак-щуроловів: гладкошерстий фокстер’єр, манчестерський тер’єр, німецький пінчер, цвергпінчер, голландський смаусхонд, шнауцер, той-тер’єр, уиппет, джек-рассел-тер’єр, андалузький трактирний щуролов, РЕТ-тер’єр.\nНайбільш часто для боротьби з водяними щурами та іншими шкідниками вибираються нірні собаки — фокстер’єри і такси.\nРаніше таких собак брали полювати на єнотів, лисиць, борсуків та інших норних тварин. Хвостаті мисливці виникали в нору і викурювали звіра назовні прямо до людей. Іноді собаки тиснули видобуток прямо в норі і тільки потім витягали.\nТакси менш злісні, ніж фокстер’єри, але знищують шкідників дуже швидко і вправно. Такси чудово тиснуть щурів\nФокстер’єри особливо гарні для такої роботи. За невеликий час вони можуть задавити пару десятків щурів. Господарі магазинів і складів часто заводять фокстерьеров для захисту своїх товарів від гризунів. Власник жорсткошерстні фокстер’єра обов’язково помітить, з яким задоволенням собака риє ями, намагаючись знайти в них здобич, наприклад, крота\nПам’ятайте, при виборі біологічного способу боротьби з земляними щурами від інших варіантів доведеться відмовитися. Оскільки мисливець може потрапити в капкан або з’їсти отруєного гризуна.\nВ цілому біологічна зброя не тільки найбезпечніший, але і найбільш простий в застосуванні метод вирішення проблеми з шкідниками. Тварини-мисливці або з’їдають свою здобич, або складують в певних місцях. Від господаря потрібно лише прибрати дохлі тушки.\nЗастосування хімікатів для знищення водяних щурів — це дуже швидкий, ефективний і легко реалізується варіант. В даний час вибір родентицидів великий: одні викликають задуху, другі параліч, треті зводять з розуму. Ну а в результаті завжди одне — смерть гризуна.\nОднак, якщо ви вже остаточно вирішили, що будете воювати з водоплавними щурами за допомогою хімікатів, згадайте про серйозні недоліки цього методу:\nЯкщо використовувати родентициди неправильно, вони можуть отруїти урожай, а значить постраждає людина. Тому метод виправданий тільки при теперішньому нашестя шкідників.\nГризуни будуть гинути всюди. Знайти всі дохлі тушки практично неможливо.\nВгадати з вибором препарату досить непросто. Зазвичай доводиться перепробувати 3-4 варіанти. Одні хімікати відразу ліквідовують проблему, інші частково, а від третіх зовсім нічого не зміниться.\nНавіть якщо ви знайшли дієвий засіб, при повторному приході гризунів на настільки ж відмінний ефект сподіватися не варто. Шкідники швидко пристосовуються до отрут.\nТочно також успіх не гарантований, якщо хімікати неправильно використовуються. Хаотичне розсипання отрути ніяк не допоможе у вирішенні проблеми з гризунами — вони будуть бродити поблизу і прекрасно себе почувати. Адже діє токсичну речовину тільки при попаданні в шлунок водяного щура.\nТому для знищення земляних мишей-полівок за допомогою хімікатів важлива стратегія:\nЗ’ясувати місця проживання шкідників і їх стежки.\nРозкласти саме в цих місцях підгодівлю — їжу, з якої вирішили змішувати отрута. Оновлювати підживлення щодня хоча б протягом одного тижня.\nПісля закінчення терміну підгодівлі гризунів розмістити в тих же місцях отруєну їжу і стежити за об’ємом з’їденого. Водоплавні щури повинні вжити певну кількість отруйної речовини. В іншому випадку шкідники просто адаптуються і стануть невразливими до цієї речовини.\nПісля першої хвилі смертей отруйні речовини і підживлення потрібно поміняти.\nзнищення водяних щурів за допомогою отрут вимагає дотримання суворих заходів безпеки:\nПеред початком роботи надіньте засоби захисту: гумові рукавички, маску або респіратор.\nЗахистіть дітей і домашніх вихованців.\nПісля закінчення процедури ретельно промийте весь ділянку, затоплюючи при цьому знайдені ходи.\nЛюдина повинна бути максимально уважним і не вживати в їжу надгризенние овочі з городу. Їх могла спробувати отруєна водяна щур.\nОсновна вимога до будь-якого родентициди — привабливий зовнішній вигляд і запах для шкідника.\nРозглянемо кілька груп родентицидів, вироблених для боротьби з підземними щурами та іншими гризунами на ділянці:\nЗалежно від способу впливу можна виділити:\nАнтикоагулянти — порушують згортання крові звірка. З кожною новою дозою кількість цих речовин в організмі збільшується, що призводить до загибелі щура. Термін дії може складати від трьох днів до двох тижнів залежно від ступеня токсичності інгредієнтів. Що саме і є перевагою. На думку розумних шкідників, їжа все ще безпечна. Вони продовжують повторно використовувати отруєну їжу, а потім гинуть.\nМуміфікатори — надають згубний вплив на гризунів і не дають тушкам розкладатися. Трупик висихає без поширення характерного неприємного запаху.\nРецепти дідусів і бабусь ще живі в пам’яті багатьох дачників і городників. Деякі з народних способів насправді сприяють позбавленню від гризунів.