Інфекційний мононуклеоз - симптоми захворювання у дітей і дорослих, його особливості та лікування | Медичний довідник Virgo\nВи тут: Головна Інфекційні хвороби і паразитологія Інфекційний мононуклеоз - симптоми захворювання у дітей і дорослих, його особливості та лікування\nІнфекційний мононуклеоз - це гостре інфекційне захворювання, яке характеризується, насамперед, ураженням лімфатичної і ретикулоендотеліальної систем. Інфекційний мононуклеоз, симптоми якого проявляються у вигляді лихоманки, полиаденита і тонзиліту, крім цього протікає зі збільшенням селезінки і печінки, а також з лейкоцитозом у переважанні при ньому базофільних мононуклеарів.\nВ якості джерел збудника інфекційного мононуклеозу виступає хворий даним захворюванням осіб, а також вірусоносій. Як правило, передача інфекції здійснюється повітряно-крапельним шляхом, однак частіше це відбувається через слину (наприклад, при поцілунку). Нерідко передача інфекції здійснюється і за допомогою переливання крові. Виділення в зовнішнє середовище вірусу відбувається по закінченні терміну в 18 місяців з моменту первинного інфікування, що визначено на підставі досліджень взятого з ротоглотки матеріалу. У разі відсутності клінічної симптоматики, виділення в середу вірусу відбувається періодами.\nЩо стосується природної чутливості до захворювання у людей, то вона досить висока, з переважанням легких і стертих його форм. Вказувати на наявність пасивного вродженого імунітету може дуже низька захворюваність інфекційним мононуклеозом дітей на першому році життя. Між тим, імунодефіцитні стани призводять до генералізації інфекції (тобто, до поширення патологічного процесу).\nОсновні епідеміологічні ознаки інфекційного мононуклеозу\nПоширеність захворювання є повсюдною, при цьому переважно реєстрація відбувається при спорадичних випадках, а в деяких ситуаціях - при незначних спалахах. Зважаючи полиморфности клінічної картини і частого виникнення труднощів у діагностуванні захворювання є підстави вказувати на той факт, що офіційні цифри щодо його реєстрації не є відображенням дійсності в питанні широти інфекційного поширення.\nНайчастіше захворювання піддаються підлітки, при цьому максимальний сплеск захворюваності відзначається в 14-16 років у дівчаток і в 16-18 років - у хлопчиків. Враховуючи цю обставину, інфекційний мононуклеоз найчастіше визначають як «хвороба студентів».\nЩо стосується інших вікових категорій, то люди після 40 років піддаються інфікуванню досить рідко. ВІЛ-інфіковані люди, зважаючи на актуальність у них імунодефіцитного стану, схильні реактивації інфекції в латентному вигляді незалежно від віку. Зараження категорії дітей раннього дитячого віку відбувається у формі симптоматики, відповідної респіраторного захворювання, дітей більш старшого віку - без прояву симптомів.\nДо віком 30-35 років більшість людей має наявністю антитіл щодо вірусу розглянутого нами захворювання, що визначає рідкість появи клінічно виражених його форм серед дорослого населення.\nВідносно пори року, супутнього спалахів захворюваності інфекційним мононуклеозом, зазначається, що їх реєстрація актуальна протягом усього року, причому рідше - влітку. Призводять до зараження чинниками стає скупченість і використання загального білизни, посуду. Крім цього у числі таких факторів відзначається і тіснота побутових контактів.\nІнфекційний мононуклеоз: симптоми у дорослих\nТривалість інкубаційного періоду може становити близько 5 днів - півтора місяців. Можливим є продромальний період, який характеризується відсутністю особливого типу симптомів. В даних випадках розвиток захворювання відбувається поступове порядку. Так, протягом декількох днів відзначається субфебрильна температура і слабкість, нездужання і підвищена стомлюваність. Верхні дихальні шляхи піддаються катаральним змін: виникає закладеність носа, з'являється гіперемія і збільшення мигдаликів, гіперемія слизової ротоглотки.\nГострого початку захворювання супроводжує стрімке зростання температури, яка може досягти досить високих показників. Крім цього хворі відчувають головний біль і біль у горлі, виникає при ковтанні. У них відзначається посилене потовиділення і озноб, виникає ломота в тілі. Згодом температурні показники можуть бути різними, а тривалість лихоманки може становити від декількох днів до декількох місяців.\nКінець першого тижня відповідає періоду розпалу захворювання, при якому проявляються всі його основні симптоми. Сюди відносяться общетоксические явища і ангіни, гепатолієнальний синдром і лімфаденопатія. Відзначається погіршення самопочуття хворого, температура висока, крім цього присутні прояви у вигляді ознобу, ломоти в тілі і головний біль. Можлива закладеність носа, носове дихання при цьому, відповідно, може, голос набуває гугнявість.\nДля ураження зіва характерно наростання болю в горлі, також може розвинутися ангіна в одній зі своїх форм (катаральна, плівчаста, фолікулярна, виразково-некротична). Нечітка вираженість зазначається у проявах гіперемії слизової, мигдалини набувають жовтуватого відтінку нальоти, які легко усуваються. Іноді такі нальоти мають схожість з нальотами, притаманними дифтерії. Слизова оболонка м'якого піднебіння може характеризуватися появою на ній геморагічних елементів, різка гиперемированность відзначається в області задньої стінки. Крім того, вона характеризується зернистістю і розпушеністю.\nБільшість хворих стикається також із збільшенням при розпалі інфекційного мононуклеозу з такими симптомами, як збільшення селезінки і печінки. Іноді розвивається також і жовтяничний синдром при характерному для нього посиленні диспептичних явищ у вигляді нудоти, зниження апетиту. Сеча темніє, шкіра і склери набувають икретичность (тобто з'являється жовта пігментація, жовтушність шкіри і слизових оболонок). У сироватці крові підвищується концентрація білірубіну поряд з підвищеною активністю амінотрансфераз.\nУ деяких випадках може з'явитися папульозно-плямистого типу екзантема, без певної локалізації, без свербежу і без необхідності її лікування. Після її зникнення на шкірі не залишається ніяких слідів змін.\nПеріод розпалу захворювання, що становить близько 2-3 тижнів, змінює період реконваленсации з поліпшенням самопочуття хворого, поступовим зникненням гепатолиенального синдрому та ангіни. Згодом можна говорити про нормалізацію лімфовузлів. В цілому тривалість цього періоду вкрай індивідуальна, в деяких випадках відмічається збереження лімфаденопатії і підвищеної температури протягом кількох тижнів.\nЗагальна тривалість інфекційного мононуклеозу може бути затягнутою, можлива поперемінна зміна періодів ремісій і загострень терміном до півтора років.\nІнфекційний мононуклеоз: симптоми у дітей\nЯк і у випадках з захворюваністю дорослого мононуклеозом, інфекційний мононуклеоз у дітей виявляється в повільній лихоманку, яка супроводжується характерним набряканням залоз, появою ангіни, втомою і певним дискомфортом на фізичному рівні. Обумовлюється ангіна тонзилітом. Що стосується інших симптомів у дітей, то тут, знову ж відзначається головний біль і нежить, прилив крові та біль у животі. Суглоби ниють, ковтання ускладнюється. Ясна стають кровоточивыми.\nЯк правило, симптоматика триває протягом прядка декількох тижнів, може досягати за термінами і декількох місяців. Зважаючи сильної втоми хворі діти потребують тривалому сні.\nЗахворювання може протікати в типовій і атиповій формах, які, в свою чергу, характеризуються власною ступенем тяжкості. Діти молодшого віку переносять захворювання важче, прояви у вигляді гепатоспленомегалии, тромбоцитопенії, нейтропенії та змінами в ЦНС мають більш виражений характер. Ангіна, висипу і температура при атипової формі захворювання, як визначають його симптоми відсутні.\nДіагностування інфекційного мононуклеозу утруднено серед лежачих хворих унаслідок подібності його симптоматики з симптоматикою іншого типу захворювань. В якості основного ознаки цього захворювання виступає тривалість, зареєстрована в його перебігу. Крім цього, визначити захворювання можна на підставі симптомів у комплексі з двома аналізами крові на виявлення гетерофільних аглютинінів і незвичайних лімфоцитів, які в цьому випадку визначаються в клітинах крові.\nХворі, у яких виявлена легка та середньотяжка форма даного захворювання, можуть проходити лікування вдома. Зокрема їм потрібен постільний режим, що мотивується значною вираженістю інтоксикаційної симптоматики. Можливе призначення дієти при прояви гепатиту, що проявляється в легкій формі як ускладнення захворювання.\nСпецифічної терапії для даного захворювання немає. В якості основних заходів у боротьбі з ним призначається дезінтоксикаційна терапія. Відсутність ускладнень бактеріального характеру не вимагає призначення антибіотиків. Гипертоксическое перебіг захворювання, в тому числі і захворювання із загрозою виникнення асфіксії через збільшення мигдалин і набряку глотки, вимагає проведення лікування із застосуванням глюкокортикоїдів.\nПри підозрі на це захворювання слід звернутися до інфекціоніста, який визначить адекватну терапію при інфекційному мононуклеозі.\nЯкщо Ви вважаєте, що у вас Інфекційний мононуклеоз і характерні для цього захворювання симптоми, то вам допоможе лікар інфекціоніст.


irshava-news.com : Голова Іршавської РДА Вячеслав Свічкар привітав лісників з професійним святом\nЩороку в третю неділю вересня в Україні своє професійне свято відзначають працівники лісового господарства.\nЗ нагоди Дня працівника лісового господарства голова Іршавської РДА Вячеслав Свічкар привітав працівників і ветеранів лісового господарства Іршавщини.\nПрийміть найщиріші вітання з нагоди вашого професійного свята – Дня працівників лісу! Ліс – наше найбільше природне багатство, запорука екологічної безпеки, пріоритетна складова народногосподарського комплексу і основа економічної стабільності країни.\nПримножуючи своєю невтомною і наполегливою працею лісовий фондalt Іршавщини, ви забезпечуєте надійний захист земельних угідь, поліпшуєте екологічний стан довкілля, нарощуєте випуск продукції лісового господарства. Велика вдячність вам, шановні працівники та ветерани лісового господарства, за невтомну працю і самовідданість. Сердечно бажаю вам та вашим родинам міцного здоров'я, щастя, добра і достатку.\nГолова Іршавської РДА


Українцям скасували паперові трудові книжки: новий закон » Всі новини Кременчука на сайті Кременчуцький ТелеграфЪ\nУкраїнцям скасували паперові трудові книжки: новий закон\n6.02.2021, 13:47 Переглядів: 9 264 Коментарів: 1\nВстановлений п'ятирічний термін переходу на електронні трудові книжки (точніше картки) замість паперових. Паперова трудова книжка залишиться на згадку працівнику\nПаперова книжка через 5 років стане «сувеніром»\nПаперові трудові книжки поступово підуть у минуле. 5 лютого Верховна Рада ухвалила законопроєкт №3623 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі». Новий закон відкриває шлях реформі обліку трудової діяльності працівника. І створить умови для автоматичного призначення пенсій та соціальних виплат. Отже, замість паперових трудових книжок, використовуватимуться дані електронних із Державного реєстру загальнообов’язкового державного соціального страхування. За цими даними обчислюватиметься й трудовий стаж, необхідний для призначення пенсій.\nЯк сказано у Пояснювальній записці до законопроєкту, її суть полягає у поступовій відмові від паперових трудових книжок, що в перспективі створить можливості для:\nЗокрема, новий закон вносить зміни до Кодексу законів про працю України, Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» та деяких інших законодавчих актів.\nПередбачається п’ятирічний перехідний період для переходу на електронні трудові книжки. А саме: для включення до Державного реєстру відомостей з паперових трудових книжок про трудову діяльність працівника (протягом цього періоду застосовуватиметься як паперова трудова книжка, так і електронна форма).\nВносити відомості про трудову діяльність до Держреєстру слід через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України: підвантажувати скановані або оцифровані копії документів (трудової книжки, довідок тощо). Обов'язок вносити ці дані покладається на працівника і роботодавця, при цьому обов’язково накладення кваліфікованого електронного підпису.\nПісля внесення відомостей про трудову діяльність працівника до Державного реєстру роботодавець зобов’язаний видати йому на руки під підпис оригінал паперової трудової книжки. При цьому також передбачено обов’язок роботодавця вносити на вимогу працівника до паперової трудової книжки записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення.\nПенсії призначатимуться автоматично\nПісля переходу на електронні цифрові книжки пенсії призначатимуться автоматично (без особистого звернення особи) за наявності необхідного страхового стажу і при досягненні пенсійного віку. При цьому пенсія призначатиметься з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків, коли немає даних про стаж. Про таку «нестиковку» Пенсійний фонд повідомлятиме — майбутнім пенсіонерам надається можливість подати ці документи через особистий електронний кабінет на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду. Якщо людина не подасть документи протягом 3 місяців, вважатиметься, що вона виявила бажання отримувати пенсію з більш пізнього періоду.\nЗберігатиметься право відстрочення виходу на пенсію. І якщо людина продовжує офіційно працювати, розмір її пенсії підвищуватиметься на 0,5–0,75%. У рамках автоматичного призначення пенсій також передбачено можливість визначення найбільш вигідного варіанту для призначення пенсії за допомогою програмних засобів Держреєстру.\nУже зараз з інформацією, наявною в реєстрі застрахованих осіб, та електронними сервісами Пенсійного фонду України можна ознайомитися тут (потрібен кваліфікований електронний підпис або BankID).\nТеги: пенсія пенсіонер закон Пенсійний фонд\nПридешь такой .а тебе говорят ,у нас сбой был и все твои 30 лет стаже исчезли .Иди работай по новой.\nУ дитсадку №19 у Кременчуці на дітей впало дерево - дівчинка померла у лікарні (35898)\nЗ'явилися нові подробиці зґвалтування матері-одиначки з Полтавщини (18064)


