Фернандо Сор - Біографії - реферат на 8ref.com\nФернандо Сор - Біографії\nПовне ім'я Хозе Ферран Сор-і-Мунтадес\nДата народження 14 лютого 1778\nМісце народження Барселона\nДата смерті 10 липня 1839\nПрофесії Виконавець, композитор, педагог\nІнструменти Класична гітара\nФернандо Сор (ісп. Fernando Sor, повне ім'я Хозе Ферран Сор-і-Мунтадес - кат. Josep Ferran Sors i Muntades; 14 лютого  1778, Барселона - 10 липня 1839, Париж) - іспанський класичний гітарист-віртуоз і композитор, один з найбільших виконавців на цьому інструменті в XIX столітті.\nЗ ранніх років навчався грі на гітарі, скрипці і віолончелі, музичну освіту здобув у хоровій школі при монастирі Монсеррат, потім навчався у військовій академії в Барселоні. Рано виявив композиторські здібності: у тринадцять років склав Урочисту месу для солістів, хору та органу, а в 1796 році написав оперу «Телемах», поставлену в театрі Санта Круз. У 1799 році переселився в Мадрид, обіймав різні адміністративні посади в Барселоні і Малазі. До цього періоду творчості відносяться симфонії, струнні квартети, різні твори для голосу з гітарою і фортепіано, а також твори для гітари соло.\nЗ вторгненням французьких військ в Іспанію в 1808 році і початком війни за незалежність Сор займає патріотичну позицію і пише ряд революційних пісень, серед яких найбільшу популярність здобули Vivir en cadenas і Venid, vencedores. Однак у 1810композітор, як і більша частина іспанської інтелігенції того часу, змушений поступитися і зайняти адміністративний пост під заступництвом французів. У 1813 році французькі війська були вибиті з Іспанії, і Сор їде в Париж, де починає вести активну концертну та педагогічну діяльність. Два роки потому композитор перебрався вЛондоне, де вийшли в друк одинадцять збірок його італійських аріетта для голосу і фортепіано, а також твори для фортепіано та гітари. У столиці Великобританії в 1821-1823 також були поставлені чотири балету Сора, серед яких найбільшим успіхом користувалася «Попелюшка». Цей твір ставилося також в Парижі (більше 100 разів), а також виповнювалося на відкритті знову відбудованого після пожежі Великого театру в Москві в 1823 році. У тому ж році Сор поселяється в Росії разом зі своєю дружиною, балериною Фелисите Юллен, що танцювала головну партію в московській постановці «Попелюшки». Через три роки композитор повертається до Парижа, де публікує ряд своїх нових творів, у тому числі «Спогади про Росію», в яких використовує російські народні мелодії. Продовжуючи у Франції свою виконавську та педагогічну кар'єру, Сор знайомиться зі своїм знаменитим співвітчизником Діонісіо Агуадо, з яким згодом часто виступає в дуеті.\nОстанні роки життя Сора були затьмарені смертю його дружини і дочки (їх пам'яті він присвятив своє останнє оркестровий твір - Месу). Композитор помер в 1839 році від раку і був похований на кладовищі Монпарнас в безіменній могилі, виявленій лише сто років по тому .\nТворчість Сора зіграло величезну роль у розвитку гітарного мистецтва. Багато концертуючи по Європі, він здобув собі славу видатного віртуоза, нарівні з відомими гітаристами-сучасниками (Мауро Джуліані, Маттео Каркасси, Фердінандо Каруллі). Як композитор Сор відомий насамперед своїми творами для гітари (більше 60), що увійшли до репертуару провідних світових виконавців, а також піснями і романсами, зазначеними яскравим мелодизмом. Композитор трактує гітару як серйозний музичний інструмент з багатими поліфонічними можливостями. На стиль Сора вплинули композитори віденського класицизму, насамперед Гайдн і Моцарт. Сор також має велике значення як педагог - його «Школа гри на гітарі» (Methode pour la Guitare), опублікована в 1830 році, користувалася величезною популярністю. Серед учнів Сора - ряд відомих згодом гітаристів, у тому числі Наполеон Кост, редагував і видав після смерті композитора багато його твори.\n«Дон Трастулло» (не закінчена, загублена)\nБалети (вказано місце першої постановки)\n«Смирнский ярмарок» (Лондон, 1821, загублений)\n«Щедрий господар» (Лондон, 1821, загублений)\n«Попелюшка» (Лондон, 1822)\n«Закоханий художник» (Лондон, 1823, в московській версії - «Альфонс і Леонора, або Закоханий художник»)\n«Геркулес і Омфала» (Москва, 1826)\n«Хасан і каліф» (Лондон, 1828, загублений)\nТвори для гітари\nДесять циклів варіацій, в тому числі Варіації на тему Моцарта\nТридцять вісім коротких п'єс\nДвадцять чотири етюду\nВелике соло, ор. 14\nТри сонати, ор. 15, ор. 22, ор. 25\nДвадцять чотири вальсу\nПерекладення арій з «Чарівної флейти» Моцарта, ор. 19 та ін.\nБолеро і сегідільі для голосу в супроводі гітари або фортепіано\nІталійські аріетта для голосу і фортепіано\nІспанські, італійські та англійські пісні та дуети для голосу і фортепіано\nВальси, кадрилі та ін. П'єси для фортепіано в дві і чотири руки\nТри п'єси для арфи\nДві симфонії (загублені)\nТри струнних квартети (загублені)\nКвартет для гітари і струнного тріо (загублений)


Як правильно сердитися на дитину? | 4Mamas\nБезкоштовні поради Як правильно сердитися на дитину?\nЯк правильно сердитися на дитину?\nКоли мама сердиться на власну дитину, це викликає у неї розпач та почуття провини: «Невже я погана матуся?». Зовсім ні! Просто дитина є окремою особистістю, такою ж, як і інші люди, і так само, як і всі інші, може своїми вчинками засмутити чи розсердити.\nСердитися на власну дитину не тільки можна, але й корисно для неї: так малюк «у безпечному середовищі» вчиться адекватно реагувати на негативні емоції. Якщо мама завжди приховуватиме свою негативну реакцію, це шкодитиме при адаптації дитини серед однолітків, які напевне не стримуватимуть свій гнів.\nА чи не отримає малюк психологічної травми? Ні, якщо сердитися правильно:\nНе стримуйтеся до стану «Все, мій терпець урвався!». Відразу скажіть дитині, що вам не подобається і чому. Промовляйте емоції: «Я серджуся!». Тоді й дитина наступного разу скаже: «Я серджуся!» замість крику та жбурляння іграшок.\nНе використовуйте фрази на зразок «Ти поганий», «Який ти бовдур!». Дитина не погана, поганий її учинок — це велика різниця!\nПідвищувати голос не обов’язково — якщо ви насварите дитину подумки, вона все одно побачить ваші емоції за виразом обличчя та іншими невербальними сигналами. А якщо зовсім нетерпець, можна постукати ложкою по каструлі чи по столу.\nНалагоджуйте взаємини з дитиною на засадах рівності. Вона має зважати на вас не стільки тому, що ви старші, розумніші чи (найгірший аргумент!) сильніші, скільки тому, що ви така сама людина з власними потребами.\nМама повинна бути «живою», тобто не вдавати дружелюбність, коли всередині лютує ураган почуттів. Є лише декілька ситуацій, коли доцільніше стримати гнів:\nКоли дитина стомлена. Вона ниє тому, що хоче їсти чи спати, і допоки ці потреби не задоволені, марно казати будь-що.\nКоли дитина також на вас ображена. Тут краще проговорити її емоції: «Нуж бо розмовляти спокійно! Я розумію, що ти ображений, адже я вимкнула телевізор. Але я вимкнула його, бо…»\nКоли ви все ж зірвалися та нагримали. Тоді краще трохи перечекати і перепросити у дитини.


У Ковелі добудують приймальне відділення міської лікарні - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nВідбулася 72 сесія міськради.\nФото: з фейсбук-сторінки Віри Федосюк.\nПолітика 25.09.2020, 08:44\nУчора на сесії міської ради депутати з третьої спроби таки підтримали проєкт рішення про об’єднання у переліку інвестування двох об’єктів – незавершеного будівництвом восьмиповерхового багатоквартирного житлового будинку з поліклінікою і торговельно-офісними приміщеннями та приймального відділення\nНагадаю, що у рамках Національної програми «Велике будівництво» із державного бюджету місто отримало 8 мільйонів гривень із 24 для цього проєкту.\nНа замовлення медзакладу розроблено проектно-кошторисну документацію. Вона передбачає перепланування існуючих приміщень та влаштування нового двоповерхового корпусу. Приймальне відділення буде мати в’їзд для автотранспорту невідкладної медичної допомоги через павільйон (критий навіс), входи – для планових хворих, в окремий бокс для пацієнтів з ознаками інфекційної хвороби, а також – для маломобільної групи населення з влаштуванням підйомника. У відділенні буде облаштовано рецепцію, консультативно-оглядові кабінети, місця для очікування пацієнтів та супроводжуючих, вбиральні тощо.\nПитання викликало надзвичайно бурхливу та емоційну дискусію. Та все ж результат голосування був позитивним.\nУ разі успішної реалізації проєкту з реконструкції приймального відділення у визначені строки у медзаклад за кошти державного бюджету додатково надійде спеціалізоване медичне обладнання. Це – магнітно-резонансний томограф, комп’ютерний томограф, апарат УЗД та інше. Його вартість обчислюється десятками мільйонів гривень.\nПершу чергу будівництва необхідно виконати у цьому році та освоїти державну субвенцію. Загальна ж кошторисна вартість реконструкції становить орієнтовно 24 мільйони гривень. Зрозуміло, що у нинішніх реаліях місто не має на це власних коштів. Тому була пропозиція виставити фундаменти по вул.Івасюка, як конкурсну інвестиційну пропозицію для реконструкції приймального відділення Ковельського МТМО. Це б дозволило отриманий фінансовий ресурс для проведення робіт з реконструкції приймального відділення. Разом з тим добудувати восьмиповерховий багатоквартирний житловий будинок з поліклінікою та торговельно-офісними приміщеннями по вул. В.Івасюка.\nУ зв’язку з цим на цю сесію знову було винесено проєкт рішення про об’єднання у переліку інвестування двох об’єктів – незавершеного будівництвом восьмиповерхового багатоквартирного житлового будинку з поліклінікою і торговельно-офісними приміщеннями та приймального відділення. Питання викликало надзвичайно бурхливу та емоційну дискусію. Та все ж результат голосування був позитивним.\nНаступний крок — пошук інвестора.\nДжерело: Віра ФЕДОСЮК, секретар Ковельської міської ради\nПульс дня 23.09.2020, 19:38\nНовини освіти 23.09.2020, 14:10\nНа вулицях Ковеля виявили 4-річного хлопчика без нагляду дорослих\nПульс дня 22.09.2020, 13:17