\nСпочатку варто навести порядок на ділянці, позбавити його від сміття і непотрібних речей. Саме в захаращеності закутках селяться земляні щури. Коли їм ніде буде сховатися, прийде час подумати про захист всієї земельної ділянки цілком. Для цих цілей добре підійдуть пахучі рослини:\nчасник. Підсаджується до суниці, трояндам, малині, поруч з тюльпанами, під плодовими деревами, між грядками з овочами.\nрябчик. Це цибулинна рослина, квітуче з березня по травень помаранчевими або жовтими квітами. Володіє потужним часниковим запахом. Добре підходить для захисту ділянки по всьому периметру.\nчернокорень. Рослина з Огуречников з волохатими листочками. Цвіте з червня по вересень і при цьому виділяє неприємний для гризунів запах.\nбуркун. Вид дворічного конюшини, який часто садять як зеленого добрива. Земляні щури уникають ділянок з цією рослиною.\nмолочай чини. Багаторічна зелене рослина до півтора метрів у висоту. Дуже добре підходить для посадки уздовж забору в якості живої огорожі.\nЧорна смородина. Плодовий чагарник, зустрічі з яким щури уникають.\nчорна бузина. Дикоростучий чагарник з розлогими гілками і чорними ягідками, коренева система якого виділяє в грунт отруйні для щурів речовини — ціаніди. Листя бузини можна покласти прямо в нору. Своїм різким запахом вони відлякають земляних мишей.\nтуя. Кущ вічнозелений і отруйний. Ідеально підійде в якості живої огорожі. А також можна покласти окремі гілочки прямо в знайдену нору водяного щура.\nялина. Голки цього дерева легко ранять тонку шкіру на лапках водоплавних мишей-полівок.\nялівець. Гілки цього чагарнику мають специфічний різкий запах, який не виносять гризуни.\nМожна використовувати ще такі досить популярні методи боротьби з земляними мишами-полівки:\nПо грядках або між ними розкидати або посадити полин, пижмо, ромашку, перцеву м’яту.\nВ виявлені нори засунути ганчірки, змочені в гасі, машинному маслі, бензині, нафталіні, ацетоні. Щоб запах тримався довше, ганчірку помістити в поліетиленовий пакет з невеликою діркою.\nПідпалити гуму або шерсть і покласти близько нори.\nУ спеціалізованому магазині купити камінчики з твердої лави, яка володіє сильним запахом, і засунути в нору.\nЗа саду розкидати клубочки з будяків. Цей бур’ян плотненько налипає на шерсть, заважає руху і в цілому приносить купу незручностей гризуна.\nБіля нори рясно присипати землю деревною золою. Вона подразнює шкіру рук, а при попаданні в шлунок викликає розлад. Такі незручності змушують водяну щура піти з обжитий території.\nМазь Вишневського розвести з водою. Гарненько змочити цим розчином землю біля нори. гострий нюх земляний мишки-полівки відчує різкий запах.\nПо периметру ділянки розкидати осколки пляшок. Пам’ятайте, що про шматки битого скла можуть поранитися домашні вихованці.\nЗалити нори водою. Для цього довгий шланг заштовхати в нору глибше і включити хороший натиск води. Водяні щури чудово плавають, але їм доведеться покинути занадто мокре місце проживання.\nЯкщо набіги підземних щурів повторюються з сезону в сезон, варто убезпечити ділянку більш радикальним методом — поставити паркан. Але не звичайний, а з дотриманням важливих параметрів:\nВодяний звірок робить норки на глибині близько 20 см. Тому фундамент для забору поглиблювати мінімум на 40 см в землю.\nСекції паркану повинні бути досить високими.\nКраще якщо це буде капітальний паркан з природного або штучного каменю. Тому що крізь щілини між секціями паркану, а також в місцях їх кріплення до опор з легкістю можуть протиснутися водяні мишки-полівки.\nЗмішати 1 ст. л. гіпсового порошку і 5 ч. л. звичайної борошна.\nДодати 25 крапель олії.\nСкачати з отриманого тесту маленькі кульки і розкласти по улюбленим стежками щурів.\nПоблизу розставити мисочки з водою.\nПам’ятаю, якось моя тітка спробувала прогнати земляних щурів за допомогою шуму. Кілька днів поспіль сиділа в саду і стукала по старому емальованому тазу молотком. Гуркіт стояв жахливий. Каже, прочитала про цей метод в якомусь журналі для дачників. Звичайно ж, від щурів вона не позбулася, зате недобрих слів на свою адресу наслухалася від кожного з сусідів. А водяні звірята, як виявилося, просто потішалися над бідною жінкою і планомірно знищували її тюльпани.\nВласники садів і городів досить часто борються з водяними щурами за допомогою капканів, крисоловок і пасток. Основу методу складають приманка і механізм, що спрацьовує при попаданні гризуна всередину конструкції або при спробі вкрасти їжу. Для приманки можна використовувати обсмажений на пахучому олії хлібець, невеликі шматочки сиру або соковитого м’яса, арахісове масло, горіхи, риба. Серед городників поширена боротьба з земляними щурами механічним способом\nПастки варто застосовувати тільки при 100% впевненості, що в них не попадуться знаходяться під охороною держави кроти.\nКроти викидають землю з нори на поверхню, де утворюються насипу. Кротові нори схожі на невеликі горбки\nнори земляного пацюка плоскі і майже зовсім без викидів. нори земляний щури схожі на дірки\nяк позбутися від земляних щурів?Нори в землі. Готуємо отрута для щурів. частина 5.