Реферат - Україна на шляху до незалежності (1985-1991рр.) - История\nРеферат: Україна на шляху до незалежності (1985-1991рр.)\nНа тему: Україна на шляху до незалежності (1985-1991рр.)\n1. Національне пробудження українського народу в другій половині 80-х рр… та початок формування опозиційних до КПРС організацій\n2. Програмові засади національно-демократичних сил та їх боротьба за українську державність. Декларація про державний суверенітет (16 липня 1990р.)\n3. Акт проголошення незалежності України (24 серпня 1991р.) та його історичне значення\nРідна мова й рідна історія — це ті головні компоненти, без яких повноцінне існування нації — неможливе. Ось чому тоталітарна система, глибоко антинародна своєю суттю, докладала стільки зусиль, щоб відібрати в нас мову, позбавити наш народ історичної пам'яті, бо лише той, хто безпам'ятний, хто без'язикий, хто втратив свою національну духовність і гідність, буде беззахисним перед диктатурою, стане підданим для найпотворніших соціальних експериментів.\nУпродовж десятиріч Україні відводилась роль своєрідного полігону, де безборонно чинився й навіть заохочувався державний розбій, спрямований на те, щоб знищити нас як націю, дощенту розруйнувати багатовікову українську культуру, віру, народні звичаї, послідовно викорінюючи зі свідомості людей найменші ознаки їхнього національного буття. Сили зла посягали на саму душу людини, намагаючись на свій лад здеформувати і спустошити її. Тож чи дивно, що цілі покоління молодих людей виростали без знання власної історії, без правдивих, не сфальсифікованих уявлень про минувшину свого народу.\nСьогодні Україна відроджується. Повернулися до нас із диявольських «спецхранів» невмирущі козацькі літописи, зірвано тавро заборон із класичних праць Грушевського, Яворницького та інших славетних наших істориків.\nВ цій роботі розповідається про ті роки нашої історії, коли відбувалось національне пробудження українського народу, коли наша держава нарешті здобула свою незалежність.\nРозв'язанню національних проблем у реформаторській програмі М. Горбачова відводилося останнє місце. Мабуть, реформатори потрапили в полон десятиліттями нав’язуваних радянськими пропагандистами положень про остаточне і цілковите розв'язання національного питання в СРСР.\nНерозуміння потреб і прагнень народів СРСР виявляв навіть сам Генеральний секретар ЦК КПРС. Під час першого офіційного візиту до Києва у червні 1985 р. він кілька разів назвав Радянський Союз Росією. Перебуваючи у Харкові, він назвав це місто російським. М. Горбачов знаходив у своєму родоводі українські корені, із задоволенням розповідав про них, але був щиро переконаний у тому, що в Україні не існує національного питання, оскільки український народ невіддільний від російського.\nОднак уже на початку перебудовної доби громадяни України особливо гостро відчули принизливість і небезпеку цілковитої залежності від московського центру. Це пов'язувалося з наслідками вибуху енергоблоку на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 р.\nЗавдяки гласності масштаби Чорнобильської катастрофи стали відомі широкому загалу. Громадяни України відчули небезпеку прийняття за межами республіки доленосних для них політичних, економічних й екологічних рішень. Чорнобиль відіграв роль каталізатора суспільно-політичних процесів, які привели до розуміння необхідності здобуття незалежності України.\nДля опозиційних Москві сил в Україні Чорнобиль став своєрідним символом. Все наполегливіше і відвертіше вони порушували питання про «мовний Чорнобиль», «духовний Чорнобиль» — русифікацію. У червні 1987 р. Спілка письменників України висловила глибоку стурбованість тим, що в Україні з повсякденного ужитку зникає українська мова, і дійшла висновку про необхідність її конституційного захисту. За дорученням Спілки Ю. Мушкетик, Б. Олійник і Д. Павличко підготували відповідного листа, адресованого Верховній Раді УРСР. О. Гончар та інші письменники звернулися до своїх російських колег з проханням підтримати їхні вимоги про встановлення обов'язкового вивчення рідної та російської мов у школах національних республік. «Що це значить — вибір вивчення мови за бажанням батьків? — обурювався Гончар. — Ставити таке питання — це йти на ліквідацію мови нашого народу».\nНевдоволення громадськості становищем української мови змусило політбюро ЦК Компартії України розглянути у липні 1987 р. питання «Про посилення інтернаціонального і патріотичного виховання населення». Було визнано, що громадськість правомірно порушує проблему національно-культурного характеру, звертає увагу на звуження сфери застосування української мови, низький рівень мовної культури багатьох теле- та радіопередач, газет і журналів. Водночас висловлювалося застереження щодо вимог «оголосити українську мову державною та відмовитися у школах республіки від принципу вільного вибору мови навчання».\nДо розгляду цього питання політбюро ЦК Компартії України повернулося у грудні 1988 р. Було визнано, що відсутні належні умови для оволодіння українською мовою всіма громадянами, які мешкають у республіці, не набуло пріоритетного значення цілісне вивчення української культури. Політбюро схвалило план розширення сфери функціонування української мови і підтримало пропозицію письменників про створення товариства шанувальників рідної мови.\nНаскільки далеко зайшов процес русифікації, свідчать дані 1988 р. Книги, видані в Україні українською мовою, становили лише 18 відсотків за назвами і 3 відсотки за тиражем. У вищих навчальних закладах українською мовою читалося не більше 5 відсотків лекцій. На 1988/89 навчальний рік не залишилося жодної школи з викладанням усіх предметів українською мовою в Донецьку, Луганську, Миколаєві, Одесі, Харкові, Чернігові. У школах республіки українською мовою навчалося менше половини загальної чисельності учнів.\nПід тиском громадськості у жовтні 1989 р. Верховна Рада УРСР прийняла Закон «Про мови в Українській РСР». Цим документом юридично закріплювався державний статус української мови. Було гарантовано рівноправність мов усіх народів, які мешкали на території України, і створено умови для розширення сфери функціонування української мови як мови корінного населення. Відповідно до закону впродовж п'яти років українська мова мала замінити російську в державних установах.\nПроте реальний механізм контролю за виконанням Закону «Про мови» не передбачався. Не враховувався також опір його запровадженню. Значні матеріальні витрати на впровадження української мови у діловодство не були передбачені в державному бюджеті. Тому закон в основному залишився на папері.\nЗавдяки гласності почали розкриватися «білі плями» в історії державної партії та радянського суспільства. Це мало велике значення у пробудженні українського суспільства від політичної летаргії. Відомості про трагічні сторінки історії України безпосередньо впливали на розгортання національно-визвольного руху. Найбільше вразила людей інформація про голодомор 1932—1933 рр. в УРСР і на Кубані.\nУзимку 1982—1983 рр. українцям США і Канади вперше вдалося привернути увагу світової громадськості до розправи Сталіна з мільйонами українських селян, які були силою загнані до колгоспів, але саботували безрозмірну державну хлібозаготівлю. Вшанування пам'яті жертв голодомору дало поштовх дослідницькій роботі в цій галузі. У 1984 р. молодий американський вчений Л. Герец почав збирати свідчення людей, які пережили цю трагедію. Саме тоді в Канадському дослідницькому центрі з українського голоду (м. Торонто) було створено науково-популярний фільм «Жнива розпуки». Англійський історик Р. Конквест, автор книги «Великий терор» (про сталінські репресії 1937—1938 рр.), взявся на прохання української діаспори досліджувати тему радянської колективізації і терору голодом. Наприкінці 1986 р. книга «Жнива скорботи» була опублікована в Лондоні.\nУвага громадськості Заходу до подій піввікової давності в СРСР набула значення гострополітичного чинника після того, як конгрес США у 1986 р. створив спеціальну комісію з голоду в Україні з метою порушення питання на спеціальних слуханнях. Виконавчим директором комісії став викладач Гарвардського університету Дж. Мейс. Конгресмени губилися у здогадках, чому тема терору голодом залишається в Радянському Союзі суворо забороненою. Тому в такий незвичний для законодавчого органу спосіб вони вирішили перевірити, наскільки щирими є запевнення М. Горбачова про гласність і нове мислення.\nУ відповідь ЦК Компартії України створив власну комісію, до складу якої увійшли видатні науковці, яка мала викрити «фальсифікації» американських вчених і політиків. Однак власті вже починали втрачати контроль над процесом «перебудови», і комісія не виконала партійного доручення. У московській і київській пресі промайнули перші глухі згадки про трагедію 1933 р.\nЗгадування голоду 1933 р. десятиліттями переслідувалося як антирадянська пропаганда. Визнання його в офіційній доповіді означало, що накладене Сталіним табу зняте. Вчені з ентузіазмом почали вивчати архівні документи. Українська компартійно-радянська номенклатура не гальмувала їхніх зусиль. Навпаки, у 1990 р. в центральному компартійному видавництві «Політвидав України» вийшов з друку збірник статей і документів «Голод 1932—1933 років на Україні: очима істориків, мовою документів». Багато документів з партійних архівів виявилися сенсаційними, оскільки викривали механізм організованого Москвою терору, від якого загинули мільйони українських селян.\nКомісія розробила план видання джерел з історії України, який перевищував за масштабами все, що було зроблено за радянський час (87 назв, включаючи багатотомні праці). Було вирішено перевидати найоперативнішим репринтним способом визначні пам'ятки української історіографії XIX— початку XXст. (47 назв). Передбачалося перевидати всі основні праці М. Грушевського, у тому числі десятитомну «Історію України-Руси», видати двадцятитомник творів Д. Яворницького, історичні праці М. Драгоманова, тритомник спогадів В. Винниченка «Відродження нації» тощо. Під час розробки плану деякі твори ще перебували «під арештом» у спецсховищах наукових бібліотек.\nУ березні 1989 р. в Києві відбулася Всеукраїнська установча конференція добровільного історико-просвітницького товариства «Меморіал».\nКонференція проголосила створення Українського добровільного історико-просвітницького товариства «Меморіал», затвердила його статут і обрала координаційну раду. До складу керівництва «Меморіалу» було обрано сім співголів — В. Кузнецова, О. Дека, Л. Танюка, В. Маняка, В. Цимбалюка, І. Доброштана, І. Різниченка.\nКонференція звернулася до партійних і радянських установ, прокуратури УРСР, Комітету держбезпеки МВС УРСР з проханням надати місцевим осередкам товариства «Меморіал» потрібну допомогу. В інших пунктах резолюції йшлося про ліквідацію топонімів з прізвищами людей, які зганьбили себе причетністю до масових репресій, та поновлення історичних назв. Було запропоновано також розпочати розслідування дій учасників масових репресій в Україні 20—80-х років, у зв'язку з чим резолюція вимагала розкриття архівів репресивно-каральних установ і відомств.\nВерховній Раді УРСР було запропоновано визнати незаконними сфабриковані судові процеси (СВУ та ін.), скасувати вироки, винесені особам, котрих засудили у післясталінський період, припинити використання центрів психіатрії для політичних цілей, повернути, за бажанням рідних і друзів, останки загиблих у місцях позбавлення волі в'язнів сумління, зокрема відомих правозахисників — В. Стуса, Ю. Литвина і О. Тихого.\nСхвально були зустрінуті громадськістю і такі пропозиції, як увічнення пам'яті мільйонів жертв голоду 1932—1933 рр., жертв масових розстрілів у Биковні під Києвом та інших місцях, встановлення Дня національної жалоби, повернення репресованим або їхнім родинам конфіскованого майна.\nВсеукраїнське товариство «Меморіал» з ініціативи В'ячеслава Чорновола розробило план якнайшвидшого «заповнення білих плям» в українській історії.\nПіднесення національно-визвольного руху в роки перебудови яскраво виявилося у релігійній сфері. Передусім розпочався рух за легалізацію Української католицької церкви (УКЦ). Його підтримав Папа Римський, який звернувся до М. Горбачова у червні 1988 р. з відповідним листом.\nВідчувши певну лібералізацію політичного режиму, громади УКЦ з 1988 р. почали порушувати питання про легалізацію.\nБоротьба за відродження Української автокефальної православної, як і греко-католицької, церкви була складовою частиною процесу українського національного відродження. Завдяки широкій підтримці українського суспільства цей рух подолав опір властей та РПЦ і набув стійких тенденцій в подальшому розвитку. Якщо у листопаді 1989 р. в Україні діяло ЗО парафій УАПЦ, то в січні 1990 р. — понад 200.\nВраховуючи політичну і релігійну ситуацію, архієрейський собор РПЦ, який зібрався у Москві наприкінці січня 1990 р., пішов на певні поступки православним ієрархам України. Єпархії, громади і монастирі на території УРСР були виділені в окрему адміністративну одиницю— екзархат. Екзархат набув самостійності в управлінні і почав іменуватися Українською православною церквою (УПЦ). Однак московський патріарх та синод не надали УПЦ права внутрішнього самоврядування і залишили за собою можливість втручатися у розв'язання будь-яких питань церковного життя.\nРоки перебудови відзначалися дедалі зростаючою політичною активністю суспільства. Вона виявлялася у діяльності так званих неформальних груп і об'єднань. Неформальними їх назвали на відміну від формальних, тобто створених Комуністичною партією.\nСтворені партією громадські організації були важливою складовою політичної структури суспільства. Вони виконували роль «передавального паса» від влади до населення і були одним із каналів тоталітарного контролю за суспільством. У середині 80-х років в Україні функціонували десятки тисяч первинних осередків суспільно-політичного, фізкультурно-оздоровчого, природничо-пізнавального\nта інших напрямів, які охоплювали понад півтора мільйона чоловік\nвід піонерів до пенсіонерів.\nУ серпні 1987 р. в Києві було створено Український культурологічний клуб (УКК). Серед його членів було чимало політв'язнів і дисидентів. Проблеми, що обговорювалися на зборах УКК, не виходили за межі історії та культури, проте члени УКК викривали «білі плями» радянської історії й таким чином неминуче ставали в опозицію політичному режиму.\nУ жовтні 1987 р. у Львові заявило про своє існування Товариство Лева. Воно об'єднувало творчу молодь, студентів, робітників, навіть деяких комсомольських лідерів. Тоді ж члени міжнародного «Пенклубу» І. Калинець, М. Осадчий, М. Руденко, Є. Сверстюк, І. Світличний та інші виявили ініціативу у створенні Української асоціації незалежної творчої інтелігенції. Навесні 1988 р. при Київському університеті імені Т. Г. Шевченка виникла студентська організація «Громада».\nНеформальні організації перебували під пильною увагою КДБ, хоча власті не вдавалися, як раніше, до арештів. Кампанія цькування у засобах масової інформації лише сприяла популяризації неформалів. Зазнавши кількох невдач у цьому напрямі, компартійні комітети спробували оточити членів неформальних груп та об'єднань завісою мовчання. Проте й це не допомогло.\nНепідконтрольні державній партії осередки множилися у геометричній прогресії.\nНа основі Української Гельсінської групи сформувалася у березні 1988 р. організація республіканського масштабу — Українська Гельсінська спілка (УГС). її лідером став політв'язень Л. Лук'яненко\nУ 1987 р. відновилося видання журналу «Український вісник», який нелегально виходив у Львові до арешту в 1972 р. його редактора В. Чорновола. Він знову очолив журнал. Тепер це було перше в Україні легальне незалежне громадсько-політичне видання, що приділяло велику увагу публікації історичних документів, які раніше приховувались. «Український вісник» висвітлював також боротьбу з режимом в'язнів сумління (деякі з них ще перебували у таборах), друкував твори письменників, які раніше не могли пробитися до читача через цензуру, розповідав про релігійне життя. Після оформлення УГС журнал «Український вісник» став її офіційним друкованим органом.\nПочинаючи з осені 1988 р. перебудовний процес вступив у свій мітинговий етап. У Львові, Києві, Вінниці і Хмельницькому пройшли перші масові мітинги неформальних об'єднань. Зокрема, у Львові на площі перед університетом регулярно проводилися мітинги, учасники яких вимагали скасування привілеїв для компартійно-радянської номенклатури, звільнення політичних в'язнів, розширення прав союзних республік тощо. На ці мітинги під пам'ятником І. Франкові збиралися від 20 до 50 тис. чол.\nУ листопаді в Києві відбувся перший масовий мітинг (близько 20 тис. учасників), присвячений екологічним проблемам. На ньому гостро порушувалося питання про відповідальність конкретних посадових осіб, починаючи від першого секретаря ЦК Компартії України В. Щербицького і Голови Президії Верховної Ради УРСР В. Шевченко, за приховування впливу руйнівних наслідків Чорнобильської катастрофи на здоров'я людей і невжиття оперативних заходів після вибуху четвертого енергоблоку.\nВлітку 1989 р. вугледобувні райони СРСР вперше за багато десятиліть охопила хвиля страйків. Зокрема, припинили роботу майже півмільйона шахтарів у Донецькому і Львівсько-Волинському басейнах. Шахтарі вимагали поліпшення умов праці та підвищення заробітної плати.\nСеред широкого спектра тодішніх неформальних організацій слід відзначити Українську студентську спілку (УСС), що була створена наприкінці 1989 р. у Києві. У своїй діяльності Українська студентська спілка поряд з вимогами поліпшення життя і побуту молоді (гарантована стипендія усім студентам України на рівні прожиткового мінімуму, стовідсоткове забезпечення їх гуртожитками) висувала політичні вимоги: ліквідація обов'язкового викладання марксизму-ленінізму у вищих навчальних закладах та державних іспитів з цього предмета, запровадження прямих виборів ректорів, деканів, усіх посадових осіб, скасування інститутських парткомів, передача функцій комітетів комсомолу асоціаціям молодіжних організацій.\nЗ початку 1988 р. різні неформальні організації почали поширювати ідею створення громадського об'єднання на зразок народного фронту. Були спроби створити Демократичний фронт у Львові, Народну спілку сприяння перебудові у Києві. Ініціативні групи, що закликали до створення організацій із залученням різних політичних сил, виникли також на Вінниччині і Хмельниччині. Проте національно-визвольний рух у добу перебудови виявився пов'язаним з організацією, яка так і називалася — Народний рух України за перебудову. Організацію, що згодом стала масовою, започаткувала київська творча інтелігенція.\n4 вересня, напередодні скликання установчого з'їзду, у Києві відбулася координаційна нарада правозахисних органів республіки, на якій було засуджено «антиконституційну діяльність активістів різних неформальних об'єднань реакційного екстремістського напряму». 16 вересня у Києві був проведений мітинг проти Руху, який організував перший секретар міськкому партії А. Корнієнко. У березні 1990 р. ЦК КПУ почав виключати комуністів — членів Руху із лав КПРС внаслідок звернення НРУ «До членів Руху та всіх громадян України», в якому порушувалося питання про здобуття Компартією України незалежного статусу, перетворення її на окрему партію. Це означало початок відвертої конфронтації з Рухом.\nТим часом Народний рух України за перебудову розгортав роботу в масах, апелюючи передусім до «білих плям» радянської історії. 21 січня 1990 р. він організував «живий ланцюг». Сотні тисяч громадян вийшли на трасу Львів — Київ і у точно визначений час взялися за руки, щоб відзначити Акт злуки УНР і ЗУНР 22 січня 1919 р. Партапарат не зміг перешкодити акції такого масштабу. Мільйони громадян України в цей день уперше дізналися про замовчуваний радянською історіографією факт возз'єднання українських земель, який мав місце за 20 років до «визвольного» походу Червоної армії на Львів згідно з розробленою Ріббентропом і Молотовим диспозицією.\nНа сесії Верховної ради НРУ в м. Хусті у березні 1990 р. обговорювалося питання про програмно-політичне майбутнє Руху. За перетворення його у партію виступив Д. Павличко. Більшість учасників (В. Чорновіл, Л. Лук'яненко, В. Яворівський та ін.) не погодилася з Цим, вирішивши, що для нових політичних партій Рух має залишитися «даховою організацією». На сесії в Хусті Д. Павличко та І. Драч заявили про свійвихід з КПРС з наміром створити демократичну партію.\nНа час відкриття других Всеукраїнських зборів Народного руху (жовтень 1990 р.) чисельність його членів вже сягала 633 тис. Понад 5 млн. чол. були прихильниками цієї організації. Делегатами зборів були члени більше ніж 44 громадських і політичних організацій. Збори обговорили та прийняли зміни і доповнення до програми, в яких усі компромісні моменти були спростовані. Причинами сучасної кризи визнавалися насильницьке впровадження тоталітарного соціалізму, узурпація комуністичним апаратом влади рад, вихолощення суверенітету республік, упровадження імперської політики денаціоналізації народів.\nЗначна увага в програмі була приділена питанню національно-державного будівництва, побудові громадянського суспільства, встановленню рівноправних міжнародних відносин з державами всього світу. Докладніше висвітлювалася економічна програма, в якій були сформульовані такі напрями діяльності щодо забезпечення економічної незалежності, як роздержавлення, приватизація, децентралізація управління, створення економічної системи, які ґрунтувалися б на різноманітності й рівноправності всіх форм власності. Також розглядалося питання про створення власної митної, фінансової, банківської та грошової систем, здійснення радикальної земельної реформи із забезпеченням рівноправності всіх форм власності.\nОтже, збори продемонстрували посилення конфронтації між Рухом і Компартією України. У виступах делегатів зауважувалося, що Рух спрямує всі зусилля на заборону КПУ і націоналізацію її майна. У зв'язку з цим наголошувалося на необхідності проведення виборів на багатопартійній основі та створення опозиційного блоку «Демократична Україна» під керівництвом НРУ.\nОбов'язковою умовою функціонування демократичного суспільства є багатопартійна система. Відображаючи погляди різних класів і соціальних груп, багатопартійність є соціальним амортизатором. Вона дає змогу розв'язувати суспільні суперечності в межах конституційно регламентованих політичних процесів. Водночас багатопартійність може по-різному впливати на політичне й соціально-економічне життя суспільства. Цей вплив залежить від історичних особливостей, політичних традицій суспільства, певного механізму правової регламентації діяльності політичних партій.\nДіяльність Руху стимулювала створення багатопартійної системи.\nНа початок 1991 р. до їхніх лав входило понад 30 тис. чол. Офіційно було зареєстровано 13 партій. їхня діяльність мала локальний характер, більшість з них ще не зайняла свого місця у політичній структурі суспільства.\nҐрунтуючись на програмних документах, можна було виділити три основні течії: національно-демократичну (в ній переважали партії, що входили до Руху); ліберально-демократичну та комуністичну (соціалістичну).\nНаціонально-демократична течія, незважаючи на велику спорідненість програмних положень, не була однорідною. Виразно виділялося національно-центристське угруповання, уособлене Українською республіканською партією (УРП).\nГоловною метою діяльності партії було визначено створення Української незалежної соборної держави як неодмінної умови політичного, економічного і культурного відродження, утвердження демократичного ладу і розвиток громадянського суспільства. Для цього було визнано за необхідне підготувати нову конституцію України, ввести республіканське громадянство і новий виборчий закон, забезпечити розподіл влади на законодавчу, виконавчу і судову.\nУ національному питанні УРП проголосила рівність громадян України незалежно від походження і національності, необхідність забезпечити культурну автономію громадянам усіх національностей. Особливо наголошувалося на праві кримських татар на організоване повернення їх до Криму і політичну автономію у складі України.\nЗа період після з'їзду партія створила практично в кожній області свої осередки. На лютий 1991 р. її чисельність збільшилася до 7646 членів і кандидатів партії. Серед них було 305 народних депутатів різних рівнів (10 — народні депутати Верховної Ради України).\nНа конференції у лютому 1991 р. ідеологія УРП була визначена як ідеологія демократичного націоналізму, що насамперед підносить ідею активної боротьби за національне визволення.\nБлизька за змістом до програми УРП була програма Української християнсько-демократичної партії (УХДП), установчий з'їзд якої відбувся в квітні 1990 р. у Львові. Ця партія питання майбутньої державності України пов'язувала передусім з досягненням політичної незалежності, ліквідацією тоталітаризму як системи. Наголошувалося на необхідності відновлення національної символіки і надання українській мові статусу державної.\nДосить швидко в суспільно-політичному русі сформувалося націоналістичне крило. Це були не чисельні партії, але їхні програмні документи, заяви керівників набували значного резонансу в суспільстві і часто в очах більш поміркованих верств населення дискредитували ідею незалежності України.\nПід гаслом «Незалежність або смерть» формувалася Всесвітня націонал-радикальна партія, метою якої проголошувалося створення самостійної України від Карпат до Кавказу. Для цього передбачалося об'єднати усіх національно свідомих українців планети в єдину монолітну партію, а за необхідності використати такий спосіб збройної боротьби, як повстання. Проте установчий з'їзд партії не відбувся.\nУ жовтні 1989 р. у Львові була створена Українська національна партія (УНП). У програмі зазначалося, що партія не визнає законності створення УРСР, заперечує чинність Конституції і союзного договору 1922 р., розцінює становище України як колоніальне. Категорично відкидалася можливість реформувати суспільство в межах соціалістичного вибору.\nВладні структури були занепокоєні діяльністю УНП щодо створення паралельних органів влади — громадянських комітетів і національного конгресу. Правовою основою цього партія вважала акцію відновлення громадянства Української Народної Республіки. На початок 1991 р. цю акцію підтримали 2,2 млн. чол. На той час налічувалося лише 150 членів УНП.\nІдеологію українського демократичного націоналізму підтримувала й Українська селянсько-демократична партія (УСДП), створена 9 червня 1990 р. У програмних документах проголошувався курс на побудову самостійної правової Української народної держави з пріоритетом загальнолюдських цінностей і моралі. Першочерговим завданням партія вважала організацію потужного механізму захисту соціально-політичних інтересів селянства.\nЛіберально-демократична течія була представлена Демократичною партією України, Ліберально-демократичною партією України, Соціал-демократичною партією України, Об'єднаною соціал-демократичною партією України, Партією демократичного відродження України, Партією зелених України.\nУ березні 1990 р. на засіданні Верховної ради НРУ (м. Хуст) було повідомлено про створення ініціативного комітету Демократичної партії України (ДемПУ). У вересні того самого року в м. Теребовлі (Тернопільська область) на спільному засіданні підготовчого комітету, уповноважених в областях і Теребовлянської районної ради партію було засновано.\nЗО червня 1990 р. у Київському університеті імені Т. Г. Шевченка відбулася науково-практична й установча конференція Київської ліберально-демократичної асоціації. Були заслухані й обговорені доповіді про історію лібералізму в Україні та його місце в сучасному політичному житті, розглянуті програмні засади майбутньої Ліберально-демократичної партії України (ЛДПУ). Головну мету ліберали вбачали у забезпеченні прав і свобод людини, захисті особистості та сім'ї як найвищих цінностей суспільства, рішучому повороті до роздержавлення засобів виробництва, приватизації економіки, деполітизації та деідеологізації науки й культури. Вони виступали за створення вільної і незалежної Української республіки, яка лише на основі референдуму може укласти конфедеративний договір з іншими республіками.\nУ травні 1990 р. в Києві за участю близько 100 делегатів від 35 організацій відбувся установчий з'їзд Соціал-демократичної партії України. Напередодні, під час роботи науково-практичної конференції «Перспективи розвитку соціал-демократії в Україні» (березень 1990 р., Київ), прихильники соціал-демократичної течії заявили про свій намір успадкувати кращі традиції українського руху початку XX ст. та надбань світової соціал-демократії. Проте вони вважали, що відродження соціал-демократії повинно відбуватися на принципово нових засадах: через критичне осмислення вже накопиченого західною соціал-демократією досвіду. Згідно з такою позицією було визначено нове розуміння української соціал-демократії. Переважна більшість учасників конференції спростувала термін «демократичний соціалізм» як учорашній день західної соціал-демократії. Натомість була вироблена концепція соціал-демократичної партії, яка ставила за мету соціальні реформи, створення динамічної ефективної економіки, проведення на її основі сильної соціальної політики.\nСаме через різне розуміння завдань і концептуальних засад соціал-демократії на установчому з'їзді відбувся розкол, наслідком якого стало проголошення двох партій — Соціал-демократичної партії України та Об'єднаної соціал-демократичної партії України.\nПоступово зростали авторитет і вплив Партії демократичного відродження України, створеної в грудні 1990 р. Кожен п'ятий учасник установчого з'їзду був народним депутатом рад різних рівнів.\nОсновними завданнями діяльності партії проголошувалися реалізація в Україні принципу суверенності особи і прав людини, розбудова демократичної держави з ефективною ринковою економікою і соціальною захищеністю громадян. Бажаною формою державного устрою для України вважалася федерація земель з автономією Криму, президентською владою і двопалатним парламентом. Розпад СРСР партія вважала незворотним виявом історичної необхідності.\nКомуністична (соціалістична) течія , уособлювана Комуністичною партією України і не чисельними Робітничою (марксистською) демократичною партією, Спілкою трудящих за соціалістичну перебудову, Вітчизняним форумом, об'єднанням «Єдність за комунізм і соціалістичні ідеали», мала істотний вплив на політичне життя республіки. Об'єднували ці партії прихильність до соціалістичних шляхів розвитку суверенної України у складі оновленого Радянського Союзу, а також ідея необхідності остаточної побудови соціалізму.\nКомуністична партія намагалася зберегти контроль над усіма сферами життя республіки. Протягом 1990 р. чисельність її зменшилася на 10 відсотків внаслідок добровільного виходу колишніх членів. На початок 1991 р. КПУ налічувала 2964 тис. чол.\nПроцес реформування КПУ в умовах загострення суспільно-політичної кризи фактично не розпочався, а відставання від демократичних процесів ставало дедалі відчутнішим. Активно діяти в нових умовах КПУ не змогла. Більшість рядових комуністів продемонстрували свою пасивність і неспроможність захистити програмні засади діяльності партії.\nСитуація в Україні, а також в республіках Балтії і Закавказзя, де особливо стрімко розвивався національно-визвольний рух, після виборів народних депутатів СРСР у 1989 р. зазнала швидкої й невідворотної радикалізації. Користуючись послабленням центральної влади, національно-демократичні сили розгорнули кампанію проти відступів від демократичної виборчої процедури, на які погодилися реформатори з оточення Горбачова, щоб провести конституційну реформу.\nОсновний акцент кампанії спрямовувався проти закону, що допускав обрання однієї третини депутатів поза виборчими округами. В Україні цю кампанію очолили Рух та демократично настроєні народні депутати СРСР від республіки, об'єднані в Республіканський депутатський клуб. Восени 1989 р. було внесено важливі поправки до Закону про вибори до Верховної Ради УРСР та місцевих рад. Зокрема, закон обходив утворення за загальносоюзним прикладом монстра представницької влади у вигляді з'їзду народних депутатів. Передбачалися прямі й рівні вибори до Верховної Ради УРСР з висуванням будь-якої кількості кандидатів у депутати на одне місце, з повною свободою обговорення виборчих програм, які пропонувалися кандидатами, з можливістю реального контролю з боку громадськості за підрахунком голосів.\nУ листопаді 1989 р. для проведення виборчої кампанії сформувався Демократичний блок. До його складу увійшли 43 громадські організації та групи (осередки Народного руху, «Меморіал», Українська Гельсінська спілка, «зелені» та ін.). У виборчому маніфесті були проголошені такі гасла, як досягнення реального політичного та економічного суверенітету України, створення багатопартійної системи у республіці, рівноправність усіх форм власності, розробка нової конституції, забезпечення відродження українського народу і національних меншин, реальна свобода віросповідання.\n4 березня 1990 р. відбулися вибори до Верховної Ради УРСР та місцевих рад народних депутатів. Вони відзначалися активністю: на виборчі дільниці з'явилися 85 відсотків тих, хто був занесений до виборчих списків. Бюлетені містили по одній кандидатурі лише у чотирьох округах з 450.\nВибори засвідчили, що компартійно-радянський апарат весь час надійно контролював суспільство. Демократичний блок зазнав поразки. Комуністична номенклатура перемогла в усіх областях, за винятком західних — Львівської, Івано-Франківської і Тернопільської. Тут за кандидатів Демократичного блоку віддали свої голоси 85 відсотків виборців. Комуністичні депутати опинилися в опозиції. Вперше виник такий дивний феномен, як антикомуністична радянська влада.\nПроте виборці майже всюди забалотували багатьох представників консервативної частини апарату. З'явилося чимало нових політичних діячів, у тому числі комуністів, які підтримували реформи. В українському парламенті дві третини з 450 депутатських місць здобулипредставники партійного і державного апарату, керівники промислових підприємств, голови колгоспів, тобто люди, які мали реальну владу в своїх виборчих округах.\n15 травня 1990 р. Верховна Рада УРСР нового скликання вперше почала працювати як постійний парламент. Перша сесія тривала понад два місяці, а не два-три дні, як раніше, коли Верховна Рада була декоративним псевдо парламентом, який штампував підготовлені апаратом тексти законів. Під час роботи сформувалися два блоки депутатів — парламентська більшість і опозиція. Сесія Верховної Ради транслювалася по радіо і телебаченню, і полеміка між депутатами здійснювала безпосередній вплив на суспільство. У свою чергу, процеси, що відбувалися у суспільстві, впливали на діяльність Верховної Ради.\nРобота Верховної Ради розпочалася за умов гострого протистояння політичних сил. Організаційну підготовку першої сесії провадив апарат колишнього скликання Верховної Ради, внаслідок чого більшість пропозицій про персональний склад таких керівних органів, як робоча президія і мандатна комісія, були спрямовані на забезпечення парт-апаратному блоку панівного становища. Значно посилилися позиції більшості після обрання на посаду Голови Верховної Ради першого секретаря ЦК КПУ В. Івашка. Посади перших заступників Голови обійняли І. Плющ і В. Гриньов.\nПредставники Демократичного блоку пропонували на посаду заступника Голови Верховної Ради І. Юхновського, вважаючи, що опозиційна меншість у парламенті має бути представлена в його керівних органах. Однак компартійно-радянська більшість депутатів не була налаштована на співпрацю з меншістю.\nНа третій день після виборів керівних органів Верховної Ради опозиційно настроєні депутати заявили про організацію свого блоку під назвою Народна рада. Цей блок виступив із заявою, в якій опротестовувалось обрання Головою парламенту першого секретаря ЦК КПУ. У заяві наголошувалося на тому, що В. Івашко є «в першу чергу виразником вузькопартійних інтересів КПРС, а не прагнень українського народу до демократії та незалежності». Найближчі події підтвердили справедливість цієї оцінки.\nДо складу Народної ради увійшли 125 депутатів, які представляли регіональні депутатські групи 21 області та Києва. При цьому найбільше депутатів було від західних областей (24 — від Львівської, 11 — від Івано-Франківської, 8 — від Тернопільської). На автономних засадах до Народної ради увійшла група комуністів — Демократична платформа КПУ. Головою Народної ради обрали І. Юхновського, заступниками — Л. Лук'яненка, Д. Павличка, О. Ємця, В. Філенка.\nВибори в березні 1990 р. засвідчили втрату Компартією України монополії на владу.\nУ березні 1990 р. запровадженням «під себе» посади Президента СРСР М. Горбачов послабив небезпечне хитання політичної влади між двома центрами — партійним і радянським. Однак вибори до верховних рад союзних республік та місцевих рад породили одразу 15 нових центрів радянської влади, один із них — безпосередньо в Москві. На чолі Верховної Ради РРФСР став безкомпромісний суперник М. Горбачова — Б. Єльцин.\nРозподіл політичних сил, який склався після виборів 1990 р., по-новому поставив питання про суверенітет союзних республік, демагогічно проголошуваний радянськими конституціями в усі часи, починаючи з 1922 р.\nДекларацію про суверенітет вперше прийняла Верховна Рада Естонської РСР ще в листопаді 1938 р. У ній зазначалося, що влада на території Естонії належить парламентові республіки, а всі зміни й доповнення до Конституції СРСР набувають чинності на її території тільки після схвалення парламентом. Аналогічні рішення були прийняті Верховними Радами Латвії та Литви. Центральні комітети компартій республік Балтії виявилися солідарними з рішеннями своїх парламентів. Натомість Верховна Рада УРСР виступила із засудженням рішень Прибалтійських республік, вважаючи, що це завдає шкоди інтересам СРСР як соціалістичної федерації, не сприяє зміцненню єдності та згуртованості радянських народів. Відповідним чином реагували парламенти інших союзних республік, не кажучи вже про центральні органи влади.\nВідразу після виборів у березні 1990 р. новообрана Верховна Рада Литовської РСР ухвалила Акт «Про відновлення незалежності Литовської держави». Позачерговий з'їзд народних депутатів СРСР прийняв постанову, яка визнавала це рішення не чинним. Однак 12 червня 1990 р. Декларацію про державний суверенітет з ініціативи Б. Єльцина прийняла Верховна Рада Російської Федерації.\nПриклад Росії надихнув українських парламентарів. 28 червня 1990 р. Верховна Рада УРСР почала розгляд питання про державний суверенітет України. Через кілька днів у Москві відкрився XXVIII з'їзд КПРС. Група з 63 українських народних депутатів, які були делегатами з'їзду, виїхала до столиці СРСР. 5 липня від імені парламентської опозиції В. Чорновіл запропонував негайно відкликати їх для участі у розгляді найбільш доленосного для України питання. Пропозиція була настільки природною, що її змушена була схвалити більшість членів парламенту. Вперше опозиція і більшість голосували солідарно.\nПідкоряючись цьому рішенню, основна частина делегатів з'їзду КПРС повернулася до Києва. Однак Голова Верховної Ради В. Івашко оголосив 11 липня сенсаційну заяву, в якій повідомляв про своє бажання піти у відставку. Цього самого дня він балотувався на посаду заступника генерального секретаря ЦК КПРС. Ця посада в Москві видалася йому вагомішою, ніж посада лідера українського парламенту.\nПолітичне капітулянтство В. Івашка деморалізувало комуністичну більшість у Верховній Раді України і полегшило опозиції прийняття радикального за змістом документа, який утверджував суверенітет республіки.\nВраховуючи історичне значення документа, депутати багато разів зважували кожне формулювання, кожне слово Декларації про державний суверенітет. За їхніми дебатами по телебаченню стежила вся республіка. Остаточний текст Декларації був схвалений майже всіма членами Верховної Ради, які брали участь в обговоренні. Проти висловилися чотири депутати, один утримався. 16 липня поіменним голосуванням Декларацію про державний суверенітет України було прийнято.\nДержавний суверенітет України визначався в Декларації як верховенство, самостійність, повнота і неподільність влади республіки в межах її території, незалежність і рівноправність у зовнішніх відносинах. Від імені народу України могла виступати лише Верховна Рада. Територія УРСР в існуючих кордонах проголошувалася недоторканною.\nУ частині документа, де характеризувалася економічна самостійність України, підкреслювався намір створити власні банки, зокрема зовнішньоекономічний, а також цінову, фінансову, митну й податкову системи. Україна мала самостійно формувати державний бюджет, а за необхідності — впровадити власну грошову одиницю.\nПроголошувався намір держави забезпечувати національно-культурне відродження українського народу, його історичної свідомості й традицій, функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя. Усім національностям, які мешкали на території республіки, гарантувалося право на вільний національно-культурний розвиток.\nУ Декларації вказувалося, що Україна має право на власні збройні сили, внутрішні війська та органи державної безпеки, самостійно визначатиме порядок проходження військової служби громадянами республіки. Проголошувався намір України стати в майбутньому нейтральною державою, яка не братиме участі у військових блоках і дотримуватиметься трьох принципів: не приймати, не виробляти і не набувати ядерної зброї.\n23 серпня відбулася позачергова сесія парламенту республіки. З доповіддю про політичну ситуацію виступив Л. Кравчук, із співдоповідями — народні депутати О. Мороз та І. Юхновський. Того ж дня населення України дізналося про дії найвищих посадових осіб республіки, парламентарів Верховної Ради, представників більшості і опозиції, Кабінету Міністрів, ЦК КПУ.\nАналіз подій в Україні свідчив про необхідність вжиття рішучих заходів щодо захисту її суверенітету. Л. Кравчук запропонував найближчим часом визначити і створити всі структури суверенітету та механізм з його практичної реалізації. Драматичні події показали повну незахищеність республіки як від зовнішніх, так і від внутрішніх зазіхань. Тому Голова Верховної Ради запропонував створити Раду оборони України, Національну гвардію, прийняти закон про статус військ, розміщених на її території, розв'язати питання про департизацію правоохоронних органів республіки. На розгляд сесії були запропоновані заходи щодо забезпечення економічного суверенітету України.\nВід Народної ради І. Юхновський запропонував проголосити акт, в якому мали бути зафіксовані незалежний статус України, абсолютний пріоритет її Конституції, законів та урядових постанов. Проголошення цього акта пропонувалося підтвердити наступним проведенням референдуму в республіці. Народна рада виступила з вимогою заборонити діяльність Комуністичної партії в Україні.\nВвечері 24 серпня 1991 р. позачергова сесія Верховної Ради прийняла Акт проголошення незалежності України.\n«Виходячи із смертельної небезпеки, яка нависла була над Україною у зв'язку з державним переворотом в СРСР 19 серпня 1991 р.,\n—продовжуючи тисячолітню традицію державотворення в Україні,\n—виходячи з права на самовизначення, передбаченого Статутом ООН та іншими міжнародно-правовими документами,\n—здійснюючи Декларацію про державний суверенітет України,\nОдночасно з виборами Президента України, призначеними на 1 грудня, мав відбутися референдум на підтвердження Акта проголошення незалежності.\nІніціатива України, здійснена під безпосереднім впливом путчу, який загрожував поверненням до тоталітаризму, втратою національного суверенітету і масовими репресіями, створила принципово нову ситуацію у питанні про союзний договір. Стало зрозумілим, що «новоогарьовський процес» не пішов, компромісний проект договору безнадійно застарів і Радянський Союз як федерація існувати не здатен.\nВерховна Рада України прийняла також постанову про політичну обстановку і нагальні дії щодо створення умов для попередження нових спроб військового перевороту. Визнавалося необхідним створити Раду оборони, Збройні сили України, Національну гвардію, прискорити формування Конституційного Суду. Урядові доручалося організувати перехід у власність України підприємств союзного підпорядкування, ввести в обіг власну грошову одиницю і забезпечити її конвертування.\nПрезидія Верховної Ради 26 серпня видала Указ про тимчасове припинення діяльності Компартії України, а також про опечатаний і взяття під охорону службових приміщень партійних комітетів для того, щоб забезпечити збереження майна і документів від розкрадання, руйнування і знищення. ЗО серпня, коли створена Президією Верховної Ради спеціальна комісія довела участь партапарату в підготовці та здійсненні путчу, Л. Кравчук підписав Указ про заборону діяльності Комуністичної партії на території України. Цим закінчилася насичена історичними подіями остання серпнева декада 1991 р.\n1 грудня 1991 р. назавжди вкарбоване у багатостраждальну історію століттями позбавленого своєї державності українського народу. Цього дня відбулися референдум і вибори Президента України.\nПраво брати участь у референдумі і виборах мали 37 885,6 тис. громадян, прізвища яких виборчі комісії внесли до списків для таємного голосування. У бюлетень з референдуму було включено текст Акта, прийнятого Верховною Радою 24 серпня, і запитання: «Чи підтверджуєте Ви Акт проголошення незалежності України?».\nУ голосуванні взяли участь 31 891,7 тис. громадян, тобто 84,2 відсотка загальної кількості включених до списків. Із них на запитання бюлетеня відповіли «Так, підтверджую» 28 804,1 тис. громадян, або 90,3 відсотка. Позитивну відповідь дало населення всіх областей України незалежно від їхнього національного складу. Отже, за незалежність проголосували не тільки українці, а й представники інших народів, для яких батьківщиною є українська земля.\nУ голосуванні на виборах Президента України взяли участь 31 892,4 тис. чол. До виборчого бюлетеня були включені шість кандидатів — В. Гриньов, Л. Кравчук, Л. Лук'яненко, Л. Табурянський, В. Чорновіл та І. Юхновський. За Л. Кравчука висловилися 19 643,6 тис. громадян, які взяли участь у голосуванні, тобто 61,8 відсотка. Отже, Голову Верховної Ради України підтримали більш ніж половина українських виборців.\nПідтвердження Акта проголошення незалежності України більшістю населення республіки створило якісно нову ситуацію в усьому Радянському Союзі. Через тиждень після українського референдуму Президент РРФСР Б. Єльцин, Президент України Л. Кравчук і Голова Верховної Ради Білорусії С. Шушкевич зібралися під Мінськом у Біловезькій пущі і заявили, що СРСР як суб'єкт міжнародного права і геополітична реальність припиняє існування. 8 грудня 1991 р. було підписано угоду про створення Співдружності Незалежних Держав (СНД), до якої могли приєднатися як члени колишнього Союзу РСР, так і інші країни, які поділяли принципи цієї угоди.\n21 грудня на зустрічі в Алма-Аті до СНД приєдналися ще вісім союзних республік. Таким чином вони підтвердили своє розуміння того, що Радянського Союзу більше не існує. За цих умов М. Горбачову не залишилося нічого іншого, як оголосити про припинення виконання ним функцій Президента СРСР у зв'язку зі зникненням самої держави.\nНаприкінці 1991 р. закінчилася епоха, що тривала понад сім десятиліть. Зійшла у минуле радянська форма державності, яка насправді була фіктивною і намертво прив'язувала Україну до тоталітарної наддержави. Народилася нова, демократична Україна.\nІсторія була немилосердною до українського народу — як ніякий інший народ Європи упродовж століть його нищили фізично й духовно — навалами, голодоморами, денаціоналізаціями і деморалізацією, нарешті, атомною чорнобильською смертю. А він — усе витримав.\nЗвівся з колін. Випрямився — і зробив перший крок. Значить — житиме! Пройде велику й многотрудну дорогу, на якій його чекає нелегка творча праця. Ми — народ — мусимо її осягти. Іншого нам — не дано, якщо хочемо стати людьми серед людей.\nТакий присуд ІСТОРІЇ.\n1. Акт проголошення незалежності України (24 серпня 1991р.)\n2. Бойко О.Д. Історія України – К., 2000.\n3. Декларація про державний суверенітет України (16 липня 1990р.)\n4. Новітня історія України (1900-2000): Підручник / А.Г. Слісаренко, В.І. Гусєв, В.М. Литвин та ін… – К.: Вища школа, 2002.