Розповідь про Link Wray від Capt. Zorch:\nLink Wray (part 1)\nLink Wray (part 2)\nLink Wray (part 3)\nLink Wray (part 4)\nАвтор: Al Spudnik на 09:43 Немає коментарів:\nThe Fuzz '64\nВ розповіді The Ventures Sound - That Light Fuzz було теоретично розлянуто гітарне звучання шестидесятих групи The Ventures. Цього разу мова піде про практичне створення того самого "that light fuzz". Як вже було сказано, можна зробити багато різноманітних схематичних рішень для отримання цього звуку, це може бути спеціально підібраний ланцюг з окремих девайсів, таких як: вхідний буфер, бустер, фаз, еквалайзер та інше. Звісно, зручніше коли це організовано в одній педалі для отримання конкретного звучання, що теж не обмежується єдиною схемою. Той варіант, що я запропоную, створений шляхом багатьох експериментів спираючись виключно на слух. Не думаю що буде доречно робити порівняльний спектральний аналіз із записами The Ventures використовуючі інші підсилювачі, мікрофони і т.п., та і "that light fuzz" звучав не всюди однаково на композиціях The Ventures.\nТрадиційно для шестидесятих в основі схеми був зроблений спотворюючий контур на германієвому транзисторі p-n-p провідності. Це не принципово для "that light fuzz" оскільки невідомо яку схему використовували The Ventures, але на кремнієвих n-p-n мені не вдалось отримати потрібних результатів.\nLayout in PSD format\nR1, R17 - 1M\nR4, R7 - 39k\nR9 - 680 Ohm\nR10 - 820 Ohm\nR11 - 4,7k\nR12, R13 - 470 Ohm\nR14 - 560 Ohm\nR15 - 2,2k\nR16 - 3,6k\nR18 - 8,2k\nR19 - 18k\nR20, R22 - 100k\nR21 - 300k*\nC1 - 47uF 25V (electro)\nC2 - 250pF (film or ceramic)\nC3 - 10nF (film)\nC4, C12 - 1,8nF (film)\nC5, C11 - 1uF (film)\nC6, C7 - 4,7uF 16V (electro)\nC8, C10 - 47uF 16V (electro)\nC9 - 220nF (film)\nQ1 - КТ203Б or other (hfe~70)\nQ2 - КТ315A or other (hfe~80)\nQ3 - МП25Б (hfe~40)\nD1 - Д20 or another germanium\nS1 - SPDT, 3PDT stompswitch\nS2 - KN3C-103, П2T-1, П2T-5, П2T-18 or another toggle switch DP3T, 3 pin three-position\nS3 - 1A11-NF5STSE-B, ТП1-2 or another toggle switch SPDT, 3 pin two-position\nОдразу на вході зроблений пасивний фільтр: R2, C3, C4. Триступінчатий перемикач S2 TONE SWITCH дає змогу обрати тембр сигналу який подається на передпідсилювач на транзисторах Q1, Q2. Саме такий пасивний фільтр, без змінного резистора, ефективно працює для отримання потрібного тембру перед обмеженням сигналу. Також це дає додаткові можливості комбінуючи цей фільтр з положенням ручки тембру на гітарі, або залишаючи ручку на максимумі віддаючи функцію "зрізання" високих частот безпосередньо фільтру.\nПісля посилення транзисторами різної провідності Q1, Q2 сигнал подається на спотворюючий каскад на германієвому транзисторі Q3 p-n-p провідності, в резултаті чого відбувається обмеження сигналу (fuzz). Рівень спотворень можна міняти в широких межах змінним резистором R11 GAIN. Крім цього, перемикачем S3 обирається один з двох рівнів посилення сигналу каскадом на транзисторах Q1, Q2, чим маємо два режими роботи фазз-ефекту - LIGHT, або FAT. В режимі LIGHT отримуемо то самий "that light fuzz" різного рівня обмеження в залежності від положення ручки GAIN. В режимі FAT рівень посилення сигналу передпідсилювачем на транзисторах Q1, Q2 значно більший, аж до того, що невелике обмеження відбувається на цьому ж каскаді, в результаті маємо фазз-ефект з більш рівною атакою. Завдяки таким розширеним можливостям схема може бути цікавою не тільки прихильникам звуку The Ventures, хоча розробка була націлена саме на їх звучання в якомога більших різновидах.\nСпотворюючий контур на транзисторі Q3 можна назвати схожим на Fuzzrite, Orpheum Fuzz, або ToneBender 3-Knob. Германієвий дioд D1 служить для компенсації впливу зміни температури на транзистор Q3. На виході встановлені змінні резистори R20 TONE, яким обирається тембр, R22 VOLUME - рівень вихідного сигналу. Якщо є бажання збільшити рівень вихідного сигналу, то опір резистора R21 можна зменшити до 100-200k.\nВ якості Q1, Q2 можна використати будь-які малопотужні кремнієві, або германієві транзистори з низьким рівнем шуму та невеликим коефіцієнтом посилення. Але це не стосується Q3! В якості Q3 нажаль я не можу запропонувати великий вибір тразисторів які б давали потрібний резултат. Я випробовував деяку кількіть германієвих транзисторів серії МП13-МП16, МП25, МП39-МП42, але серед них непогані результати можна отримати тільки з МП42Б, а найкращі, на мою думку, для "that light fuzz" з МП25Б.\nСхема чутлива до зовнішніх наводок, тому обов'язково повинна знаходитись в екранованому корпусі. Живлення здійснюється від гальванічного або акумуляторного елементу напругою 9V.\nАвтор: Al Spudnik на 10:45 Немає коментарів:\nПерший (оригінальний) склад ансамблю 60-х:\nДавид Романишин (Дейв Роман, David Romanishyn, Dave Roman) – лідер, акордеон, електричний бас, вокал.\nАнтон Романишин (Тоні Роман, Anton Romanishyn, Tony Roman) – електрична гітара, бас, вокал.\nІгор (Йоґі) Клос (Ihor (Yogi) Klos) – скрипка, мандоліна, перкусія, вокал.\nМихайло (Майк) Клим (Mike Klym) – барабани.\nАндрій Пахолинський (Ел Теннер, Andy Pacholinski, Al Tenner) – саксофон.\nУ складі ансамблю з кінця 70-х:\nRandy Hiebert – гітара, бас, вокал.\nBert Dupasquier – барабани, вокал.\nBill Zulak – альт, вокал.\nEddy Birkett – барабани.\nАнсамбль D-Drifters 5 організований на початку 1960-х років в місті Вінніпег (Канада). Ансамбль розпочинав свою кар’єру, як гурт, що виконував переважно танцювальну музику, репертуар складався з польок, вальсів та деяких тогочасних рок-хітів. Грали музиканти на різних громадських заходах, вечірках та весіллях у Вінніпезі та околицях.\nСтрімкий злет популярності D-Drifters 5 почався з 1964 року. В цьому році D-Drifters 5 в якості акомпонуючого ансамблю почав виступати з уже популярним на той час дуетом Mickey and Bunny. В 1964 і 1965 роках вони організували кілька успішних турне по українських поселеннях в Манітобі, Саскачевані та Альберті, виступали переважно в малих містечках і сільських околицях. Гладачі Mickey and Bunny отримували найповнішу розважальну програму. D-Drifters 5 найчастіше розігрівали публіку кількома польками. Головну «концертну» частину програми найчастіше вели диктори місцевого радіо. Після концерту аудиторію запрошували залишитися на танці під музику D-Drifters 5.\nВиступи Mickey and Bunny задумувалися як імітації кантрі і рок-н-рольних шоу. Всі виконавці, окрім барабанщика, грали стоячи. Музиканти могли змінювати позиції на сцені, особливо під час виконання сольних партій. Це доповнювалось різноманітними сценічними ефектами, такими як кольорове освітлення, підвищення для барабанів і спеціальні завіси, чого до цього українські ансамблі не робили.\nХоча D-Drifters 5 були серед перших ансамблів, що додавали електронні звуки до української музики, їхні аранжування та репертуар українських народних пісень і танцювальних мелодій у великій мірі були подібними до традиційного виконання, що однаково добре сприймалось як старшим, так і молодшим поколінням української громади.\nУ 1965 році D-Drifters 5 випустили альбом українських танцювальних мелодій, який мав гарний комерційний успіх. За словами Давида Романишина, було продано більше 100 тис. копій альбому по всій Північній Америці, Австралії та Європі. Багато українських танцювальних ансамблів використовували записи з цієї платівки під час своїх репетицій та виступів. Музиканти інших українських асамблів по всій Північній Америці почали переймати стиль D-Drifters 5.\nЩе однією складовою успіху D-Drifters 5 було сприйняття музикантами тогочасних музичних тенденцій. Так, у середині 1960-х років північноамериканська музична сцена зазнала значного впливу музики так званого «британського вторгнення», яскравими представниками якої були The Beatles, The Dave Clark Five, Herman’s Hermits і The Rolling Stones.\nПід цим впливом, у 1965 році ансамбль записав унікальну на той час для української музичної сцени платівку The D-Drifters 5 sing and play Beatles songs…. На платівці були записані доволі вдалі переспіви українською мовою тогочасних англомовних хітів The Beatles та інших гуртів.\nОкрім вдалих переспівів англомовних хітів, музиканти D-Drifters 5 використовували й деякі візуальні образи британської групи. Музиканти носили відповідні костюми, аналогічних тим, які одягали музиканти The Beatles, фотографії та плакати ансамблю також були зроблені так щоб простежувалась аналогія з відповідною атрибутикою The Beatles. Все це сприяло тому, що про D-Drifters 5 починають говорити як про «The Ukrainian Beatles» («Українські Бітлз»).\nЗагалом у 60-х роках було видано 6 (?) платівок -Drifters 5, також ансамбль акомпонував при записі на платівки пісень Mickey and Bunny, те деяких інших виконавців.\n3 70-х років популярність D-Drifters 5 знижується, на перші ряди української музичної сцени у Північній Америці виходять нові музичні колективи, які уже творять українську музику з врахуванням нових музичних тенденцій.\nУ 1972 році ансамбль якийсь час співпрацював (грав музику до танців) з Українським танцювальним ансамблем з Вініпегу Rusalka Uminian Dance Ensemble of Winnipeg, побував з цим колективом у Англії. Через деякий час після цих гастролів D-Drifters припинив діяльність.\nУ 70-х та 80-х роках D-Drifters кілька разів відновлював свою діяльність, склад ансамблю часто змінювався. До кінця 80-х з першого складу ансамблю залишились тільки Дейв і Тоні Романишини. Ансамбль якийсь час виступав під назвою The Dave Roman Band, але з 1991 року ансамбль знову почав виступати під своєю традиційною назвою – D-Drifters.\nНа початку 90-х Давид Романишини спробував знову зібрати перший склад D-Drifters 5. Проте він зумів переконати повернутися тільки Івана Клоса. Барабанщик Майк Клим відмовився, він розумів, що час ансамблю уже пройшов і що вони не зможуть відтворити успіхів, яких D-Drifters 5 мав у 60-х, його відповідь була такою: «Я повернусь тільки тоді, коли Джон Леннон повернеться в The Beatles» (на той час уже виповнилось одинадцять років від дня смерті Дж. Леннона).\nТаким чином ансамбль, у складі трьох музикантів з першого складу D-Drifters 5 (Дейв Романишин, Тоні Романишин та Івана Клос), відновив свою діяльність у 90-х. Почалась робота над записом нового матеріалу, виступи на концертах та фестивалях. У 2002 році, після десяти років праці був виданий новий альбом із записами D-Drifters – Celebration (MSCD-113).\nD-Drifters-5 - Keep A Knockin (1965)\nD-Drifters-5 - Farmer John (1965)\nD-Drifters-5 - Listen To Me (1965)\nD-Drifters-5 - Over And Over (1965)\nD-Drifters-5 - Words Of Love (1965)\nD-Drifters-5 - Needles And Pins (1965)\nДжерело інформації: http://www.ukrmusic.org\nАвтор: Al Spudnik на 07:52 Немає коментарів:\nThe Ventures Sound - That Light Fuzz


КЕРРІ С 179 | Ajour\nКЕРРІ С 179\nБезшовні стрінги бразіліани низької посадки. Витончена італійська вишивка ніжно огортає стегна. Задня безшовна панель з двошарового полотна невидима під одягом. Ідеальний контур сідниць формує вертикально вшита резинка. Інтимний комфорт забезпечує бавовняна ластовиця. Трусики прикрашає бант з сяючим кристалом.


Чорний козак (2018) - відгуки глядачів, рейтинг фільму, рецензії кінокритиків і трейлери | Мультиплекс\nВасиль Середенко, активісти історичного клубу "Росичі", Наомі Умань, Марина Юрчак, Сашко Лірник\nЦе казка, де є місце мелодрамі, містиці, боям на шаблях і любові, і все — в реаліях приблизно XVI-XVII століть. Ідеться про жінку, яка залишилася сама й вагітною. Від чоловіка, що пішов на війну, в неї тепер є донечка, перстеник і шабля, і все в господарстві має робити вона одна. Але стається дивина: вночі хтось приходить до її обійстя, то землю оре, то ворота зробить, то іграшку дитині змайструє. Ворожка дає їй зачароване яйце, яке здатне зробити невидимою й побачити того, хто внадився до неї по ночах ходити. І побачила жінка духа бувалого козарлюги, проклятого не бачити світла сонячного, а повернутися до життя може, якщо любов знайде, і якщо кохана за нього віддасть своє найдорожче.\nВідгуки про фільм Чорний козак