Наш літературний рух в 1894 р. | Збруч\n"Що в нас за література", — каже менї один чоловічок, ба другій, ба десятий. "Пишуть і пишуть, друкують і в світ пускають, а схочеш прочитати що сам, або другому дати, не знайдеш богато." — Таке лучало ся менї почути не раз і не від одного. I сам я, признаю ся, дарма що перечив завсїгди подібним висказам, стаючи в оборонї нашої літературної живучости і сили, я сам вагав ся, чи в души не згодити ся з ними. Я нераз в клопотї знаходив ся, коли прийшов один-другій знакомий і спитав: "Слухай, ти занимаєш ся рускою літературою, знаєш, що нового виходить? От я вибираю ся на село, хотїв би своїм пару книжок завезти. Не знаю, що... Найрадше якусь повість..." — Якусь повість, повтаряю я послїдні слова мого знакомого і щоб не захитати в нїм довіря до моїх літературних відомостей, зараз-же й сиплю єму заголовками. — "Але-ж бо те все давне, вони се вже знають!" — Я сиплю дальше. — "Але-ж се передруки з часописей! Я хочу щось сегорічного свіжого." — Та того сегорічного як з каменя води добути. Хиба, кажу, "Зорю", "Житє і Слово", "Правду" візьми; там нові повісти друкують ся. — "Журнали? Та як их читати? Зачнеш, а там одно вже кінчить ся, друге зачинає ся, а кінця нема; то не вигідно." — Я вже не знаю, що й порадити. Нараз пригадую собі ще кільканайцять дрібних книжочок і брошур, виданих різними товариствами і приватними видавцями або авторами. Та показує ся, що й ними мій знакомий не задоволений. Се популярне, для менше интеліґентних; друге наукове — за важке, хиба для спеціялістів. А що не буде нї популярне, нї за важке, того назбирає ся за мало... Де-ж та вся література, думаю собі потім, кола з неї нашим людям трудно вибрати книжку? Я не можу заперечити тому, що в нас помимо того всего літературний рух в 1894 р. був дуже оживлений. Я-ж слїдив за ним з дня на день, бачив, що друкувало ся й виходило всякої всячини чимало. В виду того, що до нашого літературного руху пристали не лиш свої, галицкі писателї, але й всї Українцї з Россії, де на нашій рідній мові нїчого друкувати не вільно, я побоював ся часом навіть, чи зможемо ми одні (на Українї наші видавництва заборонені) те все сконсумовати. Страхи на Ляхи! сказав би мій "знакомий". Кілька книжок хочу, і тих не маєте!.. Де-ж та вся література? спитаю в себе самого ще раз. Розглядаю ся і що-ж бачу? Вся наша література топить ся в періодичних часописях і журналах, котрих д. Лукич в "Зори" за 1894 р. (ст. 72) начислив аж сїмнацять! Де більше? В видавництвах кількох товариств, — популярних або наукових, додасть мій "знакомий", — і виданях приватних людей або самих авторів, — невеличких, замітить він знов. А решта то передруки, значить ся не нове вже для тих, що пренумерують часописи. "Свіжих" книжок до читаня, виходить, нема в нас, бо часописи й журнали читати "не вигідно", популярні виданя "не стоїть", а наукові — "за важкі", для спеціялістів. Воно й не дивниця впрочім, що наша публика до наукової лєктури не привикла. Наша наукова література почала краще розвивати ся доперва в послїдних десяти роках, — не було ще коли привикати до неї, не було часу ще, щоб вона здобула собі бодай тілько аматорів, що хоч би в найблизших наших сусїдів Поляків, хоч і там вона не тріюмфує. Найбільшій попит є в нас отже за белєтристикою, попит кажу, бо попит а покуп то не все одно, а покупу власне нема нї на наукові книжки нї на белєтристичні. В нас кождий радо книжку прочитає, хоч і не мав би охоти до читаня, та лиш тодї, коли вона єму даром (за дурно!) дістане ся в руки. Платити, заховай Боже! Се з болем серця лиш робить ся, з заплющеними очима, як коли-б гріш видаваний на книжку кидало ся в болото. А причина того? Вона лежить там саме, де брак интересу для наукової лєктури — наша публика купувати книжки "не привикла". І дивуйте ся тепер, що в нас більших (-дорожших) книжок виходить мало, що наша вся література розсїяна по періодичних видавництвах, роздроблена на дрібні брошури! Тут вже не можна сказати, що автори чи видавцї не "привикли" до більших книжок, нї, — вони боять ся видавати их на очевидну матеріяльну страту, бо знають, випробували вже, що більша книжка не розійде ся. Що-ж им лишає ся? Друкувати все в часописях і журналах, котрі лиш завдяки якому товариству, що має невеличкі фонди, або поодиноким людям пожертвованя сяк-так борють ся о екзистенцію, не оглядаючись на страти, або видавати дрібні книжечки і брошури, за котрі лекше можна видерти справдї песій гріш". І як воно хитро нераз приходить ся видирати! Коли хочеш, видавче, збути свій товар, я тобі з практики раджу, не назначуй на книжцї цїни! Наші люде "привикли" купувати з опустом. Отже, коли ти хочеш взяти за книжку 10 кр., кажи кождому, що вона коштує двайцять, инакше дістанеш за неї лиш пять!... От-тут і лежать причини тої літературної фата-морґани причина того, що в нас при безперечно оживленім літературнім руху мало виходить книжок, що наші літературні здобутки видають ся неодному менші, як вони справдї є. Се той "circulus vitiosus", в котрім крутять ся наша спрагнена лєктури публика і охочі до видавництв видавцї та автори.\nМи звістно, нарід непорадний. Бачимо хиби, та не стараємо ся усунути их, лиш нарікаємо, або, ще гірше, мовчимо. Бачимо хоробу, та не розбираючи єї причин, не можемо й зарадити їй, ждемо, аж хтось другій се зробить. Се в нас дїє ся не лиш в політицї, де ми теж радше спускаємо ся на чужу ласку, як на власну силу, але, як видко, і в літературі. Біда тілько, що тут вже не знати від кого-б ждати тої ласки, що тут вже не знайде ся мабуть нїяка така велика ласка, котра-б за нас платила гроші за книжки, привчила нас читати й потребувати лєктури, збудила попит за книжками і рух видавничій і в наслїдок того всего заохотила авторів і видавцїв замісць дрібних книжечок і брошур видавати щось більше, показнїйше.\nЯ може занадто остро осуджую нашу суспільність. Були часи, скаже де-хто, коли було й гірше. Тепер не можна сказати вже, що суспільність не читає нїчого. Свідчить за тим само число видавництва, що з року на рік збільшає ся. Правда, — суспільність читає, але як читає? Ми всї дуже добре знаємо, що одна припадково часом закуплена книжка, переходяча з рук до рук, заспокоює кілька, нераз назіть кільканайцять осіб. Вони прочитають єї і вже, розуміє ся не куплять. Ми всї знаємо усвячений традиційний звичай, на підставі котрого всї рускі товариства вважають майже конечним моральним обовязком редакцій, видавцїв і авторів — присилати товариствам свої виданя безплатно. Як же се можна, кажуть, щоб видавцї бодай в той спосіб не запомагали свого "рідного"? Редакція та видавцї й посилають туди свої виданя і дїє ся те саме: кільканайцять, кількадесять членів кождого товариства прочитає часопись чи книжку, але вже не купить. Ми вкінци знаємо і се, що кождий автор буває майже змушений бодай кількадесять свіжо з під праси добутих книжок роздарувати — коби то лиш редакціям і рецензентам, — але нї, ще й всїм з близька а з далека знакомим для реклями. Та рекляма коштує єго знову-ж тілько, що той, хто найбільше міг бути цїкавий на книжку, дістав єї даром, а другій мало хто купить. Се ті дороги, якими приходить публика до лєктури! Се ті усвячені погані звичаї, котрі пора-б вже в нас викоренити коли хочемо, щоб автори і видавцї не поносили матеріяльних страт і не зневірювали ся, коли хочемо ще більше оживити наш видавничій рух.\nКрім того є ще одна колода, котра спинює можливий поступ в тім напрямі — брак власних книгарень на провінції і брак такої кольпортажі, котра-б як стій, кожду свіжу книжку з реклямою майже на силу втискала в руки байдужних. В нас всюди треба принуки. Кождий купить книжку, коли вона під рукою, коли єго ще й принукати. В той спосіб интерес, якій може збудити скора рекляма для книжки, легко було-б використати за свіжа, поки не заспокоять цїкавости один, другій а десятий в той спосіб, що книжку десь побачить або позичить а таким коштом прочитає. Лиш при такій скорій кольпортажи могли-б наші видавництва оплачувати ся, лиш при такій кольпортажи можна-б навчити людей до купованя книжок, виплекати в них потребу лєктури, котра-б прискорила зріст нашої літератури. А могла-б вона зрости живо при сприяючих обставинах, коли вже й тепер, при менше сприяючих, доволї гарно розвиває ся. Що розвій нашої літератури вже нинї не є такій мізерний, як би то декому здавало ся або здає ся, о тім я, сподїю ся, пересвідчу кождого хоч-би лиш коротким оглядом нашого літературного руху в 1894 р.\nРічницї в політичних поглядах і стремленях рускої інтеліґенції в Галичинї, котрі розбили єї на кілька політичних партій і ще більше підпартій, шкідливі в многих напрямах, але з огляду на зріст нашої літературної продукції вони показали ся благодатні. При партійній політицї кожда громадка людей вважає по просту конечностю мати свій власний політичний орґан. Політичні часописи родять ся як гриби по дощи. Та не лиш в політицї зазначує ся окремішність поодиноких партій. Щоб не лїзти, мовляв, зовсїм в чужу хату, поодинокі партії і для літературних праць своїх прихильників основують окремі часописи чи журнали, а нї, то бодай дають захист літературним працям в фейлєтонах політичних часописей. Коло тих то всяких періодичних видавництв і ґрупує ся, як сказано вже, майже весь наш літературний рух. Виходить отже, що подїл на партії сприяє зростови літературної продукції, що борба — то справдї житє. Та тілько в тім біда, що те житє занадто мінятурне в своїх проявах, що та літературна продукція занадто роздроблена, хоч і годї заперечити, що вона сильна. Причина лежить тут не в роздробленю продукуючих сил, як радше в роздробленю матеріяльних средств.\nКраєве бюро статистики обчислило, що в 1891 р. було в Галичинї 20 руских часописей, котрі друковано в 2,303.900 примірників. В 1892 р. надруковано руских часописей у Львові 2,339.080 а на провінції 34.200 примірників. Значить ся, що в 1892 р. наших часописей розійшло ся о 69.380 примірників більше, як в 1891 р. Коли зважити, що польских часописей в 1891 р. надруковано 6,104.460 прпмірників та що те число в 1892 р. о 800.000 примірників зменшило ся, тодї можна буде справдї повірити в очевидний зріст наших періодичних видавництв. Два послїдні роки 1893 до 1894 певно не були скупійші, коли в них попередні видавництва удержали ся, а нові свіжі прибули. Тут замічу ще, що в повисших статистичних обчисленях не увгляднені буковиньскі видавництва, а й тих було і тепер є трохи.\nЦїкавий, думаю, буде огляд наших періодичних видавництв. Та нехай читатель не гадає, що в тім оглядї я буду руководити ся партійностію і по партіям буду поодинокі видавництва вичисляти. Я без огляду на партії покористую ся тут трохи природнїйшим способом подїлу, подїлу на видавництва писані на нашій народній, чистій живій мові і на видавництва писані на мові засміченій россійщиною і церковщиною, якої нїхто в світї не уживає. З того подїлу виходить, що в нас є три ґрупи видавництв (тут маю на увазї всї видавництва періодичні і неперіодичні): народні, москвофільскі і рутеньскі — aurea mediocritas поміж першими і другими. Хто слїдив за розвоєм нашої літератури з боку, без партійних упереджень, замітив певно, що в міру поступу духа, идеї в літературних творах розвивала ся також форма тих творів, очищувала ся мова, на якій вони були писані, ставала ся більше і більше народною, живою і противно. Та й не дивниця! В здоровім тїлї і душа здорова, — казали вже й Римляне. Таку згідність, гармонію межи формою і змістом в літературі бачить кождий тепер. Се нехай буде поясненєм з моєї сторони, причиною, ради котрої я не помину в своїм оглядї москвофільскі і рутеньскі видавництва, але посвячу им окрему статью, а тепер звертати-му увагу лиш на видавництва народні, цїннїйші не лиш формою але також змістом.\nНародних періодичних видавництв (галицких і буковиньских) було в нас в 1894 р. шіснацять. З огляду на зміст можна их подїлити на чотири ґрупи: літературні, політичні, літературно-політичні, фахові і популярні. До чисто літературних часописей належать: илюстроване літературно-наукове письмо "Зоря", що виходила у Львові пятнацятий рік два рази на місяць по три аркуші ІV-ки коштом наукового товариства им. Шевченка під редакцією Василя Лукича і "Житє і Слово", вістник літератури, исторії і фолькльору, котрий почав виходити в минувшім роцї також у Львові що два місяцї книжками по десять аркушів VIII-ки під редакцією д-ра Ивана Франка. Ті два видавництва були головними центрами нашого літературного руху і можна сказати, що все цїннїйше появило ся наперед в них, а потім окремьми відбитками, котрих з "Зорі" було шість, а з "Житя і Слова" дві. До літературних часописей дасть ся також причислити львівске илюстроване письмо для науки і забави руских дїтей і молодежи "Дзвінок", що виходив пятий рік два рази на місяць по півтора аркуша малої VIII-ки коштом руского товариства педаґоґічного під редакцією Вол. Шухевича. В львівских політичних часописях література обмежувала ся на фейлєтони, де, як звичайно водить ся, побіч ориґінальних, беллєтристичних, наукових і популярних статей найбільше було перекладів з чужої беллєтристики. Ті переклади чимало причинили ся до познакомленя читателїв з новійшнми плодами чужих літератур і до виробленя в них якогось артистичного смаку та чувства. Така фейлєтонова література розвивала ся найкраще і найбільше в XVI. річнику "Дѣла" і в IV. річнику щоденної офіціяльної "Народної Часописи". При "Дѣлї" виходила додатками по шість листів на місяць "Бібліотека найзнаменитших повістей, котрих появило ся в минувшім роцї три. Окрелих відбиток з фейлєтонів "Дѣла" було дві. Крім тих двох політичних часописей була ще й трета політична часопись для народу "Батьківщина", що виходила шіснацятий рік два рази на місяць по одному аркушеви малої IV-ки у Львові під редакцією М. Голейка. Та вона літературного матеріялу не подавала зовсїм. Четвертою політичною часописею, що друкувала літературні фейлєтони, був черновецкій тиждневник "Буковина"; вона виходила десятий рік по пів аркуша малої IV-ки під редакцією Вас. Дутчака. До політичних часописей з літератуно-науковим характером належать "Правда", "Народ" і "Хлібороб". Перша — місячник політики, науки і письменства, — виходила у Львові книжками по чотири до пять аркушів VIII-ки під редакцією Антона Березиньского; дві другі були двотиждневники і виходили в Коломиї. "Народ" що виходив пятий рік по два аркуші ІV-ки під редакцією М. Павлика, беллєтристичного матеріялу дав небогато, — всего одно оповіданє — за те більше наукових статей; так само і політично-літературно-наукове письмо для руских селян і міщан "Хлібороб", котрий виходив четвертий рік по одному аркушеви малої ІV-ки під редакцією д-ра Даниловича. Відбиток з "Хлібороба" було в минувшім роцї дві, з "Народа" сїм. Популярних часописей було всего дві, — беллєтристично-науково-економічне письмо львівскої "Просвіти" "Читальня", що виходила другій рік два рази на місяць по одному аркушеви малої ІV-ки під редакцією Костя Паньківского і церковно-народне письмо "Посланник", котрий виходив шестий рік два рази місячно по одному аркушеви малої ІV-ки під редакцією о. Льва Джулиньского в Бережанах. З "Читальнї" одну довшу статью передрукував єї редактор в своїй "Дрібній бібліотецї". Лишають ся ще фахові часописи, а тих є чотири: одна правнича, одна педаґоґічна, одна господарска і одна церковна. "Часопись правнича" виходила четвертий рік що три місяцї книжками по чотири до пять аркушів VIII-ки, коштом "Наукового товариства им. Шевченка" під редакцією д-ра Костя Левицкого. Педаґоґічну часопись "Учителя", що виходив шестий рік два рази місячно по одному аркушеви VІІІ-ки під редакцією Вол. Шухевича, видавало "Руске товариство педаґоґічне" у Львові. Илюстрована часопись для господарства, домівства і забави "Добрі Ради" виходила шестий рік що місяця по одному аркушеви VІІІ-ки під редакцією Ив. Дутчака в Рогізнї коло Садагори. Вкінци четвертою фаховою часописію був церковний "Душпастирь". Він виходив осьмий рік два рази місячно по два аркуші VІІІ-ки під редакцією о. Ол. Тороньского. "Часопись правнича" і "Душпастир" були виключно фахові орґани, коли поминути мірної вартости наукові статьї послїдного. В "Учителю" і "Добрих Радах" побіч фахових статей є по одному оповіданю. З огляду на чистоту мови найлїпші між фаховими часописями були "Часопись правнича" і "Учитель". В "Добрих Радах" статьї писані на льокальній мові; в "Душпастири" так само як і в популярнім "Посланнику" видко під тим взглядом недбалість.\nПравопись всїх вичислених шіснацяти видавництв є двояка. Часописи "Зоря", "Житє і Слово", "Дзвінок", "Правда", "Народ", "Хлібороб", "Народна Часопись", "Буковина", "Часопись правнича" і "Учитель" завели в себе фонетичну правопись; "Дѣло", "Посланник", "Добрі Ради" і "Душпастир" остають ся поки-що при етимольоґічній, а "Читальня" і "Батьківщина" держать ся середини (не знати лиш, чи вона "aurea"), вони послугують ся і етімольоґією і фонетикою.\nОтсе й перегляд наших періодичних видавництв, коло котрих найбільше ґрупували ся наші літературні сили, так галицкі як і україньскі і скажу, що україньскі більше навіть як галицкі, бо ті в одинацяти наших часописях брали участь, а в літературних і літературно-політичних трохи чи не більшу як самі Галичане. Отсе ті часописи, в котрих потонула більша половина нашої літературної працї, показавши ся тому світови, що часописей не читає, лиш в пятнацяти окремих відбитках.\nПобіч часописей і журналів найбільшими моторами літературного руху було поодинокі рускі товариства, а именно "Наукове товариство им. Шевченка", "Просвіта" і "Руске товариство педаґогічне". Их накладом появило ся значне число книжок і відбиток з часописей; впрочім і деякі часописи виходили их коштом. "Наукове товариство им. Шевченка" видало крім річника "Зорі" з додатком россійско-україньского словаря ще 7 книжок і 12 відбиток. Між книжками були 2 томи періодичного видавництва "Записок" Наук. тов. им. Шевченка" в котрих так як і в "Зори" брали участь Галичане і Українцї, 2 томи "Историчної Бібліотеки" видаваної перше Ол. Барвіньским і 3 книжки україньскої беллєтристики. Між 12 відбитками з "Зорі" і "Записок" було 9 наукових і 3 беллєтристичні; між науковими 5 поважнїйших галицких і 4 менші україньскі, а між беллєтристичними 1 галицка і 2 україньскі. "Просвіта" видала в минувшім роцї крім річника "Читальнї" 10 книжок. Між тими книжками були 2 передруки і Калєндар. На 7 свіжих Книжочок було 5 популярних галицких і 2 беллєтристичні — одна галицка, друга україньска. "Руске Товариство педаґоґічне" крім річника "Учителя" і "Дзвінка" видало лиш 2 книжки: переклад одної повісти і друкований фонетичною правописію молитвенник для дїтей. Се були-б і всї виданя товариств.\nПеріодичних книжкових видавництв приватних людей було 4: "Дрібна Бібліотека, Костя Паньківского", "Літературно-наукова Бібліотека" д-ра Ив. Франка, Коломийска "Бібліотека для рускої молодежи", проф. Насальского і черновецка "Ластівка". "Дрібноі Бібліотеки" К. Паньківского появило ся 10 книжочок: 7 україньских і 3 галицкі. На 7 україньских книжочок було 3 передруки давнїйших авторів, 3 перекладані книжочки і 1 ориґінальна — все з беллєтристики. Між трома галицкими книжочками була 1 ориґінальна беллєтристична, 1 ориґінальна наукова і 1 перекладана наукова в передруку з "Читальнї".\nВ "Літературно-науковій Бібліотеці" д-ра Франка 10 випусків виповнила одна поважна наукова праця самого видавця. Проф. Насальскій видав у 2 випусках своєї "Библіотеки для рускої молодежи" 1 ориґінальну повістку і дві в перекладах — все галицке. Черновецкого дрібного видавництва "Ластівка" появило ся щось 8 випусків мішаного змісту при участи Галичан, Буковинцїв і Українцїв. Крім того появила ся одна галицка наукова праця в річнім "Справозданю рускої акад. ґімназії у Львові".\nВ книжкових і брошурових форматах вийшло кільканайцять передруків з часописей: "Народа", "Хлібороба", "Житя і Слова" і "Дѣла". З "Народа" було всїх відбиток 7, між тими 5 наукового змісту — дві галицкі а 3 україньскі. Відбитки з "Хлібороба" були обі україньскі, — одна наукового, друга беллєтристичного змісту. Беллєтристичного змісту були передруки 2 галицких перекладів з "Житя і Слова". З "Дѣла" було 2 відбитки, і то обі наукового змісту — одна галицка а одна україньска. В "Літературнім додатку" "Дѣла", що виходив під редакцією Ив. Белея надруковано 3 чужі повісти в галицких перекладах.\nНакладом приватних видавцїв або самих авторів вийшло небогато книжок — одна станиславівска брошурочка галицких поезій, чотири книжки більше або менше наукового змісту і дві черновецкі популярні книжечки — послїдне праця Буковинцїв, передпослїдне Галичан. Вкінци можу згадати ще 2 илюстровані калєндарі, — один черновецкого товариства "Руска Бесіда", другій редакції "Посланника", 12 книжечок львівского "Людового Видавнццтва" популярного і беллєтристичного змісту, дрібні міссійні виданя і 2 випуски "Світової поезії", але се все — одно занадто дрібне, друге малої вартости. Важнїйша річ буде сказати, що в минувшім роцї заходами Галичан вийшло 8 нових фонетичних учебників для руских народних шкіл і 6 для середних шкіл. Так само заходом Буковинцїв вийшло кілька руских учебників для буковиньских шкіл.\nЯ перечислив доси всї галицкі і буковиньскі книжки та відбитки, — буковиньских впрочім, як видко, дуже мало, — і, поминувши дещо дуже дрібне або маловажне і учебники, начислив их 75. На тих 75 книжок складає ся 45 правдивих книжок і 30 передруків, 53 ориґінальних творів і 12 перекладів. Цїкаво буде декому знати, кілько з того числа книжок прападе на нас австрійских Русинів, а кілько на россійских закордонових. Ото-ж я скажу, що відкинувши мішані книжки, себ-то такі, в котрих друкували ся працї одних і других, чисто україньских книжок вийшло 17, а чисто галицких з кількома буковиньскими брошурами 29. На 17 україньских книжок було правдивих лише 7, а відбиток 10. На 7 перших зложила ся сама белєтристика; на 10 других 8 наукових праць і дві белєтристичні. Між 29 галицкими і буковиньскими книжками було 18 правдивих книжок а 11 відбиток. На 18 перших зложили ся 2 поважні наукові працї, 7 книжочок белєтристичного і 9 популярного змісту. На 11 відбиток випало 9 наукових праць і 2 белєтристичні. Так представляє ся книжково-літературний рух в Галичинї минувшого року. В Россії в минувшім роцї він був дуже невеличкій. Там, на скілько знаю, вийшло всего на всего 11 дрібних книжок: 1 в Кієві, 1 в Глухові, 2 в Харкові, 3 в Москві і 4 в Чернигові. З тих 11 книжок а властиво тілько 9 свіжих, бо 2 були передруками давнїйших річей, було 5 оповідань, 1 драматичний твір і 3 популярні книжочки. Одну україньску драму напечатала в ориґіналі московска "Театральная Библіотека." Про якусь наукову книжку, україньску часопись в Россії нема що й згадувати. Россійска цензура, стоячи при давній заборонї літератури на україньскій мові, лиш десь-колись змилує ся і пустить щось, та се по більшій части буває таке мізерне, що попросту нераз хоче ся підозрівати ту малостиву цензуру, чи вона пускаючи такі річи, на сміх их не пускає.


