Напрями буддизму - Підручники онлайн\nГоловна Релігієзнавство Матеріали з навчального предмету "Релігієзнавство" Напрями буддизму\nБудда постає у цьому вченні як людина — носій виняткових моральних чеснот, великий учитель. Тому вся обрядовість хінаяни пов´язана з його культом, вшануванням місць його життя. У хінаяні розвинуто вчення про дхарму. Хінаяна поділяється на кілька шкіл. Історично першою серед них є школа mхepaвaдa (звідси й друга назва хінаяни), яку заснували найфанатичніші послідовники Будди відразу після його смерті. Вважаючи Будду земною істотою, тхеравадисти прагнули зберегти в пам´яті кожне слово, кожний жест, епізод із життя свого вчителя, який, на їх думку, з´являється серед людей кожні п´ять тисяч років.\nПослідовник махаяни мусить дбати передусім не про особистий порятунок, як це властиво прибічнику хінаяни, а про допомогу всім живим істотам, щоб привести їх до визволення. В махаяні по-новому тлумачиться статус Будди — він тут уже не людина, а Бог. До того ж замість одного Будди з´являється декілька: Будда Амітабха («володар раю»), Адибудда («творець світу»), Будда Майтрєйя («Будда майбутнього») тощо. Реальний Шак´ямуні сприймається як утілення вічного світового принципу, його знаряддя. Кожна жива істота має природу Будди. У великій пошані тут бодхисатви — особи, які заслужили перехід до нірвани, але вирішили залишитися на землі заради спасіння інших людей. У вченні махаяни з´являються судження про рай та пекло, яких не було в ранньому буддизмі.\n2) лихослів´я — внесення чвар, розбрату, щоб спонукати тих людей, які мали добрі стосунки, до сварки, або тих, які вже посперечалися, до ще більшої ворожнечі;\n4) марнослів´я — ведення під впливом бажань та інстинктів розмов про безглузде, нісенітниці.\n3) помилкові погляди — уявляти як неіснуюче щось існуюче, наприклад переродження (сансару) чи причинно-наслідковий зв´язок (карму).\nПрактика вищої медитативної зосередженості. Полягає у зосередженні уваги на одному об´єкті. Медитативна зосередженість містить у собі велику кількість видів. Серед них виділяється шаматха (спокій). Суть спокою тут розуміється як утримання уваги на певному об´єкті, без відволікань, в гармонії свідомості та тіла людини. Якщо спокій супроводжується прийняттям сховища, то це загальна буддійська практика. А якщо ж вона доповнюється ще й прагненням вищого просвітлення заради блага всіх живих істот, то це є практика махаяни. З досягненням спокою свідомість і тіло пронизуються радістю і щастям, суб´єкт набуває безлічі, навіть надприродних, здібностей, серед яких яснобачення та еманація (випромінювання всієї різноманітності світу).\nГоловна мета і перевага спокою в тому, що за його допомогою можна перейти до випаш´яна (особливого розуміння) і таким чином звільнитися від кругообігу буття. Для досягнення спокою необхідні певні умови. Так, місце для практики має бути тихим, без сторонніх звуків, адже шум для зосередженості протипоказаний. Той, хто медитує, повинен бути невибагливим, всім задоволеним, не залежним від мирських турбот і суєти. Він також має уникати аморальних фізичних і словесних дій. Шляхом слухання і роздумів йому слід позбутися хибних уявлень про предмет медитації. Також конче треба знати, яким чином міркувати про згубність бажань, про суть непостійності тощо. Для досягнення шаматхи необхідно позбутися «п´яти помилок» та застосувати «вісім протиотрут».\n«П´ять помилок», яких слід уникати, такі:\n2) забудькуватість — невтримання у пам´яті об´єкта медитації;\n«Вісім протиотрут» — це засіб від «п´яти помилок». «Протиотрути» від ледарювання: віра (бачити позитивні якості, які дає медитативна зосередженість), натхнення (старатися набути цих позитивних якостей), зусилля (отримувати задоволення від занять медитативною зосередженістю), підпорядкованість свідомості й тіла (наслідок — зусилля). «Протиотрута» від забудькуватості: уважність (постійно зберігати зосередженість на об´єкті). «Протиотрута» від сонливості й збудженості: пильність (негайно бачити, що сонливість чи збудженість уже з´явилися або настають). «Протиотрута» від незастосування: застосування (використовувати «протиотруту» від сонливості та збудженості). «Протиотрута» від надмірного застосування: утримання від застосування (послабити свої зусилля).\nПри застосуванні «восьми протиотрут» «п´ять помилок» поступово зникають, і людина проходить «дев´ять рівнів зосередженості»:\n1) установка мислення — зосередження мислення і спрямування його на внутрішній об´єкт (наприклад, на візуалізований образ Будди);\n2) продовження установки — продовження зосередження на об´єкті; триває довше, ніж попереднього разу;\n3) відновлення — негайне реагування на відволікання і повернення до об´єкта;\n4) посилена установка — збирання мислення для переходу від зосередженості на головних аспектах об´єкта медитації до сталішої його установки на другорядних аспектах об´єкта;\n7) повне заспокоєння: за допомогою певних зусиль відкидання навіть найменшої сонливості чи збудженості, щойно вони з´являться;\n9) органічність — фіксація на об´єкті здійснюється сама по собі, без додаткових зусиль.\nЦі «дев´ять рівнів зосередженості» досягаються за допомогою «шести сил». Перший рівень — силою послуху, другий — силою роздумів, третій і четвертий — силою уваги, п´ятий і шостий — силою усвідомлення, сьомий і восьмий — силою зусилля, дев´ятий — силою знайомства.