Вимоги до змісту і формату наукових видань\nІнформаційно-методичні матеріали призначено для використання науково-дослідницьким та науково-викладацьким складом МНТУ ім. академіка Юрія Бугая при підготовці до друку: а) результатів НДР; б) матеріалів до збірників наукових праць; в) наукових статей для наукового видання «Вісника МНТУ».\nВизнаємо, що наукові видання є давнім, випробуваним і авторитетним в усьому світі засобом фіксації та поширення інформації, створеної творчою працею вчених.\nТакі видання одночасно виконують кілька науково-організаційних та освітянських функцій щодо:\nОкрім видань, що мають у своїй змістовій основі результати означених досліджень, до цього блоку також належать науково підготовлені до друку пам'ятки культури та історичні документи. ГХрРікладом таких видань можуть слугуватті томи між видавничих серій, які з успіхом почали здійснюватися в Україні від перших років проголошення її незалежності, - «Літературні пам'ятки України», «Пам'ятки історичної думки України».\nОтож, за характером інформації наукові видання поділяємо на такі види:\nМонографія - один з найбільш авторитетних жанрів наукових творів. Вона являє собою науковий твір, що повно й усебічно досліджує та відображає наукову проблему, завдання, питання, предмет як деяке цілісне, системне утворення. У монографії фіксуються науково-інформаційні передумови наукового дослідження, його хід і результати. Її жанр дає змогу реалізувати й систематизовано подати всі відомі сучасній науці форми наукового знання;\nАвтореферат дисертації - наукове видання у вигляді брошури авторського реферату проведеного дослідження, яке подається на здобуття наукового ступеня;\nПрепринт - наукове видання з матеріалами попереднього характеру, які публікуються до виходу в світ видання, в якому вони мають бути вміщені;\nТези доповідей і матеріали наукової конференції - неперіодичний збірник підсумків конференції, доповідей, результатів і рішень;\nЗбірник наукових праць - збірник матеріалів досліджень, виконаних у наукових установах, навчальних закладах і наукових товариствах.\nЗа складом основного тексту, що викладено у збірнику наукових праць розмежовуються:\nмоновидання (в основі - один твір, скажімо, монографія або автореферат дисертації);\nтези доповідей чи повідомлень (наукової конференції, симпозіуму, з'їзду);\nматеріали конференції (симпозіуму, з'їзду);\nАСПЕКТИ НАУКОВОЇ ЛІТЕРАТУРИ, ЯКІ СЛІД ПРЕДСТАВЛЯТИ У ЗБІРНИКАХ НАУКОВИХ ПРАЦЬ БУДЬ-ЯКОЇ ГАЛУЗІ НАУКИ\nПрактика редагування такого виду наукових видань і літератури виокремила декілька аспектів, на які повинен звертає головний редактор наукового видання особливу увагу:\nПід час першого читання оригіналу редакторові важливо з'ясувати для себе кілька принципових позицій, від чого залежатиме прийняття рішення: випускати чи не випускати книгу (препртінт, статтю тощо) у світ, якою буде міра авторського чи редакторського втручання в текст під час його підготовки до друку. А саме:\nНа цьому етапі редактор може виявити, що принесе автором «наукове відкриття»:\nвже давно відкрите його попередниками;\nтема лише окреслена, але сповна не розроблена;\nприведена, розкрита чи адресована, скажімо, аспірантам і викладачам книга / статті/ доповідь тощо нічого нового їм не дасть, оскільки базується на застарілому, скомпільованому з чужих текстів, матеріалі;\nзначна частина змісту, розділів чи підрозділів запозичена з якихось Інтернет-сайтів.\nПостановка і пошук відповідей на зазначені вище питання саме в такій площині показує й висвітлює серйозність набору кваліфікаційних характеристик, якими має володіти автор, що має намір опублікувати свій здобуток у науковому видані.\nВивчення і вдосконалення структури майбутнього наукового видання починається з аналізу внутрішньої побудови складових її частин вступної, основної та заключної. Поліпшити таку структуру можна шляхом:\nГармонійне поєднання форми і змісту будь-якого, надто наукового, твору досягається автором і редактором саме на цьому етапі.\nРедактор, передусім, має проявити чітке розуміння існуючих у науці методів викладу зібраного й узагальненого автором певної статті матеріалу.\nГоловні методи,які використовуються у будь-якій літературі — це\nПроте, при написанні своїх праць науковці користуються більш складнішими методами:\nМетод сходження від абстрактного до конкретного -дає можливість на основі глибокого аналізу наукових понять синтезувати конкретне знання про досліджуваний предмет або явище. Синтез завжди починається з найпростіших абстракцій і фіксує єдність різноманітного синтезу існуючих визначень наукового поняття;\nМетод спіралі - припускає поступове розгортання ознак аналізованого в добутку наукової літератури предмета або явища. Він не тільки відображає структуру наукового матеріалу, але й дає можливість вплинути на хід читацького сприйняття. Метод спіралі заснований на поступовому розвитку думки шляхом повторення її щоразу на новому, більш високому рівні узагальнення.\nВідтак, чітке розуміння цих методів, що гарантує логічність, послідовність і доказовість викладу, завжди насторожуватиме редактора, скажімо, під час неминучих скорочень. Лаконічність і стислість абзаців чи цілих розділів тоді буде забезпечуватись не шляхом викидання якоїсь важливої складової в ланцюгу доказів, а найперше за рахунок «видавлювання води», тобто, багатослів'я, розтягнутості, довгих речень, повторюваності, другорядності. Нерідко саме через багатослів'я, складну конструкцію довгих речень важко зрозуміти смисл наукових аргументів автора. Досвідчений редактор відразу відчує, де самостійно виконаний твір, а де - побудований на суцільній компіляції. В останньому випадку нерідко сказане в першому абзаці суперечить викладу матеріалу в наступному.\nЗ подібними прикладами доводиться стискатися здебільшого тоді, коли аналізуєш занадто складні за конструкцією і довгі речення.\nТакі роботи нерідко пишуться за принципом «чим незрозуміліше, тим науковіше».\nВикористання наукової термінології - найбільш оптимальний варіант забезпечення точності викладу змісту. За рахунок ретельного вибору найбільш підходящих термінів і інших мовних засобів лексична, граматична і синтаксичнріх досягаються адекватність і однозначність передачі змісту.\nАналіз термінології є однією з обов'язкових складових роботи редактора над підготовкою наукового твору до видання. Важливо не допустити помилкового використання термінів і домогтися точного й однозначного їхнього вживання. Можливі помилки можуть бути наслідком порушення існуючих відносин між поняттями, які відображаються в творі, що може виявлятися в так званій помилковій синонімії. Її причинами можуть стати відсутність чітких границь між поняттями, змішування термінів різних наукових дисциплін, використання професіоналізмів як термінів. Очевидно, що багатозначність терміна в межах одного твору може виявитися серйозною перешкодою для читача. Зауважимо, що термінологічні помилки в науковому творі лише багатозначністю не обмежуються. Редакторові необхідно уважно аналізувати й оцінювати терміносистему, надаючи цьому таке саме значення, як і роботі над фактичним матеріалом.\nОсобливістю наукового стилю є широке використання слів і словосполучень, що виконують роль сполучних засобів. Завдяки їхньому вмілому використанню досягається зв'язність тексту, його логічний розвиток і розгортання; ці мовні засоби слугують оформленню ретроспективних порівняльних оцінок у процесі дослідження, застосовуються в міркуваннях, доказах, є важливим засобом при обґрунтуванні достовірності фактів.\nКожен редактор з розумінням ставиться до цих мовних засобів. Однак, при цьому, він оцінює їхнє використання з позицій доцільності.\nУ науковому творі, мабуть, як ні в якому іншому, використовуються всі відомі засоби відображення змісту текст, формули, таблиці, ілюстрації; використовуються елементи всіх літературних жанрів - інформаційного, аналітичного, художньо-публіцистичного.\nПри всьому прагненні залишатися об'єктивним ученим дослідник так чи інакше виражає своє ставлення до предмета й ходу дослідження, він не буває безпристрасним в оцінках праць інших авторів і байдужим до своїх результатів. Експресивність як виразна сила висловлювання може знаходити свій прояв у використанні відповідних мовних засобів або їхньої певної організації, а також в оцінках. Звичайно, редакторська оцінка стилю викладу наукового твору оазується насамперед на відповідності авторської манери нормам і стандартам наукової комунікації, жанровим і видовим особливостям майбутнього видання.\nПовинна дотримуватися й основна вимога до викладеного у статті/ монографії / препринті тощо доказовість і об'єктивність усіх суджень і оцінок як основа достовірності наукового результату. Однак при цьому емоційні й експресивно-оцінні моменти, особисті пристрасті автора можуть мати місце в творі, з чим редакторові потрібно рахуватися. Головне, щоб це було в рамках моралі й етики.\nВажливо переконатися, аби при першому вживанні того чи іншого терміна давалося його пояснення, вказувалося на його етимологію чи джерело запозичення. У визначенні, скажімо, не можна допускати багатозначності терміна в межах одного твору, змішування термінів різних наукових шкіл чи дисциплін, уживання в значенні терміна професіонального жаргону, неточного або помилкового тлумачення (скажімо, наукове видання - це науковий текст).\nРедактор має пам'ятати, що крім наведених вище вимог, саме до публікацій наукових статей у фахових виданнях, які віднесено до спеціалізованих переліків МОНмолодьспорту України, існують ще й особливі вимоги їхнього викладу та змістовності.\nТакі статті повинні містити наступне:\nанотацію статті на трьох мовах та, відповідно, ключові слова;\nпостановку проблеми у загальному вигляді та визначення її зв'язку із важливими науковими чи практичними завданнями;\nвисновки щодо кожного елементу даного дослідження і перспективи подальших розвідок у даному напрямі.\nПоряд із приведеним вище, зауважимо, що наукові видання, до яких відносяться збірники наукових праць, як ніякі інші, потребують ретельної підготовки складових його ревізійної частини. Ними, як відомо, є склад редакційної групи, рецензенти, передмова, вступна стаття, примітки і коментарі, система покажчиків, бібліографічний опис. Щодо останнього, то він вимагає від авторів подвійної уваги. Допущена помилка в посиланні щодо прізвища автора, року випуску джерела в світ, тому, частини чи сторінки значно знижує якість видання.\nЗазначимо, що віддавна в науковій громаді, яка найчастіше користується таким видом літератури, це вважалося грубою помилкою редактора і видавництва. Крім того, слід пам'ятати, що в наукових виданнях бажано робити повний бібліографічний опис, а не скорочений його варіант, як це почали практикувати окремі наукові видавництва.\nМонографії та інші академічні видання праць видатних діячів науки, культури, мистецтва, надто ж багатотомники, які виходять у спеціалізованих наукових видавництвах (особливо коли вони здійснюються на високому професійному рівні, із відчуттям глибокої відповідальності авторів, редакторів та видавництв), на багато десятиліть стають вагомим і неспростовним документом епохи. Адже саме в таких виданнях знімаються всілякі ідеологічні нашарування, цензурні виправлення і пригладжування, грубі помилки чи неточності попередніх видань відновлюється в первозданному вигляді авторський оригінал. Висока наукова і видавничо-поліграфічна культура таких видань слугує певним еталоном для початкуючих видавців у їхньому нестримному прагненні зайняти свою нішу і міцно закріпитися на ринку одного із найскладніших, але й найбільш витребуваних та авторитетних сегментів видавничого ринку, яким була, є і буде наукова книга.\nНевід'ємною складовою кожної наукової книги, наукового збірника чи монографії є її\nдовідковий апарат. Його необхідність і значення визначаються тим, що він орієнтує читача в змісті книги, забезпечує зручність користування нею, швидке і безпомилкове відшукання потрібних зведень. Апарат є сполучною ланкою книги з іншими джерелами інформації, указує її місце в науково-комунікативному потоці. Величезна роль апарату наукової книги при вирішенні інформаційно-пошукових завдань, коли потрібно знайти й відшукати книгу в потоці джерел інформації або одержати відомості про її зміст. Ще в середині минулого століття вчених турбувало стан інформаційного забезпечення науки. Академік С. І. Вавілов писав тоді: «Сучасна людина знаходиться перед Гімалаями бібліотек у становищі золотошукача, якому потрібно відшукати крупинки золота в масі піску».\nАпарат наукової книги є основним ідентифікаційним елементом при всіх варіантах її розвідки й особливо при автоматизованому пошуку. Відповідно до стандарту довідковий апарат входить до складу авторського текстового оригіналу твору. Однак на практиці автори приділяють апаратові недостатньо уваги; його підготовкою нерідко нехтують, вважаючи (і не без підстав) цю роботу трудомісткою і тривалою. До того ж вона вимагає певної кваліфікаційної підготовки и веде до подорожчання книги.\nВідповідальність за оснащення видання апаратом лежить на головному редакторі.\nЙому доводиться враховувати всі фактори, що пов'язані з підготовкою апарату, пам'ятаючи при цьому, що апарат є найважливішим елементом культури видання.\nРедактор бере до уваги жанрову специфіку твору і вид видання, характер інформації, галузь науки, до якої належить видання, що склалися в книговиданні традиції, вимоги, стандарти, роль апарату в роботі з книгою, наукової комунікації й інформаційному пошуку. Такий елемент апарату, як вихідні відомості, є в будь-якому виданні.\nОформляються вихідні зведення відповідно ДО ДЕРЖСТАНДАРТУ 7.4-95 і традицій певного наукового видавництва.\nУ науковій книзі на звороті титульного аркуша залежно від наукової галузі подають реферат або анотацію.\nПерший публікується у виданнях із суспільних, природничих і технічних наук, у ньому наводиться короткий виклад змісту твору: предмет (проблема) дослідження, його мета, основний результат і науково-інформаційну значущість.\nПри чому, в анотації, що є елементом видання у галузі суспільних (у т.ч. й економічних наук), наводиться ще й коротка характеристика змісту.\nНауковий збірник не обходиться без контролю за наявністю у змісті статей із бібліографічним апаратом, до якого належать бібліографічні посилання й бібліографічні списки. Це пояснюється тим, що кожне наукове дослідження, зазвичай, починається і потім проводиться на основі вивчення попередніх і сучасних наукових досягнень. Дослідникові доводиться складати й вести списки джерел, по хлду роботи посилання на використані джерела. У виданнях наукової літератури широко використовується практично всі види бібліографічних посилань, установлених стандартом (ДСТ 7.1-84). Після завершення наукової праці і при письмовому оформленні її результатів складається бібліографічний список джерел, що також передбачений зазначеним стандартом.\nДуже важливе питання про принципи й вимоги до бібліографічних описів.\nНедбалість, неуважність при складанні опису можуть стати причиною неточностей, помилок або неповноти необхідних відомостей. Очевидно, що в цих випадках читач буде позбавлений можливості в разі потреби особисто звернутися до джерела. За такими посиланнями і списками неможливо працювати й редактору, тому насамперед він зобов'язаний вказати авторові на недоліки і запропонувати виправити помилки.\nОцінюючи авторські варіанти бібліографічних посилань, редактор насамперед звертає увагу на те, чи буде в читача можливість швидко та точно установити джерело цитування й одержати потрібні відомості про нього. Бібліографічні посилання доцільно розмішувати таким чином, щоб читачеві було зручно й легко їх бачити, не марнувати час на їхній пошук, перериваючи при цьому процес читання. Редакторові доводиться враховувати також технологічні умови оформлення посилань. З урахуванням останнього доцільно в посиланнях по тексту вказувати номер джерела або прізвище автора в затекстовому бібліографічному списку й номер відповідної сторінки, на яку робиться посилання. Однак саме в цьому варіанті читач відчуває найбільше незручностей, оскільки йому доводиться переривати читання в пошуках джерела, зазначеного в основному тексті.\nУ наукових виданнях можуть бути затекстові бібліографічні списки, що відносяться до окремих творів, що входять у видання (наприклад, лише у збірник наукових праць), або до розділів монографічного твору, що, правда, буває досить рідко.\nІншим затекстовим бібліографічним списком є список, що вміщується наприкінці моновидання і стосується наукової монографії. Такий список прийнято називати прикнижковим.\nБібліографічні списки, які публікуються за текстом розділу або наприкінці видання, можуть бути інформувальними, рекомендаційними, доповнювальними, персональними. Вони оформлюються відповідними заголовками: «Бібліографічний список врікористаних джерел» («... літератури з теми»); «Бібліографічний список рекомендованої літератури», «Бібліографічний список додаткових джерел»; «Список наукових праць академіка ...».\nСписки формують зазвичай за алфавітом, іноді джерела розташовують у міру цитування й нумерують. Такий порядок забезпечує зручність посилань (прізвище автора і стор., номер джерела і стор.), що, як було сказано, не завжди зручно читачеві. Головне завдання редагування бібліографічних списків полягає в тому, щоб домогтися точності опису й зручності швидкого, безпомилкового відшукання джерела в списку.\nУ науковому виданні є елементи, що вводять читача в книгу, орієнтують у ній, пояснюють її значення, указують її місце в потоці їй подібних. Це - передмова і вступна стаття.\nВони призначені для того, щоб підготувати читача до раціонального використання наукової інформації, що публікується, і більш глибокому, усвідомленому її освоєнню.\nПередмову може представити автор, вона може бути написана редактором, видавцем, у збірниках наукових праць укладачем. Хоча передмову пишуть із приводу видання, фактично вона повинна бути самостійним твором, що розкриває специфіку цього видання. У ньому обумовлюють і пояснюють відмітні сторони змісту й форми (структури, мови, стилю) основного твору, розкривають його жанрові особливості.\nУ передмові до збірника наукових праць дається характеристика праць, що входять до його складу, говориться про принципи його формування, наводяться відомості про авторів. Якщо збірник продовжуваний, то передмову публікують, як правило, у першому (початковому) номері, у наступному вона може мати місце в разі потреби пояснити які-небудь зміни в планах випуску збірника скажімо, зміни в тематичному профілі, структурі, складі редакційної колегії.\nУ ювілейному науковому збірнику передмова дає характеристику події, підбиває підсумок досягнень у відповідній науковій галузі або в розробці проблеми, теми.\nЗазвичай, не обходиться без передмови збірник наукових статей, доповідей та відповідних матеріалів наукових з'їздів, конференцій. У ньому наводять загальні відомості про форум, його тематику, проведені в його рамках заходи, учасників, розглянуті и висунуті проблеми, хід їхнього обговорення, викладаються основні результати, плани, програми.\nПередмова до наукової монографії містить пояснення зумовленості її видання, дає характеристику проблеми, мети її розробки, особливостей методу дослідження, теоретичної, емпіричної бази й умов дослідження, відзначає своєрідність авторської концепції.\nУ колективній монографії передмова може містити відомості про її авторів і особистий науковий внесок кожного з них. Вступна стаття як елемент апарату може бути опублікована поряд з передмовою або незалежно від неї. Будучи, так само як і передмова, органічно пов'язаною з основним матеріалом, вступна стаття висвітлює питання творчості вченого, його шлях у науці, розкриває наукову значущість і історію питання, проблеми, зачіпає суміжні наукові питання.\nНа наукову самостійність вступної статті вказує те, що вона зазвичай є авторським твором відомого вченого, відомого фахівця. Тому, іноді вступну статтю замінює самостійна робота авторитетного вченого, тематично пов'язана з науковим виданням, що публікується. Подібна робота, що виконує роль вступної статті, знаходить застосування як у наукових монографіях, так і в збірниках наукових праць.\nУ деяких наукових виданнях може бути опублікована післямова.\nЦе стосується головним чином перекладних видань або робіт історичної тематики. Післямова потрібна, щоб пояснити сучасне розуміння наукової проблеми, роль автора у вивченні предмета дослідження, особливості підходів і концепцій вітчизняних і зарубіжних учених, а також для визначення майбутнього орієнтиру застосування чи впровадження результатів досліджень, представлених у збірнику наукових праць чи монографії будь-якого рівня.\nСвої завдання й методичні особливості є в роботі редактора над примітками та коментарями. Ці елементи апарату досить широко застосовуються в науковій книзі. Розбіжності між ними в тому, що примітки мають об'єктивно довідковий характер, вони дають коротку довідку, посилання на джерело, наводять переклад іншомовного тексту, повідомляють який-небудь додатковрій факт; коментарі пропонують тлумачення публіковантіх текстів, виражають думку укладача (коментатора) або редактора, їхнє ставлення до публікованого матеріалу.\nФорма супроводу тексту коментарями або примітками, їхня кількість, ступінь деталізації значною мірою залежать від конкретного видання, характеру інформації, предмета розгляду, читацького призначення. Редакторові потрібно бачити необхідність або доцільність приміток або коментарів, домагатися, щоб вони були безпосередньо пов'язані з основним текстом, були точними, достовірними, короткими й водночас достатніми. Для цієї мети в основному тексті використовуються відсилання до відповідних приміток або коментарів.\nУ свою чергу, при самих цих елементах має бути зазначено, хто є коментатором або кому належить примітка. В оформленні самих елементів слід дотримуватися визначеної системи й однаковості. Ця вимога стосується як місця розташування, так і виділень, використання різних шрифтів і кеглів.\nПримітки і коментарі можуть бути настільки необхідними, що в деяких випадках на них доводиться відводити до 10,0-15,0% основного тексту (наприклад, при підготовці томів листування). Однак, у принципі, потрібно прагнути до того, щоб їхній загальний обсяг не перевищував 5,0%.\nПри підготовці багатотомних видань і монографій примітки та коментарі до тексту одного тому не слід переносити в інший том.\nРедакційні примітки слід давати після основного тексту, узгоджуючи текст, що пояснюється , із примітками послідовною нумерацією, що може бути суцільною по всьому виданню або по його структурних фрагментах. Пояснення до окремих місць тексту в розділі приміток можуть бути дані шляхом повторення слова, що пояснюється, із зазначенням сторінки, на якій воно розташоване. Авторські примітки, а також переклади іншомовних слів і виразів доцільно давати у виносках під текстом з метою зручності користування ними читачем. У деяких випадках переклади можуть бути оформлені у вигляді покажчика іноземних слів.\nУ наукові видання, як правило, включають покажчики: предметні, іменні, термінологічні (покажчики термінів), географічних назв тощо. Покажчик один з найважливіших елементів апарату, це засіб, що забезпечує навігацію, інформаційний пошук, орієнтування в тексті, зручність користування книгою.\nДо завдань підготовки наукового видання входять вибір виду покажчика, обгрунтування його складу і структури, робота над йогоформуванням. Найбільш часто в науковій книзі використовують предметні й іменні покажчики. Вони можуть бути роздільними або змішаними (комбінованими) і зазвичай будуються за алфавітом. Систематичні предметні покажчики вміщують у зібраннях творів або в багатотомних виданнях.\nЗавдання предметного покажчика - подати основні питання змісту видання. До складу покажчика включаються поняття, що містяться безпосередньо в тексті видання, а також ті, котрі встановлені укладачем відповідно до змісту твору.\nДобір понять для покажчика - одне з найважливіших і важких завдань. У редактора може викликати труднощі, які поняття відносити до основних рубрик і які до підрубрик. Загальне правило полягає в тому, що рубрика відбиває основне поняття, підрубрика позначає ознаку (особливість, деталь, сторону, властивість) предмета. Для найбільш зручного користування покажчиком кожна окрема рубрика повинна містити не менше ніж 8 посилань, а також не більше ніж 25-30 посилань на сторінки. Коли кількість посилань перевищує зазначені цифри, тоді вже застосовуються підрубрики.\nПрагнення включити в покажчик якомога більше предметів не повинно приводити до збільшення його обсягу (обсяг, що рекомендується, - 5% від обсягу видання). Тому, поряд з ретельним добором понять рекомендується визначити прийоми й засоби, що забезпечують ощадливу побудову покажчика. У науковій книзі доцільно мати списки таблиць, ілюстрацій, що дозволяє читачеві використовувати окремі елементи видання самостійно, поза основним текстом. У виданнях з природничих наук поряд із предметними покажчиками знаходять застосування покажчики географічних назв, рослин, медичних препаратів; у виданнях з суспільних наук покажчики історичних подій, пам'ятників тощо. При побудові покажчиків і їхньому мовному оформленні редакторові потрібно домагатися, щоб були забезпечені внутрішні логічні зв'язки, правильне, однозначне й точне написання слів, усі терміни, предмети, імена, назви повинні бути тільки в називному відмінку.\nСпецифічними покажчиками є зміст або оглав - найперші довідково-пошукові елементи в складі апарту видання. Перше вживається у виданнях, що скаладаються з декількох творів, що характерно для збірників. Друге використовується в монографічних виданнях, у яких основу становить один твір.\nЗавдання редагування — забезпечити точну відповідність назв структурних частин по тексту з назвами в змісті (оглаві). До змісту (оглаву) варто включати всі рубрики, не обмежуючи тільки назвами розділів або глав, а в збірниках - заголовками статей. Через пошукову значущість змісту (оглаву) його доцільно розміщувати на початку видання.\nВИДИ НАУКОВИХ СТАТЕЙ, ЩО ВКЛЮЧАЮТЬСЯ ДО ЗБІРНИКА НАУКОВИХ ПРАЦЬ\nВиди наукових статей. За змістом наукові статті класифікують на:\nвласне наукові статті для збірника наукових праць (виклад основних результатів роботи, що передбачає обґрунтування доцільності та методів дослідження, достовірності отриманих результатів та доведення їхньої несуперечності існуючим теоретичним положенням);\nнауково-популярні статті (орієнтують на читацьку аудиторію, серед якої можуть бути непрофесіонали). Ознакою таких статей є доступність змістової інформації;\nнауково-навчальні та науково-методичні статті (містять практичний виклад закономірностей, досліджуваних об'єктів, методи їх застосування у практичній діяльності);\nнауково-публіцистичні статті (присвячені актуальним для наукової громадськості проблемам).\nПризначені наукові статті науковцям, спеціалістам певної галузі або кількох галузей\nЗа кількістю авторів наукові статті бувають одноосібні (один автор) або колективні (колектив авторів).\nЗа галузевим призначенням виокремлюють статті суспільні, мовознавчі, літературознавчі, педагогічні, історичні тощо.\nЗа науковим завданням — теоретичні і прикладні.\nЗа способом розкриття наукові статті поділяють на оглядові, проблемні і методологічні.\nОглядові статті містять характеристику стану і перспектив наукових досліджень у тій чи іншій предметній галузі, аналіз існуючих перешкод та чинників їхнього виникнення.\nУ проблемних статтях наявний аналіз проблеми, яка не одержала всебічного осмислення, визначення необхідності її розв'язання для розвитку тієї чи іншої галузі науки.\nМетодологічні статті подають обґрунтування методології розв'язання проблеми, моделей, системи показників, пріоритетних вирішень із точки зору оновленої сутності сформованих методологічних засад\nНаукові статті виконують\nдослідницьку функцію (подають наукові результати та умови результативності використання сформованих теоретико-методичних підходів ),\nпрезентаційну (представляють дослідника в науковому товаристві),\nоцінну (оцінюють стан наукових досліджень з певної проблеми)\nкомунікативну (слугують засобом спілкування дослідників).\nОзнаки наукової статті є наступні реквізити:\nМова наукової статті. Ознаками мови наукової статті є логічність, ясність, стислість, точність наукової термінології, вірогідність вихідної інформації, критичність у відборі фактів, доказовість змісту тексту, завершеність (цілісність розкриття одного або кількох питань), логічність і обґрунтованість висновків, наявність міркувань і посилань.\nЛогічність етапів реалізації досліджень та підготовки наукової статті до сприйняття науковою спільнотою результатів авторських досліджень. Підготовка наукової статті охоплює такі етапи:\nФормулювання робочої назви статті:\nзаголовок має бутм лаконічним і однозначним;\nзаголовок повинен сконцентрувати увагу читача на предметі дослідження.\nВизначення меж теми та обсягів наукової інформації, представленої в науковій статті.\nРозроблення орієнтовного плану (змісту) статті: вступу, основної частини, висновків, перспективи дослідження.\nОкереслення у вступі змісту роботи:\nпостановка проблеми, з'ясування її актуальності та науково-практичного значення;\nаналіз останніх досліджень і публікацій, у яких започатковано розв'язання певної проблеми і на які опирається автор;\nпорушення невирішених раніше питань, яким присвячена стаття;\nформулювання мети і завдань статті.\nВизначення методів дослідження, джерельної бази, підготовки основних тез — відповідей на завдання.\nТлумачення використаних у статті термінів.\nОбґрунтування в основній частині отриманих результатів. Текст має опиратися на принципи "від відомого до невідомого", "від простого до складного".\nПеревірка узгодженості між заголовком, метою, завданнями і висновками.\nМіркування над перспективами наступних розвідок у цьому питанні.\nПроведення самоконтролю виконаної роботи на змістовому, логічному, мовно- стилістичному рівнях. Перевірка тексту статті на відповідність: — чинним правописним нормам; — вимогам наукового стилю; — оформлення цитат і посилань.\nОформлення списку використаних джерел за чинними стандартами.\nОбов'язковим структурним компонентом наукового тексту, що приведено у збірнику наукових праць є заголовок.\nВажливо, щоб назва була короткою, однозначною, конкретною, точно відображала тему наукової статті та обмежувала обсяг наукового тексту.\nОбміркування вступу, основної частини і висновків дасть змогу відчути ціле, з'ясувати, за чим стежитиме читач і як розвиватиметься ідея статті.\nМета вступу наукової статті — показати, що дослідження є розвитком, продовженням або спростуванням визнаних положень, полемікою з іншими напрямами або окремими науковцями. У вступі виначають проблему та її актуальність, аналізують останні дослідження і публікації, у яких започатковано розв'язання означеної проблеми, окреслюють питання, яким присвячена дана наукова стаття.\nВисвітлення актуальностіі не має бути багатослівним, головне — показати суть проблемної ситуації, що потребує вивчення.\nАналіз останніх праць, у яких розглянуто актуальне питання, важливии для розуміння предмета дослідження. Формулювання цілей статті уможливлює конкретизацію постановки завдань. Для передавання мотивації актуальності теми і важливості дослідження врікористовують такі мовні кліше: серед проблем, пов'язаних із... ; уважного ставлення дослідників останнім часом вимагає питання...; заслуговує на особливу увагу...; фрагментарно висвітлювалася в...; не була об 'єктом спеціального вивчення:... .\nМету і завдання статті допомагають сформулювати такі мовні засоби: окреслимо..., з'ясуємо..., мета статті - дослідити..., простежити..., визначити..., підсумувати..., здійснити опис..., узагальнити..., вивчити..., систематизувати..., схарактеризувати..., експериментально перевірити...тощо.\nОсновна частина наукової статті займає дві третини обсягу тексту.\nУсі міркування необхідно викласти так, щоб читач зрозумів суть запропонованих ідей. Використовуючи маловідомі терміни, обов'язково слід подати їх тлумачення. Факти, явища мають бути певним чином представлені, класифіковані, згруповані, описані й супроводжуватися відповідним коментарем.\nЗастосування статистичних даних варто зробити максимально наочним, для цього потрібно не лише перерахувати джерела цих даних, а й подати відповідні пояснення. При цьому, слід чітко сформувати структуру табличного матеріалу та відповідність змісту граф і прографів.\nГотуючи висновки, перевіряються узгодженість між назвою, метою, завданнями вступу. Водночас стежать, щоб висновки не повторювали вступу. Вони визначають, чи повноцінним був діалог автора статті з читачем, чи досягнута мета теоретичної або експериментальної розвідки. У висновках указують, що в результаті наукового дослідження і виконання завдань зібрано відповідний матеріал, пояснюють наукове і практичне значення роботи. Доцільно також подати чітке бачення перспектив наступних досліджень.\nНаступним етапом дослідника, що працює над змістом наукової статті — є самоконтроль виконаної роботи, який слід проводити на змістовому, логічному, мовно-стилістичному рівнях.\nЗокрема, потрібно з'ясувати, чи назва статті відображає основну ідею змісту, чи не є вона громіздкою (понад 10 слів); чи логічно вмотивована структура.\nВажливо перевірити цитування, посилання, висловлювання, усунутті мовні огріхи.\nГотову наукову статтю через певний час ще раз варто перечитати, поміркувати над структурою і змістовим наповненням. "Свіже" бачення проблеми дасть змогу удосконалити її.\nПри цьому, слід враховувати і таке, що усі статті, які імовірно можуть бугрі включеними до збірника наукових праць, будуть проходити обов'язкове рецензування редакційною колегією наукової установи чи вищого навчального закладу, а також головного редактора. Саме останній несе відповідальність за зміст, новизну, доцільність та спрямованість наукової тематики, яка викладена у збірнику наукових праць — який є відтворенням наукових здобутків наукової установи чи ВНЗ. До того ж, у разі невідповідності вище наведеним вимогам (а для фахових видань — вимогам МОНмолодьспорту України) редакційна колегія може не включити статтю у збірник наукових праць / або відхилити її від публікації).