\nПроти гризунів встановлюють спеціальні дугові капкани, які використовуються для лову невеликих хутрових звірів. Спочатку знайдену нірку трохи розкопують, риють перед нею ямку близько 20 см в глибину і встановлюють капкан. Землею його не присипати. Біля нори щури ставлять дугового капкан, такий же, як при лові невеликих хутрових звірів\nКрім таких капканів, застосовують циліндричні пастки і споруди кустарного виробництва. Живоловушки для водяних мишей-полівок можна приготувати таким чином:\nПоруч з житлами виройте канавки, дотримуючись параметри: довжина — від 6 м, глибина — 30 см, ширина — 20 см, стінки чітко вертикальні.\nПластикові пляшки з обрізаними піддонами закопайте через кожні два — три метри горлом вниз. Таким же чином можна використовувати циліндри з оцинкованої бляхи.\nПеревіряйте пляшки, циліндри щодня.\nВитягуючи порушника, надіньте на руку шкіряну рукавичку, щоб уникнути укусу.\nживоловушки для водяних щурів повинна перевірятися щодня\nМожна застосувати електричну щуроловки. Гризун лізе за приманкою, потрапляє під вплив струму високої напруги і гине на місці. Працюють такі апарати в основному від батарейок або акумуляторів. Причому є крисоловкі, які відразу укладають убитих щурів в окремий відсік, що дозволяє за одне включення ліквідувати відразу кілька шкідників без контролю людини. Електрична крисоловка відрізняється гігієнічністю застосування\nКлейові пастки — найменш ефективні при боротьбі з водяними мишами-полівки. Адже з огляду на їх розмір, звірята легко звільняться з полону. Такий варіант підходить тільки для дрібних особин. Використання клейових пасток підходить тільки для дрібних особин\nПри виборі механічного способу боротьби з підземними шкідниками важливо знати деякі основні моменти:\nОскільки водяні щури чудово розрізняють запахи, встановлювати пастки потрібно в рукавичках, потертих землею.\nРозкладати приманку найкраще навесні і восени, коли земляних щурів не відволікає велику кількість іншої їжі. Кроти цю приманку не їдять.\nДомашні вихованці теж можуть потрапити в капкан.\nПрибирати гризунів з пасток треба буде вручну. При цьому водоплавні миші-полівки можуть виявитися як мертвими, так і живими або напівживими. Мертвого гризуна закопують, а ось інших доведеться спочатку добити.\nВажливо точно запам’ятати місця розташування пристосувань для лову шкідників, щоб самому в них не потрапити.\nВ цілому механічний варіант ліквідації щурів з ділянки тривалий і не завжди ефективний. Щури досить розумні гризуни. Вони будуть ходити повз капканів і пасток, варто тільки один раз побачити, як мучиться родич. Тому результат знищення спостерігається лише перші кілька днів.\nДосить ефективним засобом вигнання земляних щурів вважається електронний прилад для боротьби з кротами. Саме він використовується для ліквідації підземних гризунів з території земельної ділянки, в той час як електронні відлякувачі щурів і мишей ефективні тільки в приміщеннях. Апарат впливає на психіку шкідників ультразвуковим випромінюванням або вібрацією на певній частоті. Люди і домашні вихованці не відчувають змін в навколишньому просторі, а гризуни поступово сходять з розуму.\nЗазвичай шкідники залишають територію протягом двох тижнів. Після їх відходу варто періодично включати відлякувач для профілактики.\nУ електронних приладів з відлякує функцією немає термінів придатності, тому при правильній експлуатації прослужать вони дуже довго.\nКупувати такі апарати найкраще в спеціалізованих магазинах, т. до. на ринках найчастіше продають підробки. І вибирати при цьому потрібно ті, що виготовлені під маркою перевірених фірм.\nНазва моделі Площа дії, м² працює при температурі довкілля Маса не більше, кг живлення\nторнадо ОЗВ.04 2 тис від 0 до + 50 ° C 0,7 сонячна батарея або 4 батарейки типу D / R 20 / LR 20\nЧістон-3 1 тис від 0 до + 80 ° C 0,12 4 батарейки типу D / R 20 / LR 20\nцунамі Сонячний 600 від 0 до + 60 ° C 0,5 сонячна батарея або вбудований акумулятор\nТайфун Антикрот 1 тис від 0 до + 80 ° C 0,3 4 батарейки типу D / R 20 / LR 20\nГрад А-500 500 від — 40 до + 80 ° C 0,22 220 В або 3 батарейки типу ААА\nWeitech WK-0675 100 від 0 до + 80 ° C 0,5 4 батарейки типу D / R 20 / LR 20\nЕкоСнайпер LS-997MR 1,5 тис від — 10 до + 50 ° С 0,5 4 батарейки типу D / R 20 / LR 20\nНа власному досвіді були випробувані два таких прилади. Давно страждали від щурів і мишей в будинку, на городі і в саду. Варіант з хімікатами відпадав однозначно, т. до. у нас є кіт, якого ми дуже любимо. Друзі порадили пошукати спеціальний ультразвуковий прилад. Переглянули ми багато різних варіантів і один якийсь придбали. Не пам’ятаю назви. Продавець розхвалював.\nДо речі, поки готувала матеріал для статті, перелопатила безліч інформації по темі відлякувачів. І жоден з них не нагадав той, що ми використовували. Це повинно навести на нехороші думки.