Трансляція ювілею 700-річчя відновлення Київсько-Житомирської дієцезії » Католицький Медіа-Центр\nКатолицький Медіа-Центр » Оголошення » Трансляція ювілею 700-річчя відновлення Київсько-Житомирської дієцезії\n14:00 П'ятниця 0 355\nОголошення 355 0\nТрансляція ювілею 700-річчя відновлення Київсько-Житомирської дієцезії\nКатолицьке Телебачення Віковічного Слова в Україні транслюватиме святкування ювілею Київсько-Житомирської дієцезії, що відбудеться 18 вересня у Києві.\nСвяткування розпочнеться о 10:00 привітанням Апостольського Нунція для України архієпископа Вісвальдаса Кульбокаса. У рамках святкування буде також представлено альбом, підготований з нагоди ювілею дієцезії.\nУрочиста Євхаристія в катедральному храмі св. Олександра розпочнеться об 11:00.\nО 13:00 святкування продовжиться офіційною частиною біля храму, виступами музичних гуртів, інтерактивними та розважальними заходами.\n16:00 Четвер Трансляція Всеукраїнського дня молитви постраждалих за віру Католицьке Телебачення Віковічного Слова в Україні транслюватиме святкування ювілею Київсько-Житомирської дієцезії, що відбудеться 18 вересня у Києві.