Маємо якнайшвидше приєднатися до НАТО. (Автор: Костюк Петро) - Vox populi. Всеукраїнський часопис для розумних та небайдужих\nМаємо якнайшвидше приєднатися до НАТО. (Автор: Костюк Петро)\nопубліковано 17 черв. 2014 р., 12:32 Степан Гринчишин [ оновлено 27 черв. 2014 р., 12:00 ]\nПотенціал Росії, а також її наміри починати важливі військові операції без будь-якого попередження – серйозна загроза для безпеки і стабільності у всій Європі. Ніхто більше не може довіряти Росії та її гарантіям, які проголошує. Про це нещодавно заявив генеральний секретар НАТО Андерс Фог Расмуссен. Зокрема, у зв’язку з агресією Росії стосовно України, в Польщі планують додатково набрати 10 тисяч спеціально підготовлених добровольців, які у разі конфлікту можуть бути задіяні в контрдиверсійних операціях.\nЩораз більше усвідомлюють нові реалії Швеція та Фінляндія, котрі досі визнавали й дотримувалися принципів і правил нейтралітету і самостійної оборони. Шеф генерального штабу шведських збройних сил генерал Сверкер Йорансон заявив, що Швеція могла б підвищити свій оборонний потенціал, вступивши до НАТО. Це була неофіційна заява генерала. Хоча кількість прихильників вступу до НАТО впродовж останнього року збільшилась на 7 відсотків.\nДо речі, колишній президент Росії Борис Єльцин гарантував територіальну цілісність України в договорі 1997 року.\nНе можна відкладати на потім розв’язання важливих питань. Нинішня весна мала б уже навчити українців працювати на випередження.\nЗа відповідної роботи всіх зацікавлених осіб – в уряді, неурядових організаціях, бізнес-структурах та ін., можливий ментальний переворот в обговоренні питань НАТО.\nВеличезна відповідальність покладається насамперед на політичних лідерів, які надалі мають діяти разом, оскільки йдеться про безпеку України. Цим питанням не можна спекулювати на виборах. Це справа державників, які сьогодні в парламенті чи поза ним, це справа всього народу. Маємо, можливо, останній шанс, щоб убезпечити себе та наступні покоління від зазіхань країн-агресорів.\nПетро КОСТЮК, полковник, Голова Львівської обласної організації СОУ.