США направлять бомбардувальники B-52 до кордонів Росії\nБомбардувальники B-52 http://www.boombastis.com\nЦе передбачено спільними з Британією навчаннями, що відбудуться у червні\nАмериканські винищувачі перехопили російські Ту-95 та Су-35 поблизу Аляски\nВійськово-повітряні сили США почали перекидати американські стратегічні ядерні бомбардувальники B-52 дальнього радіусу дії та близько 800 членів екіпажу у Британію. У червні США та Британія запланували провести спільні військові навчання в Європі, особливо фокусуючись на прикордонних ділянках з Росією. Про це повідомляє CNN.\nЯк стало відомо, основна частина навчань відбудеться у районі Арктики, Балтійського моря та уздовж кордону Росії з кількома партнерами по НАТО. Передбачається, що до літаків ВПС США приєднаються також сили партнерів по НАТО.\nНагадаємо, 4 травня цього року американські винищувачі перехопили російські Ту-95 та Су-35, які вторглися в зону Аляски.\nЯк повідомлялося, у квітні лише за один тиждень військові літаки РФ чотири рази наближалися до берегів американської Аляски, змушуючи протиповітряні сили США та Канади реагувати. Тоді у Пентагоні заявили: "Ми не бачили такого рівня активності протягом кількох років".\nУ центрі Москви випав мокрий сніг\nАдміністрація Трампа намагається через суд відновити скандальний міграційний указ