\nДев´яти рівням зосередженості відповідають чотири види розумової діяльності, за допомогою яких мислення оволодіває своїм об´єктом:\n1) примусова фіксація — на першому і другому рівнях зосередженості мислення із зусиллям фіксується на об´єкті концентрації;\n3) стабільна фіксація — на восьмому рівні мислення набуває здатності концентруватися на об´єкті не відволікаючись;\n4) фіксація, що сама себе підтримує, — на дев´ятому рівні мислення самотужки утримується на об´єкті.\nПрактика вищої мудрості. Ламаїсти виділяють п´ять видів мудрості, головними з яких є мудрість, що пізнає умовне, або номінальне, знання, та мудрість абсолютного знання, тобто знання природи буття. Кожна з них має безліч аспектів. За їх допомогою можна повністю подолати бар´єри аморальності та перепони до всезнання. Об´єктом такої мудрості є пізнання кінцевої природи всіх явищ, яка ще називається порожнечею, або ніщо, де не існує ні речовини, ні шуньята (свідомості). Ніщо виступає як заперечення самобуття (самосущого буття) будь-чого і всього.\nЩоб почати пізнавати порожнечу, насамперед слід глибоко вивчити великі книги. Лише після того завдяки почутому про порожнечу від інших виробляється: 1) мудрість, що виникає зі слухання. Згодом внаслідок численних роздумів про значення порожнечі з´являється 2) мудрість, що виникає з роздумів. Достатньо оволодівши медитативною зосередженістю на рівні глибокої переконаності, набувають 3) мудрості, що виникає з медитації. Це відбувається тоді, коли розум стає надзвичайно сильним внаслідок спрямованості мислення на суть порожнечі. Формується гармонійна підвладність розуму і тіла, так само як у стані спокою. Але у випадку спокою гармонія підвладності розуму і тіла досягається силою зосередженої медитації, а тут — силою аналітичного мислення. Коли особлива медитативна зосередженість поєднується з гармонією такого порядку, настає особливе прозріння. Оскільки таке прозріння виникає тоді, коли об´єктом медитації служить порожнеча, то ця медитативна зосередженість виступає як поєднання спокою і особливого прозріння, що пізнає порожнечу.\nВважається, що при виконанні всіх цих вимог (трьох практик), спираючись на прийняття сховища (вчення Будди) та усвідомлення зв´язків між діями та їх результатами, можна досягти стану звільнення. Якщо ж додатково розвивати ще й бадхичитта (спрямованість на просвітлення), яка породжується любов´ю і милосердям, та виконувати згадані три практики у поєднанні з націленістю до вищого просвітлення заради блага всіх живих істот, то можна досягти вершини всезнання, тобто найвищого звільнення — стану Будди.


Відкриття меморіальної дошки Юрію Володимировичу Сірику – Овруцька міська рада\nВідкриття меморіальної дошки Юрію Володимировичу Сірику\nСьогодні на подвір’ї Овруцької гімназії ім. Малишка відбувся мітинг, присвячений відкриттю меморіальної дошки Юрію Володимировичу Сірику, який загинув 1 листопада 2016 року в зоні АТО.\nЮрій Сірик народився 29 грудня 1975 року у місті Овруч Житомирської області. Навесні 2007-го переїхав до села Новоівнецьке Андрушівського району.\nУ 1991 році закінчив школу № 2 та вступив до професійного училища, де отримав фах електрика. Потім хлопця призвали до армії, а з 1995 по 2006 роки був прикордонником, залишившись служити далі.\nЦе був прекрасний хлопчик, потім хлопець, чоловік, який ніколи ні з ким не сварився. Він увійшов в серця тих, хто знав його, тільки усміхненим, привітним, добрим сином і батьком.\nЗ 2010 по 2011 роки працював начальником охорони у київській фірмі «Ельба Інвест». Одного разу Юрія поставили на охорону Бізнес-центр-Форуму. Поруч було невеличке кафе, у якому якісь мажори почали грубити дівчатам-офіціанткам та бити їх. Юрій встиг покласти обличчям в підлогу трьох із них за короткий час, поки добігла допомога. Після цієї події цілий тиждень його та охоронців годували безкоштовно на знак подяки.\nА потім розпочалася війна, і все перевернулося з ніг на голову. Юрія мобілізували у березні 2014 року і перший строк служби тривав до травня 2015-го.\nСтепанівка. Савур-Могила. Іловайськ. Дебальцеве. Кожна ця назва віддається страшним болем. Для Юрія Володимировича до цього всього примішувались солоний присмак крові та гіркота випаленої землі. Адже він усі ці місця пройшов, витримав запеклі страшні бої, коли побратимів розривало снарядами у нього на очах.\nПовернувшись додому, Юрій дуже важко переживав все, через що його пронесла війна, часто плакав, згадуючи полеглих побратимів. Але він не зламався, такі люди не ламаються, а стають лише сильнішими. Тому він знову повернувся на війну, підписавши контракт.\nСержант, командир відділення стрілецько-зенітного взводу 30-ї окремої механізованої бринади.\nЗагинув 1 листопада біля села Славне Марїнського району Донецької області внаслідок отримання важких поранень під час мінометного обстрілу наших позицій.\nПохований 4 листопада у селі Степок, де мешкає його мати, яка разом з дружиною, донькою та похресницею була присутньою на заході.\nЯк зазначив у своїй промові міський голова Іван Коруд – родина Юрія навік стане для Овручан рідною.\nНаступний запис Результати діяльності КП Водоканал І-й квартал 2017 року\nПопередній запис На передодні травневих свят підприємство виконало безліч робіт з покращення житлових умов для мешканців багатоповерхових будинків