Мистецтво не хворіти: кожен українець може отримати онлайн-графік щорічного моніторингу здоров'я – новини на УНН | 26 травня 2020, 15:55\n26 травня 2020, 15:55 • Тая Черненко • 20250\nВ Україні створили власну онлайн-систему моніторингу стану здоров'я - MoniHeal (назва системи говорить сама за себе - "monitoring" відстежувати і "health" здоров'я). За словами розробників, на створення цієї програми їх наштовхнув не лише жалюгідний стан системи охорони здоров'я, а й низький рівень свідомості людей в плані ставлення до власного здоров'я. Регулярним скринінгом здоров'я в Україні можуть похвалитися хіба що новонароджені і вагітні. Решта категорії байдужі до закликів соціальної реклами, наприклад, зробити мамографію або перевірити стан судин. Нова розробка повинна зламати шаблон і змусити українців думати про своє здоров'я регулярно.\nПацієнт може дати повний або частковий доступ до архіву в кабінеті MoniHeal.com своєму сімейному лікарю, який в разі потреби подивиться в цифровому вигляді необхідну інформацію і підкоригує рекомендовані програмою обстеження. Спільна можливість складати графік щорічного моніторингу за допомогою системи MoniHeal - це шанс попередити низку хронічних захворювань і ранню смертність.\nНе менш важливо, що система MoniHeal дозволяє на повну силу запрацювати інституту сімейних лікарів. З економії і небажання витрачати час на обстеження пацієнти не надають сімейним лікарям достатньої інформації про свій організм. До терапевта приходять зазвичай вже "з болем" і за напрямком до вузького спеціаліста. В результаті сімейний лікар у нас виконує функцію "ресепшн" - відправляє людей по інших лікарях. Це не відповідає його первісної ролі, згідно з якою сімейний лікар "веде" людину багато років і знає про неї все. Крім того, у багатьох країнах низка регулярних скринінгів (медичних обстежень для раннього, досимптомного виявлення хвороб) - обов'язкова. Найпоширеніші спрямовані на раннє виявлення раку молочної залози, раку шийки матки, раку передміхурової залози (ПСА-тести), раку товстої і прямої кишки і туберкульозу. Часто це вимога прив'язана до медичного страхування - там просто не вдасться скористатися страховим відшкодуванням медичних послуг без проходження планового скринінгу.\nУряд відкрив шлях для поставки в Україну необхідних лікарських засобів до кінця року\nДо другого етапу пом’якшень карантину не готові 7 областей – МОЗ


Які партіі "прикрили" від відповідальності депутата НФ Дейдея?\nВи питаєте, як фракція Громадянська позиція голосувала би сьогодні, якби була в Раді?\nВперше. Випишіть їхні прізвища - і забудьте!\nДотепер, усі парламенти, при різних президентах, завжди давали згоду на притягнення до кримінальної відповідальності та згоду на арешт по всім поданням Генпрокуратури щодо народних депутатів. Нинішній парламент вперше демонстративно відмовив ГПУ і так само демонстративно став на захист депутатів.\nЧому? Причин напевно багато. Але ключова з них, на мій погляд, така: дотепер внесення подання до парламенту завжди узгоджувалося з президентом, або ініціювалося президентом, а до відповідальності притягували депутатів з опозиції. Цього разу було по-іншому: ініціатива йшла від новоутворених акторів - НАБУ/САП, до того ж серед фігурантів виявилися депутати з провладних фракцій і груп, з якими в нинішнього президента "картина маслом".\nЗанервували, заметушилися, забрехалися у фракційних заявах/рішеннях про 100% підтримку - і в підсумку показали суспільству і світу не державницьке парламентське обличчя, а тупе приватно-корпоративне рило.\nНа жаль, серед тих, хто не підтримав скасування недоторканності й арешт (раптом виявився відсутнім у цей день і час, чи демонстративно вилучив картку і вийшов із зали), виявилося чимало депутатів, яких громадськість вважала більш-менш притомними.\nПерегляньте результати голосувань уважно, випишіть собі їхні прізвища - і забудьте!