Кредитний зашморг: експерти пояснили, як банки обдурюють українців - ЗНАЙ ЮА\nВ Україні кредитні ставки одні з найвищих в Європі\n20 червня 2018, 18:32\nВ Україні кількість неповернень по кредитах одна з найвищих в світі.\nПро це йдеться в дослідженні USAID.\nТака ситуація пояснюється тим, що при оформленні кредитів банки приховують реальні ставки і надають неповну інформацію клієнтам.\nВ Україні кредитні ставки одні з найвищих в Європі. Якщо німці можуть взяти в борг лише під кілька відсотків річних, то українці заплатять у середньому від 30%, тобто в 15 разів більше.\nВ Україні 50% кредитів не повертають вчасно. Така ситуація змушує українські банки створювати резерви на компенсацію неповернень. Резерви створюють за рахунок нових клієнтів, які змушені брати в борг ще під більш високі ставки.\nВ середньому на 100 боржників припадає 125 кредитів, тобто, щоб виплачувати старі борги, доводиться брати нові.\nУ свою чергу банкіри називають кілька причин високого рівня неповернення: низка економічних криз, відсутність законодавчої можливості примусового повернення боргу, висока інфляція, нерозумна кредитна політика самих банків.\nЯк показало дослідження USAID, з десятка фінансових установ тільки в двох реальна і номінальні ставки за кредитами знаходяться на одному рівні. Абсолютна більшість банків приховує додаткові платежі. Фактично, банки приховують частину інформації, в результаті клієнти не можуть об'єктивно оцінити свою здатність обслуговувати борг.\nДослідження GfK показали: кількість виданих кредитів значно скоротилася після 2014 року. Так, якщо в 2008-му кредити брали 15,9% населення, в 2013 - 12,8%, то в 2016-му це число опустилося до 8,8%. Згідно зі статистикою, кредити частіше не повертають чоловіки, при цьому рівень фінансової грамотності серед жінок вище.\nУ 65% випадків респонденти стверджували, що їх прибутку мало вистачити на обслуговування і погашення боргу, а 40% думали про те, щоб почати зощджувати після оформлення боргу.\nВ Україні в цьому році створили кредитний реєстр, в який потраплять всі великі боржники. Поступово всі клієнти банків будуть отримувати свій рейтинг, який дозволить фінансовим установам легко визначити, хто з клієнтів вже встиг відзначитися простроченням по платежах.\nВ цьому році до "чорного списку" потраплять українці, які не повернули, як мінімум, 372 300 грн (100 мінімальних зарплат).\nРазом з тим варто відзначити, що українці отримують несподівані повідомлення про те, що банківська картка заблокована. Відомо, що рахунки обіцяють відновити, коли клієнт покаже в банку ідентифікаційний код і паспорт.\nЮристи заявляють, що подібні дії банку можна оскаржити, але в більшості випадків воно того не варто. Про це пишуть українські ЗМІ.\nУкраїнці скаржаться, що в один момент несподівано для себе виявили, що їх платіжна картка заблокована.\n"Вчора мені прийшло повідомлення про те, що моя картка Укргазбанку заблокована. Я подумала, що це шахраї, і зателефонувала в банк. Але там мені сказали, що карту заблокував банк, а мені, щоб продовжити користуватися рахунком або зняти гроші, необхідно прийти з документами до відділення. Це при тому, що я оформляла картку два місяці тому і жодних повідомлень не надходило", - розповідає клієнт Укргазбанку Валерія Іонова.\nЕкс-заступник глави НБУ розповів, як Росія може вплинути на українські банки\nНагадаємо, раніше портал "Знай.ua" повідомляв, що Україна опинилася на дні Європи через борги.\nПереказ грошей за кордон: українцям розповіли про нові правила\nКредити для військових: що змінилось у банках