У медичних цілях використовують не всі сорти півоній, а саме ухиляються. У нього є інша назва — марьин корінь. Це досить рідкісна рослина.\nХоча воно отруйне, саме з нього готують настойку кореня півонії, так як в кореневище квітки міститься багато активних речовин:\nмасла і органічні кислоти;\nВитяжка цінних речовин може бути на різній основі: горілчана або спиртова. Спиртова настоянка півонії найкраще витягує активні речовини рослини. У домашніх умовах можна використовувати горілчану основу. Цілющі властивості настоянки півонії застосовують в неврології, гастроентерології, гінекології, в косметології. Особливо відомі заспокійливі можливості компонентів рослини. Завдяки своїм складом настоянка півонії:\nрозширює судини, знижуючи тиск;\nзбільшує секрецію шлунка;\nзнімає судоми, розслаблює спазми м’язів.\nДля самостійного приготування настоянки півонії використовують наступний рецепт. 20 г сухих подрібнених коренів два тижні наполягають в 200 мл горілки. Перед тим як приймати настоянку, необхідно проконсультуватися з лікарем щодо дозування, так як півонія є отруйною рослиною. Звичайна безпечна доза для дорослих становить 15-20 крапель тричі на день перед їдою протягом двох тижнів.\nНастоянкою півонії в неврології доповнюють лікування неврозів, безсоння, епілепсії, судом. Отож її приймають по 15-20 крапель 3 рази на день курсом від двох до чотирьох тижнів.\nУ гінекології настоянкою півонії проводять лікування проявів клімаксу, ПМС, кістозних і інших новоутворень. При кістах, мастопатії, пухлинах продукт п’ють по 1 чайній ложці 3 рази на день до їди протягом місяця. При клімаксі настоянка півонії зменшує припливи, допомагає від безсоння. Дозування визначається лікарем за станом здоров’я.\nВ гастроентерології настоянкою півонії при зниженій кислотності нормалізують секрецію шлунка.\nПри регулярному застосуванні продукт допомагає при ВСД, знімає депресивні стани при хронічному алкоголізмі. Чим ще корисна настоянка півонії, так це дією, що викликає підвищення працездатності і опірності організму гіпоксії.\nСхоже вплив на організм надають і деякі інші лікарські трави. Різні комбінації витяжок з цих рослин підсилюють і навіть подвоюють ті чи інші цілющі властивості кожної зі складових.\nТак, поєднання півонії-валеріани усуває головний біль, допомагає при вегето-судинній дистонії, зменшує судоми при епілепсії, розслаблює гладку мускулатуру і знімає спазми, усуває ниркові і печінкові кольки.\nПри поєднанні валеріани-пустирника краще проявляються такі властивості, як:\nпідвищення життєвого тонусу, усунення хронічної втоми;\nКомбінація настоянок півонії, валеріани (валер’янки) і пустирника діє заспокійливо, знімає збудливість, стрес. Суміш цих коштів в рівних пропорціях застосовується для лікування невротичних розладів.\nПри серцевих недугах добре себе зарекомендувала суміш з додаванням валеріани, глоду. Глід містить рекордно велику кількість вітаміну С, що сприяє підвищенню імунітету. Комбінована настоянка півонії, глоду, пустирника майже без всяких протипоказань рятує від:\nПри сильній збудливості суміш цих п’яти засобів п’ють по 30 крапель двічі на день: вранці до їди і ввечері перед сном.\nДодавання в суміш корвалолу підсилює седативний ефект, допомагає при хворобах серця, варикозному розширенні вен. Поєднання по одній частині настоянок з пустирника, півонії, валеріани і глоду з додаванням половини частини корвалолу покращує мозковий кровообіг, усуває наслідки інсульту, інфаркту.\nНезважаючи на корисні властивості, настоянка півонії має і протипоказання:\nпідвищена секреція шлунка (підвищена кислотність), виразка.\nКрім цього, важливо враховувати, що продукт гальмує швидкість реакції, тому протипоказаний водіям, операторам, диспетчерам і іншим фахівцям, від яких потрібне швидке реагування.\nЛікарські рослини | Властивості, приготування і застосування настойки півонії


24 Травень 2019 | У Франківську обговорюють реформу охорони здоров’я та її проблеми\nСьогодні, 23 травня, в Івано-Франківську відбувається засідання Секції Асоціації міст України з питань охорони здоров’я. Участь у засіданні взяв міський голова м.Болехова Богдан Мельник.\nПід час обговорень виконавчий директор Івано-Франківського регіонального відділення Асоціації міст України Юрій Стефанчук пояснив: найголовніше, що вони сьогодні обговорять – старт нового етапу реформи охорони здоров’я. За його словами, наразі реформа пройшла успішно, проте найбільше питання, з яким вони стикаються – інфраструктура.\nАналітик з питань охорони здоров’я АМУ Світлана Осташко додала, що на сьогоднішньому заході вони обговорять із представниками міст-членів АМУ основні проблеми у сфері охорони здоров’я. Також можна буде похвалитися своїми досягненнями у цій сфері.\n“Але ключова мета – напрацювання пропозицій для органів влади щодо вирішення проблем медицини”, – наголосила жінка.\nВона пояснила, що зараз важливі питання це, наприклад, відшкодування коштів за ліки, брак кадрів, обмеженість коштів.\nДиректор Департаменту охорони здоров’я Івано-Франківської ОДА Микола Стовбан зазначив, що сьогодні в Івано-Франківську, як і на Прикарпатті, вся первинна ланка вже перетворилася і пройшла реформу, проте наступний етап – реформа вторинки і третинки.\n“У нас проблем є багато, одна з них – заробітна плата. Але ми над цим працюємо кожного дня, щоб вирішити проблему. Ще одне питання – комп’ютеризація, тому ми намагаємося виділити гроші, щоб наші заклади щорічно могли купляти один-два комп’ютери”, – сказав Стовбан.\nКрім того, директор Департаменту охорони здоров’я Івано-Франківська Марія Бойко наголосила, на сьогоднішньому заході вони хочуть почути, як власне далі запроваджувати реформу і які механізми для цього пропонують.\nМіський голова Руслан Марцінків додав, що у місті дуже хочуть нарешті завершити реформування, проте є певні переживання, адже реформа первинки хоча в місті й пройшла, але не без своїх питань. “Реформа реформою, але у нас часто змінюються правила гри і можуть повісити далі її на нас. Тобто скажуть нам це фінансувати зі свого бюджету”, – наголосив мер.


Потреба у високій якості логістичних послуг - Бытовой Ремонт в Киеве\nПотреба у високій якості логістичних послуг\nОдна з основних завдань міжнародного експедирування вантажів - це нагальна потреба у високій якості логістичних послуг. Очікування і вимоги клієнтів постійно зростають, і Європейська логістична асоціація повинна відповідати цим вимогам. Висока якість перевезення з Європи досягається за рахунок повної поінформованості клієнта, наявності докладної інформації про статус відправлення при транспортуванні комплектних вантажів, дрібних відправлень і логістики розподілу .. Ще одним фактором досягнення високої якості є суворе дотримання термінів доставки і пропозиції як традиційних, так і експрес-перевезень. Тут ми також розглянемо ще один фактор - співпраця між логістичними компаніями та партнерами з інших країн. Ця співпраця забезпечує в той же час повну обізнаність про інформацію і своєчасну доставку.\nКомпанії з асоціації експедиторів пов'язані в єдину мережу, а їх керівники перебувають у постійному контакті і співробітництво. Таким чином, гарантуються повні можливості для координації міжнародних вантажоперевезень і досягнення попиту на якісні вантажоперевезення. Таким чином, експедитори по всій Європі, підключені до мережі для європейських логістичних послуг, не наражаються на ризик який виникає в разі будь-якого партнерства з місцевими компаніями, обраними після короткострокового дослідження, яке, з іншого боку, може привести до співпраці. з компанією, у якої недостатньо ресурсів і досвіду, а також професійних навичок.\nСпівпраця працює для повного покриття більших і більших вантажів в Європі.\nОсновна маса вантажів, що перевозяться з однієї європейської країни в іншу, постійно збільшується. Мобільність і міжнародна торгівля стимулюють цей зростаючий процес. У якийсь момент величезні обсяги вантажів можуть вичерпати ресурси логістичних компаній. Проте, експедитори Європи постійно координують свою діяльність, щоб виконати всі замовлення на доставку, незважаючи на збільшення обсягів замовлень. Таким чином компанії мережі експедиторів уникають затримок у прийомі вантажів до перевезення, використання непотрібних транспортних засобів, а також затримок в доставці вантажів.


Біблійне прокляття звалилося на Росію: «на тіло лягає біла пелена», подробиці. Politeka\nБіблійне прокляття звалилося на Росію: «на тіло лягає біла пелена», подробиці\n13 Серпня 2019, 01:44 Читать на русском\nУ РФ зафіксували моторошне нашестя комах\nНапередодні місто Благовєщенськ, РФ атакували полчища метеликів-одноденок. Про це повідомляють російські ЗМІ, відео, що лякають також публікують очевидці у мережі. Кадри, відверто кажучи, не з приємних – на відео видно, як на частину тіла чоловіка сідають десятки метеликів – буквально руку обвила біла пелена. Комахи всюди – на воді, на вулицях і навіть у магазинах:\nПоденки, що рояться сідають на дорогу суцільним шаром. За вихідні 10-11 серпня їх кількість на набережній річки Амур помітно зросла », – наголошується в повідомленнях ЗМІ.\nВідомо також, що російські вчені пояснили причину масового нашестя комах. Так на думку дослідників, поява поденок і комарів виникла через паводок, який вніс зміни в екосистему:\n«Зараз у метеликів шлюбний період, тому їх кількість зросла, так само як і кількість смертей. Коли вони паруються в танці, самець гине відразу, а самка – після того, як відкладе яйця », – йдеться в коментарі заступника директора з наукової роботи Норського заповідника Микола Колобаев.\n"Переможець українського" Х-фактор "одружився на відомій росіянці: фото щасливої пари "Краса або життя": 20-річна одеситка пішла на той світ прямо на операційному столі США зробили раптову пропозицію Україні: «В обмін на захист від РФ» Трагедія сталася у дочки Кошового, тепер не допоможе навіть тато: важлива заява\nТеги: нашествие / паводок / рф\nСніговий шторм обрушився на Австралію, «кенгуру в заметах»: вражаючі кадри\nПариж, яким ви його ще не бачили: “злидні безпритульних”