\nТим часом в будинку відлякує прилад спрацював досить ефективно — шум і шурхіт ночами припинилися вже через три дні. Причому сам апарат працював безшумно, як і обіцяв виробник. Однак, коли включили прилад в сараї, кролики стали вести себе дивно. Вони нервували, тулилися до стін і один одному, ніби теж чули ці звуки. Відлякувач довелося відразу ж вимкнути.\nНа ділянці ж проблема з земляними щурами залишилася, тому довелося шукати інші прилади. Але тут вже ми стали трохи розбиратися в питанні. Переглянули купу відгуків і вибрали апарат для вигнання кротів ЕкоСнайпер, схожий на здоровий цвях. І хоча він спочатку призначався для вигнання кротів, в інструкції було сказано, що на землерийок і полівок дію надає таке ж. Через два тижні роботи апарату, ми в цьому переконалися особисто — скрупульозності на ділянці припинилися.\nТут важливо пам’ятати, що ніяк не можна передбачити, наскільки далеко підуть гризуни. У нашому випадку вони оселилися у сусідів. Про це мама дізналася від однієї з знайомих жінок під час звичайної розмови про сад і город. Сусідка скаржилася на розпушену землю і дивувалася такої напасті, адже раніше ніколи не було такого. Вже не знаю, зізналася мама, що гризуни, швидше за все, втекли на сусідський ділянку від нас. Ми потім ще довго для профілактики майже кожен день включали відлякувач. Поки що земляні щури не турбують.\nКрисоловка «Чистий дім» — Знищує щурів та інших гризунів. Переваги: Простота конструкції, надійність. Недоліки: Небезпечність. Замучили щури на дачі, перепробував напевно все. Починав з отрут, щури помітно набрали вагу, продавці отрут пояснили, що щурів після того, як вони з’їдять отрута потрібно захистити від води (цікаво як) вважаю це не здійснимо. Ультразвукові відлякувачі не справили на щурів взагалі не якогось ефекту. Крисоловки на батарейках той же не допомогли. Клей відкинув відразу тому, що треба буде самому добивати мишей і щурів. Кішку завести немає можливості так, як постійно в будинку ні хто не проживає. Залишилася тільки стара механічна пастка. Конструкція простіше не придумаєш. Поклав приманку, звів важіль і все, чекай коли почуєш звук удару. Чи не приємно прибирати трупи гризунів, але не чого іншого годі й чекати. Дана крисоловка дуже потужна і зовсім не безпечна. Користуватися потрібно вкрай обережно, палець можливо і не зламає, але запам’ятається на довго. Дітей і близько не підпускати. Після використання трьох штук на протязі трьох місяців щурів стало значно менше. Крисоловка «Чистий дім» знищує щурів та інших гризунів\nhttp: // otzovik.com / review_1487468.html\nНе допоміг абсолютно, купував еко-снайпер, минуло півтора місяці все як і раніше, риють поруч з відлякувачем не бояться.Коротше викинуті, а точніше увіткнені в землю гроші.Тепер тільки отрута.\nhttp: // otzovik.com / review_484688.html\nНасилу віриться, що прилад здатний дієво працювати на території в 15 соток, як заявляє виробник … Наш Антикрот-Максі, з заявленим радіусом дії до 15 метрів, вивів за один сезон всіх непрошених гостей, включаючи земляних щурів.\nПерепробувала все (воду, гас, нашатир … підпалювала кролячі шкурки, але успішно веду боротьбу лише газом. Розкопую ходи, одночасно знищуючи щурячі запаси коренів бур’янів і хрону (3 тачки вивезла). У нори, що йдуть під дерева, чагарники … закачувати пропан (купили 10 літровий балон). ділянка 50 соток. Щури дуже розумні і роблять помилкові нори, які нікуди не ведуть, тому доводиться багато копати. Пропан важчий за повітря і заповнює найглибші нори. Це відразу видно — балон покривається інеєм. Результати хороші — з цих ділянок щури пішли.\nhttps: // 7dach.ru / ElenaChvanova / kak-izbavitsya-ot-zemlyanyh-krys-na-uchastke-41100.html\nВсе відлякувачі, пастки, отрути хімікатами, підривання петард в норах — марні. У мене успішна боротьба вже більше 15 років ! Існує єдиний, найефективніший метод боротьби з кротами і всякої підземної безбожність — БЕНЗИН ! Розширюєте все норки, де вони з’являлися. Берете бензин і в кожну дірку, на ваш розсуд, по 200 грам налили і тут же закопали і прибили ногою, щоб пари залишилися в норі. Я лив прямо з каністри але 3-4 бульки. Після обробки їх не буде років 5-ть. Не подобається їм тільки хімія. Вливайте бензин в нори №4. Як підуть, через пару місяців, постарайтеся ходи зруйнувати водою. Кидаємо шланги ллємо. Якщо хочете їх знищити, то треба вливати бензин одночасно в різних місцях, не даючи можливості відступу. Як правило вони задихаються в гнізді №1. Схема Кротова тунелів допоможе при боротьбі з підземними шкідниками\nСобаки хижаки і мисливці, тому їм цікаво полювати. У мене такса теж любить на щурів пополювати. У селі можна бути спокійним. Не один волохатий гризун мимо не проскочить. Всім показала, яка вона велика мисливиця. І ми спимо спокійно. Шкарпетки щури ночами не крадуть.\nhttp: // www.mydog.su / forum / sobaki-krysolovy\nХороша тема 🙂 Моя 😉 Адже про справжні щуроловом ви ще не написали 🙂 Найбільшим щуроловом всіх часів і народів став бультер’єр на прізвисько Біллі. За п’ять років, справа була в двадцятих роках позаминулого століття, він знищив ЧОТИРИ ТИСЯЧІ щурів. При цьому Біллі був від народження сліпим на одне око. Найгучнішою його перемогою стало швидкісне умертвіння ста щурів протягом 5 хвилин 30 секунд. Це сталося на арені на Тафтон Стріт в Лондоні, 23 квітня 1825 р. Ще одним видатним щуроловом визнана бультерьерша Дженні Лінд, яка належала Джеймсу Сірлом. 