ЖК STEEL HOUSE\nЖитловий Комплекс STEEL HOUSE\nДо числа найсучасніших житлових будинків від компанії ТОПАЗ готовий приєднатися дім "Steel House" - яскравий архітектурний проект. Шикарні види на місто, оригінальні планування, близькість до соціально-побутових установ. Комплекс підійде тим, хто мріє знайти комфортний безпечний будинок.\nМолоді сім'ї чекають на яскраві однокімнатні квартири, сім'ї з дітьми гідно оцінять малометражні двокімнатні квартири, любителі простору оцінять наші трикімнатні планування. В ЖК Steel House Ви обов'язково знайдете свою квартиру, навіть під найвибагливіший смак!\nПро комплекс ЖК STEEL HOUSE\nSteel House - відмінний варіант житла, який поєднує в собі красу і комфорт.\nБудівля будується із монолітного залізобетону. Міжкімнатні стіни – з газобетону. У будівництві будинку використовують сучасні технології утеплення, енергозбереження будинку на високому рівні.\nСучасна архітектура житлового комплексу - це не просто приємний вид фасадів, але й продумані планування квартир. Власники квартир у ЖК Steel House зможуть насолоджуватися не лише просторими квартирами, а й мальовничим краєвидом.\nГоловними перевагами ЖК STEEL HOUSE є піша доступність до освітніх та медичних закладів. Розвинута інфраструктура та транспортні розв'язки.На території ЖК будуть облаштовані ігрові дитячі майданчики, такoж зони для занять спортом. Поруч з комплексом - ідеальне місце для прогулянок всією сім'єю, далеко від міського шуму і машин.\nВеличезною перевагою комплексу є розвинена інфраструктура самого району: магазини, спортзали, відділення банку, аптеки, дитячі садки, салони краси, дитячі центри, що розвивають. Зручна транспортна розв'язка за 300 м від будинку дозволяє безперешкодно дістатися будь-якої точки міста як на громадському транспорті, так і на своєму авто.\nТериторія буде обладнана дитячими майданчиками та зонами для відпочинку. Для зберігання авто в новому кварталі запроектований паркінг.\nМальовничу територію доповнює і практичний аспект - комфортні квартири з різними плануваннями.\nУнікальне місце та висока якість будівництва у поєднанні з більш ніж демократичною ціною на сьогоднішній день на житло в комплексі Steel House — надають такому придбанню значної інвестиційної цінності.\nПЕРЕВАГИ ЖК STEEL HOUSE\nСучасна технологія будівництва\nРозважальні та освітні заклади\nМедичні заклади, аптеки, пошта, банки, кав’ярні, ресторани, салони краси.\nЛише 15 хвилин їзди на громадському транспорті і Ви в центрі міста.\nМережа громадського транспорту налічує більш ніж 10 маршрутів.\nОБРАТИ КВАРТИРУ В ЖК STEEL HOUSE\nможливість контролювати витрати на комунальні платежі та економити на них за допомогою зручних у використанні сучасних технологій.\nцілодобова охорона та відеоспостереження на території.\nпідземний паркінг із зарядками для електромобілів.\nліфти у кожному під'їзді.\nМІСЦЕЗНАХОДЖЕННЯ ЖИТЛОВОГО КОМПЛЕКСУ STEEL HOUSE\nГотові обрати вашу квартиру в ЖК "STEEL HOUSE"?\nОбрати КвартируПро КомплексРозташуванняАрхітектураГалерея\nПЕРЕГЛЯНЬТЕ ІНШІ НАШІ ПРОЕКТИ\nЖК ICEBERG II\nЗАЛИШАЙТЕСЬ З НАМИ НА ЗВ'ЯЗКУ\nПідпишіться на наші сторінки в соціальних мережах\nЖК ICEBERG II - будівництво продовжуєтся\nЖК Steel House - старт продажу\nПерша черга ЖК ICEBERG здана\nCopyright © 2021| TOPAZ. All Rights Reserved.\nТорговий дім ТОТ БУД