Замах на відпочинок / Персонал Плюс - №28 (231) 25 - 31 липня 2007 року\nЗамах на відпочинок\nПрацівники київського заводу «Меридіан» можуть залишитися без місця відпочинку\nКурортно-оздоровчі об’єкти столичних заводів уже давно не дають спокою рейдерам та іншим охочим поживитися за рахунок чужої власності. Ініціювати законність такого захоплення, як виявилося, не так вже й важко. Достатньо підтримки державних мужів. Схема проста.\nЗаручившись необхідними постановами та указами, найбільш цікаві об’єкти комунальної або державної власності виводяться з-під управління установи. Потім ця власність входить до складу акціонерного товариства. Під цей ВАТ створюється близнюк, на якого і «скидаються» ліквідні активи підприємства. А попереднє акціонерне товариство діє. Хоча й на папері, хоча й фактично є «пустушкою» без активів. За допомогою такої багатоходової операції власність установи кочує з однієї «фірми» в іншу, доки не осяде там, звідки її вже не повернути жодними судами. А потім її продають за ринковою ціною.\nТаку операцію ділки намагаються провернути щодо київського заводу «Меридіан». Відібрати саме підприємство побоялися, адже воно перебуває у держвласності. А ось на соціальні\nоб’єкти спокуситися не так небезпечно. Серед них — харчовий комбінат, бази відпочинку «Рось» та «Десна», молодіжний табір «Білогородка», дитячий оздоровчий табір «Космос», а також Будинок культури ім. Корольова у Києві. Все це далеко не старі будівлі, деякі побудовано в середині 90-х. Однак здійснити задум із захоплення підприємства без участі одного із співробітників важко. Основна фігура в цій історії — Василь Сабардін, який працює на заводі ще з радянських часів. Тоді він очолював соціальні об’єкти підприємства.\nЗвісно, одній людині було б дуже важко. Тож йому вирішив допомогти (звісно, не безплатно) нині вже колишній керівник НАК «Нафтогаз Україна» Ігор Діденко. Хоча з початку історії з «Меридіаном» він протестував проти створення структури Сабардіна і був власником частини акцій заводу. Аналітики вважають саме його одним з «батьків» відчуження власності заводу «Меридіан». Щоправда, власником тоді він не став. Завадила історія з Градобанком, точніше зі зниклими грошима остарбайтерів. Після спілкування з німецькими правоохоронцями і скандалом в Україні він вирішив відійти від цих справ і продав свій міноритарний пакет. На сцені зостався лише Сабардін. Він завів корисні знайомства з чиновниками з Міністерства промисловості і Фонду держмайна. Ці державні мужі, звісно, не безплатно, вирішили допомогти відокремити від заводу його соціальні об’єкти.\nЧас «Ч» настав 1997 року. Мінпромполітики та ФДМ вилучили 9 об’єктів з власності заводу, змінивши їхній профіль на агропромисловий (підставою такого перепрофілювання стала наявність в одному з навчальних закладів кількох теплиць). Це дало змогу знизити вартість об’єктів до символічної (32 000!) ціни і відокремити їх від заводу. Як пояснювали працівники ФДМ, якщо об’єкти стануть самостійною господарською одиницею, покращиться управління. Що насправді стояло за такою старанністю чиновників, стало зрозуміло згодом, коли один з членів ФДМ став акціонером новоствореного з цих установ ВАТ. Очолив нове об’єднання, звісно ж, Василь Сабардін. Він запевнив робітників, що вони зі своїми родинами й надалі відпочиватимуть у заводських санаторіях. Однак через деякий час забув про свою обіцянку закрив робітникам шлях на\nоб’єкти ВАТ СПК «Меридіан». Позбувшись опіки заводу, Сабардін 2000 року приступив до другого етапу операції «Меридіан». Створивши ТОВ з такою ж назвою, він почав вмовляти працівників заводу передати свої акції в його управління. Одним, певно, обіцяв безплатні путівки, інших — змушував підписувати папери не читаючи їх. У різний спосіб невдовзі під контролем «фірми» опинилося 72% акцій заводчан. Тепер тільки залишилося їх оформити у свою власність. А це вже третій етап.\nАкції ТОВ діляться на дві частини: перша передається голові Спостережної ради СПК «Меридіан» та куму Сабардіна Анатолію Гордеєвичу, друга продається, знову ж таки ТОВ за символічною ціною. Таким чином, соціальна база заводу стає власністю Сабардіна, щоправда, незаконно. Справа в тому, що він не мав права продавати акції, не спитавши на те дозволу їх власників, адже вони були лише під управлінням ТОВ, а не його власністю. Крім того, акціонери так і не отримали навіть тих мізерних грошей, отриманих від продажу їхніх акцій. А це суперечить уставу акціонерного товариства, яке Сабардін хотів зробити «пустушкою». Згідно з ним, головною метою товариства є отримання прибутку від господарської діяльності. Це також суперечить законодавству України. Обставин для звернення у суд було більш ніж достатньо. Ініціатором судових тяганин став голова правління ВАТ «Меридіан» імені Корольова В’ячеслав Проценко. Побоюючись втратити власність, Сабардін шукає покупця. І знаходить. Ним стала інвестиційна компанія «Інфінменеджмент».\nОбставини купівлі зрозуміти не так вже й просто. Як могла компанія не перевірити власника, а також його юридичні права на об’єкти «Меридіану»? Адже з самого початку було зрозуміло, що тут щось нечисто. І все ж, попри ризикованість угоди, її все ж таки підписали. Однак Державна комісія з цінних паперів і фондового ринку не визнала законною цю угоду і стала вимагати повернення цих акцій ТОВ. З боку заводу почалася судова тяганина з вимогою повернути його активи. Однак суди тривають уже не один рік. І все ж активність заводчан спонукала до дій і саму компанію. За словами директора «Інфінменеджменту» Наталії Гонтар, компанія наразі не визначилася, як чинитиме з пакетом, однак запевняє, що нічого не знає про незаконність придбання акцій Сабардіним. Якщо так, то можна сказати, що компанія «влетіла» на мільйони. Адже якщо завод виграє справу і забере акції назад, її можуть очікувати серйозні фінансові втрати. Однак за «Інфінменеджментом» може стояти більш серйозний покровитель — тоді не варто так непокоїтися. Ним може бути Укргазбанк. Хоча довести, що Укргазбанк і «Інфінменеджмент» пов’язані між собою, нелегко. Але можливо. Передусім на єдність вказує одна й та сама адреса. Якби установи мали різних «хазяїв», то хоча б з міркувань інформаційної безпеки офіси не існували б під одним дахом. Другий доказ на користь зазначеної вище версії — це те, що акції, куплені у Сабардіна «Інфінменеджментом», були і є на рахунках саме Укргазбанку.\nСлід зазначити, що «Інфінменеджмент» завжди, у всіх справах був поруч з банком. Він часто є присутнім як співвласник підприємств, де акціонерами виступають підконтрольні Укргазбанку структури. Наприклад, «Інфінменеджмент» — один із співвласників будівельної компанії імені Загороднього. Акціонерами будівельників також є Українська страхова група та УСГ «Життя» структури, афільовані з Укргазбанком. Отже, компанія діє разом з банком, виступаючи співвласником його ж підприємств. У банку заперечують зв’язок з компанією «Інфінменеджмент» — мовляв, це лише клієнт, відповідальності за дії якого вони не несуть. Водночас опитування операторів фондового ринку показує, що «Інфінменеджмент» не є публічною компанією. На ринку цінних паперів вона майже не працює. Всі її дії пов’язані з цінними паперами кількох емітентів. Можна припустити, що це і є акції банку й афільованих з ним структур. Справді, у компанії немає ані сайту, ані хоч би якоїсь інформації про неї на ринку.\nОсь таким чином у країні розкрадається державна власність. Певно, невдовзі такі чиновники продадуть і Україну.\nСвобода слова по-російськи\nВибухівка пішла на брухт\nНАД БУГОМ ЛУНАЛИ ЕТНІЧНІ ПІСНІ...\nПутін вчить Захід верховенству права


Представляю Вашій увазі унікальну презентацію з навчального предмету "Математика" для 2 класу НУШ для дітей з вадами зору. Порушення зору, значно звужуючи можливості набуття дитиною сенсорного досвіду, викликаючи цілий ряд особливостей психічного розвитку, знижує пізнавальну активність дитини, що негативно впливає у тому числі й на засвоєння математичних понять. Використання конкретних вправ на уроці дає можливість опанувати предмет швидше та отримати більш продуктивний результат. Вчитель повинен на уроці, насамперед, вирішувати корекційні цілі.\nТЕМА: Вивчаємо ділення з нулем та одиницею : Математика 2 клас. Підготувала вчитель початкових класів Муренець Л. С.\nДобрий день, мої любі діти!Сьогоднішній урок я вирішила надати тобі у формі презентації. Під час уроку ти, можливо, будеш втомлюватися, тоді бери і включай руханку!Деякі завдання я надала тобі з підказками. Але це не говорить про те, що ти повинен списувати! Намагайся думати сам!!!\nВи вже вмієте виконувати арифметичну дію множення з числами 1 і 0. Нещодавно ви дізналися про те, що арифметичні дії множення та ділення – взаємно обернені. Чи існує між ними взаємозв’язок? Як ви розумієте взаємозв’язок арифметичних дій множення і ділення? Що ви знаєте про множення будь – якого числа на 1?\n-Про множення числа 1 на будь – яке число?Про множення з нулем? А чи знаєте, яке число одержимо при діленні на 1? При ділення нуля на число? Саме про це ви дізнаєтеся сьогодні.\nВідкрий зошит та напиши:21 квітня. Домашня робота. М. д. Під час пояснення мною теми, роби самостійно записи у зошиті.\nМатематичний диктант1) Ділене дорівнює 8, дільник - 2. Обчисли частку.2) Задумали число. Його поділили на 4, отримали 3. Яке число задумали?3) Число, яке стоїть між числами 7 і 9 помножте на 3.4) По 20 взяти 5 разів.5) У 40 вміщується по 8.6) Частка чисел 72 і 18. 7) Добуток чисел 6 і 9.\nПідготовча робота. Поставити такі знаки, щоб рівності були правильними:0 5=5 7 0=00 5=0 7 0=7\nПодивіться на запис: 0 : 5=Розв’яжіть цей вираз. Ваші припущення різні. Хтось вважає, що в результаті ми отримаємо 0, а хтось 5. У вас виникла проблема. Для того, щоб перевірити, хто ж з вас дав правильну відповідь, потрібно використати для цього зв’язок між діями множення і ділення.\nПогляньте на вираз:8∙ 2=16 Назвіть компоненти дії. Використайте зв’язок між діями множення і ділення, і складіть приклади. ( 16: 2= 8, 16: 8 =2)Який зробимо висновок? ( Якщо добуток поділити на один із множників, то отримаємо другий множник)\nПогляньте на вираз:0 : 5 = 0 Розділимо добуток 0 на другий множник 5, одержимо 0, тобто 0 : 5= 0. При діленні нуля на будь – яке число в частці дістанемо нуль, тобто 0 : а = 0. Ділити на нуль неможливо! Не можна 5 поділити на нуль, бо немає такого числа, при множенні якого на нуль дістали б число 5.\nНаприклад : 8: 1, 8:8 Скористаємося зв’язком дій множення і ділення, тобто приклади на ділення з прикладу на множення. Візьмемо для цього приклад 1∙ 8 = 8.1∙ 8 = 88 :1 = 88 : 8 = 1- Що одержимо в частці від ділення числа на 1? ( це ж число) - Що одержимо в частці від ділення числа на це саме число? ( отримаємо одиницю)Правила ділення числа на 1 і ділення числа на це саме число за допомогою букв можна записати так:\nПрактична робота. Виконай завдання в зошиті, а потім перевір. Перевірка.1410832627016010\nПеревірка. Було – 12 ц. Пригостити - ? др., по 3 ц. Розв’язання :12-3-3-3-3=012: 3=4 (др.)Відповідь: 4 друзів може пригостити Марк. Практична робота. Розв'яжи задачу в зошиті, а потім перевір.\nВідкрий жовтий зошит з математики на сторінці 37 та виконай самостійно усі завдання для закріплення вивченої теми.\tВиконані завдання у робочому зошиті та у жовтому зошиті сфотографуй та надішли мені!!!Ти молодець!!! Я вірю в тебе!!!Практична робота.\nПрезентация "Изучаем умножение и деление с нулём и единицей. 2 класс."\nПрезентация "Действие умножение. Знак умножения. 2 класс."


На Рівненщині відзначатимуть День Соборності України | Новини Рівного на Rivne Media\nНа Рівненщині відзначатимуть День Соборності України\nУкраїна цього року відзначатиме 101-у річницю від дня проголошення Акта Злуки Української Народної Республіки і Західноукраїнської Народної Республіки.\nУ Рівному 22 січня о 12.00 розпочнеться загальноміський захід з відзначення Дня Соборності України біля пам'ятного знаку «Загиблим за Україну» на площі Магдебурзького права.\nЦього ж дня о 12.00 на кордоні Корецького району Рівненщини й Новоград-Волинського району Житомирщини пройде традиційна символічна акція. Ланцюг єдності утворять делегації обох областей, які обміняються «Рушником єднання». Нагадаємо, саме тут 21 січня 1990 року відбувся перший «живий ланцюг» Злуки.\nТакож у середу, об 11.00, усіх охочих запрошують на творчу зустріч із директором Інституту дослідження Голодомору при Національному музеї Голодомору-геноциду Віктором Брехуненком. В обласному інституті післядипломної освіти відбудеться презентація його книги «Україна й українці. Ім’я як поле битви».\nА з 15.00 в обласному краєзнавчому музеї запрацює виставка «Українська війна 1917-1921» до Дня Соборності України.\nЗаходи, присвячені Дню Соборності, відбудуться в усіх районах області.\nНагадаємо, щороку 22 січня, у день проголошення Акта Злуки Української Народної Республіки та Західно-Української Народної Республіки, Україна відзначає День Соборності. Злука задекларувала об’єднання українських земель в одній державі та продемонструвала соборницькі прагнення українців обох частин України – Наддніпрянщини та Наддністрянщини.\nПодія столітньої давності була знаковою для українського державотворення. Сьогодні Україна продовжує боротьбу за незалежність і соборність. Тому соборність залишається на порядку денному національних завдань. Цілісна Україна – це повернення окупованих Криму і окремих районів Донеччини та Луганщини.\nТеги: день соборності рівненщина день соборності україни\nМузей із Рівненщини візьме участь у проєкті Культурного фонду\t09.07.2020\n"Якби не сусідка, він би помер": стали відомі деталі розбійного нападу на Рівненщині\t09.07.2020\nЖителів Рівненщини можуть штрафувати за бур`яни біля будинків\t08.07.2020\nЗнову захворіла дитина: ще 22 випадки коронавірусу виявили на Рівненщині\t08.07.2020\n5 - у реанімації та 32 пацієнти на обсервації: у опорній лікарні на Рівненщині зменшилась кількість хворих\t08.07.2020\nНа Рівненщині рятувальники витягли із криниці собаку (ФОТО)\t08.07.2020\nЗа добу у рівненських лабораторіях провели майже тисячу тестів: зараз перевіряють ще більше 300\t08.07.2020