12 липня 1853 р. в «Ульє» на Олд Кроссхолл Стріт, що в Ліверпулі, вона повинна була вбити 500 щурів за три години, але впоралася з ними за 1 год 36 хв.\nПрекрасно ловить пацюків фокстер’єр, вельштерьер. ці собаки були у мене. знаю з особистого досвіду. У знайомих на дачі бачив як за щуром полював джек рассел-тер’єр.Видовище, скажу вам, обхохочешься. У малявки такий азарт і хватка!\nЯкщо виявили на ділянці земляну щура, негайно вживайте заходів. Які саме — це на ваш розсуд. Але ні в якому разі не пускайте справу на самоплив. Чим довше ви відкладаєте рішення проблеми, тим більш численною стає популяція гризунів. А значить, ви ризикуєте залишитися зовсім без врожаю. Щоб швидко і ефективно позбутися від водяних щурів, найкраще використовуйте одночасно кілька засобів. Комплексна боротьба дасть кращий результат і зажадає менше часу.


Бойові колісниці | ВікіВоїни | FANDOM powered by Wikia\nНезавершенні статті, Бойова техніка, Колісниці\tБойові колісниці\nБойові колісниці - використовувалися у великій кількості в країнах Стародавнього світу, зокрема, Стародавнього Сходу - в Єгипті, Ассирії, Персії, Римі, Греції. Воїни на таких колісницях складали спеціальні загони, які виступали попереду або на флангах піхоти. Основним завданням таких загонів була дезорганізація військ противника з метою їхymjuj подальшого розгрому кавалерією і піхотою. І зазвичай, саме за кількістю колісниць судили у загальному про могутність армії.\nНа думку сучасних істориків, перші колісниці були побудовані у 2300 році до нашої ери на території Месопотамії, проте жодних документальних підтверджень цим припущенням не існує. До того ж, якщо уважно розглянути барельєфи, що збереглися, то складається враження, що у перших возах були запряжені зовсім не коні, а швидше - осли. Таке припущення цілком має право на життя, оскільки перші коні, які були схожі на сучасних, з'явилися тільки у другому тисячолітті до нашої ери. А от вже ассірійські і єгипетські воїни використовували у своїх колісницях коней, зріст яких становив близько 160 сантиметрів, а вага - близько 500 кілограмів.\nВажкі ассірійські колісниціРедагувати\nЗ часом колісниці удосконалювалися, з'являлися нові їхні види. Незабаром з'явилися бойові та вантажні колісниці. На думку деяких істориків, крім колісниць існували власне і вози, але вони були винайдені не тільки у Месопотамії, а й на Кавказі. Але при цьому необхідно відзначити, що і конструкція, і назви деталей і частин були ідентичними, що дає право припускати, що центр їхнього створення був єдиним.\nЩо стосується технології побудови колісниць, то вона постійно розвивалася. І якщо перші колісниці, які з'явилися в Месопотамії, були дуже громіздкими та з важкими платформами, на яких розміщувалися лучники або метальники дротиків, то в Єгипті, наприклад, уже використовувалися легкі вози, що володіли великою маневреністю, які використовувалися не тільки для стрільців, а й самі по собі були серйозною зброєю.\nУ Стародавньому світі побудові колісниць приділяли велике значення. Про це свідчить, приміром, той факт, що для їхнього виготовлення в Єгипті використовували такі породи дерева, як береза, в'яз, сосна, ясен. Але такі дерева не ростуть у цій місцевості, а доставити їх до місця у ті часи вважалося непростим завданням.\nДо того ж, в окремих місцевостях колісниці робили на замовлення. Так, археологи виявили велику кількість колісниць на острові Крит (близько 500 колісниць). Але якщо уважно вивчити рельєф острова, то стає зрозуміло, що використовувати такий засіб пересування в умовах гористої місцевості неможливо. Тому, згідно з припущенням німецького вченого Г.Бокіша, вози з Криту експортували до інших держав.\nВарто підкреслити і те, що винахід колісниць спричинив справжній фурор у військовій справі. По суті, вони стали основою великої кількості армій, вирішуючи при цьому результат не тільки окремих битв і боїв. Від них залежали долі цілих держав.\nБули відомі колісниці декількох видів: з двома колесами з одним або з двома кіньми в упряжці, з двома або чотирма колесами і четвіркою коней в упряжці. Колісниця давніх греків відрізнялися тим, що її кузов був розташований на невисоких колесах. У передній частині розташовувалися перила для закріплення віжок. Задня частина возів була відкрита. Це давало можливість воїнам заскакувати і зіскакувати на ходу. Така колісниця називалася троянською. Існувала ще складніша колісниця, яку називали перською. Вона відрізнялася значно більшими розмірами, з кожного боку були прироблені перила, до осей кріпилися ножі, а до дишла - списи.