20 березня Церква згадує свв. свщмчч., єпископів Херсонських: Василія, Єфрема, Капитона, Євгенія, Етерія й ін. | Парафія св. Димитрія\n← Розважання на 40 дні Великого посту\nРозважання на 40 дні Великого посту →\n20 березня Церква згадує свв. свщмчч., єпископів Херсонських: Василія, Єфрема, Капитона, Євгенія, Етерія й ін.\nДата публікації 20 Березня, 2018 | Автор Юля Мартин\nЖитія святих священномучеників Василія, Єфрема, Капітона, Євгенія та інших у Херсоні\nКондак, глас 2: Світлоносний день настав, пастирів, єпископів Херсонських,які постраждали за овець і свято яких оспівуємо. Священномученики, моліть пастиреначальника Христа, щоб і нас долучив від до овець, які по правиці стоять, щоб співали ми вам:«Радуйтеся, священнії отці, за Христа кров свою пролившії».\nУже з апостольських часів свята Церква висилала проповідників, які несли світло Христової науки поганам і зверталися до них зі словами:“Покайтесь, бо наблизилося Небесне царство” (Мт. 3, 2). Ні страждання, ані муки, ані люта смерть не лякали тих, які, сповняючи заповідь “Возлюби ближнього”, несли світло, життя і спасіння поганським народам. Було це за часів мучителя Диоклетіяна, коли патріярх Єрусалиму Єрмон близько 300 р. послав єпископів Василія, Єфрема, Євгенія, Агатодора, Елпидія та інших проповідувати Божу науку. Василій і Єфрем пішли в таврійсько-скитські землі і стали проповідувати слово Боже в Херсоні (Корсунь, де в пізніших віках прийняв хрещення апостол Руси святий князь Володимир Великий). Згодом Євфрем вирушив з Херсону і пішов у глибину Скитії, понад Дунай, і погани там його замучили. Святий Василій проповідував і далі в Херсоні, та погани, за намовою жидів, вічних гонителів св. Христової науки, напали на нього, побили і прогнали з міста, а святий осів поблизу в печері і молився там Богові, щоб своєю благодаттю допоміг здолати поганство.\nЯкось звернулися до нього родичі одного юнака, що вмирав, який перед смертю так до них промовив:“Даремний ваш плач і жертви, які приносите божкам бездушним. Один лиш Бог правдивий – Бог християнський, і лиш Його сила і молитва слуги Його Василія може повернути мені життя”. Святий єпископ з великим смиренням став до молитви – і Бог вислухав його і дав йому силу оздоровити хлопця. Тоді вся родина оздоровленого юнака, він сам і ще багато поган навернулося до Христової віри, а святий Василій повернувся до Херсону і продовжував навчати. Проте погани знову напали на святого і, після страшних мук, убили його. Тіло кати кинули на пожирання диким звірам, але ті не наважилися його навіть доторкнутися, а вночі над ним світила ясна зірка, за світлом якої прийшли християни і чесно поховали тіло мученика.\nЄпископи Євгеній, Агатодор і Елпидій проповідували у тому часі Христову віру в Гелеспонті. Один з учнів святого Василія, прибувши сюди, повідомив їх про смерть святого, і вони морем подалися до Херсону, щоб християни не втратили духовної опіки. Тут святі навернули багатьох до Христової віри, а через рік після смерти святого Василія всі троє удостоїлися мученицької смерти, бо жиди і погани напали на них й, убивши, кинули тіла їх за місто, де християни знайшли їх і поховали.\nМинуло кілька років. На престолі сів імператор Костянтин Великий і віра Христова знову стала ширитися. Тоді патріярх Єрусалиму вислав до Херсону єпископа Етерія. Той побудував у місті величаву церкву і багатьох навернув до Христової віри, та погани напали на нього і кинули в ріку Дніпро, який там впадав у море. На прохання херсонських християн прибув до них єпископ святий Капітон, і той навернув більшу частину поган до Христової віри. Коли ж погани домагалися чуда, і тоді, як казали, повірять у правдивого Бога, то святий Капітон, за Божим натхненням, велів розкласти великий вогонь, голосно помолився, осінив себе знаком святого хреста і на виголос диякона:“Будьмо уважні”, – у владичих ризах і в омофорі став посеред полум’я. Так простояв він у молитві цілу годину, після чого, набравши в полу одежі жару, вийшов з вогню неушкоджений. Святий Капітон трудився в Херсоні тривалий час і помер там у великій святості 22 грудня.\nЖитіє преподобного Павла Препростого\nВ науці, яку читали після житія святого Конона Городника (5 березня), ми зазначили, якою великою чеснотою є послух. Живим прикладом послуху Божій волі і глибокого смирення є життя святого Павла, званого “Препростим” (він бо не мав жодної освіти), яке, з Божою поміччю, тут описуємо. Коли святий Антоній Великий жив у пустелі, прийшов до нього шістдесятилітній чоловік, хлібороб на ім’я Павло, і став просити святого, щоб залишив його при собі, бо він хоче посвятитися пустельному життю. Святий Антоній не хотів навіть чути про це, бо Павло був уже старий та підупалий на силах, і порадив йому вступити до якогось монастиря, після чого пішов на молитву до своєї печери. Коли ж через три дні вийшов з неї, то побачив, що Павло і далі стоїть на тому ж місці. Святий Антоній, зворушений цим, дозволив йому залишитися і став його випробовувати, бо хотів, щоб Павло злякався суворости пустельного життя і пішов до монастиря. Він велів йому стояти на одному місці, доки не дасть йому якоїсь роботи, і Павло простояв так сім днів, без хліба і спочинку.\nДалі святий Антоній дав йому плести шнури, а потім наказував розплітати, немовбито робота його була не добра, та Павло кожне зауваження приймав з найбільшою терпеливістю і послухом. Коли Павло якось запитав про щось, що було не на часі, і Антоній наказав йому мовчати, то він не промовив жодного слова доти, доки Антоній не відкликав своєї заборони. Павло був собі чоловік звичайний, невчений, однак засяяв невдовзі багатьма чеснотами, і святий Антоній, навчивши його розважати правди Божі, відвів йому окрему печеру, а Господь Бог наділив святого Павла силою проганяти бісів.\nОдного разу до святого Антонія привели біснуватого, а той наказав відвести його до Павла, який, помолившись, сказав:“Вийди, дияволе, бо так наказує тобі отець Антоній!” А коли диявол не підкорявся, тоді святий Павло у найбільшу спеку став на високий камінь і, піднісши вгору руки, став голосити:“Господи, Ісусе Христе! Не вступлюся з цього місця, і не прийму ані страви, ані води, радше умру, хіба що накажеш злому духові вийти з того чоловіка”!\nО, який великий доказ любови до ближнього явив тут святий Павло, добровільно приймаючи всяке страждання, аби лиш допомогти своєму братові. Господь вислухав святого і злий дух вийшов з біснуватого.\nНе знаємо напевно, коли помер святий Павло, мабуть, близько 340 р. Помер він як вибраний слуга Божий, взірець покори і послуху. А життя його було доказом і є для нас наукою, що не треба великої учености, аби стати угодним Богу. Серце чисте, любов до Бога, дотримання Його законів – найпевніша дорога до неба. Йшов тією дорогою святий Павло “Препростий” – і ми ідімо нею.