Не треба мене лякати. Жуй гранати, - між Савченко і Луценко відбулася гостра перепалка\nНе треба мене лякати. Жуй гранати, — між Савченко і Луценко відбулася гостра перепалка\nНародний депутат Надія Савченко прийшла з гранатами на засідання регламентного комітету ВР щодо зняття з неї недоторканності\nВона показала їх і поклала біля себе на столі.\n“Дуже важливо було показати зараз вам, що ви ходите дуже близько біля смерті. Вас всіх лякає, були в мене гранати, чи не були в сумочці. Були в мене гранати. Гранати були. Ось. Гранати були”, – сказала Савченко, яку експерти називають рупором Кремля.\nВона взяла пакетик, що лежав біля неї на столі, дістала два фрукти і поклала перед собою.\nСавченко також розповіла про інцидент у Верховній Раді 15 березня, звідки її вивели нібито через гранати в сумці.\nЗа її словами, ці чутки розпустив головний військовий прокурор Анатолій Матіос.\n“Коли я зайшла у Верховну Раду, і пішов слух, яких пустив Матіос, що я несу гранати, бо в мене важка сумка. Там було дві пачки паперу, ну і звичайно гранати (Савченко вказала на фрукти перед собою – ред.), то ви б бачили реакцію Верховної Ради – люди витягували карточку і перелазили по стільцях. Їм говорили, що розльот Ф-1 200 м – порахуйте периметр – ви далеко не втечете, то це перетворювалося на казковий цирк”, – сказала Савченко.\nПри цьому вона заперечила, що її вивели з зали парламенту.\n“До мне не побоялися підійти тільки ті депутати, які були на Майдані, вони були сотниками. Підійшли і спитали: “Надю, ти що чудиш, що правда? Пішли покуримо”. Пішли покурити. Ну, звичайно ж подали, як “Савченко вивели з залу”. Хтось бачив, як мене виводили? Коли до мене підійшов ззаду Тетерук, то я сказала депутатам, які були сотниками: “Заберіть від мене агента ФСБ, бо боюсь, що мені застромлять ножа у спину”. Отак воно і виходить”, – сказала Савченко.\nВона додала, що ворога шукають “там, де його немає”.\n“Ви шукаєте ворога в народові. Шукайте ворога серед себе. Я показала українцям, що ситуацію сколихнути можна, показала всьому світові, наскільки в нас несерйозна політика. Мені прикро, що довелося показати таким шляхом”, – підсумувала нардеп.\nЗгодом генеральний прокурор Юрій Луценко та Савченко зчепилися в словесній перепалці.\nЛуценко в заключному слові перед голосуванням сказав, що визволяв би усіх українців із російської вязниці, незалежно від наслідків, але:\n“Не треба мене, Надю, лякати тим, щоб я пам’ятав про близькість смерті. Я в неї був на 31-й день голодування – і я знаю, що це таке. Тільки я тоді скинув 23 кілограми і отримав 16 дірок в шлунку, а ти вийшла напомпована російською пропагандою про зброю на Майдані, про гроші на Майдані”.\n“Та ні, я була на Майдані і бачила твої злочини!”, – заявила Савченко.\n“Я Вас не перебивав. Жуйте гранати”, – заявив Луценко.\n“Згадайте Крим – з чого він почався?”, – продовжив генпрокурор. Савченко перебила: “З того, що ви портфелі ділили!”. Луценко нагадав: “Захопили урядовий квартал і проголосили відділення від України”.\n“Донецьк і Луганськ з чого починався? З того, що перевдягненні демагоги, які розповідали про те, що вони не згодні з київською “хунтою”, яка зброєю захопила владу, що ви щойно теревенили нам, – почали захоплювати органи влади. і тепер ми маємо 10 тисяч трупів тільки з військової сторони! А скільки убито цивільних!..”, – заявив генпрокурор.\n“Але ті, хто казав “кулю в лоба” тільки живі!”, – обурилася Савченко.\n“Я вас не перебивав, жуйте гранати”, – відповів Луценко.\n“Можу поділитися! А може, метнути?”, – заявила Савченко.\nГолова ГПУ продовжив: “Вся кров починалася з маячні про право когось застосувати силу проти легальних органів влади”.\n“Та ти шо!, – викрикнула Савченко. – А згадай свої слова на Майдані, а!”.\nЛуценко підсумував: “На сьогоднішній день ми маємо факт того, що декілька змовників вирішили знести конституційний лад шляхом терористичного акту… Зброя була отримана безпосередньо від ватажка “ДНР”.\nОни украли миллионы: в нацполиции рассекретили самую жестокую схему мошенников\nОказалось, что на запугивании можно построить целую преступную империю даже в Украине. Глава киберполициы Сергей Демедюк сообщил, что по схеме «Ваш сын в полиции» мошенники выманили у украинцев более одного\nПохоже, Порошенко окончательно доигрался\nСаммит Восточного партнерства, закончившийся в пятницу, власть попыталась представить как победу. Со всеми натяжками — получилось плохо. Поэтому провластные политики поговорили на эту тему одни сутки, чтобы к понедельнику благополучно


26 квітня – роковини трагічних подій на ЧАЕС – Управління освіти Чугуївської міської ради\nУправління освіти Чугуївської… > Новини > 26 квітня – роковини трагічни…\n26 квітня – роковини трагічних подій на ЧАЕС\n26 квітня 1986 року на Чорнобильській АЕС сталася техногенна катастрофа, внаслідок якої зазнав руйнування реактор 4 енергоблоку. В повітря потрапили радіоактивні речовини, що з вітром розсіялися над Україною і багатьма країнами Європи.\nКатастрофа забрала життя численних її ліквідаторів, які, особливо в перші дні, не знали про загрозу, яку несе радіація. Ціною власного життя і здоров’я вони ліквідували пожежу на станції й далі проводили роботи на аварійному блоці та навколо нього. 30-кілометрова територія навколо ЧАЕС стала зоною відчуження – населення евакуювали. Наслідки Чорнобильської аварії ще довго нагадуватимуть про те, як людство може стати жертвою неконтрольованого використання власних технічних розробок.\nЗ метою вшанування подвигу учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, привернення уваги громади до проблем подолання наслідків катастрофи в міському Сквері Захисників відбувся мітинг пам’яті, участь у якому взяли й працівники освіти. Разом з іншими учасниками мітингу вони вшанували пам’ять загиблих ліквідаторів хвилиною мовчання та поклали квіти до підніжжя стели Героям-чорнобильцям.


Скандал гримить на конкурсі Міс-Донбас 2018: “Аж надто страшна”, фото. Politeka\n13 грудня, 10:28\nВ окупованому Донецьку пройшов конкурс краси “Міс Донбас-2018”\nПеремогла в ньому Оксана Юдіна з підконтрольної Україні Авдіївки, отримавши приз в двісті тисяч російських рублів.\nПерше і третє місце конкурсу віддали мешканкам українських територій.\nЦікаво, що якщо ім’я переможниці назвали з прізвищем, то інші учасниці з української території прописані тільки з першою літерою прізвища – таким чином їх нібито оберігають від СБУ: Анастасія С. з Красногорівки, Карина Т. з Новогродівки, Анастасія Д. з Маріуполя, Христина С. з Мар’їнки, Юлія М. з Торецького (Дзержинська).\nПереможниця конкурсу з короною\nУ мережі бурхливо відреагували на головну красуню Донбасу – люди в шоці від такого вибору і пишуть вони наступне:\n“Бідна, у неї ж рот не закривається. Після повернення варто вручити втішну медаль” За розкрадання бюджету Росії “і відпустити – може це чиєсь щастя – кохання не вибирає”, “Який пи * дець! Слів немає – одні матюки. Донецьк , у що ти перетворився “,” Всі красуні поїхали, з усіх потвор вибрали найкрасивішу “,” Це ж скільки потрібно випити? “,” Аж надто страшна “і т.д.\nВідзначимо, недавно в китайському місті Санья пройшов міжнародний конкурс «Міс світу 2018», в якому брали участь конкурсантки з 118 країн світу.\nДівчата демонстрували не тільки свою красу, але і таланти, наприклад – танці, а також відповідали на питання на інтелектуальному конкурсі. Також дівчата беруть участь у благодійних проектах.\nПерше місце зайняла Ванесса де Ліон з Мексики.\nПредставниця з України, 19-річна Леоніла Гузь не ввійшла навіть у топ-30 конкурсу. Саме вона завоювала титул “Міс Україна-2018” після того, як звання забрали у Вероніки Дідусенко за порушення правил конкурсу.\nНагадаємо, юна Міс Україна похвалилася відвертим фото з курорту\nЯк повідомляла Politeka, українська красуня-блондинка наділа корону «Місіс Планета».\nТакож Politeka писала, що міс Україна 2018 одягла весільну сукню за 280 тисяч.