13 маловідомих фактів з життя Андрея Шептицького - Духовна Велич Львова\n13 маловідомих фактів з життя Андрея Шептицького\n6 Липня 2015 в 14:30\nПро митрополита Андрея Шептицького, особливо цьогоріч, вийшло дуже багато різноманітних публікацій, видана навіть книга його біографії авторства Кирила Королевського. Однак іноді читати цілі томи текстів просто банально не вистачає часу. Тож пропонуємо познайомитися з митрополитом через цікаві факти з його життя.\n1. Народився графом, був дуже багатим, напевно, як сьогоднішні мільярдери, але став монахом.\n2. Походив зі стародавнього українського роду, проте в 19 столітті рід полонізувався і перейшов на латинський обряд.\n3. Дозвіл перейти на східну традицію Шептицькому дав особисто Папа Лев XIII\n4. Впродовж діяльності Митрополита у Львові між 1901 і 1944 роками в Галичині 7 разів мінялися господарі: австрійці, росіяни, українці, поляки, совіти, німці і знову совіти.\n5. Очолив делегацію до цісаря Франца Йосифа, вимагаючи, щоб українців у Галичині трактували однаково з іншими народами монархії, не принижуючи їхньої національної та людської гідності.\n6. Виступав у віденському сеймі, у Палаті панів, щодо створення українського університету у Львові. Після цього виступу цісар видав декрет, згідно з яким український університет у Львові мав відкритися 1 вересня 1916 року.\n7. Завдяки старанням Митрополита Ватикан визнав УНР 1919 року.\n8. Профінансував створення Народної Лічниці у Львові, а також сиротинця. Для утримання сиротинця віддав гроші, що отримав як пожертву від Папи Бенедикта XV.\n9. Подарував дитячій патріотичній організації “Пласт” свій маєток у Підлютому для літніх таборів.\n10. Віддав свою приватну колекцію на заснування Українського національного музею – 5 кімнат у митрополичих палатах, а в 1911 році придбав для музею цілий будинок на сучасній вулиці Драгоманова.\n11. Зініціював і заснував Земельний банк у Львові, підтримував діяльність українських культурно-просвітницьких товариств “Просвіта”, “Рідна школа”, “Сільський господар”.\n12. Під час німецької окупації Митрополит звернувся з протестом проти винищення єврейського населення до райхсканцлера Гіммлера, а також захщав радянських полонених – писав листа Гітлеру про надуживання Ґестапо й жорстокість до військовополонених.\n13. Організував таємне вивезення 2000 дітей євреїв 14 серпня 1944 року. Їх переховували у криптах, у монастирських школах, сиротинцях Львова й околиць.\nЗ промови владики Бориса Ґудзяка на відкритті Літньої школи “Соціальна думка митрополита Андрея Шептицького” в УКУ\nУ храмі Святої Софії – Премудрості Божої в УКУ триває неперервна 40-денна молитва


На Франківщині поліція шукала 7-річного школяра, який втік від матері. ФОТО - Дзеркало Коломиї\nНа Франківщині поліція шукала 7-річного школяра, який втік від матері. ФОТО\n13 Вер 2017, 08:07\nДнями патрульні Івано-Франківська отримали повідомлення про зниклу дитину.\nМатір хлопчика повідомила, що перед цим забирала свого семирічного сина зі школи на вулиці Вовчинецькій. В той час хлопчик втік, побігши у невідомому напрямку, пише Фіртка з посиланням на Патрульну поліцію.\nЧитайте також: На Прикарпатті розшукують пенсіонера, який зник у сусідній області три тижні тому. ФОТО\nмітки: Івано-Франківськ, пошуки дитини, Прикарпаття\nІсторії успіху (65) Відео (1057) Технології (388) Пишемо новини разом (111) основне (111) Статті (1126) Кримінал (1426) Авторські колонки (179) Туризм (609) Суспільство (12726) Інтерв'ю (84) Афіша (458) Культура (2698) Історія (105) Спорт (979) Здоров'я (86) Економіка (1680) Фото (806) Новини (22693) Політика (1607)


ГОЛОВНА · ЄПАРХІЯ · НАШІ ПАРАФІЇ · БІБЛІОТЕКА · СТАТТІ · ФОТО ГАЛЕРЕЯ · МОЛОДІЖНЕ БРАТСТВО · ДОПОМОГТИ НАМ · ДОПОМОГА НА БУДІВНИЦТВО · КАЛЕНДАР · ПОШУК · КОНТАКТ Tuesday, May 18, 2021\nМетоди та форми діяльності представників неокультів і сучасна політична боротьба\nНаписав Анатолій КУЗЬМЕНКО\nДослідження багатьох вітчизняних і зарубіжних вчених та дослідників свідчать про те, що нині не лише існує реальна загроза, а відбувається процес зрощення неокультів з політикою. Є всі підстави вважати, що у цій ситуації діяльність новітніх і нетрадиційних культів виявляє ознаки здійснення одних із найгостріших і, можливо, найефективніших заходів безпосереднього підриву та вигідного прихованого впливу і тиску – ідеологічної диверсії, підконтрольної спецслужбам, насамперед США як одноосібній супердержаві, котра отримала перемогу в ідеологічній конкуренції з комунізмом, а зараз розгортає на світовій арені непримиренну боротьбу з іншими антиімперіалістичними, антиглобалістськими, антиамериканськими та антисіоністськими рухами, прагне забезпечити одноосібне домінування на світовій арені шляхом нав’язування ліберальної моделі американського зразка організації сучасних національних суспільств іноземних держав і утворення новітньої „американської світової імперії”.\nЗа наявними у автора даними, на початку 90-х років ЦРУ США розробило програму розвідувальної діяльності „HUMINT”, згідно з якою організації новітніх і нетрадиційних культів розглядаються як канали проведення розвідувальних заходів і операцій щодо іноземних опонентів Сполучених Штатів. Зокрема, мормони розглядаються як перспективний канал надходження конфіденційної інформації . Вищевказане свідчить про їх можливе використання американськими та іншими іноземними спецслужбами, нерозвідувальними урядовими та закордонними недержавними організаціями для створення механізму втручання у внутрішні справи нашої держави і проведення на її території повномасштабної розвідувальної діяльності, в тому числі й розвідувально-підривного характеру. Не є великим секретом, що в Україні та інших державах Центральної, Східної і Південної Європи та СНД відбуваються керовані із Вашингтону із залученням місцевих прихильників американської ліберальної моделі суспільного розвитку стратегічні заходи „декомунізації” посткомуністичних суспільств. Однією із форм є „оксамитові”, „помаранчеві”, „трояндові” та інші кольорові революції, котрі спостерігалися у державах Східної Європи, Югославії, Прибалтики, Грузії, Україні, невдалі масові заворушення населення у Киргизстані та Узбекистані. Фахівці з неокультів, правоохоронні органи та спецслужби серед активних учасниками масових політичних акцій опозиційних („демократичних”) сил до посткомуністичної публічної влади постійно фіксують представників неокультів, керованих іноземними місіонерами.