Твір на тему Образ землі Ольги Кобилянської\nПисьменниця Народилася в м. Гура – Гумора Кімполунгського повіту на півдні Буковини. Навчалася у початковій школі у м. Кімполунзі, ґрунтовні знання отримала самотужки. З 1891 року переїздить до Чернівців. Останні десятиріччя життя жила у великих злиднях, через хворобу не мала змоги виходити з дому. Письменниця, перекладач. Проза Кобилянської різножанрова: оповідання, новели, повісті, щоденник. Найвідоміші твори: «Людина», «Царівна», «Земля», «Меланхолійний вальс», «У неділю рано зілля копала…”. Тематика прози Кобилянської охоплює всі сфери суспільного буття: тема життя села, соціальних зрушень, зокрема згубний вплив війни на психіку людини, гема емансипації, митця і мистецтва та їх ролі у суспільстві тощо. Кожна талановита книжка залишає в серці глибокі сліди. Можна впевнено сказати, що до таких літературних творів належить і повість Ольги Кобилянської «Земля». Багато в ній горя, розчарувань, иесправджених надій…\nЦей твір – вершина творчості Ольги Кобилянської. Михайло Коцюбинський напише авторці: «Я просто зачарований Вашою пові-’тю – все: і природа, і люди, і психологія їх – все це робить таке враження, все це виявляє таку свіжість і силу таланту, що од і і-рця дякуючи Вам за пережиті емоції, я радів за нашу літературу…». Інтерес до повісті, очевидно, не зникає тому, що в ній переллели-і н мотиви суспільні й особисті, вічні проблеми любові й страждання, шбра і зла. Письменниця відобразила життя найчисленнішої верстви українського населення – селянства.\nЗмальовуючи село, Ольга Кобилянська зосередила свою увагу не їм соціальних проблемах, а на морально-етичних. Сталася родинна ірагедія: брат убив брата. За землю. Жахливий випадок вражає, змушує кожного замислитись над причинами трагедії, поміркувати над і утністю людини, задуматися, яким було і є ставлення українців до землі – головного образу повісті Ольги Кобилянської. Земля в житії кожного мешканця села відіграє величезну роль. Вона живе в їхніх п’мках, мріях, натруджених руках, у добрих і злих почуттях.\nЗемля - це не лише власність, а й чудові краєвиди, що радують серце, і радість господаря – творця земних плодів, і сила людська, і шіевненість у завтрашньому дні. Згадаймо, яке місце посідала земні н житті лише одного персонажа твору – Івоніки Федорчука. Його імбов до землі – риса спадкова. Заради неї він працював самовідданії, жертовно. Недоїдав, недосипав, кожен гріш переводив у землю. Риби в це не заради себе, а дбаючи про своїх нащадків – майбутніх ии’ііодарів землі. При цьому Івоніка пам’ятав, що найвища цінність і литті – все-таки людина. Він готовий продати найкращих своїх би їм, не боїться втратити набутків, тільки б урятувати з війська сина Михайла. На слова Докії Чоп’як: «Того вже не робіть, шкода вели-к. і’» Івоніка відповідає: «Чому?.. Я би се радо зробив, коби лиш знав, іио Михайло лишиться мені дома. Як будемо жити й будемо здорові, ішсіараємося собі другі. Коби я їх лиш при собі мав, ті молоді руки, і решта – то все байка. Але руки, Докійко, руки – то все наше багатство, то наше добро, то наша скорбота!» Ці слова варті того, щоб їх залишити в своєму серці. Ось які орієнтири дає нам письменниця.\nСьогодні В Україні нелегка пора суспільних перетворень. Свідомість людей знову звикає до слів «власник», «моє». Земля, колись відібрана в людей, нічия, колгоспна, потроху повертається до селянина. Вона жадає працьовитих рук, чесних, мудрих і дбайливих господарів. Земля прагне людської доброти, бо тільки з неї проростає зерно, зацвітає сад, знаходить щастя стомлена душа. Власність – річ зваблива, але найбільше багатство не варте нічого, якщо воно замішане на чиємусь горі.\nПовість Ольги Кобилянської «Земля» (1902) – це глибоко психологічний за своїм характером твір. Письменниця ставить перед нами багато проблем, найго-стрішою з яких є влада землі над людиною. Від кількості землі завжди залежала, кількість урожаю, а врешті – й добробут господаря. Ольга Кобилянська підійшла до розв’язання цієї проблеми, ви користавши християнський мотив братовбивства. У біблійній Книзі Буття розповідається, як Каїн, піддавшись заздрощам, убив свого рідного брата Авеля. Герої Ольги Кобилянської своєю вдачею та поведінкою нагадують нам біблійних Каїна та Авеля.\nМихайло Федорчук, син заможного господаря – парубок працьовитий, красивий і сильний, чесний та порядний. Його молодший брат Сава – людина слабкої волі, байдужа до господарства. Якщо до Ми хайла люди ставилися приязно, то Сава спілкувався лише з Рахірою. Все село знало її як пусту дівчину, що не цуралася навіть крадіжки. Втім, Сава, засліплений любов’ю, не хотів нікого слухати та під впли вом Рахіри ставав із кожним днем гіршим. Єдине, що Сава робив із задоволенням – виходив у поле та стріляв зайців і горобців. Отже, Михайло був єдиною надією батьків, лишалося тільки доче катися, коли він відбуде службу в армії. Але одного ранку, коли Ми хайло перебував у відпустці, його знайшли вбитим у лісі.\nНе важко здогадатися, що вбивця – Сава, втім, прямих доказі цього немає. Можливо, такі докази можна було б знайти, але батью Сави, який першим здогадався, хто є вбивцею, знищує та замовчує всі докази. Підкорившись батьківському інстинкту, Івоніка та Марійкі Федорчуки намагаються врятувати свого тепер уже єдиного сина. Які ж мотиви спонукали Саву вбити свого рідного брата? Яків біблійній Книзі Буття, головний мотив – це заздрість. Сава хотів за будь-яких умов одружитися з Рахірою. Батьки погрожували йому, щі в такому випадку він не дістане землі. Виходило, що вся земля замож ної родини Федорчуків належатиме Михайлові? Сава, хоча спочатк; й був байдужим до землі та праці, відчув смак до господарства, пок; Михайло перебував в армії. Він не хотів ані покинути злодійку Рахіру, ані лишитися без землі. До того ж, і Рахіра ставила свої умови: вийді т Саву, тільки якщо той буде мати землю.\nСава бачив лише один вихід – убити Михайла, свого рідного брата\nМожна Провести ше одну паралель між біблійним переказом та па вістю «Земля». Як Каїн, убивши Авеля. бродив неприкаяним, маючії на собі знак, який не дозволяв покарати його, так і Сава лишився непокараним. Але набагато суворішим за судову кару є голос власного сумління. Після споєння злочину життя Сави так і не налагодилося. Він став байдужим до землі, Марійка та Івоніка зненавиділи його, Ра-хіра випила з нього всі душевні сили. Якщо уважно та вдумливо прочитати твір, то можна побачити, шо «Земля» – та ж оповідь про Каїна та Авеля, тільки в контексті обставин життя українського села кінця XIX століття.\nІ в таємниці — ти живеш, Русь. О. Блок\nКороткий зміст Повість про те, як посварився Іван Іванович із Іваном Никифоровичем Гоголь Н. В\nПроблема бездуховності людини, засліпленої прагненням до наживи (комедія І. Карпенка-Карого ‘Сто тисяч’)\nМайстер і Маргарита характеристика образу Стьопи\nЯким я уявляю собі головного героя «Пісні про Роланда»?


Екологічні крашанки: як безпечно пофарбувати яйця у всі кольори веселки | Голос Карпат\nЕкологічні крашанки: як безпечно пофарбувати яйця у всі кольори веселки\n16.04.2020 13:06 Культура Ексклюзив Голос Карпат\nВсі з нас з нетерпінням чекають дня, коли вся сім’я сяде за столом і малюватиме писанки та фарбуватиме крашанки.\nПропонуємо вам декілька екологічно безпечних способів зробити ваш Великдень яскравим.\nОскільки Великдень цьогоріч припадає на середину квітня, це дає нам можливість використати всі доступні рослинні барвники.\n• У красиві жовті кольори фарбують листя чистотіла, березові сережки, цвіт форзиції.\n• У відтінки салатового зафарбують грицики, цвіт клена американського (ясенолистого).\n• У зелене фарбують проліски та ряст, червоні квіти тюльпанів.\n• У ніжний відтінок зеленого фарбує листя кропиви.\n• З червоним та рожевим трохи складніше. Якщо у воду, де варитимуться крашанки, вкинути мішечок зі стружкою цезальпінії, отримаємо чудовий темно-пурпуровий відтінок. Іще відтінки червоного дасть марена красильна (засушені корені продаються у зелених аптеках).\n• Приємний теракотовий, спокійний помаранчевий та тепло-коричневий - це цибулиння.\n• Сині кольори забезпечать заморожені ягоди бузини, чорниці, фіолетова капуста.\nГотувати фарбник та фарбувати яйця можна двома способами: холодним та гарячим. Гарячий – простіший. Для цього у ємність з водою додаємо фарбник, доводимо до кипіння та кладемо яйця. Варимо до готовності. До всіх "холодних" (знятих з вогню) відварів (крім марени та цибулиння) необхідно додавати протраву - алюмокалієві квасці. Квасці продаються у звичайній аптеці.\nОтже, рецепт барвника простий - проварити пригорщу трави чи жменю ягід на малому вогні впродовж 15 хвилин, води потрібно 200-250 мл, не більше, далі процідити і додати протраву, зовсім трохи, на кінчику ножа, у барвниках фарбувати вже відварені яйця.\nНагадаємо, художник з Ужгорода зібрав колекцію з понад сотні писанок (ВІДЕО)


Алє-оп як мейнстрим україно-американських зносин | Опінії Останній Бастіон\n02 вересня, 10:34\n"Гідна" заміна Мендель\nАбо про вояж Америкою з висолопленим язиком...\nНаперед трохи музики. Поза будь-якими претензіями на чиїсь смаки висловимо ІМХО. У кожному альбомі виконавця від The Beatles до Софії Ротару є хіт. От уся решта Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club, 1967 теж створена під диктовку Евтерпи, але там є A Day in the Life.\nХітом гастролей Кварталу-95 берегами Потомаку стало оце. Скільки би локшини не вивалили пани і підпанки Зе, іже прісно з ним перебуваючи, на вдячні вуха шанувальників хіта пуцьки з роялем!\nЯк би не заливалися подоляки з люсями про епохальні зрушення у стосунках «вашингтонського обкому з райкомом на Банковій»! Які би україномовні аудіогіди вперше не презентувала перша леді Зе'Олена у маєтку першого президента Сполучених Штатів Джорджа Вашингтона – Маунт-Вернон! Скільки би джавелінів не привіз Таран від щедрот глави Пентагону Ллойда Остіна!\nНавіть «ошелешуюча» новина про номінацію Андрія Тарана на «першого українця з-поміж 72-х міжнародних стипендіатів, внесених до Зали слави міжнародних стипендіатів Національного університету оборони Сполучених Штатів Америки» меркне на тлі «фоторепортажу з балкону».\nБо таки селфі вірного послідовника юлізму-менделізму прес-секретаря т.зв. президента Сергія Нікіфорова з цинічним паплюженням чужих символів і святинь стало апогеєм перебування гастрольної команди за океаном.\nЗабийте тег «нікіфоров» і ви усвідомите, що наразі думає світ про Україну. Тепер хоч на стінку дерися, але Революція Гідності – не в темі… Алє-оп.\nРепортажі з-за кобищанських парканів Сміх і гріх Слуга народу Голобородько Політичне шоу Зеленський США Україна Курйози Зашквар Юлія Мендель Президент Байден Джо Байден Офіс президента Олена Зеленська Володимир Зеленський 95 квартал Банкова Дипломатія