Віра Півень: Мрії стають реальністю, коли починаєш робити перші кроки – Boomplus\nГостинний двір “Чарда” – відомий ресторанний комплекс в Ужгороді та й навіть далеко за його межами. Тут часто зупиняються туристи, святкують особливі події в житті та проводять час із задоволенням ужгородці. Слава “Чарди” поширюється не тільки завдяки рекламі, а через особисті відгуки й рекомендації відвідувачів. Бо, кажуть, скуштувавши хоч раз фірмових страв та відчувши таку гостинність, відмовити собі в бажанні знову завітати до “Чарди” складно.\nАле ми розуміємо, що будь-яку атмосферу творять люди. Ми зустрілися із засновницею гостинного двору “Чарда” Вірою Півень на території комплексу. Спілкуючись із цією тендітною, з чарівною усмішкою жінкою, відразу відчуваєш, звідки починається славетна “чардівська” гостинність.\nBOOM plus TV: Пані Віро, у Вас тут дійсно дуже затишно. А як, власне, народилася ідея створення «Чарди”?\nВіра Півень: Знаєте, я навіть не можу сказати, коли саме народилася така ідея. Але, мабуть, дуже давно, ще в дитинстві. Я виросла в великій родині, де всі, і діти, й старше покоління, часто збиралися завеликим столом. Як старша донька, я допомагала мамі готувати та накривати стіл. І мені це справді подобалось. Іноді я уявляла себе хазяйкою кафе чи ресторану, в якому радо зустрічаю відвідувачів. Час минав, я вийшла заміж, народилися доньки. Але мрія залишилася. Точніше, вона оформилася вже в більш конкретну ідею. Було дещо складно прийняти рішення розпочати свою справу, бо мій чоловік, Андрій Півень, на той час міг підтримати ідеями, доповнити мої плани, але щодо реалізації … він був військовим, для якого служба – це справа життя. Андрій був повністю відданий службі і, хоча і підтримав мою ідею, не мав часу і можливості допомогти мені діяти в цьому напрямку. Тому можна сказати, що шлях від народження ідеї до її реалізації був доволі тривалим.\nBOOM: І з чого ж почалася “Чарда”?\nВ.П: Коли я наважилася розпочати свою справу, допомогли батьки. Може, й для них моя мрія була близькою, а може, бачили мої вагання на старті. Та й родина в нас велика, дружна, підтримка один одному, допомога – традиційна позиція кожного. Я вже мала собі уявлення … зараз розумію, яке воно було приблизне (усміхається).Спочатку за планом тут мали бути ресторан і колиба. Потім стало зрозумілим, що є потреба у відкритих локаціях. Адже тут, на Закарпатті, дуже красива природа, багато сонячних днів. Так з’явилися альтанки, щоб відвідувачі могли відпочивати на свіжому повітрі. Потім з’явився мисливський будиночок. Але то вже ідея чоловіка, його давня мрія. І навіть коли вже відкрилася “Чарда”, ми ще продовжували поступово, крок за кроком, добудовуватися. Ще через два роки з’явився банний комплекс. Загалом, можна сказати, що “Чарда” – це моя мрія, цінності нашої родини та ідеї мого чоловіка.\nBOOM: Дуже змінилася ідея від початку до закінчення будівництва?\nВ.П: Суттєво. Але ж ми діяли відповідно до запиту наших гостей та власних можливостей. Гостинний двір відкрився за два роки, окрім банного комплексу.\nBOOM: З чого виникла назва “Чарда”? Чому саме така назва?\nВ.П: Ми дуже багато варіантів розглядали, але потім зупинилися саме на цій назві. Слово “Charda” угорського походження. Так в Угорщині називали заїжджі двори, де приймали гостей, подорожніх, частували їх напоями та смачною їжею. Пропонувалися й інші варіанти, але мені “Чарда” сподобалась від самого початку. На великій родинній нараді лишили цю назву.\nВіра Півень: “Чарда” – це моя четверта дитина! Бо, так само як кожне дитя у великій родині, потребує особливої уваги й турботи.\nBOOM: Чому саме гостинний двір, а не окремо готель чи ресторан? То від назви пішло або ідеї всі так об’єдналися?\nВ.П: Пам’ятаєте, я казала про мрію? Вона ж була про гостинність як атмосферу, а не просто смачну їжу. Тому й мені хотілося, аби гість, який потрапив до нас, отримав максимум послуг. Наприклад, коли туристи відвідують Закарпаття, їм дуже подобається наша природа, хочеться скуштувати нашу закарпатську кухню, відчути місцевий колорит. Чимало гостей, які бажають провести тут свята або час з родиною чи друзями. Ми прагнемо задовольнити потреби різних людей. Щоб кожен мав можливість знайти те, що йому до душі.\nBOOM: Віро, от Ви казали, що мали концепт та ідеї, які доповнювалися, перетворювалися. А чийсь досвід враховували? Щось, може, подібне десь бачили?\nВ.П: Так, звичайно. Подорожуючи тією ж Угорщиною, звертаєш увагу, наскільки в них все просто, затишно та колоритно. І хотілось щось таке створити в себе, може, трохи масштабніше. Ну і звичайно, як буваю десь в закладі, звертаю увагу на страви, подачу, інтер’єр… Але то, напевно, вже професійне (усміхається).\nBOOM: Скільки років працює “Чарда”?\nВ.П: У травні буде вісім років.\nBOOM: Якби мали можливість, що б Ви порадили самій собі вісім років тому, коли все тільки починалося?\nВ.П: Коли починали, були обережні ідеї та плани. Але безперечно, з часом ти бачиш, що можна зробити краще. Що б я змінила… Є один момент, який ми не врахували під час будівництва. Вісім років тому, мабуть, я б врахувала ще й готель. В нас він, власне, є, але в ньому недостатньо номерів. І коли туристичні групи хочуть залишитись в нас, то всіх розмістити ми, на жаль, не можемо. Так, я б порадила собі звернути саме на це увагу, бо раніше ми думали більше про ресторан.\nBOOM: Віро, скажіть, що для вас «Чарда»?\nВ.П: «Чарда» – це моя четверта дитина! Бо, так само як кожне дитя у великій родині, потребує особливої уваги й турботи.\nBOOM: Й справді, «Чарда» – продовження Вашої родини. Скажіть, яке Ваше найулюбленіше місце тут?\nВ.П: Напевно, це мисливський будиночок. Це ідея мого чоловіка, і доволі непогана. Андрія, до речі, відрізняє від мене більш смілива ідейність та наполегливість: як задумав, то йде тільки вперед й досягає мети. Тепер всі сімейні свята, дитячі дні народження ми проводимо саме тут, у мисливському будиночку. Можна сказати, що це наше сімейне місце, яке асоціюється зі святом та великою родиною.\n“Я пишаюся нашим дружним колективом. Це люди, яким я довіряю і які живуть нашою справою”.\nBOOM: Яке для Вас найбільше досягнення в «Чарді»?\nВ.П: Досягнення… Я думаю, в першу чергу, то колектив. Багато хто працює з першого року відкриття «Чарди». Я пишаюся нашим дружним колективом, в якому завжди один одного підтримуємо, допомагаємо. Це люди, яким я довіряю і які живуть нашою справою.\nBOOM: Пані Віро, чула, що «Чарду» відрізняє якість, яка не змінюється з роками, скільки існує гостинний двір. Який Ваш секрет? Як Вам вдається тримати планку якості?\nВ.П: Знову ж таки, це злагоджена робота всієї «чардівської» команди. В нас кожен знає свою роботу, але в потрібний момент може допомогти колезі, підтримати. І наш принцип – ми або добре працюємо, або ніяк. Ми не виносимо страву, якщо на 100% не впевнені в її якості або в подачі. Все ретельно контролюється. І ми намагаємося, аби наші гості були задоволені. Віддана команда та постійний контроль якості – напевно й є рецепт нашої популярності.\nBOOM: Особисто контролюєте якість?\nВ.П: Коли як виходить. Але то вже на рівні інтуїтивної підтримки єдиної узгодженої команди.\nBOOM: А страви, перед тим як в меню додавати, пробуєте?\nВ.П: Так, ми збираємося всі разом, куштуємо, потім приймаємо рішення. При оновленні меню ми опрацьовуємо, приймаємо рішення колективно. Під час такої дегустації присутні й адміністратори, й офіціанти обов’язково. І ми прислухаємося до думки кожного.\nBOOM: Віро, що зараз представляє собою «Чарда»?\nВ.П: «Чарда» нині – це цілий відпочинковий комплекс. В нас є ресторан, просторий і світлий. Там можна розмістити велику кількість гостей, тому там часто святкують весілля та інші масові заходи. Є ще колиба – там більш сімейна атмосфера. Це затишний зал, посередині з великим вогнищем. Маємо ще літню терасу, там декілька альтанок, які, особливо влітку, користуються великим попитом. Там є водоспад та дуже багато зелені. І ще є лобі-бар, який полюбляють компанії, що прагнуть більш спокійного, неформального спілкування. Ну і мисливський будиночок – місце сімейних свят. До речі, поряд із мисливським будиночком є банний комплекс і дитяча зона. Як і дорослі, так і маленькі відвідувачі можуть знайти собі відпочинок за бажанням.\nBOOM: Які послуги пропонуєте гостям?\nВ.П: Ми своїм гостям пропонуємо не тільки смачні страви і напої, а й відпочинок. Як я вже казала, в нас є банний комплекс, там баня, чан, басейн з солоною водою. В нас є хоч і невеликий, але все ж готель на декілька номерів.\nBOOM: В чому особливість «Чарди», як думаєте?\nВ.П: Я думаю, що це знову ж таки колектив. Бо в нашій сфері від людей залежить дуже багато. Наша команда живе «Чардою», турбується її репутацією. Всі, від кухарів до технічного персоналу, розуміють своє значення, викладаються на повну. А іноді й більше, якщо того вимагає ситуація.\nНу і звичайно, не менш важливий підхід до кожного гостя. При складанні меню ми не намагаємося додати якнайбільше страв. Для нас важливо, аби гості не переплачували, а їжа не залишалася на столах після банкету. Наші гості – це наш скарб. Знаєте, буває, що спочатку святкують молодята весілля, потім вони приходять до нас святкувати хрестини, а потім – родинні свята проходять переважно в «Чарді». Деякі з гостей вже стали друзями, і ми знаємо наперед святкові дати, коли вони будуть в наших залах. І це показник високої довіри, яку ми не можемо поставити під сумнів.\nBOOM: Й справді, набути таких постійних гостей з їхніми родинами, напевно, непроста справа. А що найскладнішого в Вашій роботі, а що – найприємніше?\nВ.П: Найприємніше – це позитивні відгуки гостей, коли після банкету або вечері вони лишаються задоволеними. А потім приходять ще не один раз. І це надихає на нові звершення в нашій справі. А найскладніше, напевно, було з самого початку, коли треба було формувати колектив, залучати відвідувачів…\nBOOM: А хто є гостями «Чарди»?\nВ.П: Як ужгородці, так і мешканці сусідніх сіл, містечок та міст. Багато туристів з різних регіонів України, а також, чимало закордонних гостей, які зупиняються в «Чарді» вже не одноразово.\nЛітня тераса “Чарди” користується великим попитом. Там є водоспад та дуже багато зелені.\nBOOM: Пані Віро, що Вас надихає в Вашій справі?\nВ.П: Надихають схвальні відголоси наших відвідувачів. І коли вони задоволені, хочеться працювати ще й ще, більше та краще. Ну і звичайно, надихає мій чоловік Андрій, бо він є основною підтримкою для мене. В нас є дві дочки і ще маленький син, якому зараз лише три роки. Свого часу, мені довелося тимчасово залишити ресторан на чоловіка, бо лікарі суворо заборонили будь-яку активність, аби синочок не народився передчасно. І всю роботу взяв на себе Андрій. Можна сказати, що він і надихає, і підтримує, і допомагає.\nBOOM: Це важливо в кожній родині. Скажіть, а як зараз все встигаєте – бути і дружиною, і мамою, і керувати ресторанним сімейним бізнесом?\nВ.П: Тут я розчарую, бо в якійсь момент зрозуміла, що все встигнути неможливо. Але в мене є колектив, на який я можу повністю покластися. Це мої люди, я їм довіряю. І є моя родина, де взаємопідтримка – стиль життя.\nBOOM: Віро, скажіть які в Вас плани на майбутнє і чого чекати гостям від “Чарди”?\nВ.П: Оновлення. Як в меню, так і в інтер’єрі. Щороку ми оновлюємо меню, двічі-тричі на рік: змінюємо подачу, додаємо нові страви, чаклуємо над новинками. Щодо інтер’єру, плануємо оновити зал ресторану. Як швидко це буде відбуватися – покаже життя.\nBOOM: А які Ваші мрії в “Чарді”?\nВ.П: Моя мрія – це готель, якого нам зараз дуже не вистачає. Немає чіткого уявлення, яким він має бути і де саме. Але те, що він має бути, розуміння є. Готель моєї мрії – на 30-40 номерів в сучасному хайтеківському стилі, але зі збереженням колориту, за яким туристи їдуть до нас. Чоловік каже, що то складне поєднання, але я таких завдань не боюся. Тим паче, життя показує, що мрії стають реальністю, коли починаєш робити перші кроки. Ба більше, результат може вийти набагато кращим, аніж плани та ідеї. І “Чарда” тому показовий приклад.\nNext ArticleТри звички, які заважають вам бути щасливими\n“Відчиняй”: організатори Євробачення-2020 презентували лого та гасло конкурсу\nЛьвівська поетеса Маріанна Кіяновська стала лауреаткою Шевченківської премії


Про це заявив глава міністерства Арсен Аваков, повідомляє пресслужба МВС.\n«Ознайомившись із роботою шпиталю та поспілкувавшись із персоналом, можу сказати, що лікарі та медсестри, які працюють з пацієнтами з коронавірусною інфекцією, повністю забезпечені засобами індивідуального захисту, всім необхідним обладнанням та ліками. При лікуванні пацієнтів з COVID-19, медперсонал користується виключно масками багаторазового використання зі змінними фільтрами 3М, вони надійні та комфортні. Дотримуються протоколу лікування пацієнтів з COVID-19», - сказав Аваков.\nАваков вручив нагороди працівникам шпиталю МВС у Чернівецькій області / Фото: https://mvs.gov.ua\nГлава МВС наголосив, що система охорони здоров’я МВС і надалі буде вдосконалюватися. Зокрема планується, що згодом всі шпиталі МВС по всій країні будуть доповнюватися апаратами комп’ютерної томографії.\nЗа сумлінне ставлення до виконання службових обов’язків, ініціативу та наполегливість, вагомий особистий внесок у розвиток і зміцнення відомчої медичної служби міністр вручив цінні подарунки – наручні годинники медичній сестрі Марині Зеленюк, фельдшеру-лаборанту Анастасії Меронюк, медичній сестрі Анастасії Мітітюк, завідувачу терапевтичного відділення – лікарю Наталії Каспрук та лікарю-терапевту Світлані Рижовій.\nЧитайте також: У Чернівцях збільшили кількість місць у лікарнях для хворих на COVID-19\nВідсьогодні в Чернівецькій області на цілодобове чергування заступив санітарний вертоліт Мі-8, обладнаний для транспортування інфекційних хворих.\nАваков Лікарня Чернівці Коронавірус


Хлопчика за викликом бачили в поліції Козови (фото) – vybory.te.ua\nвибори виборчі технології Тернопільщина\nХлопчика за викликом бачили в поліції Козови (фото)\n13.07.2019 vyborator\t0 коментарів\tпорушення виборчого законодавства, смт. Козова\nЧоловік, якого затримали в Козівському районі при роздачі незаконної виборчої агітації, від спілкування з журналістами відмовився.\nАле в ході неформальних розмов з поліцейськими, вдалося вияснити та в деталях відтворити всю легенду, яку гастролер придумав, та продовжував вигадувати під час складання протоколу, консультуючись телефоном з замовниками.\nОтже, неофіційно, все виглядає так.\nТернополянин на автомобілі, зареєстрованого в Харківській області на Стефанію Гук, приїхав в Козову як турист. Десь (каже, що не пам’ятає де), він побачив, як лежить ящик, вагою 10-15 кілограмів з передвиборчими листівками.\nВ цю мить наш “турист” перетворюється в свідомого громадянина, ставить ящик з листівками в багажник авто та їде за 5-10 км від районного центру роздавати ці листівки по селах. Де його вже ловлять правоохоронці, яких викликали небайдужих мешканців цих сіл.\nВсе це нагадує «відмазку», яку придумали для російських шпигунів, що підозрюються в отруєнні підданого Великобританії екс-розвідника, подвійного агента Скрипаля. Там теж за документами ніхто нічого не робив, а зловмисники оглядали місто як туристи.\nА як воно виглядає насправді?\nКонкуренти на виборах, передбачаючи свій програш, та не знаючи, як це пояснити спонсорам, які під ті вибори давали гроші, йдуть в ва-банк. Замовники друкують брехливі листівки з порушення виборчого законодавства, наймають декількох рознощиків, та в подальшому роблять вигляд, що їх це не стосується. Але продовжують активно консультувати того, кого зловили правоохоронці. Саме через консультування з замовниками, затриманому вдалося уникнути покарання в Козівському суді, обманувши поліцейських, мовляв, він клопотатиме про перенесення справи в суд за місцем проживання.\nВраховуючи поведінку зловмисника та його постійні телефонні дзвінки, цілком можна припустити, що «туристична операція» готувалася групою людей заздалегідь.\nЗараз – м’яч на оці поліції. Чи зуміють вони поставити крапку в цій та подібних справах так, щоб іншим більше не хотілося ставати такими “туристами».\nТим часом, в самій поліції повідомили: на чоловіка, який їх роздавав, правоохоронці склали адмінпротокол за частиною 2 статті 212-13 – виготовлення або розповсюдження друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск. Санкція статті передбачає накладення штрафу на громадян від трьох до п’яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб – від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.\n← Петро Порошенко сьогодні зустрічається з громадами на Франківщині та Тернопільщині\nТернополяни зможуть отримати готовий паспорт у день виборів →\nНа Тернопільщині за двома фактами, пов’язаними з виборчим процесом, розпочато кримінальні провадження\n02.10.2020 vyborator\t0\nТернопільські правоохоронці перевіряють інформацію щодо можливої оплати роботи агітаторів\n11.03.2019 09.06.2020 vyborator\t0\nЗ початку передвиборчої агітації тернопільські правоохоронці задокументували 82 повідомлення про можливі порушення\n14.07.2019 vyborator\t0