Значення імені Самір, характер і доля його володаря. Що означає ім'я Самір, які його походження та історія? | Radka.in.ua\nЗначення імені Самір, характер і доля його володаря. Що означає ім’я Самір, які його походження та історія?\n1 Значення імені Самір\n2 Походження та історія імені Самір\n3 Характер і доля Саміра\n4 Любов Саміра\nСьогодні прийнято підбирати ім’я для новонародженого заздалегідь. Батьки, зазвичай, багато часу витрачають на вивчення значення ім’я і його тлумачення.\nЩо означає ім’я Самір? Які походження та історія імені Самір?\nЗначення імені Самір\nСамір – співрозмовник, оповідач. Цій людині підвладний мова тіла, мова жестів. Він дуже легко впливає на оточуючих і швидко розташовує їх до себе. Знак зодіаку, який протегує чоловікові – скорпіон.\nВін робить його зухвалим і в той же час привабливим. Планета, яка протегує Саміру – Марс. Це робить чоловіка популярним у жінок, легко привертає увагу протилежної статі.\nПоходження та історія імені Самір\nІм’я має арабське походження.\nСамі – стародавнє ім’я і часом його давали як друге тим чоловікам, які вели літописи, описували важливі події історії, вели щоденники імператорів.\nСамір не святкує іменини, так як у християнській традиції немає однойменного святого. Сьогодні ім’я вельми популярно в арабських країнах. Воно завжди мало популярність і з роками набувало все більшої значущості.\nХарактер і доля Саміра\nВарто відзначити негативні риси характеру Саміра:\nСаміру складно впоратися зі своїм характером і виробити в себе ті риси, які дозволили б йому сприймати навколишній світ через призму своїх суб’єктивних про нього уявлень. Саміру складно спілкуватися з іншими людьми на теми, які його цікавлять. Він намагається все дізнатися першим і першим розставити пріоритети в загальному завданні.\nБудучи ще дитиною, він скрізь і завжди готовий себе проявити. Він готовий стати на захист стражденних, але при цьому чекає до себе особливого ставлення і поваги. Значення імені Самір – оповідач. Іноді дуже дивно проявляє себе. Він може придумати небувалі історії прямо на ходу. Діти навіть насміхаються над ним.\nТакий допитливий розум і розвинена фантазія допомагають Саміру у творчості і саморозвитку, ніж у житті. Він дуже відповідально ставиться до всіх завдань, які йому задають. Він намагається завжди бути першим серед однолітків, але може перехвалити себе і тоді викличе загальні глузування.\nСамір часто жартує невпопад, багато обговорює оточуючих. Це навіть не плітки, невинні афоризми в сторону інших людей, але які можуть призвести до того, що Самір стане ізгоєм в компанії.\nІнколи він настільки любить себе, що просто не чує розповідей старших і починає грубіянити їм. Батькам варто ввічливо і чемно пояснювати Саміру як себе вести можна, а як – не варто. Самір не вміє довго ображатися, тому після сварки швидко відходить, але чоловік, якого він образив, може більше не погодитися продовжити спілкування.\nСамір також буває дуже брехливий. Особливо, якщо це стосується його особистих інтересів. Він може дуже багато розповідати про свої переваги перед іншими і доводити що він завжди на висоті, але в підсумку – навіть елементарного мінімуму виконати не зможе.\nСамір розуміє всі свої недоліки і вважає їх своїми достоїнствами. Дружити з іншими йому дуже складно. Він практично не може ні з ким домовитися. Він намагається витрачати багато часу на веселі забави, при цьому, не заглиблюючись у суть дружби.\nНезважаючи на свою легковажність у спілкуванні, Самір проявляє величезну працьовитість у роботі. Він відчуває себе господарем ситуації, вміє і любить керувати підлеглими. Вони вважають його кілька деспотичним і безжальним. На практиці ж, таке керівництво дає хороші результати.\nЩо означає ім’я Самір – переговори. Він чудово проявляє себе саме в цій області. Може домовитися практично з ким завгодно про що завгодно. Самір любить гарно і довго говорити. При цьому, якщо йому за це добре заплатять, він може провести практично будь-яку операцію.\nУ Саміра величезний потенціал в бізнесі. Іноді здається, що він бачить конкурентів на крізь і може навіть вгадати їх думки. Це їх трохи лякає і насторожує, що дозволяє Саміру займати в бізнесі лідируючі позиції.\nГроші у нього довго не затримуються. Він їх дуже легко витрачає. До того ж, він практично завжди готовий домовитися про нові надходження фінансових коштів. Кредит Саміру брати не можна. Він не вміє планувати витрати, тому буде довго віддавати кровні зароблені, і в той же час — борги будуть накопичуватися.\nДля того, щоб розібратися з фінансовими проблемами – Саміру необхідно планувати витрати. Йому необхідно трохи стримувати свої емоції і ентузіазм у цій справі. Інакше Саміру доведеться розплачуватися за своє халатне ставлення до ведення фінансових справ.\nСамір любить говорити красиві слова, і мало робити для добробуту своєї коханої. Чітке розуміння своєї переваги над слабкою статтю. Для того, щоб завоювати його серце, дівчині не потрібно бути красивою і розумною, досить підтримувати з ним розмову і розуміти його жарти.\nХарактер і доля Саміра досить непрості. Він багатьом не подобається із-за зайвої балаканини. Дівчата вважають його брехуном, чоловіком, який занадто високої про себе думки. При цьому Самір сам не вважає себе егоїстом.\nЯкщо у Саміра все добре складається на роботі – йому складно будувати особисті стосунки. Він більше відкривається до спілкування з колегами, ніж з коханою. Їй дуже важко зрозуміти хід думок Саміра. Він часом буває надто веселим, часом буває навіть занадто стриманим.\nДіти для Саміра не є метою відносин. Він розуміє, що необхідно продовжити рід і діти – це відображення батьків, але практично ніколи не ініціює появу первістка в сім’ї. Самір може впадати в депресію, якщо у нього щось не ладиться в житті, якщо у нього конфлікти на роботі і проблеми з другою половинкою.\nКоли у Саміра депресія – він стає просто нестерпним. Він шукає крайніх у всіх своїх проблемах і негараздах, не віддаючи собі звіту в тому, що сам винен у проблемах. Тоді вже його красномовство припиняється, і він стає мовчазним і замкнутим. Але це ненадовго.


Сухарі для нардепа Миколи Скорика | Український тижневик Міст\nСухарі для нардепа Миколи Скорика\nОсь як розповів про це 23 вересня на своїй сторінці у мережі Facebook заступник голови парламентської фракції Блоку Петра Порошенка Олексій Гончаренко: «З ранку приніс Миколі Скорику сухарі на робоче місце. Думаю, вони йому скоро знадобляться. Його колегам з Оппоблоку теж так захотілося сухарів, що вони навіть почали штовхатися у боротьбі за них і порвали пакетик».\nТут йдеться про колишнього активного функціонера Партії регіонів, який свого часу навіть очолював Одеську обласну державну адміністрацію, Миколу Скорика. Нині він народний депутат від Опозиційного блоку, а генпрокурор Юрій Луценко напередодні пообіцяв позбавити його недоторканності. Втім, нардеп Олексій Гончаренко не зовсім точний у своїй розповіді. Він справді поклав сухарі на робоче місце Миколи Скорика. Того там на той час ще не було, але підбігли колеги. І почали битися не за сухої, а з самим паном Гончаренком. Але так незграбно це робили, що символічний харч усіх засуджених посипався на підлогу.


Читати казку «Перепелиця й лисиця» :: ДОБРА КАЗКА\nГоловна › Таджицькі казки › Перепелиця й лисиця\n— Тепер я худа й мізерна, що тобі з мене? — зазирнула їй в очі перепелиця.\n— А я гину з голоду і таки мушу тебе з’їсти,— відказала на те лисиця.\n— Але ж моїм м’ясом ти все одно не наїсися. Воно тільки позастряє в тебе в зубах і буде, як у тій приповідці,— рот каже: «Прийшло!», а живіт питає: «Що ж то було, що до мене не дійшло?»\n— Гаразд,— каже лисиця,— якщо виконаєш троє моїх бажань, ти вільна, а не виконаєш — тут тобі й смерть. Ось мої бажання: насамперед маєш мене нагодувати, відтак насмішити і нарешті — довести до сліз.\n— Це не дуже важко зробити,— погодилася перепелиця.— Зроблю так, що й живіт твій буде ситий, і смуток пропаде.\n— Яким чином? – питає лисиця.\n— То вже мій клопіт. Он якраз жінка несе чоловікові обід у поле. Відпусти мене й побачиш, що я зроблю.\n«А що, як я зараз зловлю її?» — подумала жінка, поклала на землю таріль і побігла за пташкою.\n— Ну як, досхочу наїлася? — питає лисицю.\n— Ні, не досхочу! — відказала та.\n— Що це має означати? — питає здивовано.\n— Ходімо й ми за ними,— каже перепелиця лисиці,— побачиш, що далі буде.\nПрийшли вони до села, повилазили на покрівлю хати, де жили ті чоловік і жінка, й зазирнули у комин: що робиться всередині. Молодиця з чоловіком сиділи біля казана й сварилися.\n— Почекай мене тут! — сказала птаха лисиці й залетіла до хати.\n— О, та сама перепелиця, що так спритно мене ошукала. Зачиніть двері й ловіть її.\n— Стривай! — мовив чоловік.— Я її провчу,— Він схопив капця й пошпурив у перепелицю, але не влучив.\nПташка підлетіла й сіла на казан, повний їжі. Жінка схопила ополоника, а чоловік поліно, й кинулися до неї. Перепелиця пурхнула в комин і вилетіла надвір.\nЧоловік із жінкою вибігли на подвір’я за нею. А лисиця тим часом кинулась крізь відчинені двері до казана й усе виїла. Відтак вийшла з хати, насміялася досхочу й каже перепелиці:\n— Тепер я наїлася та насміялася з отих недоумків. Отож двоє моїх бажань ти виконала. Зосталося ще одне.\nА перепелиця ніяк не могла додуматися, як ту дурисвітку до сліз довести. Раптом вона загледіла двох псів і полетіла до них. Тим закортіло впіймати пташку. А перепелиця — до лисиці. Собаки облишили її й помчали за звіром. Лисиця з переляку вскочила в чиюсь нору.\nЛисиця зовсім переполошилася й глибше забилася в нору. Довго вона там сиділа, аж нарешті таки вистромила з нори зарюмсаний писок. А як побачила, що стільки жаху їй завдав нікчемний порожній гарбуз, не на жарт розлютилася й гукнула: — Це ти, нечемо, так мене перелякав?! За це я тебе втомлю.— Засунула голову в гарбуза, побігла до річки й занурила його у воду.\nВоно завжди так буває, коли хтось хоче когось занапастити, сам пропадає.