\nНайбільшого поширення використання колісниць отримало в Єгипті і Хетському царстві, які перебували у стані постійної війни один з одним, тому змушені були постійно вдосконалювати свою військову міць. І ось, нарешті, настав вирішальний момент в їхньому протистоянні. За одними даними, вирішальна битва відбулася у 1296 році, за іншими - у 1312 році до нашої ери.\nДо цього часу в розпорядженні обох держав були потужні армії, а також вдосконалені види бойових колісниць. Саме вони відіграли вирішальну роль у результаті битви. Битва при Кадеші стала першою битвою, хід якої можливо простежити до найдрібніших подробиць завдяки записам літописця Рамсеса II, а також побачити, яка роль була відведена колісницям.\nСили в обох арміях були приблизно рівними - по 20 000 воїнів та приблизно дві з половиною тисячі колісниць з кожної сторони. Вони об'єднувалися в загони по 10, 30 і 50 колісниць. Удосконалення возів полягало в тому, що в колесах використовувалося вже по 8 спиць, а довжину вісі, яка виступала по краях коліс, було значно збільшено, і являло собою довгі гострі ножі, які були грізною зброєю, особливо по відношенню до піхоти противника. Подібні ножі кріпилися і спереду колісниці. Керував колісницею візник, біля нього - воїн із знатного роду.\nМіж колісницями єгиптян і хетів існували певні відмінності, єгипетські вози були більш маневреними, у той час як хетські - більш потужними.\nІ зараз абсолютно неважливо, хто здобув перемогу у тій битві, вчені схиляються до думки, що вона закінчилася «в нічию», оскільки у подальшому правителі двох держав уклали договір про ненапад і наданні допомоги у разі потреби. Головне - це те, яку роль зіграли бойові колісниці, і як далі відбувалося їхнє вдосконалення. Вже через деякий час їх везли вже не дві, а чотири, шість коней. Крім того, вони перетворилися у серпоносні.\nСерпоносні колісниці, за свідченнями істориків, з'явилися приблизно у 479-401 роках до нашої ери. Основне їхнє завдання, на відміну від простих бойових колісниць, полягало у тому, щоб чинити психологічний вплив на піхоту противника у ході лобової атаки на ураження. Зрозуміло, що новий вид возів вимагав створення нового виду військ, в яких бійці були б безстрашними, не боялися йти на пряме зіткнення з ворогом, навіть при відсутності підтримки своїх військ.\nВперше серпоносні квадриги були використані у битві при Кунаксі, яка сталася між претендентами на престол Ахаменидскої імперії царем Артаксерксом II та його братом Киром Молодшим. Саме виходячи з описів цього бою, можна уявити собі, як виглядала ця колісниця. У неї були великі колеса, які оберталися навколо вісі, довжина якої була розрахована на 4 коня. До кожної вісі кріпилися серпи завдовжки близько 90 сантиметрів. Крім того, до низу вісі кріпилося ще два вертикальних серпи.\nНадалі серпоносні квадриги використовувалися вже у битві при Даскелиоці між персами та греками у 395 році до нашої ери, а також у битві при Гавгамелах між Олександром Македонським та Дарієм III.\nАле при цьому необхідно зазначити, що такі колісниці були недостатньо універсальні в битвах, оскільки вимагали рівної поверхні. І, по суті, вони більше відігравали роль психологічної зброї, оскільки реальні втрати від використання серпоносних квадриг були незначними.\nТому й не дивно, що з часом бойові колісниці все рідше стали використовувати у битвах, а згодом вони і зовсім зникли.\n1 з 3Додати фотографію\nБойові колісниці Стародавнього світу - прототип сучасної військової техніки\nОтримано з http://uk.warriors.wikia.com/wiki/%D0%91%D0%BE%D0%B9%D0%BE%D0%B2%D1%96_%D0%BA%D0%BE%D0%BB%D1%96%D1%81%D0%BD%D0%B8%D1%86%D1%96?oldid=4441


Савченко несподівано поїхала в зону АТО – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Політика / Савченко несподівано поїхала в зону АТО\nПолітик сіла за штурвал вертольота.\nЗвільнена з російського полону український нардеп Надія Савченко вночі відвідала зону проведення антитерористичної операції. Про це повідомляє прес-центр штабу АТО.\nЧитайте також: ВАКАРЧУК ПРИСВЯТИВ ПІСНЮ САВЧЕНКО. ВАТА БІСИТЬСЯ (ВІДЕО)\nЗа даними силовиків, візит політика став для бійців справжньою несподіванкою. Савченко зустрілася із товаришами по службі, поговорила із військовими та сіла за штурвал бойового вертольота. Нагадаємо, раніше українську льотчицю Надію Савченко після 708 днів полону повернули на Батьківщину. Президентський борт приземлився в аеропорту “Бориспіль” 25 травня вдень.\nКолишню бранку РФ, , зустрічав натовп журналістів та політики. Зокрема, з величезним букетом, від якого Савченко відмовилася, прибула Юлія Тимошенко. До слова, родичам льотчиці – її сестрі та матері – ніхто не повідомив точного часу прибуття Надії. Вони були вимушені їхати до літовища своїм ходом.\nПісля зустрічі із журналістами та гнівної промови на адресу нетактовних працівників пера, Савченко поїхала до Адміністрації Президента. Там льотчиця подякувала військовим та українцям за те, що повернулася. Крім того, жінка вибачилася перед побратимами за те, що досі жива. Президент України, своєю чергою, за незламність волі та жертовність вручив Савченко орден “Золота Зірка”.