\nАвтор ще раз змушений повторитися, що сутність, мета і завдання ідеологічної диверсії викладені одним із головних ідеологів підривної діяльності проти СРСР, першим директором ЦРУ США Алленом Даллесом, який ще у 50-ті роки ХХ століття зазначив наступне: „...В управлінні державою ми створимо хаос и безладдя... Ми станемо непомітно, але активно сприяти самодурству чиновників, хабарникам. Безпринципність, бюрократизм і зволікання підніматимуться до рівня благодаті... Чесність і порядність висміюватимуться і вони нікому не стануть потрібні, перетворяться у пережиток минулого. Хамство і наглість, брехня і обман, пияцтво та наркоманія, тваринний страх одного перед іншим та безсоромність, зрадництво, ворожість народів, насамперед ворожість і ненависть до росіян, – все це ми будемо спритно і непомітно культивувати, все це розквітне махровим кольором...”\nІсторичний досвід таємного протистояння в роки „холодної війни” також засвідчив, що стратегія Заходу‚ зокрема США‚ щодо колишнього Радянського Союзу мала антагоністичний і достатньо жорсткий характер. Сприйняття цієї стратегії під таким кутом зору диктувалося причинами ідеологічного порядку. В цих умовах була необхідна тверезість самооцінки і гнучкість політики‚ об’єктивного ставлення до опонента та його можливостей. Проте‚ таких якостей не доставало радянському керівництву.\nАмериканський соціолог культури Дж.Белл стверджує, що в умовах глобалізації утворився небезпечний розрив (несумісність) протестантських духовних цінностей, що забезпечили саму можливість утвердження капіталізму в світовому масштабі, та, що нав’язуються з допомогою реклами (особливо останнім часом) установками масової культури сучасного суспільства споживання. Нинішнє споживчо-гедоністичне ставлення до життя прямо протилежно аскетично-трудовому духу раннього і класичного капіталізму, блокує самовідтворення його ідейно-мотиваційних основ і всього західного соціокультурного типу.\nАле набагато більш гострим, ніж у межах самого Заходу, культурне протиріччя виявляється в планетарному масштабі. Отут усе більше загострюється нездоланний конфлікт між специфічними ідейно-ціннісно-мотиваційними підставами традиційних цивілізацій і псевдоцінностями комерціоналізованої квазікультури одномірного суспільства масового споживання. Тієї квазікультури, чия американізована продукція виробляється не в ім’я цілей культури, орієнтованих на цінності істини, добра і краси, а в ім’я одержання прибутку в системі розширеного відтворення.\nА оскільки зміст цієї масової культури є суто економічний, то для неї не має значення, з яким ідейно-ціннісним матеріалом працювати, аби дістати максимальний прибуток. При цьому масова квазікультура виступає в якості антигуманного та антикультурного початку і прямо суперечить базовим ціннісним установкам усіх цивілізацій, у тому числі й Західної.\nТаким чином, можна сказати, що основна мета культурно-ідеологічної глобалізації, що нині відбувається, – створення в масштабах усього світу нової людини, яка легко піддається впливу, керованої через засоби комунікації з єдиного культурно-ідеологічного Центру.\nГлобалізація у сфері ідеології зачіпає також і релігійну сферу. Нині фахівцями зафіксовані ознаки того, що глобалісти прагнуть здійснити певну уніфікацію релігійних і національно-культурних цінностей під реалізацію свого всесвітнього проекту. У зв’язку з цим, зазначений процес нині наштовхується на несприйняття континентальними народами Євразії атлантистських цінностей і способу життя. Раціоналізм, дух торгашества та індивідуалізм глобалістів наштовхується на духовний початок континентальних народів Євразії, в основі якого завжди була ідея, а не економічний розрахунок, колективізм та вождізм. Доцільно зробити відповідне роз’яснення. Ініціатори нинішньої глобалізації мають подвійне ставлення до змісту ліберал-демократичної ідей.\nТак, ліберал-демократизм для американців в реалізації зовнішньої політики США заснований на „панамериканському шовінізмі” – „Америка понад усе!”; „Народи світу живуть погано, тому що вони не визнають американські цінності та американський спосіб життя”; „Америка зобов’язана здійснити світову месію...”.\nЛіберал-демократизм для іноземних аборигенів заснований на визнанні носіями цієї ідеології із числа представників еліти континентальних націй (апологетів або агентів впливу глобалістів) меншовартості власних національних (насамперед духовних) цінностей, корисності плазування перед усім американським та доцільності за допомогою американських друзів перевиховувати населення власної держави, позбавляючи його рудиментів, успадкованих із минулих режимів, і запровадити до його свідомості американські стандарти способу життя, ліберальні цінності, навіть всупереч внутрішній природі континентальних народів, які населяють Євразійський простір. У цьому випадку робиться ставка на організацію спрямованого прихованого впливу на прозахідно налаштовані сили в політичних і ділових колах, на представників системи освіти та виховання, а також на молодь.