Малина Глен Дещо: опис сорту, фото, відгуки - Сад і город - 2019\nСорт малини Глен Дещо\nКожна людина, якій довелося хоча б раз збирати садову малину, згадує неприємні відчуття від гострих колючок, впиваються в руки. На щастя, є сорти малини без шипів. Одним з таких дивовижних рослин є малина Глен Дещо. Про особливості нового, маловідомого сорту, правилах вирощування постараємося розповісти докладніше.\nМалину сорти Glen Coe вивели шотландські селекціонери в 1989 році. Для отримання нового рослини використовували такі материнські сорти: Glen Prosen і Manger. У Росії малина поки не отримала широку популярність, так як сорт потрапив на наші терени зовсім недавно.\nУвага! Малина Глен Дещо - перший в світі сорт з фіолетовими ягодами і смаком ожини.\nЕкзотична малина з чорними ягодами представлена компактним чагарником висотою 1,5-2 метра. Пагони потужні, розлогі. Під час вирощування їх обов'язково підв'язують.\nНа довгих пагонах малини сорту Glen Coe повністю відсутні шипи. У перший рік виростають пагони, на яких закладаються квіткові бруньки. Плодоносить малина Глен Дещо на пагонах другого року.\nЛистя сорту темно-зелені, складні, трійчасті або непарноперисті форми.\nШотландський сорт малини Глен Дещо навіть за описом ягід є для росіян екзотикою. Тому що таких великих плодів рожево-фіолетового кольору поки не вирощували в садах. На кожній ягідці добре помітний восковий наліт, як на фото нижче. Плоди сорту ароматні, солодкі, за смаком чимось нагадують ожину.\nЯгідки конічної форми висять гронами по 7-9 штучок. Кожна з них важить 5 грамів. Чорні плоди дозрівають не одночасно, тому збір врожаю малини проводять кілька разів.\nУвага! Ягоди під час збору врожаю легко відриваються від плодоніжки, не розсипаються, але самі на землю не падають.\nЗ фіолетовою малини сорту Glen Coe можна приготувати варення, джеми, начинку для пирогів. Готові продукти набувають надзвичайно красиве, насичено-червоний колір. Це цілком природна зміна забарвлення після термічної обробки.\nЗ ягід можна приготувати соки, домашнє вино і спиртні напої. Смачна чорна малина Глен Дещо і в свіжому вигляді особливо з куща.\nКорінні жителі Америки здавна знали про корисні властивості малини з фіолетовими ягодами. Вони використовували плоди малини при лікуванні хворих суглобів.\nЯк і будь-яке нове рослина, сорт екзотичної малини Glen Coe потребує не тільки в описі і показі фото, але і в уточненні характерних для даного сорту особливостей. Садівники не візьмуться за вирощування малини, якщо не знатимуть про переваги і недоліки.\nСорт чорної малини Глен Дещо середньостиглий, перші плоди збирають в середині липня, останні ягідки в вересні.\nБезколючкова пагони полегшують збір ягід.\nПлоди має універсальне кулінарне призначення.\nСорт урожайний, рослини ростуть швидко і енергійно.\nЯгоди Глен Дещо добре тримаються на кущі, не обсипаються.\nМалина сорту невибаглива, витривала, здатна витримати короткочасну посуху.\nНа Glen Coe не утворюється величезної кількості пагонів, що значно спрощує догляд.\nПагони добре пригинаються перед укриттям, не ламаються в основі.\nМалина сорту Глен Дещо по опису і відгуками садівників практично не вражається кореневою гниллю і в'яненням по вертіциллезному типу.\nУ порівнянні з перевагами, недоліків у сорту Glen Coe практично не відмічено. Серед мінусів, хіба що недостатня зимостійкість кущів малини. У регіонах з суворими зимами потрібно пригибание молодих пагонів і хороше укриття.\nЧорноплідна малина Glen Coe має цікаву особливість: нові рослини можна отримувати різними способами:\nукоріненням верхівкових відводків;\nРозглянемо кожен спосіб розмноження малини докладніше.\nВ кінці вегетації можна помітити цікаві зміни пагонів сорту Глен Дещо. Верхівки малини мимовільно нахиляються до землі. На самому кінчику втечі з'являється "петелька" і дрібні листочки. Це вірна ознака того, що малина готова до розмноження.\nВтеча пригинають до землі, верхівку присипають родючим грунтом. Через деякий час відбувається вкорінення. Пересаджувати нові рослинки малини можна восени або навесні.\nВажливо! Брати син потрібно разом з грудкою землі.\nЦе один з найпоширеніших варіантів розмноження малини. Живці нарізають восени з добре розвинених і здорових кущів, які показали відмінний урожай. Живці повинні бути не більше 10 сантиметрів. Для роботи потрібно використовувати гострий секатор, попередньо знезаражений.\nЖивці чорної малини сорту Glen Coe поміщають в протигрибковий розчин, а потім укладають в ящики. Дно вистилають вологим торфом, в якому розміщують майбутній посадковий матеріал. Зберігають його в неопалюваних приміщеннях при плюсовій температурі - в підвалі, погребі.\nПорада! Час від часу потрібно перевіряти стан моху, який завжди повинен бути вологим.\nПосадку живців малини сорту Глен Дещо здійснюють навесні, коли зникне загроза заморозків. Щоб бур'яни не ускладнювали розвиток нових кущиків, поверхня ґрунту обов'язково мульчують.\nПочинати роботу потрібно з підготовки нового посадкового місця. Вибирають ділянку, де до цього не росла малина, картопля, томати і баклажани. У грунт закладають органічні добрива, ретельно перекопують. Після цього готують гряди.\nЧорна малина сорту Glen Coe - рослина з високим ступенем виживання. Розмноження корінням - природний спосіб. Тому викопані корені, подивіться на фото, завжди мають велику кількість готових до вкорінення нащадків.\nКореневища малини висаджують в траншеї глибиною 40-50 см. Викопані корені оглядають, щоб на них не було ознак гниття, і розкладають на деякій відстані один від одного. Після цього заливають воду, дають їй вбратися і присипають родючим грунтом.\nПри отриманні нових кущиків малини Глен Дещо восени, посадки підгортають, щоб утеплити коріння. Навесні розпочнеться ріст пагонів. Саджанці малини можна викопувати і садити на постійне місце.\nЯкщо сорт Glen Coe розмножують кореневими паростками навесні, то пересаджувати молоді кущики потрібно восени, коли облетить листя.\nЧорна малина сорту Глен Дещо, як і багато інших сорти, здатна розмножуватися насінням. Їх можна придбати в спеціалізованому магазині або підготувати посівний матеріал самостійно.\nПроцедура дуже проста:\nвибирають добре дозрілі ягоди, які повністю відповідають опису і характеристиці сорту;\nплоди малини злегка підв'ялюють на сонці, а потім перетирають через сито, виходить кашка з м'якоті і насіння;\nвиливають масу в чисту воду, помішують, насіння осядуть на дно;\nвикладають посівний матеріал на серветку і просушують.\nЗберігати потрібно в холодильнику у вологому полотняної тканини.\nНавесні насіння малини Глен Дещо змішують з вологим піском і висівають на розсаду. Для грунту беруть пісок і торф у рівних частках. Після появи сходів сіянцям малини потрібно довгий світловий день, тому доведеться включати лампу. Поливати розсаду малини потрібно помірно, але пересихання верхнього шару грунту допускати не можна.\nПікіровку розсади сорту Glen Coe проводять, коли з'явиться 2-3 справжніх листочки. Висаджують малину у відкритий грунт при настанні стійкого тепла. Сіянцям спочатку виділяють окрему грядку, де їх дорощують. На постійне місце малину садять восени.\nСадити малину Глен Дещо можна навесні або восени. Під гряду вибирають добре освітлене місце. Справа в тому, що чим більше світла отримують рослини, тим солодший і ароматні ягідки.\nЧорна малина сорту Глен Дещо відчуває себе комфортно, віддає урожай на поживних, добре удобрених органікою грунтах. Регулювати потрібно і глибину підземних вод, вони не повинні бути вище півтора метрів. В іншому випадку коренева система малини наражається на небезпеку.\nПід час перекопування грунту видаляють кореневища багаторічних бур'янів. У грунт з високою кислотністю перед перекопування додають вапно з розрахунку 300-600 грамів на квадратний метр. Садять малину сорту Glen Coe в траншеї, які нарізають на відстані одного метра. Саджанці сорту з чорними ягодами розташовують з кроком 30-50 см і засипають родючим грунтом.\nУвага! При посадці малини потрібно звернути увагу на заглиблення рослини: коренева шийка не повинна опинитися під землею.\nВідразу після посадки саджанці малини Глен Дещо добре проливають і мульчують грунт. Через кілька днів проводять обрізку: пагони не повинні бути більше 40 см. Така операція необхідна для прискорення вкорінення, а також для формування куща і плодоношення малини в наступному році.\nПодальший догляд за саджанцями такий же, як і за дорослими кущами малини. Ця рослина любить вологу, особливо в пору цвітіння і наливу ягідок, але заливати до болотного стану не потрібно: застій води провокує кореневі хвороби. Підросли пагони малини підв'язують до шпалери. Таку ж процедуру проводять навесні після відкопування пагонів.\nУ вегетаційний період одночасно з поливом під малину вносять мінеральні або органічні добрива. Це може бути коров'як, настій зеленої трави. Обов'язково підсипають під кущі сорту Глен Дещо деревну золу, якої також опудривают листя.\nЗауваження! Органіка, своєчасно додана в пору цвітіння, дозволить отримати солодкі і великі плоди малини.\nОсь приклади пропорцій різних добрив (добриво / вода):\nкоров'як розводять 1: 7;\nпташиний послід 1:18;\nтрав'яний настій 1: 9;\n1 літр деревної золи розчиняють в 10 літрах води;\n50 грамів суперфосфату на десятилітрове відро.\nПерший раз підгодовують малину сорту Glen Coe в момент цвітіння, потім при збільшенні ягідок. Третю підгодівлю проводять після збору першого врожаю.\nПорада! Будь-яка підгодівля супроводжується рясним поливом.\nМалина будь-якого сорту може страждати від хвороб і шкідників. Відразу після відкопування пагонів, поки нирки не рушили в зростання, рослини обробляють бордоською рідиною. Причому не тільки стебла, а й грунт.\nПри появі перших листочків можна обприскати рослини рожевим розчином марганцівки або настоєм деревної золи. Це врятує кущі чорноплідної малини Глен Дещо від можливих шкідників.\nВикористовувати хімічні препарати можна тільки в крайньому випадку і до того, як почнуть наливатися ягоди.\nМалина Glen Coe - сорт з розтягнутим строком плодоносіння. Як правило, останні ягоди збирають до середини вересня. Після збору врожаю плодоносили пагони вирізають, залишаючи маленький пеньок. Що стосується молодих пагонів малини, то їх починають прищеплювати ще в кінці серпня, щоб вони встигли одревесневеть.\nКоли облетять листочки, а це буває приблизно в середині жовтня, пагони заміщення пригинають, пришпилюють і вкривають на зиму. Зверху на малину накидають нетканий матеріал, а потім присипають шаром грунту. Поки не почалися морози, засипати посадки повністю не рекомендується. Щоб малина НЕ випрела, з торців залишають віддушини. Капітально закривають при нічній температурі мінус 8-10 градусів.\nВладислав, 40 років, Далекий ВостокМаліну Глен Дещо придбав кілька років тому. Рослина з чорними плодами посадив на окрему грядку подалі від сортовий красноплодной малини. Сорт сподобався своєю невибагливістю, тим більше що наші зими з великою кількістю снігу відкидають необхідність укриття пагонів. Ягід на кущах багато, вони відрізняються незвичайним смаком, що нагадує ожину. Дітям малина Глен Дещо дуже подобається, тим більше що встигають плоди рано. Використовуємо на варення, печемо пироги, а також готуємо домашнє вино. Раджу мати на ділянці екзотичну малину Глен Кое.Віолетта, 39 років, м БрянскМоі враження про сорт Глен Дещо не зовсім упереджено. Не знаю чому, але ягоди на моїй малині якісь кострубаті. Смак теж не дуже. Більше подобається Кумберленд. Залишила 3 втечі ще на рік, а восени подивлюся, може, видалю.\nДивіться відео: Малина Глен Файн, выращивание малины, купить саженцы малины глен файн, глен файн оптом (Може 2019).\nЛечо з болгарського перцю і моркви на зиму\nКонфітюр і желе з черешні\nМигдаль трилопатевої (луізеанія)\nБджолиний підмор: лікування аденоми простати\nГруша Брянська красуня: опис сорту, фото, відгуки\nКвашені помідори на зиму в банках\nCopyright 2019 \_ none \_ Сорт малини Глен Дещо


Шампунь "Квітуча весна" з Блакитною глиною з помпою 250мл\nЗавдяки наявності в складі блакитної глини, екстрактам аїру і кропиви, рекомендований до застосування при випаданні волосся. Зміцнює коріння волосся, живить волосяну цибулину, перешкоджає випаданню волосся, робить його міцним і шовковистим.\nНатуральний, органічно підібраний склад шампуню, дозволяє м'яко і ефективно очищати не пересушуючи і не травмуючи волосся і шкіру. Рекомендований для щоденного застосування.\nВолодіє легкою консистенцією, приємним не нав'язливим ароматом, блідо синього кольору.\nОсновними діючими речовинами є блакитна глина, екстракт аїру, екстракт кропиви.\nБлакитна глина відноситься до найефективніших, для волосся глинам, відмінно «працює» проти випадіння та підходить для всіх типів волосся, стимулює кровообіг, очищає шкіру голови, знімає роздратування. Блакитна глина має унікальну властивість зміцнювати волосяну цибулину, за рахунок багатого мінерального комплексу в складі, і саме цим позитивно впливає на фактор зміцнення і оздоровлення волосся.\nКомплекс екстракту лепехи і екстракту кропиви надає блиск, оздоровлює, і зміцнює волосяну цибулину, повертає волоссю здоровий зовнішній вигляд. Містить цілий комплекс вітамінів і мінералів, ефективно діє проти випадіння, посилюючи процес оновлення волосся.\nвода очищена, комплекс зелених ПАР Plantapon PSC, гліцерил олеат, блакитна глина, гидролізірованний кератин, екстракт аїру, екстракт кропиви , бензоат натрію.