Суд засудив до 4,5 року позбавлення волі обвинуваченого в організації замаху на Бабченка\nГолосіївський районний суд Києва після угоди зі слідством засудив Бориса Германа, обвинуваченого в організації спроби вбивства в Києві російського опозиційного журналіста Аркадія Бабченка до 4,5 року позбавлення волі, повідомив глава Служби безпеки України Василь Грицак.\n"Так, ця інформація відповідає дійсності. 30 серпня цього року Голосіївський районний суд Києва визнав винним громадянина Бориса Германа в тому, в чому його звинувачували. Йому призначено реальний термін покарання – 4 роки і 6 місяців позбавлення волі", - сказав В.Грицак журналістам у суботу в Києві, відповідаючи на запитання агентства "Інтерфакс-Україна".\nЗа словами глави СБУ , вирок набуде чинності через місяць.\nГлава СБУ уточнив, що Б.Герман пішов на угоду зі слідством, повністю визнавши свою провину.\n"Співпрацює зі слідством, дає дуже цікаві свідчення, які ми в подальшому перевірятимемо і документуватимемо", - зазначив В.Грицак.\nЯк повідомив раніше генеральний прокурор України Юрій Луценко, у серпні Б.Герман пішов на підготовку співпраці зі слідством.\n"Справді, Герман і його захист пішли на підготовку угоди і працюють у цьому контексті з нашими співробітниками. Але суд ще не затвердив цієї угоди", – сказав Ю.Луценко.\nЗа словами генпрокурора, у своїх свідченнях Б.Герман, фактично, підтвердив версію злочину, за яким йому було висунуто підозру – "зокрема, прямо вказує на представника Російської Федерації, який передавав кошти і говорив, як ними розпоряджатися на території України".\nЮ.Луценко уточнив, що остаточне ухвалення угоди відбудеться тільки в судовому порядку. "Після цього має минути місяць, і після цього вона стане доступною для громадськості", - сказав генпрокурор.\nЯк повідомлялося, увечері 29 травня спочатку ЗМІ, потім і влада України повідомили, що російського журналіста А.Бабченка, який із 2017 року працює на телеканалі ATR у Києві, нібито застрелили на сходовій клітці його будинку в Києві. Наступного дня глава СБУ заявив, що інформація про "вбивство" А.Бабченка була частиною спецоперації українських правоохоронців, спрямованої на запобігання замаху на журналіста, а сам А.Бабченко вийшов до присутніх на брифінгу представників ЗМІ.\nТого самого дня стало відомо про затримання організатора "вбивства" А.Бабченка - Бориса Германа, який запропонував своєму знайомому учаснику АТО $30 тис. і передав йому частину суми за безпосереднє виконання злочину, на що той погодився. Загалом організатор цього злочину говорив про усунення 30 осіб в Україні.\nПізніше генпрокурор Юрій Луценко повідомив про список із 47 потенційних жертв.\nТеги: #звинувачений #суд #бабченко #арешт


Вчені: куріння вбиває сперму - Наука та IT - TCH.ua\nВчені: куріння вбиває сперму\nЖінки, які курять, провокують безпліддя у дітей\nНаука та IT 12 вересня 2010, 10:32\nВчені довели, що чоловіки-курці мають проблеми з фертильністю, а материнське куріння під час вагітності може зашкодити репродуктивному здоров'ю як синів, так і дочок.\nРезультати двох досліджень показали, що куріння може негативно позначатися на якості сперми. Мова йде як про куріння чоловіків, які збираються стати батьками, так і про синів матерів, які курили під час вагітності.\nУ ході однієї роботи, що проводилася колективом фахівців з Університету землі Саар (Німеччина), виявилося, що у активних курців виникають проблеми з фертильністю. Це з'ясувалося за підсумками порівняльного аналізу сперми 53 завзятих курців, що викурювали більше 20 сигарет на день, і 63 некурящих випробовуваних.\nЧерез три-чотири дні сексуальної стриманості в учасників брали зразки сперми, після чого заміряли в них рівень двох типів особливого білка протаміну, необхідного для вироблення сперми. З'ясувалося, що в групі курців концентрація одного різновиду протаміну була на 14% нижчою. Цього зниження було достатньо для розвитку дефіциту протаміну і збільшення ризику безпліддя. Крім того, виявилося, що окислювальний стрес (пошкодження клітин з-за окислення), пов'язаний з курінням, порушує ДНК сперматозоїдів.\nДруге дослідження проводили співробітники Університетської лікарні в Копенгагені (Данія). Вчені сфокусувалися на материнському курінні під час першого триместру виношування плоду чоловічої статі. Учені проаналізували тканини, взяті у 24 ембріонів, які були абортовані на 37-68-й день після зачаття.\nРезультати аналізу продемонстрували, що кількість так званих зародкових статевих клітин, які розвиваються в сперматозоїди у хлопчиків і в яйцеклітини у дівчаток, на 55% нижче в тканинах ембріонів, яких виношували жінки-курці. А кількість соматичних клітин, що формують інші типи тканин, було на 37% нижчою у зародків чоловічої статі і на 40% - жіночого. І чим більше сигарет викурювала дама, тим менше статевих і соматичних клітин залишалося у ембріонів. Це означає, що материнське куріння під час вагітності може зашкодити репродуктивному здоров'ю як синів, так і дочок.\nВчені рекомендують відмовлятися від поганої звички і чоловікам, і жінкам задовго до того, як вони захочуть зачати дитину. Тільки тоді можна буде звести до мінімуму ризик виникнення у потомства вроджених проблем з фертильністю.


Пуски ракет «повітря-земля» Х-25МЛ після продовження » Військова панорама\nПуски ракет «повітря-земля» Х-25МЛ після продовження\nУ мережі з'явилося відео, яке демонструє бойове застосування авіаційних ракет класу «повітря - поверхня» Х-25МЛ українськими штурмовиками Су-25.\nПевне, не дивлячись на свіжу дату розміщення, мова йде про випробувальні пуски восени 2013 року на Повурському полігоні з метою подальшого продовження термінів зберігання і експлуатації зазначених ракет. Ракети були прийняті на озброєння ще в 1981 році і мали максимальну дальність до 10 км. На території України на момент розпаду СРСР залишалося 1796 ракет типу Х-25МП (МР, МЛ).\nМіністерство оборони України за результатами тендерів в жовтні 2013 р. уклало з ДП «Державне Київське конструкторське бюро «Луч» договір на загальну суму 2,52 млн грн на продовження призначеного терміну служби коректованих авіаційних бомб КАБ-1500Л-ПР і авіаційних ракет класу «повітря-поверхня» Х-25МЛ, вироблених на ДАХК «Артем».\nАналогічні роботи були виконані в червні 2014 р., коли ДержККБ «Луч» отримав лише на продовження Х-25МЛ 3,384 млн грн.\nАвіаційна тактична ракета Х-25МЛ з лазерною головкою самонаведення призначена для ураження малорозмірних рухомих і нерухомих цілей. Їх підсвічування може здійснюватися наземною або бортовою станцією цілевказівки. Зокрема, штурмовики Су-25 використовують для цього лазерний далекомір-цілевказівник «Клен-ПС», проте такий спосіб є, як видно на відеозапису, малоефективним, тому що наведення і пошук відбуваються візуально через відсутність на ньому оптико-електронної станції, тому штурмовик змушений входити в зону ППО мети.\nДо ПС ЗС України повернуть ракети «повітря-земля» Х-29 (Л,Т)\nКитай першим розробив ракет класу «повітря-повітря» для вертольотів\nПідприємства ДК «Укроборонпром» відремонтують для Міноборони вертольоти Мі-8, Мі-24 та ракетно-бомбове озброєння


Експрезидента Франції Саркозі запідозрили у "торгівлі впливом" за участі російської фірми - ЗМІ » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » НОВИНИ » Суспільство » Експрезидента Франції Саркозі запідозрили у "торгівлі впливом" за участі російської фірми - ЗМІ\nЕкспрезидента Франції Саркозі запідозрили у "торгівлі впливом" за участі російської фірми - ЗМІ\nНаціональна фінансова прокуратура (Le parquet national financier, PNF) здійснює розслідування щодо можливої "торгівлі впливом" з боку колишнього президента Ніколя Саркозі у рамках його контракту з російською фірмою, що контролюється російськими мільярдерами.\nЯк пише "Європейська правда", таку інформацію опублікувало видання Mediapart, а слідом за ним зі своїх джерел підтвердили Le Figaro / AFP.\nПрокуратура підтвердила AFP, що йде попереднє розслідування щодо "торгівлі впливом" та прикриття злочинної діяльності, але не захотіла повідомляти дату, коли було відкрито провадження.\nЗа інформацією Mediapart, розслідування стосується багаторічного контракту експрезидента Саркозі на 3 млн євро, укладеного у 2019 році, щодо надання консультаційних послуг. Як стверджується, контракт був укладений з російською страховою компанією RESO Garantia, що контролюється російськими мільярдерами Сергєєм та Ніколаєм Саркісовими, яка своєю чергою пов’язана з французькою компанією Axa.\nНагадаємо, щодо 65-річного експрезидента вже йде суд за звинуваченнями у тому, що він нібито намагався підкупити суддю в обмін на інформацію про розслідування фінансування його партії.\nСаркозі, який очолював Францію з 2007 по 2012 роки, став першим експрезидентом на лаві підсудних у сучасній історії країни.\n» Нова справа проти Саркозі: звинувачують у корупції і зловживанні впливом


УСПІШНІ ВИПУСКНИКИ З ПРОФЕСІЇ «СЕКРЕТАР КЕРІВНИКА» – МОЯ ОСОБИСТА ГОРДІСТЬ - 2 Грудня 2019 - ДПТНЗ Шосткинське вище проф. училище\nЧетвер, 05.12.2019, 17:20\nГоловна » 2019 » Грудень » 2 » УСПІШНІ ВИПУСКНИКИ З ПРОФЕСІЇ «СЕКРЕТАР КЕРІВНИКА» – МОЯ ОСОБИСТА ГОРДІСТЬ\nУ життя свої закони. Хтось правильно порівняв його з розбурханим океаном. Без компаса в ньому довго не протримаєшся. Треба уміло й правильно визначити свій курс, свій берег. Інакше, який зміст такого дрейфу? І визначити свій курс правильно можна лише тоді, коли враховуюються свої можливості і відповідно - стан речей. Кожен майбутній лоцман чи капітан починає свою дорогу юнгою. І зовсім не обов`язково шукати щастя за тридев`ять земель, як казкові герої. Іноді воно поряд, тільки зумійте впізнати, що воно – ваше.\nТисячі доріг відкрито перед нами, юні друзі. І всі вони ведуть у чарівний світ Праці і Творчості, без яких немислиме людське життя.\nНині все більше юнаків і дівчат обирають робітничі професії. У цьому особливість нашого часу. Зростання престижності цих професій серед молоді зумовлюється пошаною й увагою суспільства до робітника.\nМарина Миколаївна Дубина (в дівоцтві - Лахоня) також пов`язала свою долю з робітничою професією, бо в майбутньому мріяла працювати у стінах рідного училища.\nМарина прийшла на навчання у вересні 2000 року, коли Професійно-технічне училище № 19 набирало першу групу операторів комп’ютерного набору на базі 9-ти класів. Тоді це була надзвичайно перспективна професія, затребувана на виробництві та у сфері послуг. Група № 40 була дуже сильною як у плані навчання, так і в плані особистісних стосунків. Це був дружний, організований колектив, а Марина – його старостою та однією з найуспішніших учениць. Отримавши 2003 року диплом кваліфікованого робітника з відзнакою, Марина продовжила навчання у стінах уже Вищого професійного училища № 19, пов’язавши отриманий фах оператора комп’ютерного набору з професією секретаря керівника, де знання комп’ютерних технологій вимагалось щонайбільше. Паралельно з основним навчанням Лахоня Марина вступила до Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» на факультет Менеджменту зовнішньоекономічної діяльності. Марина згадує, що було важко, зате цікаво, адже подолання будь-яких позитивних вершин наповнює юні роки драйвом та радісними спогадами в подальшому. 2003 року, навчаючись в університеті, Марина Миколаївна стала працювати майстром виробничого навчання у стінах рідного училища, де працює до цього часу на групі секретарів керівника-обліковців з реєстрації бухгалтерських даних.\nПедагогічний колектив Державного професійно-технічного навчального закладу «Шосткинське вище професійне училище» пишається професійними успіхами своїх випускників та намагається використовувати такі успішних приклади у виховній роботі з сучасними учнями.\nНехай учнівська шана та повага колег буде подякою нам за плідну працю, професіоналізм, чуйність, уміння творити!\nДобру славу вони мають,\nТож сміливо, не вагайтесь\nДо нас на навчання!\nПереглядів: 116 | Додав: ShchNV