\nЯк наслідок для України – православні духовні цінності, які є історичною першоосновою у формуванні решти загальнонаціональних духовних цінностей, способу життя, сприйняття світу і мислення, визначаються як такі, що не визнані авторами англосаксонського цивілізаційного проекту як основоформуючі елементи нової суспільної ідеології у посткомуністичних суспільствах. Причиною такої їх оцінки може бути той факт, що православні духовні цінності були вже скомпрометовані активним використанням радянським режимом для формування особливої спільності „радянський народ” та відповідного „радянського менталітету”, заснованого на приматі „колективізму”, „радянського патріотизму”, вождізмі” тощо. З цієї причини православні духовні цінності, поряд з іншими духовними цінностями нашого народу, на думку глобалістів, можуть стати на заваді впровадженню ліберальної ідеології та ринкових економічних відносин в Україні та у суспільствах інших нових посткомуністичних держав.\nЗ цієї причини православні та інші національні духовні цінності стають об’єктом ворожих посягань: критики, висміювання, паплюження, ревізування або відкритого придушення з боку ідеологічних конкурентів. Нинішнє загострення протиріч, приміром, у сучасних міжконфесійних відносинах православної церкви частково обумовлено й глобалізаційними процесами, тобто зовнішнім чинником. Зазначене виявляється в діяльності окремих представників новітніх культів, так званих „модернізованих церков”, утворених в США, як правило, за участю ЦРУ та інших американських спецслужб для використання в роки „холодної війни” в таємних операціях проти носіїв комуністичної та інших нелояльних до Сполучених Штатів ідеологій. В діяльності керівників сучасних угруповань новітніх культів в Україні, зокрема афро-американського (Посольства божого), корейсько-американського (Церква Муна) походження, спостерігається прагнення:\n–нав’язати населенню нашої держави природно невластиві модернізовані теологічні уявлення про світ, бога, людину, сім’ю, суспільство, владу і державу, – тобто змінити свідомість народу, нав’язати інші цінності життя;\n–постановити їх у психологічну та економічну залежність від керівництва угруповання, тобто здійснюється спеціалізований психологічних тиск на адептів за допомогою найсучасніших методик психології в галузі управління свідомістю великими масами народу; постійне психологічне спонукання обов’язкового внесення грошових пожертв у зростаючих масштабах на користь „церкви”;\n–здійснювати приховане спостереження і керування поведінкою української пастви, в тому числі й в періоди підвищеної соціально-політичної напруги в суспільстві, таким чином втручаючись у внутрішні справи Української держави (найбільш характерно було виявлено у „Білому братерстві”).\nСаме з цієї причини значна група впливових політиків-лібералів, так званої „євроатлантичної орієнтації”, сприяє поширенню та зміцненню позицій іноземців–лідерів новітніх і нетрадиційних культів, американського походження, в тому числі тоталітарного та деструктивного характеру. Не цураються ці політики також їхньої фінансової і політичної підтримки під час передвиборних кампаній та інших політичних акцій. Вітчизняні та закордонні ЗМІ періодично повідомляють про зв’язки окремих представників „Нашої України” і БЮТ з лідерами неокультів, котрі діють в України .\nЗазначена діяльність, якщо не завдає помітної шкоди одразу, то принижує роль традиційних церков, вносить відповідний додатковий розбрат у душі віруючих, примушує відходити їх від сповідання вірувань традиційних для України церков.\nПри проведенні своїх масових заходів керівники неокультів нерідко використовують останні досягнення науки та техніки. Особливу увагу приділяють вивченню психології в галузі психологічних методів впливу і управління великими масами народу. Часто використовуються особливі методи впливу на психіку, гіпноз, екстрасенсорику і навіть спеціальні апарати, створені для прямого впливу на мозок, котрі підключаються до комп’ютерних мереж. Проте, СБ України та інші правоохоронні органи України у відсутності політичної волі з боку вищого керівництва держави не проводять достатніх заходів щодо документування і правого припинення зазначених фактів. Вони, у кращому випадку, обмежуються лише оперативним спостереження за процесами.\nАвтор ще раз наголошує на тому факті, що більшість з неокультних рухів виникло на території США штучно за участю американських спецслужб для боротьби зі всесвітнім комунізмом. Нинішній їхній деструктивізм полягає в тому, що з самого початку зазначені угруповання створювались для розвалу, привнесення негативів у суспільні відносини та у свідомість людей. Крім того, набувши значного фінансового капіталу і високого суспільно-політичного впливу в США та світі в цілому, сучасні керівники зазначених структур, на зразок „Аль-Каїди”, частково вийшли з-під контролю спецслужб і здійснюють власну зовнішню політику з амбіціями на монопольне управління світом. Від негативних наслідків їх діяльності нині потерпають й колишні європейські партнери американців по „холодній війні”.\nТак, на відміну від України „неокульти” визнані у Франції, Німеччині, Росії, інших іноземних державах як шкідливі для суспільної моралі та здоров’я. Так, французькій спеціальній службі „РЖ” (політичного розшуку), контррозвідці ДСТ і загальнодержавній розвідці ДЖСЕ законодавчо надано право оперативно контролювати та припиняти діяльність подібних тоталітарних сект та організацій з метою викриття, попередження, припинення чи зниження їхнього негативного впливу на французьке суспільство . Аналогічні повноваження має німецька федеральна контррозвідка БФФ і розвідка БНД та російські відповідно ФСБ і ФСК. В нашій державі на відміну від інших нещодавно керівник однієї із сект навіть призначався головою Служби безпеки України. Це дуже неоднозначна і знакова подія для проблеми, що досліджується. У світовій практиці кадрової політики спецслужб подібного не траплялося.