Василь Левчук: Дуже тяжко, коли бачиш друзів двохсотими (18.12.18 08:09) « Война в Украине « Просмотр записи | Цензор.НЕТ\n29369 посетителей онлайн\n18.12.18 08:09 Василь Левчук: Дуже тяжко, коли бачиш друзів "двохсотими"\nВасиль Левчук, по-бойовому "Дєд", на війні з перших днів. Він невисокий на зріст, жвавий та міцний. На милицях лункими коридорами лікарні пересувається так само вправно, як путівцями Донбасу за кермом "своєї машини". У нього добрі блакитні очі, молочні козацькі вуса, прямий усміхнений погляд.\nВ одеському військовому шпиталі Василь Дмитрович лікує поламану ногу. Травма небойова, це його найбільше і злить. Понад усе Дєд хоче якнайшвидше повернутися не додому, а на передову. Там для нього все по-чесному, просто і зрозуміло.\nЯ сам з Херсонської області, село Гола Пристань. До війни працював водієм.\nНа службу потрапив за повісткою. По здоров’ю в мене все було дуже добре, ніяких зауважень. За віком – теж. Я 1956 року народження. Найстарший воїн (сміється). Запитали: "Будете служить?" "Звісно, буду. Захищати свою Батьківщину". Пішов. Тоді ще не було контракту.\nВдома залишилася дочка. Хоче, щоб я повернувся живим. Каже, досить вже служити. Але хто ж піде? Я вже не боюся пострілів. Нічого не боюся. Коли їхав на війну страх, звісно, був. Жити ж хочеться. А потім потихеньку втягнувся.\nВ АТО я з 2014-го року. Перша хвиля мобілізації. Мені не можна називати підрозділ. Секретно. Приїжджали особисто комбриг із комбатом, попереджали: "Дєд, ми знаємо, що у вас будуть брати інтерв’ю, бо ви людина заслужена, не можна називати наших прізвищ і рід військ".\nСлужив я в усіх точках, починаючи з Волновахи: Василівка, Українське, Водяне. Найгарячіше було в Пісках і Зайцевому. Починав я в одній бригаді, а потім у 2017-му перевівся до іншої. Командир перейшов і мене забрав із собою.\nІз мирним населенням Донбасу ми не спілкувалися. Нам неналежно. Не говорити і з рук нічого не брати. Може, хтось і спілкувався. У мене ж часу не було. Була дорога: в штаб – отримати БК, зі штабу – на передок. Я ж із БК не буду зупинятися, щоб поговорити.\nІз постачанням у нас проблем не було. Важко, як і всюди – спати на землі, купатися в калюжах.\nВід початку бойових дій для мене мало що змінилося. Я б не сказав, що сильно змінилася і сама війна. Нам досі дозволяють давати відповідь. Звісно, коли не дозволяють, то ми не маємо права порушувати наказ.\nБойове поранення отримав в 2014-му. Осколок від снаряда потрапив у руку і в бік. Я тоді дуже швидко відновився (через місяць зажило) і повернувся назад у стрій. Втік зі шпиталю, приїхав до своїх, кажу: "Стріляйте в мене, а в шпиталь не вернусь".\nТеперішню травму здобув випадково. Під час ротації, на полігоні. Йшов обслуговувати техніку. А там ямка була – вступив, і нога провернулася вбік. Важкий перелом. Виходили – все було добре. Летіли кулі – і нічого. А тут – на рівному місці. Я на себе такий злий.\nКоли нога зростеться – повернусь. Всі мене там чекають. Кажуть, спеціаліст я хороший. Їм мене втратити не можна. Я люблю техніку, це у мене з дитинства. Мені все одно: що танк, що машина, що БТР – сів і поїхав.\nПро розуміння війни:\nЦя війна нікому не потрібна. Багато загинуло побратимів. Треба вже Путіну якось заспокоїтися. Досить йому вже своїх людей і нас знищувати. Це дуже тяжко, коли бачиш друзів двохсотими. Носиш їх на руках. Війна – це страшне діло.\nГоловне слухатися досвідченого командира. Що з нього візьмеш, якщо він біжить, як вівця. Ти йому кричиш: "Падай!", а він – летить.\nТи чув, що я тобі казав?\nА чого ж не падав?\nТа я так, як заєць.\nА воно попадає, як би ти не біг. А впадеш – і пронесло.\nКомандири у нас толкові. У тій бригаді, де я раніше служив, командири з великим досвідом. У нинішній моїй бригаді так само. Головне, щоб була дисципліна. А хто ображається, мовляв, його покарали – не правий. Не треба ображатися. Треба підкорятися. Це армія, а не "гражданка". Сказали, значить треба робити. Поганого не накажуть.\nОт загинув солдат, а спитають з командира. І сильно спитають: як загинув, чому загинув, міг би і не загинути? Міг би. Але ж ти йому кажеш, а він робить своє. Командирів за двохсотих по голівці не гладять. Поганими бувають солдати, а не командири.\nПро одеський військовий шпиталь:\nЯ дуже вдячний лікарям одеського шпиталю, які робили мені операцію. Вони – лікарі від Бога. Довго мучилися зі мною. Не дарма мої побратими з пораненнями рук, ніг – всі рвуться на Одесу. Витягують їх тут, потім повертаються в розташування, БК тягають, у броніках ходять, витримують навантаження.\nТут ще, виявляється, є волонтери. Щодня приходять у палати, приносять домашню їжу, медикаменти, всім забезпечують. Я ж ногу на полігоні поламав, приїхав у формі. Інших речей не було. Вони мені принесли повну тумбочку – хлопцям роздавав. Дістали милиці, візок. Я їх не знаю, вони мене не знають, але така повага до атовців. Велика їм за це подяка!\nПісля війни не знаю, що робитиму. Приїжджаю додому у відпустку і витримую максимум – тиждень. Тягне назад до побратимів. Буду служити, доки зможу. На здоров’я поки не ображаюсь. Якщо залишать, буду служити своїй Батьківщині, своїй Україні!\nДед, но кто же тебя не знает! Многих лет тебе жизни и здоровья.\nизвиняюсь... если это сарказм, можно не отвечать, я пойму.\nей ты "deд"! мы с тобой в одном возасте, разница между нами в том что я как профессиональный воин и убивать не хочу, а тебе больше видимо заняться нечем. Пойди, и если хочешь,убей отцов и дедов их внуков. Своими внуками гордишся?\nвидимо вы профтролль и все без сарказма.\nЦензор.НЕТ › Блоги › Война в Украине › Василь Левчук: Дуже тяжко, коли бачиш друзів "двохсотими"


Магія котів: чому пухнастий хранитель вибрав саме вас? | новини на Fixnews\n09:48 14.09.2020 / znaj.ua Читати Новину на сайті znaj.ua 1 15\nКішки ніколи не приходять просто так. Їх прихід в різні місяці також може мати певний астрологічний сенс. Залежно від того, коли до вас прийшла кішка, ваша доля може змінитися. Розглянемо "сигнали", які можуть "приносити" нам кішки.\n3. Місяць Близнюків. Поява котика позбавить людей від поганих зв'язків. Також кішка допоможе позбутися від головних болів і допоможе поліпшити пам'ять.\n7. Місяць Терезів. Як правило, поява котика необхідно для того, щоб захистити сім'ю від розвалу. Крім того, коти захистять вас від наклепів або від псування.\nНагадавши, серце хворого кошеня билося поза його грудьми - турбота і любов дозволили малюкові вирости розкішним котом\nЯк повідомляв портал Знай.uа, вчені довели: коти нас розуміють, просто ігнорують.\n09:48 | Шахтарі, не достукавшись до слуг народу, пішли штурмувати Європу - " Погрози замість допомоги"


ᐉ Луганська обл., смт. Мілове, вул. Миру, 30. Оренда – приміщення 2-го поверху 921,9 кв.м. - купити в Україні через електронну площадку, ціна на Луганська обл., смт. Мілове, вул. Миру, 30. Оренда – приміщення 2-го поверху 921,9 кв.м. на сайті електронних торгів Державні аукціони ProZorro Україна, тендери та закупівлі\n№ : UA-PS-2020-08-26-000025-3 ID: 495d688d2eef46039c005747c4ef2247 Регіон: Луганська область\nТип процедури: Оренда майна Номер лоту Замовника: UTK150420_05C\nПропонуються до оренди приміщення 2-го поверху площею 921,9 кв.м. 2-поверхової будівлі, яка знаходиться на вулиці Миру, 30 в центрі міста, на червоній лінії. Характеристики кількість поверхів – 2 Опалення, водопостачання, електроенергія - відсутні. Земельна ділянка -5400,0 кв.м\n5660.47 грн. з ПДВ\nПеріод редагування 26.08.2020 10:54 - 22.09.2020 20:00\nПеріод уточнень 26.08.2020 10:54 - 27.09.2020 20:00\nПеріод пропозицій 26.08.2020 10:54 - 27.09.2020 20:00\nДата проведення аукціону 28.09.2020 14:02\nПочаткова ціна реалізації лоту 5660.47 грн. з ПДВ\nГарантійний внесок 3396.28 грн.\nПропонуються до оренди приміщення 2-го поверху площею 921,9 кв.м. 2-поверхової будівлі, яка знаходиться на вулиці Миру, 30 в центрі міста, на червоній лінії.\nОпалення, водопостачання, електроенергія - відсутні.\nЗемельна ділянка -5400,0 кв.м\n921.9 метри квадратні\nУкраїна, 92500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Миру, 30\nПаспорт торгів_Луганська обл., смт. Мілове, вул. Миру, 30 _921,9.pdf\nсмт. Мілове, вул. Леніна, 30.JPG


Як приготувати картоплю в пароварці |ЯкПросто\nВідомо, що картопля втрачає більшість своїх корисних якостей при варінні в каструлі з водою. Для того щоб зберегти поживні речовини, що містяться в цьому овочі, його слід варити в пароварці.\nОчистіть картопля від шкірки. Для трьох порцій вам знадобиться п’ять — шість картоплин, залежно від апетиту вашої родини і, природно, розміру самого плоду.\nНаріжте картоплю кубиками, соломкою або скибочками. Все залежить від особистих переваг. Покладіть порізану картоплю в пароварку. Резервуар для води заповніть до позначки «максимум».\nВаріть його приблизно тридцять хвилин. Таймер слід ставити на 25 — 30 хвилин, оскільки більшість пароварок не точно відраховують час. Варка картоплі триває 20 — 23 хвилини, але через похибки таймерів час виставляється трохи більше.\nДістаньте картоплю з пароварки і посипте кропом і петрушкою. Посоліть. Полийте оливковою олією або соняшниковою, можна — розтопленим вершковим. Блюдо готове.\nНаріжте картоплю круглими скибочками. Зваріть картоплю в пароварці. Для цього заповніть резервуар для води до максимальної позначки і запустіть таймер на 25 — 30 хвилин.\nПомістіть зварену картоплю під струмінь холодної води. Так ви змиєте весь крохмаль. Висушіть картопля паперовим рушником і викладіть його на тарілку.\nДля картоплі, звареної в пароварці, приготуйте соус із стручкового перцю, селери, моркви, цвітної капусти, солоних огірків. Обсмажте всі перераховані інгредієнти на олії або свинячому жирі, додайте туди води і тушкуйте під кришкою до розм’якшення овочів.\nПодавайте зварений у пароварці картопля, политий приготованим овочевим соусом. Прекрасне вітамінне страва готова.\nЗваріть картоплю нарізану кубиками в пароварці. Встановіть таймер на 25 хвилин. У резервуар налийте необхідну кількість води. Дістаньте картоплю і подрібніть його в блендері або «м’ялкою». У процесі розминання додавайте Олія, що стекла в піддон від картоплі сік в картоплю. Пюре готово.\nПам’ятайте: мийте пароварку відразу після варіння картоплі. В іншому випадку він прилипне до отворів, і на мийку ви витратите набагато більшу кількість часу.


У Луцьку хочуть зробити планетарій | Новини\n16:02, 14 листопада 2013 р.\nМалий планетарій хочуть розмітити на базі Центру науково-технічної творчості учнівської молоді на вулиці Чорновола, 3 у Луцьку.\nПро це розповів директор Центру НТТУМ Ігор Стельмащук під час засідання колегії управління освіти і науки Волинської ОДА 14 листопада.\nЗа словами Стельмащука, будівництво планетарію передбачалося в програмі розвитку позашкільної освіти до 2014 року. Уже зробили й проектно-кошторисну документацію, над чим працювали спеціалісти з Києва. Окрім того, уклали угоду із університетськими викладачами щодо роботи у майбутньому планетарії.\nТа грошей на об’єкт досі немає. Тож, директор Центру попрохав у начальника управління освіти і науки Волинської ОДА Олександра Хомича допомогти із цим.\n«Я думаю, що це варто уваги. Бо ми реалізуємо завдання розвитку астрономії, яке було поставлено губернатором», – додав освітянин.\nЯк пояснив Ігор Стельмащук, робити планетарій мали у актовій залі Центру, де планували зробити куполоподібний дах.\n«Там на 170 місць зал», – додав він.\nОкрім того, на базі Центру хочуть відновити й роботу кордодрому (круглий майданчик для запуску авіамоделей, - ред.), який не працює вже приблизно 15 років. Утім, на це також треба гроші - приблизно 120 тисяч. Робити його мають спеціалісти з Харкова.


tergkiratthu.tk відгуки: 80%\nСередній огляд tergkiratthu.tk. Напевно, безпечно.\ntergkiratthu.tk огляд призвів до оцінки довіри [value]. Цей рейтинг був наданий алгоритмом, заснованим на загальнодоступних джерелах, таких як WHOIS, IP-адреса сервера, місцезнаходження компанії та якщо веб-сайт повідомляється про спам і фішингові списки.\nХоча ми оцінюємо tergkiratthu.tk як середній або низький ризик, ми не можемо гарантувати, що це не афера шахрайського веб-сайту. Ви завжди повинні перевірити вашу власну інструкцію веб-сайту, щоб визначити, чи є він законним і безпечним.\nМи зібрали всі дані, які ми могли знайти про цей веб-сайт нижче, щоб допомогти вам переглянути, якщо tergkiratthu.tk є шахрайським або надійним.\nФакти про tergkiratthu.tk\nТехнічна інформація про tergkiratthu.tk\nЗвіт про перегляд tergkiratthu.tk запитувався 1 разів.\n3віт tergkiratthu.tk останнього оновлення опубліковано 18-09-2019. Якщо ви хочете оновити цифри, скористайтеся посиланням "Оновити дані" нижче.