Вивчення мов програмування завжди складно: багато теорії, потрібна практика. І якщо в теорії ще часто все просто, то на практиці справи йдуть інакше.\nСкладно спочатку зробити найелементарніші речі. Саме тому і вирішено було почати вести блог з практичної сторони Пітона для самих чайників, як я.\nПісля проходження теоретичної частини по темі «Ітератори і Генератори» зіткнулася з проблемою синтаксису, правильного оформлення функцій і виведення списку. Рішення було знайдено завдяки Google і конспектам. Викладаю його тут, раптом комусь стане корисним в освоєнні даного матеріалу. Отже, простий ітератор для списку за допомогою генератора і без нього, висновок даних в звичайному і зворотному порядку за індексом, для Python v 3.5.\nІтератор, який повертає елементи списку в зворотньому порядку за індексом.\nІтератор, який повертає елементи списку в звичайному порядку за індексом.\nВиведення списку за допомогою генератора в звичайному порядку:\nВиведення списку за допомогою генератора з кінця списку:\nДля наочності в коді прописані висновки (принти) яка саме зараз функція-ітератор спрацювала і показаний принцип, що виводить кожне значення окремо, по 1 за цикл, після чого, якщо в списку є ще дані, цикл проходить весь шлях заново. Звичайно ж, за непотрібністю, їх можна швидко видалити з коду.\nЯк намалювати квадрат, трикутник і прямокутник зірочками (або ж дефісами, нуликами або чим-небудь ще) за допомогою ітерації (простого циклу). Приклад для програмістів-початківців, які тільки ось-ось почали освоювати Python.\nВ принципі зірочки для виведення зображення даних геометричних фігур можна замінити на будь-яку букву, цифру або спецсимвол.\nПрямокутник в Python за допомогою ітерації\nДля створення прямокутника знадобиться 2 значення (2 сторони), тому потрібно прописати в конструкторі обов'язково 2 цих параметра. Потім створюємо метод Малювання і в ньому простий ітератор, який означає прохід простого циклу з виведенням зірочок (або інших спецсимволів) на екран. Зірочку в лапках просто замініть на інший символ і фігура виведеться саме їм. Не забуваємо також, що потрібно створити екземпляр класу і вивести прямокутник шляхом звернення саме до даного методу циклу в класі.\nКвадрат за допомогою циклу в Python\nДля створення квадрата досить знати одну його сторону (так як по визначенню всі сторони у даної геометричної фігури рівні). Тому код потрібен аналогічний вище, але із зазначенням лише однієї сторони. Все інше по суті те ж саме.\nТрикутник за допомогою циклу в Python\nДля створення трикутника також, як і для квадрата, досить знати лише одну його сторону. Тут тільки трохи змінюється варіант виведення зірочок: кожен раз буде виводитися не однакова їх кількість, а стільки, яке є значення змінної i саме в даному проході циклу (починаючи від 1).\nЗвичайно ж є й інші способи виведення геометричних фігур в Python і кожен зможе придумати свій спосіб виведення подібних графічних об'єктів зірочками, нуликами або іксами. Вище описаний лише один з багатьох варіантів вирішення даного завдання.


Тимошенко відстає від Януковича у президентському рейтингу на 2% - dt.ua\n3 квітня 2012 в 07:17\nСеред тих, хто взяв би участь у виборах, за Януковича віддали б свій голос 21,7%, за Тимошенко - 19,8%. Однак, незважаючи на те, що у "рейтингу 1-го туру" Янукович в даний час лідирує, в умовному протистоянні "другого туру" перемагає Тимошенко.\nРозрив у президентському рейтингу між чинним головою держави Віктором Януковичем та екс-прем'єром Юлією Тимошенко становить менше 2%, свідчать результати дослідження, проведеного соціологічною групою "Рейтинг".\nЯкби президентські вибори відбулися у березні 2012 року, 45% опитаних однозначно брали б участь у них, ще 32% - "швидше б" брали участь.\nСеред тих, хто взяв би участь у виборах, за Януковича віддали б свій голос 21,7%, за Тимошенко - 19,8%.\nУ трійку лідерів президентського рейтингу увійшов лідер партії "Фронт змін" Арсеній Яценю к (10,8%). За лідера партії УДАР Віталія Кличка готові віддати свій голос 7,9% опитаних, за лідера Компартії України Петра Симоненка - 6,2%.\nБільше 3% голосів отримали б віце-прем'єр - міністр соціальної політики Сергій Тігіпко (3,8%), лідер ВО "Свобода" Олег Тягнибок (3,6%), голова партії "Громадянська позиція" Анатолій Гриценко (3,1%).\nОкрім того, за лідера партії "Україна - вперед" Наталію Королевську готові проголосувати 1,4% респондентів, за голову Верховної Ради Володимира Литвина - 1,3%, третього президента Віктора Ющенка - 0,7%.\nУ порівнянні з лютим, зменшилася кількість тих, хто "визначився" (з 14,1 до 12,5%) і тих, хто має намір голосувати "проти всіх" (з 6 до 3,8%). На відміну від Тимошенко, рейтинг якої майже не змінився (19,4% у лютому проти 19,9% у березні), рейтинг Януковича зріс (з 19,7 до 21,7%), що дозволило останньому збільшити відрив від лідера "Батьківщини" майже до 2%. При цьому зменшився рейтинг Яценюка (з 12,8 до 10,8%), повторюючи динаміку рейтингу "Фронту змін", і зріс рейтинг Кличка (з 6,5 до 7,9%).\nНезначно покращилися позиції Симоненка, Тягнибока, Гриценка і Королевської.\nОкрім того, незважаючи на те, що у "рейтингу 1-го туру" Янукович у даний час лідирує, в умовному протистоянні "другого туру" чинного главу держави перемагають як Тимошенко, так і Яценюк, і Кличко.\n"При цьому за останні півроку відрив на користь опозиційних кандидатів збільшився. Як і півроку тому, найбільший відрив у парі з Януковичем демонструє Яценюк (незважаючи на те, що він у два рази поступається за особистим рейтингом "1-го туру" як Януковичу, так і Тимошенко)", - зазначено e прес-релізі.\nОпитування було проведено в період з 15 по 26 березня. Аудиторія дослідження - населення України віком від 18 років і старше (всього 2000 респондентів). Похибка репрезентативності дослідження (з ймовірністю 0,95): для значень, близьких до 50%, похибка становить не більше 2,2%, для значень, близьких до 30%, - не більше 2%, для значень, близьких до 10%, - не більше 1,3%, для значень, близьких до 5%, - не більше 1%. Читайте також:


Дослідження ACFE щодо шахрайства в 2016 р. Викриття і контроль\nОсновні тези стосовно повноважень і порушень посадових осіб з дослідження Асоціації сертифікованих фахівців з розслідування розкрадань (ACFE) щодо махінацій і шахрайства серед персоналу компаній в 2016 році:\n· Більшість шахраїв на підприємстві скоюють злочин вперше. Тільки 5.2% порушників, згідно з дослідженням, вже були засуджені за звинуваченням в справах, пов'язаних з шахрайством, і тільки 8.3% були звільнені з попереднього місця роботи з підстав, які пов'язані з шахрайством.\n· Рівень повноважень порушника був тісно пов'язаний з масштабом шахрайства. Середній розмір втрат в схемі, де був замішаний власник/керівник, склав $703,000. Цей показник в чотири рази вищий від середнього розміру шкоди, яку заподіяли менеджери середньої ланки ($173,000), і майже в 11 разів вищий, ніж втрати, завдані рядовими працівниками ($65,000).\n· Більша кількість професійних махінацій виникала в департаментах бухгалтерії (16.6%) в порівнянні з будь-яким іншим департаментом. З усіх махінацій більше 3/4 були здійснені особами із семи ключових департаментів: бухгалтерія, виробничий відділ, продажі, виконавчий/вищий менеджмент, відділ по роботі з клієнтами, закупівлі, і фінансові підрозділи.\n· Найбільш відчутною слабкою ланкою в організації, яка сприяла махінаціям, була нестача внутрішнього контролю (29.3% випадків) і перевищення службових повноважень відносно внутрішнього контролю (20% випадків).\n· У 40.7% випадків потерпілі організації прийняли рішення не звертатися до правоохоронних органів зі справами про шахрайство, боячись створити собі антирекламу (цю причину називали найчастіше).\n· У 23.1% випадків був поданий позов до суду, і 80.8% з таких справ закінчилися або на користь потерпілої сторони, або були укладені мирні угоди.\n· 8.4% постраждалих організацій були оштрафовані в результаті виявлення факту шахрайства. Найбільша частка штрафів серед постраждалих організацій – в Західній Європі (15.6%), Південній Азії (13.6%) і Азіатсько-Тихоокеанському (11.7%) регіоні.


PoleznoPRO.ru » Харчування » Вівсяні пластівці, склад, користь і властивості вівсяних пластівців\nКожен з нас з дитинства знайомий з геркулесовой кашею, по суті, геркулес - це і є вівсяні пластівці. Дітям, безумовно, корисні будь каші, так як одні з них служать джерелом вітамінів і корисних речовин, інші дають великий запас енергії, завдяки високій калорійності.\nОсобливу ж популярність вівсяних пластівців для дорослих людей можна пояснити високим вмістом в них харчових волокон.\nТе, що злакові корисні, знають практично всі. Конкретно ж вівсяні пластівці мають багатий хімічний склад, в якому (на 100 грамів) міститься 11 грамів харчових волокон, 2,8 грами клітковини, крохмаль, ді-і моносахариди, зола.\nВелика кількість вуглеводів (65,4 на 100 г) зумовлює високу енергетичну цінність вівсяних пластівців. Однак важливо знати, що ці вуглеводи складні.\nТакож в геркулесі містяться білки (11 г) і рослинні жири (6 г).\nКористь вівсянки для бажаючих схуднути обумовлена тим, що високий вміст вітамінів і мінеральних речовин сприяє активізації обмінних процесів в організмі. Тому люди із зайвою вагою і порушенням роботи шлунково-кишкового тракту (у тому числі гастритами, виразкою, колітами) можуть сміливо включати в свій раціон вівсяні пластівці.\nТакож важливо розуміти, що містяться в геркулесі білки і клітковина будуть сприяти розвитку м'язової маси, а не формуванню жирового прошарку. Більш того, вітаміни групи B допомагають процесу перетравлювання їжі.\nПотерпають від частих здуття і схильності до розладів шлунку, також допоможе вівсянка, яка допомагає навіть при отруєннях.\nКрім того, користь вітаміну B полягає і в його благотворний вплив на стан шкірних покривів. А зовнішнє застосування вівсяних пластівців, як складової масок для шкіри ефективно завдяки великій кількості цинку в цих злаках.\nСаме цинк вважається дуже важливим мінералом для шкіри і допомагає підтримувати її в прекрасній формі. Також слід зазначити і цінність вітамінів A і E, які дуже важливі для підтримки жіночої краси і молодості.\nБільше того, вівсянка є відмінним антиоксидантом, що сприяє підтриманню привабливості.\nЗавдяки фосфору і кальцію вівсяні пластівці допомагають зміцнювати кістки, роблять міцними нігті і волосся. Тому вівсянку включають в раціон людей з проблемами опорно-рухового апарату.\nА що знаходяться у складі вівсяних пластівців кальцій і магній допомагають ефективно боротися з м'язової втомою, що особливо актуально для людей зайнятих важкою фізичною працею і спортсменів.\nЗвичайно, для швидкого перекусу на роботі можна використовувати і вівсянку швидкого приготування. Такий перекус буде однозначно корисніше фаст-фуду.\nОднак найкориснішою вважається каша, приготовлена з цільнозернових вівсяних пластівців. І нехай Вас не бентежить вид вівсяних пластівців, так як практично всі вони продаються спресованими.\nАле зерно швидкого приготування піддається, як уже говорилося, додаткової обробки.\nТакож відмовтеся від подслащивания страви цукром, краще додайте в киплячу кашу дрібно порізаний банан, курагу, виноград (без кісточки), очищене і дрібно нарізане солодке яблуко. При бажанні можна підсолодити вівсянку і медом.\nСлід додати і дрібку солі, для смаку. Через 10-15 хвилин кипіння каші, перемішайте її, зніміть з вогню і накрийте кришкою хвилин на 10.\nМаксимально корисний продукт вийде з додаванням невеликої кількості вершкового масла або навіть зовсім без нього, якщо Ви їсте масло в інших стравах.\nЦей салат можна їсти на сніданок, вечеря, полуденок або в якості денного перекушування. Для його приготування вівсяні пластівці не потрібно варити, їх слід попередньо залити натуральним йогуртом або молоком (за смаком).\nКоли пластівці стануть м'якше, їх потрібно з'єднати з рубаними горіхами (також виберіть на свій смак), насінням, якими сухофруктами і дрібно нарізаними свіжими фруктами (наприклад, яблуком). Такий салат прекрасно наситить, очистить організм і дасть заряд енергії.\nНизькокалорійне печиво: наводимо фігуру в форму!