\nЩодо особливостей методів, котрі застосовуються під час ритуальних заходів неокультовими організаціями, необхідно зазначити, коли людина переживає моменти екстазу, зокрема й релігійного, в її організмі виробляються ендорфiни — речовини, подібні до наркотичних. Саме вони створюють відчуття щастя, польоту. Наприклад, ендорфiни виробляються організмом жінок під час пологів. Окрім знеболювання, вони також служать своєрідною винагородою організмові за зусилля, допомагаючи повніше відчути щастя материнства та гармонію зі світом. Схожими відчуттями супроводжується творча діяльність. Ще ці почуття добре знайомі альпіністам. Ризик, важка праця, кисневий голод. На верхівці — екстаз та почуття богоподiбності. Заради кількох таких хвилин багато хто готовий жертвувати всім.\nЗначну частину членів новітніх релігійних та містичних об’єднань можна порівняти з наркоманами, які готові на все заради чергової дози. Наркоман досягає екстазу, просто вводячи шприц у вену. А названі об’єднання нерідко запозичують з арсеналу східних релігій різноманітні психотехніки, що допомагають впливати безпосередньо на центр задоволення в мозку. До неорелігійних груп людей приводять різні мотиви — невдоволення життям, прагнення до самопізнання, бажання виділитися з натовпу. Проте потім ті та інші потрапляють на бiохiмiчний „гачок”.\nСтрах — головна зброя тоталітарних культів. Страх людини перед самотністю після тривалого перебування у громаді, де вона не могла на самоті залишитися зі своїми думками. Страх перед самостійним життям, котре здається неможливим після обмеженого світу релігійної громади. Страх перед переслідуванням, а в деяких випадках i фізичною розправою, на що здатні „брати та сестри”, які так захоплено закликають до „загальної любові”.\nДо основних деструктивних ознак культового устрою релігійної або містичної групи тоталітарної спрямованості можна віднести:\n– групову ізоляцію (ізоляція групи, ізольована група), що призводить адептів до усвідомлення власної групової надзвичайності;\n– наявність директивного лідера, який орієнтує групу за вигідним для себе напрямом у прийнятті колективного рішення;\n– однорідність (гомогенність) групи, що має розвиток внаслідок недопущення (часто лідером) існування різних думок або цінностей;\n– відсутність визначених процедурних норм, особливо у ситуації емоційного напруження або стресу .\nНаслідками домінування групового мислення стають такі загальні негативні характеристики:\n– формується завищена оцінка влади (могутності) групи, що включає ілюзію невразливості та віру в групову мораль;\n– адепти отримують впевненість, що навіть у ситуації стресу членство у групі є раціональним; з’являються групові стереотипи, що беззастережно підтримуються всіма;\n– культивується примус (груповий тиск) заради підтримання групової однорідності, що, як правило, включає самоцензуру, ілюзію одностайності, тиск на вільнодумство тощо.\nВнаслідок постійної психологічної обробки з боку лідерів у тоталітарних сектах відбувається трансформація групової свідомості її членів i виникають певні моделі групового мислення. Розглянемо деякі з них.\n1. Одностайність членів групи не спонтанна, а спланована i манiпулятивно реалізується лідерами культу. Харизматичний лідер формує навколо себе віддану верхівку (еліту), яка i є „групою ухвалення рішення”, тобто процес реального ухвалення рішення відчужений від пересічних адептів. Індивідуальне прагнення останніх належати до групи формується через постійне суворе випробування їхньої вірності культовим ідеалам з використанням практики „батога i пряника”. Культ стає визначальною ціннісною орієнтацією життєдіяльності людини i єдиним, первинним, джерелом міжособистісних зв’язків членів культу.\n2. Структурні недоліки виражені у деiндивiдуалiзацiї як результат прагнення членів культу до однорідності. Спростовуються усталені життєві принципи i „приймається” новий набір норм та стереотипів поведінки, що схвалені групою. Деiндивiдуалiзацiя не вторинний продукт культової практики, а навпаки, культ існує заради „забезпечення” своїх прихильників особистісними змінами, заміни їхньої світоглядної орієнтації, поведінки та спокуси контролю.\n3.Спонтанні та манливі стресові ситуації („провокаційні ситуаційні контексти”) мають вигляд жорстокого соціального контролю, що використовується як інструмент почуття провини, страху та ганьби за власне минуле з метою створення постійного емоційного напруження i сподівання на привабливе майбутнє. Проте для адептів обов’язковою умовою його досягнення є суворе дотримання внутрішньої групової регламентації, що встановлена i діє виключно в інтересах еліти („групи ухвалення рішення”). Отже, спостерігається відчуження, деприватизацiя щодо процесу ухвалення особистістю рішення.\n4.Передчасне погодження з думкою групи модифікується у беззастережну, екзальтовану відповідність культовій доктрині. За умови відсутності можливості критикувати рішення еліти, необхідним стає неадекватне обожнювання як самої доктрини, так i її носіїв: доктрина — єдиний шлях до правди, з нею мало погоджуватися, їй необхідно повністю відповідати.\nЗазначена діяльність призводить до певної руйнації особистості через такі форми:\n–фізичні (обмеження у харчуванні, сні, виснажлива робота);\n–психічні (негативні зміни у психіці та поведінці особистості, виявляється її нездатність до критичного мислення);\n–розумові (звуження інтелектуальної та культурної сфери особистості, обмеження знань, навичок i умінь, що стосуються культу);\n–соціальні (регресія здатності до спілкування, тотальна ворожість до всієї системи функціонування суспільства).