Презентация на тему: "Міфологія древніх слов ' ян Перун - бог грому і блискавки. Виконала студентка Бугай Анастасія Група ТП 1-1.". Скачать бесплатно и без регистрации.\nМіфологія древніх слов ' ян Перун - бог грому і блискавки. Виконала студентка Бугай Анастасія Група ТП 1-1. - презентация\nПрезентация была опубликована год назад пользователемNasta Otradnaa\nПрезентация на тему: " Міфологія древніх слов ' ян Перун - бог грому і блискавки. Виконала студентка Бугай Анастасія Група ТП 1-1." — Транскрипт:\n1 Міфологія древніх слов ' ян Перун - бог грому і блискавки. Виконала студентка Бугай Анастасія Група ТП 1-1\n2 У V - VII століттях після Великого переселення народів, слов ' яни зайняли території Центральної та Східної Європи від Ельби ( Лаби ) до Дніпра і Волги, від південних берегів Балтійського моря до півночі Балканського півострова.\n3 Спочатку слов ' яни вірили в добрих і злих духів природи - берегинь і упирів. І тим і іншим люди приносили жертви, щоб подякувати добрих і умилостивити злих. Потім настала епоха великих богів. на перший план висунувся бог Рід. Цьому богу надавався характер глави пантеону, деміурга, творця всесвіту. Далі культ Рода розпався на безліч дрібніших культів, з яких зрештою найважливішим став культ Перуна, покровителя князя і його дружини, бога війни і боїв, метання блискавки у своїх хтонических супротивників.\n4 Боги слов ' янської міфології. Белбог ( Білобог, Белун ) - втілення світла, бог добра, удачі, щастя, блага, уособлення денного та весняного неба. Святилище його було на пагорбі, відкритому сонцю, а численні золоті та срібні прикраси Белбога відбивали гру променів і навіть уночі опромінювали храм, де не було ні єдиної тіні, ні єдиного похмурого куточка. Його шанують також подавцем багатства і родючості. Під час жнив Белун приходить на ниви і допомагає женцям в їх роботі\n5 Бог Велес У « Повісті временних літ » літописець Нестор називає Велеса « худобою богом », покровителем домашніх тварин. Велес - один з найбільших богів стародавнього світу. Його головним діянням стало те, що Велес привів створений Родом і Сварогом світ у рух. День став змінювати ніч ; за зимою неминуче слідували весна, літо і осінь ; за видихом - вдих, після печалі - радість. Це було не одноманітне повторення одних і тих же циклів, а навчання основам життя. Люди вчилися долати труднощі і цінувати щастя.\n6 Даждьбог - Серед дарів Сварога людям були і його сини - Сварожичи. Перший з них Дажбог - бог Сонця, подавач тепла і світла.\n7 Догода - бог тихого, приємного вітру і ясної погоди, повна протилежність своєму люто братові, покровителю вітрів Позвизда. Рум ' яний, русокудрий юнак у Василькові вінку, в сріблясто - блакитному одязі, з самоцвітними крилами за спиною, Догода неспішно пролітає над землею, осіняючи її своєю усмішкою, ласкавим поглядом, привітно помахав вічно квітучої гілкою розовоцветного шипшини.\n8 Лель, Лелья, Лельо, Любич, в міфології древніх слов ' ян бог любовної пристрасті. Про Леле - цьому веселому, легковажному бога пристрасті - досі нагадує слово « плекати », тобто нежить, любити. Він син богині краси і любові Лади, а краса, природно, народжує пристрасть. Особливо яскраво це почуття спалахувало навесні і в Купальську ніч. Зображувався він у вигляді златовласого, як і мати, крилатого немовляти : адже любов вільна і невловима. Лель метал з рук іскри : адже пристрасть - це полум ' яна, спекотна любов !\n9 Бог Род. Всі народи знають самого першого бога - це жива, витворюючи думкою, нескінченна в часі і просторі Всесвіт. Цей бог почав створювати видимий світ. Все, народжене Родом, досі несе в собі його ім ' я : природа, батьківщина, батьки, родичі. Син Всевишнього розділив світ на три частини : верхній, середній і нижній. Верхній знаходиться в небесах. Там живуть боги, які правлять людьми. Вони чинять правильно, і тому жилі небеса називаються Прав. Нижче розташований людський світ, який ми явно бачимо. Він нам явив богами, і тому його ім ' я - Яв. Нижній - світ минулого. Туди йшли предки. Це - нав.\n10 Бог Сварог. Зі священного мови арійців санскриту, слово « сварог » перекладається як « ходить по небу ». У давні часи їм позначали денний шлях сонця по небу, потім їм стали називати небо взагалі, небесне світло. Іншими словами, син Рода бог Сварог - це Отець Небесний. Іноді його називали просто Бог. Сварог навчив людей готувати ( творити ) з молока сир і сир, які колись вважалися священною їжею, даром богів.