Все про електричну теплу підлогу - ТОВ «БМК «АТЛАНТ»\nТеплий електричний підлогу покликаний забезпечити комфорт в будинку незалежно від пори року. Існує кілька видів обігріву, проте все більшою популярністю користуються саме вмонтовані в підлогу, що працюють від електрики конструкції.\n1. Види електричних теплих підлог\n1.1. Кабельні підлоги\n1.2. Нагрівальні мати\n1.3. Інфрачервоний випромінювач плівковий\n2. Принцип роботи системи\n2.1. Яка потрібна потужність\n2.2. Вимоги до монтажу\n2.3. Переваги та недоліки перед водяною системою\nВиробники випускають різні модифікації електричних полів, які можна класифікувати за типом електрообігрівача:\nІнфрачервоний випромінювач плівковий.\nКомпанії виробники електричних підлог випускають кабелі в трьох варіантах, розглянемо кожен докладніше.\nЦе прості системи , які відрізняються низькою ціною і схожим принципом роботи з побутовою технікою. Одножильний кабель являє собою металеву жилу, яка поєднує функції провідника і електронагрівача. Дана система складна в установці, так як для підключення терморегулятора обидва кінці повинні сходитися в єдиній точці.\nДаний провідник складається з двох жив, один застосовується для обігріву, а другий для замикання ланцюга. Дана система відрізняється більшою гнучкістю, так як при установці відпадає необхідність приєднувати другий кінець до терморегулятора.\nДаний кабель характеризується зручністю в монтажі, і можливістю знизити витрати на електроспоживання. По всій довжині двожильного кабелю розташована матриця, яка дозволяє збільшувати або зменшувати інтенсивність нагріву в певній точці.\nТакож дана система може автоматично збільшувати тепловіддачу на холодних ділянках, або знижувати, досягнувши оптимальної температури. Єдиним недоліком саморегулюючих підлог є висока ціна.\nЦе готові мати з скловолокна, на яких вже рівномірно викладений двожильний кабель, що спрощує процес монтажу. Більшість моделей мають самоклеящуюся зворотну сторону, що вирішує питання з закріпленням. Мати реалізуються різної ширини і довжини, можуть бути розрізані без ризику пошкодити кабель.\nІнфрачервоний випромінювач плівковий\nДана система передає теплову енергію, трансформуючи її в інфрачервоні промені. Такий принцип дозволяє рівномірно нагрівати всі предмети, що знаходиться на поверхні.\nПоверхнею теплої підлоги є панель, яка випромінює тепло раціонально по всій кімнаті. Сама проводка знаходиться під керамічними плитами, або в стягуванні. Напруга, що проходить через дроти, перетворюється в тепло. За схожим принципом працює електричний чайник і деякі інші прилади.\nДана система абсолютно безпечна, так як оснащена терморегулятором. Якщо температура перевищить допустимі значення, датчик відключить харчування. Використовуваний двожильний кабель оснащений додатковим шаром ізоляції, що знижує до мінімуму випромінювання електромагнітного поля.\nВ звичайних проводах використовується перетин і метали, що дозволяють знизити тепловтрати. В системі теплої підлоги реалізовані конструкції, що дають зворотний ефект, виділяючи максимальну кількість енергії, не порушуючи експлуатаційні характеристики.\nПлівкові підлоги не призначені для базового опалення квартири або будинку, а є лише додатковим джерелом тепла, на відміну від кабельних. Необхідна потужність також буде відрізнятися, приблизні значення (якщо підлоги є основним джерелом), наступні:\nНа внутрішній кімната – 90 вт/м2.\nКімната з двома зовнішніми стінами – 150 Вт/м2.\nКімната з одним зовнішньою стіною – 120 Вт/м2.\nКоефіцієнт споживаної енергії залежить і від кліматичних умов. Для північних регіонів дані значення необхідно збільшити в 1,5 рази. Під час монтажу можна змінювати крок витків, збільшуючи або зменшуючи підігрів в різних областях на ваш розсуд.\nПеред укладанням електричних підлог важливо забезпечити ідеальну горизонтальність поверхні. Якщо ця умова не буде виконуватися, товщина стяжок в різних частинах кімнати буде відрізнятися. В такому випадку нагрів буде проводитися з різною інтенсивністю, що може привести до швидкого виходу конструкції з ладу.\nВирівнювання виконується цементно-піщаною стяжкою товщиною не менше 4 см. Час дозрівання стяжки розраховується так: 1 см=1 тиждень .\nПереваги та недоліки перед водяною системою\nМетод обігріву електрики перед водяним відрізняється важливою особливістю, що дозволяє експлуатувати такі системи в звичайній квартирі. Все що потрібно для її функціонування – це прокласти кабель і теплоізоляцію. Наявність терморегулятора дозволяє знизити витрату електроенергії.\nНедоліком можна назвати неможливість використовувати електричний підлогу на великих площах в якості головного джерела тепла.\n← Терморегулятори для теплої підлоги → Який кондиціонер обрати для квартири


Владика Іларіон здійснив архіпастирський візит у Сатиїв, що на Дубенщині (фото)\nВ день пам’яті святого апостола першомученика і архидиякона Стефана 9 січня архієпископ Рівненський і Острозький Іларіон з архіпастирським візитом відвідав Свято-Преображенську парафію с. Сатиїв Дубенського районного благочиння.\nНа церковному подвір’ї владику зустріли парафіяни, які за давньою українською традицією піднесли архіпастирю хліб та сіль.\nПри вході до храму архієпископа Іларіона зустрів настоятель протоієрей Юрій Гуменний, який запросив архієрея очолити Божественну літургію.\nПід час літургії владиці співслужив: благочинний Дубенського районного благочиння протоієрей Ігор Загребельний, настоятель храму протоієрей Юрій Гуменний, прес-секретар єпархії протоієрей Василій Рудніцький, настоятель Свято-Троїцького храму с. Привільне ієрей Сергій Янчук та протодиякон Сергій Кульчинський.\nПід час Малого входу владика Іларіон, з благословення Святійшого Патріарха Київського і всієї Руси-України Філарета, нагородив протоієрея Юрія Гуменного правом носіння митри. Також правом носіння камилавки архіпастир нагородив ієрея Сергія Янчука.\nПісля Євангельського читання архієпископ Іларіон виголосив своє Різдвяне послання.\nНаприкінці богослужіння архієпископ Іларіон звернувся до вірних з повчальним словом та, відповідно до Указу Святійшого Патріарха Київського і всієї Руси-України Філарета, відзначив сільського голову Ларису Крупко Орденом Святої великомучениці Варвари, а меценатів Олега Стасюка, Вадима Бескіда та Едуарда Романюка Орденами Святого Миколая Чудотворця.\nВ свою чергу протоієрей Юрій Гуменний подякував владиці за візит та очолену ним молитву.\nЗа матеріалами: Прес-служба Рівненської єпархії УПЦ КП\nДубенщина запрошує на свято\nНаступна новина На Дубенщині лунатимуть «Різдвяні піснеспіви»\nПопередня новина Після бійки опинився в реанімації


26 листопада 2012 року на території Солотвинського НВК «ЗОШ – ліцей» біля пам’ятника «Ангел і діти» відбулося народне віче на честь вшанування пам’яті жертв Голодомору 32-33 років: «Вони зірками стали, щоб ми їх пам’ятали». Захід організовано спільно з Солотвинським Будинком просвіти.\nПрацівники служби цивільного захисту в Солотвинському НВК «ЗОШ-ліцей»\nВ рамках тижня протипожежної безпеки «Вогонь – друг, вогонь – ворог» 13 листопада 2012 року працівники служби цивільного захисту Богородчанського району ТУ МНС України в Івано-Франківській області в Солотвинському НВК «ЗОШ-ліцей» провели бесіди з учнями про запобігання дитячого травматизму невиробничого характеру та показові заняття працівників служби на випадок виникнення пожежі.\n8 листопада 2012 року з дружнім візитом відвідали Солотвинський НВК «ЗОШ-ліцей» керівники навчальних закладів Виноградівського району Закарпатської області. Мета візиту - налагодження партнерських стосунків між освітянами Виноградівського району Закарпатської області та Богородчанського району Івано-Франківської області.\n12 жовтня 2012 р. у Солотвинському НВК «ЗОШ-ліцей» проводилася урочиста лінійка присвячена 70-ій річниці УПА. Відбувся вишкіл класних родин закладу, захід «Вони життя віддали Україні, щоб ніколи не вмерла Вона», виступ вчителя історії Білусяк С.М. та виступ учнівського президента Мар’яни Фесюк .\n10 вересня 2012 року Солотвинський НВК «ЗОШ – ліцей» зустрічав гостей із гміни Щурово Маалопольського воєводства Польщі. Дирекщія НВК та керівники делегації домовились про співпрацю між гімназією гміни Щурово та Солотвинським НВК.\nЗаняття «Сервірування стола, культура поведінки в гостях...


документальний фільм — Всі новини | Громадське телебачення\nОприлюднено трейлер фільму «За прірвою в житі» про Селінджера\nНовина22 липня 2017, 09:56\nВідео05 липня 2017, 11:51\nНайгіршим фільмом року визнали документальну картину Америка Гілларі: Таємна історія Демократичної партії . Про це повідомляє Rotten Tomatos. Стрічка отримала премію Золота малина нагороду за найгірші досягнення в кінематографі. Премію вручають у Лос-Анджелесі.\nНовина25 лютого 2017, 17:19\nУ Німеччині назвали переможців 67-го Берлінського міжнародного кінофестивалю. Головну нагороду Золотого ведмедя здобула стрічка Про тіло й душу угорської режисерки Ільдіко Еньєді. Фільм розповідає історію кохання людей, що вдень працюють на скотобійні в\nНовина18 лютого 2017, 19:08\nСтатті09 грудня 2016, 14:34\nСтатті02 листопада 2016, 18:05\nНовина19 вересня 2016, 15:48\nСтатті03 серпня 2016, 12:00\nВідео04 травня 2016, 21:02


Коллегіум да Вінчі\nCDV Коллегіум Да Вінчі\nCollegium Da Vinci вперше відчинив свої двері для студентів у 1996 році. Динамічно розвиваючись, на сьогоднішній день він є одним з найкращих приватних університетів у Великопольському воєводстві. Доказом цього є чудове технічне оснащення, сильний викладацький склад, неймовірно творчі та креативні студенти, успішні випускники, ділові партнери.\nІННОВАЦІЙНІСТЬ ТА ЯКІТЬ ОСВІТИ\nФакультети університету відрізняються інноваційністю, створюються, опираючись на сучасні тенденції світової економіки та динамічному ринку праці. Випускники мають дуже хорошу практичну підготовку, тому знаходять роботу, яка відповідає їх інтересам. Collegium Da Vinci створює програми, максимально привабливі з ділової точки зору.\nГарантією високої якості освіти, отриманої в Collegium Da Vinci, є впроваджена Система внутрішнього контролю якості, яка постійно удосконалюється, враховуючи специфічні потреби університету.\nВ Collegium Da Vinci створений Центр практики, який залучає до співпраці ділових партнерів, успішних підприємців, компанії, досвідчених практикуючих спеціалістів долучитися до освітньої діяльності університету. Це осередок, де співпрацюють студенти, випускники університету та представники бізнесу. запрошуються до співпраці практикуючі спеціалісти. Це дає студентам можливість отримати найбільшу користь від досвіду та знань людей, які готові поділитися власним практичним досвідом, своїми професійними успіхами. Завдяки цьому сфери навчання в Collegium Da Vinci відповідають критеріям і потребам сучасного ринку праці.\nВеликою перевагою Collegium Da Vinci є зручні, адаптовані до потреб студентів, навчальні аудиторії; майстерні; комп’ютерні класи, оснащені сучасним обладнанням; великі конференц-зали з мультимедійними проекторами, звуковим обладнанням, також будівля повністю пристосована для потреб з обмеженими та особливими потребами.\nСучасний спортивний центр CDV доступний для вcіх бажаючих. Він включає спортзал, 4 корти для сквоша, фітнес-зал, добре обладнаний тренажерний зал.\nБібліотека Collegium Da Vinci -це сучасне, зручне для відвідувачів місце. Університетська бібліотека забезпечує доступ до наукових джерел інформації з дисциплін, які представлені в університеті. Для потреб читачів, бібліотека збирає колекції в галузі соціальних, технічних наук, а також мистецтва. Разом із традиційними колекціями, пропонується також доступ до електронних ресурсів: Ibuk, Ebrary, Lex і базам даных, доступним у Віртуальній науковій бібліотеці (Ebsco, Elsevier та інш). Студенти також мають викоритовувати комп’ютери, принтери і сканери.\nНАПРЯМКИ СПЕЦІАЛЬНОСТІ ТА ВАРТІСТЬ НАВЧАННЯ\nКоллегіум Да Вінчі в Познані. Безкоштовні консультації щодо вступу. Курси польської мови + СЕРТИФІКАТ (093)0939141