\nЗа свідченням представників французької Асоціації захисту сімей i осіб від згубного впливу сект (Аssociation pour la Sauvegarde de la Famille et de la Jeunesse, Herblay, France), процес втягування нових адептів до секти має ретельно розроблену стратегію і умовно поділяється на чотири етапи.\nІ етап(полестити та спокусити):\n–досягається через прості, навіть спрощені відповіді на складні питання буття (життя, смерть, хвороба) у теплий атмосфері групи;\n–наголошується на всіх актуальних проблемах сучасної епохи (екологія, прибульці з космосу, медитація, „звільнення” тощо);\n–використовуються лестощі („ти гарний, розумний, ти потрібен нам для Великої Місії”);\n–гарантуються щастя, свобода і знання.\nІІ етап (нейтралізуються психозахиснi якості особистості та її здатність до критичного сприйняття дійсності):\n– досягається завдяки втомі (напружена праця, лекції, тривале проповідування по домівках або у громадських місцях з метою вербування нових членів, виснажливі медитації, молитви, засвоєння доктрини секти тощо);\n–відбувається зміна режиму харчування (дієта, піст тощо);\n–створюються такі умови життя, за яких адепт не може „зупинитися” i замислитися над тим, що він робить i як живе;\n–обмежується приватне життя особи (значно зменшується можливість побути на самоті, обов’язкове насильницьке сповідування перед групою, статева регламентація тощо);\n–змінюється лексичний запас (майбутній сектант повинен опанувати мову, котра „добре” сприймається на слух, справляє враження серйозної у науковому або релігійному сенсі, проте має смисл лише всередині групи);\n–зазначена методика позбавляє адепта будь-якого спілкування зі світом i фактично звужує його інтелектуальний потенціал (результат, протилежний обіцянкам на I етапі).\nІІІетап (закріплюється членство адепта у групі, стимулюються соціальні розриви):\n–настійні рекомендації (покинути навчання);\n–від’їзд за кордон (як правило, під приводом продовження сектантської підготовки);\n–розрив із сім’єю, друзями, суспільством; будь-яка інформація, що надходить ззовні, проголошується підозрілою та необ’єктивною; всі, хто критикує секту, змальовуються негативно, як небезпечні й такі, які виступають проти прогресу людства; іноді родина проголошується відповідальною за всі труднощі, що спіткали членів секти;\n–суспільство визнається місцем загибелі, медицина вважається непотрібною, психіатрія — небезпечною, інші релігії як повністю переборені, політика — застарілою; лише група під керівництвом Свого Вчителя, який оголошує себе рятівником людства, може вести паству дорогою до щастя;\n– коли у свідомості членів групи поширюється впевненість у власну винятковість i здатність до спасіння людства, їм пояснюють, що „суспільство чинить опір, у нього є свої звички, свої інтереси, вам не повірять, вас переслідуватимуть; i це є доказом того, що ви — в Істині; така аргументація збільшення опору суспільства щодо адепта призводить до глибшого поглинання останнього сектою.\nIVетап(передбачається зробити повернення до суспільства неможливим):\n–відсутні прибуток, соціальна підтримка та практичний професійний досвід;\n–часта зміна місць перебування не дозволяє встановлювати стійкі зв’язки із зовнішнім (стосовно групи) світом, які б могли полегшити повернення;\n– втрачаються старі друзі;\n–родинні зв’язки або розірвано, або загострено до конфлікту;\n–якщо подружжя та їх діти — члени однієї групи, то неможливо вийти з секти одному, необхідно, щоб цього зажадало якнайменше двоє дорослих членів родини;\n–страх, жорстка дисципліна, суворі покарання, постійні доноси, побоювання зовнішнього світу, грошові борги тощо;\n–приймається рушення, що простіше залишитися, бути як інші;\n–можливість досягти щастя, свободи, багатства або знання повною мірою узгоджується з необхідністю терпіти страждання;домінуючою стає мотивація, що дуже нерозумно відступати, коли мета вже близько, коли вже стільки вистраждано i вкладено (у тому числі й фінансів); якщо член секти пережив багато страждань, то він готовий до більших випробувань.\nНаведені вище етапи спрямовані, насамперед, на те, щоб швидко і міцно злити людину із сектою, спаплюжити її свідомість та розвинути комплекс гострої iнфантилiзацiї. За таких умов адепти культової групи стають повністю залежними від свого „вчителя” i здатні перетворитися на небезпечних фанатиків.\nУ 1993 р. в Україні було проведено психологічну експертизу з метою дослідження людей, які відчули на собі вплив деяких новітніх релігійних культів („Велике Біле Братерство”, „Богородичний центр” тощо). До складу експертної комісії входили досвідчені вченi-психологи (О.Жажков, О.Бухтіяров, Л.Тарасова). У результаті дослідження вони дійшли висновку: у людей, які зазнали впливу керівників цих угруповань, піддалися „зомбуванню” психоенергетичними засобами, відбулися в особистих інтелектуальних i енергетичних структурах суттєві розлади. Такі зміни виявляються у механізмах нервової регуляції поведінкою i життєдіяльністю. Відбувається спотворення природного механізму функціональної асиметрії.