\n11 Святобор - у західних і східних слов ' ян ( білорус.) - Бог лісів і лісових угідь. Він зумовлює доля, життя і долю всіх мешканців лісу, забезпечуючи гармонію і злагоду в природі. Переконання, що природу не можна наносити - по дурості чи жадібності - непоправної шкоди, виникло ще в глибоку давнину. Наші предки вірили, що мисливця, що зробили замах на звіра з дитинчам, або рибалки, який ловить рибу, коли вона нереститься, покарає владика хащ Святобора. Вірили, що всіх мисливців, що зводив на легку, несправедливости здобич, чекає грізна розплата.\n12 Бог Ярило. Щорічно, квітень у слов ' ян починався весняними святами відродження життя. У селищах слов ' ян з ' являвся молодий рудоволосий вершник на білому коні. Він був одягнений в білу мантію, з вінком з весняних квітів на голові, в лівій руці він тримав житні колоски, босими ногами підганяв свого коня. Це - Ярило. Його ім ' я, утворене від слова « яр », має кілька значень : 1) пронизливий весняний світло і тепло ; 2) юна, стрімка і некерована сила ; 3) пристрасть і родючість.\n13 Перун - слов ' янський бог грому і військової доблесті, молодший син Лади і Сварога, найбільш легендарний з братів Сварожичей. Деякі дослідники відносять його до богів другого покоління ( тобто до богів - синам ), інші вважають, що розумніше ставити Перуна в один ряд з богами третього покоління ( боги - внуки ). Тим не менш, бог Перун незалежно від приналежності до того чи іншого рівня слов ' янського пантеону Ясуні є найзнаменитішим персонажем міфології наших далеких предків.\n14 Поява на світ Перуна ознаменувалося потужним землетрусом. У стародавній « Книзі Коляди » сказано : Загриміли тоді громи на небі, Заблищали тоді в хмарах блискавки, І явився на світ, немов блискавка, Син Сварога Перун Громовержец. Не встиг немовля підрости, як його викрав Скипер - звір ( тобто напівлюдина - полускорпіон. Чудовисько прихопило з собою і сестер Перуна - богинь Живу, Марену і Лелю. Перуна Скипер занурив у віковічний сон, а богинь перетворив на волохатих чудовиськ. Лада в горі закликала своїх старших синів і веліла їм негайно вирушати на пошуки Перуна і сестер. Обернулися ті в віщих птахів - Сирина, Алконоста і Стратіма, полетіли по білому світу. Все облетіли, не знайшли й сліду немовляти Перуна. Тільки помітили сидить біля входу в підземелля Скипер - звіра. Той, побачивши Сварожичей, відразу втік. Зрозуміли брати, де їм шукати пропажу, і опустилися до підземелля. Довго пробиралися по похмурих проходах і нарешті побачили сплячого непробудним сном Перуна. За минулі роки він виріс, став чоловіком, та ось тільки пробудити його від мертвого забуття ніяк не вдавалося.\n15 Тоді послали Сварожичи птицю Гамаюн в Репейскіе гори за святою сурьей - живою водою. Обмили нею брата, і той встав живий і здоровий. Як отямився Перун, так і сказав, що помститься Скипер - звіру і сестер обов ' язково відшукає. Чимало перешкод він подолав у темному царстві Нави, з багатьма жахами зіткнувся, але все ж знайшов Живу, Марену і Лелю, перетворених Скіпер в чудовиськ. Розчаклував Перун сестер і відправився до палацу Скіпер, що з людських кісток складний був. Міцно схопились вони і довго билися. Нарешті Перун підняв ворога і кинув його об землю. Розступилася Мати Сиру Земля і назавжди поглинула Скіпер.\n16 Після цієї перемоги Перун відправився в небесний світ - Прав. Там зустрілася йому прекрасна дочка бога зоряного неба Дия ( греки його називали Зевсом ) і богині Місяця Дівіі - Діва - Додола. Сподобалася вона Перуну, і запропонував він юної богині вийти за нього заміж. Але нічна діва злякалася Громовержця, розплакалася і втекла геть. Перун же від задуманого не відступився і відправився слідом за нею. Так він прийшов у будинок Дия і посватався до його доньці. Батько Діви не відразу відповів нареченому, а запросив його в будинок поговорити і пообідати\n17 І, поки вони розмовляли, сталася біда : з Чорного моря виповзло чудовисько - триголовий змій. Побачив він Диву і вирішив її викрасти. Підняв шум, став ревіти і трощити все навколо. Почули його Дий з Перуном і вийшли з палацу. Обидва Громовержца метнули в чудовисько свої блискавки і загнали змія на саме дно моря. Після цієї битви Дий погодився віддати дочку за Перуна. Незабаром вони і весілля справили. З тих пір Диву стали називати Перині або Перуниці - дружиною Перуна. У них народилася дочка Девана. Силою вона пішла в батюшку, гордістю непомірною - в матінку. Від обох батьків засвоїла чарівні вміння : могла в будь - якого звіра поробитися, в рибу морську і в могутню птицю. Тому й стала великою мисливицею\nСкачать бесплатно презентацию на тему "Міфологія древніх слов ' ян Перун - бог грому і блискавки. Виконала студентка Бугай Анастасія Група ТП 1-1." в формате .ppt (PowerPoint)