\nДослідники зазначають, що подібні результати спостерігалися доктором Камероном („Програма ЦРУ М-Культура”, Канада) при застосуванні ним шокової та інших форм впливів на психіку. У таких осіб понижуються вищі інтелектуальні функції та вербальний інтелект, що, у свою чергу, спричинює зниження порогу критичності, підвищенню догматизму i стереотипії в інтелектуальній діяльності; змінюється співвідношення інтелектуального рацiонально-логiчного та iррацiонально-iнтуїтивного контурів вертикальної ієрархії нервової регуляції. Таким чином, це призводить до придушення творчої індивідуальності, а особливо творчої уяви, механізмів висування і критичної перевірки гіпотез, інтуїції, пластичності поведінки тощо.\nБуло виявлено наступні фенотипічні риси у структурі особи: соціальна дезадаптацiя; схильність до формування чи сприйняття так званих надцiнних ідей, котрі з часом оволодівають свідомістю індивіда, знецінюючи все інше; поєднання характеристик підвищеної чуттєвості з емоційною холодністю, відчуженістю у зв’язках із соціальним середовищем. Проте слід акцентувати увагу на принципі добровільності, котрим керуються вируючі, сприймаючи ті чи інші релігійні погляди, ідеї, настанови, релігійний авторитаризм тощо.\nСаме цей принцип стає тією „нормою, певним статусом, без чого віруючий свою життєдіяльність i уявити не може” .\n Новітні та нетрадиційні культи, транснаціональні об’єднання і безпека України./ Кол. авт.В.М. Петрик, Коваленко А.А., Кузьменко А.М. та ін. (ч.1). - К., 2001. - 203 с.\n Еріх Шмідт Еенбум. Спецслужби Ватикана//РозвідкиПівнічної Америки‚ Європи та Японії. Країнознавчий портрет і аналіз: Монографія. Вайнгайм: Дослідний інститут політики миру (ФРН), вид.STOPPEL.-1995‚ ISBN 3-89306-726-4.\n Сьомін В.С. Міжнародні християнські організації та національна безпека України: Монографія. - К., 1999.\n Mark N.Wexler. Expanding the Groupthink Explanation to the Study of Contempory Cults// Cultic Studies Journal. -Vol.12. -1999. №1 - С.49-79.\n Косуха П. Деструктивнiсть i тоталiтарнiсть у релiгiйнiй дiяльностi// Феномен релiгiї. - К.: Iн-т фiлософiї НАН України, 1996. - С.8.\nОпублікував Dviniatin February 16 2007 - 18:58:30 0 Коментарів · 2254 Прочитань\n8566415 унікальних відвідувачів


Вікторія Гробова: «Ми не залишимо людей наодинці з новаціями реформування ЖКГ» | Блок Петра Порошенка «Солідарність» | Сумська територіальна організація\nПро це депутат від фракції «БПП «Солідарність» в міськраді, голова постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, енергозбереження, транспорту та зв’язку зазначила під час зустрічі з жителями Хіммістечка.\nЯк і місяць тому Вікторія Гробова знову провела розширену зустріч з жителями свого округу, яка цього разу була присвячена питанням створення ОСББ та проблемам ЖКГ Хіммістечка.\n«Щодня зустрічаюся з виборцями і більшість питань стосуються саме житлово-комунальної сфери, при цьому мало хто з людей знає, що до 1 липня у них є шанс власноруч змінити ситуацію, або ж влада міста зробить це сама, не порадившись з людьми», – наголосила Вікторія Гробова.\nЗа її словами, з 1 липня поточного року мешканці багатоквартирних будинків мають право самостійно обрати управителя будинку, організацію чи компанію, яка його буде обслуговувати, або вони повинні створити об’єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ). Якщо ж мешканці цього не зроблять, керівництво міста, не запитавши людей, самостійно обере ту чи іншу компанію, яка обслуговуватиме їх будинок. Саме тому надважливо було розказати сумчанам про їх права.\nПід час жвавого обговорення люди змогли особисто задати питання голові Асоціації ОСББ «Сумщина» Роману Гученку, який вже пройшов шлях до створення одного з найкращих ОСББ в Україні.\nОкрім обговорення питань ОСББ люди змогли поспілкуватися з керівниками ЖЕКів.\n«Переходячи від слів до справ ми вирішили діяти, тому роздали кожній людині анкети в яких мешканці будинків мають дати оцінку роботи ЖЕКів. В подальшому анкети будуть розповсюджені по всьому місту. Аналіз анкет дасть привід до розірвання контрактів з недобросовісними ЖЕКами», – зазначила Вікторія Гробова.


Перші кроки — День останній і перший\nДень останній і перший\nTags: Тарасенко Таміла\nАвтор: Таміла Тарасенко.\nРозпечена краплина сонця у бляклому небі. Вітер степу. Пахощі пропеченого ковилу та полину. Нікого навкруги. Благодать!\nІ знову – втретє за ранок! – насмішкувате шепотіння над вухом:\n- Агов, відьмо! Сьогодні –твій останній день.\n- Не глуха, - не стримую злості, хоч і розумію, що робота в нього така: тричі сповіщати про волю богів.\n- То що ж? – у голосі невидимці - радість: нарешті я заговорила.\n- Що " то що ж "?\n- Каятися будеш?\n- У чому ?\nВажке зітхання підозріло схоже на справжнє: мабуть, і за все століття служби не часто зустрінеш таких недотеп.\n- Ти ж природжена відьма, так?\n- Припускає вона! Твій обов`язок - допомагати людям, лікувати їх, радити, як краще чинити. А ти?! Не дочекавшись посвяти, чкурнула вглиб степу. Самітницею вирішила стати, чи що? Для чого милосердні боги у твій рід іскру Сили пустили?!\n- А я їх прохала? - Пауза. Щось боги не поспішають цілити у відступницю вогненною стрілою. У цьому питанні вони ощадливі, стріли бережуть – я ще у дитинстві переконалася.\nГолос, не дочекавшись негайної кари, знову береться за своє:\n- Не прохала вона! А бабцю, коли та вмирала, хто за руку тримав ? Чи не знала, як у вашому роду Сила передається?\n- Знала,- без особливої радості визнаю очевидне. Не репетувати ж на весь степ, що тоді не могла інакше, що більше не було кому, що в таку мить не відмовляють..? От і роби після цього добрі справи! Мовчу й непомітно косую вбік далекого селища: там - на обрії - стовп диму. Що там у них, у колишніх сусідів? Гульбище влаштували? Пожежу гасять?\n-А як знала, то треба старших слухати, - не вщухає співрозмовник. – Он інші свій обов’язок виконують, а декому важче ніж тобі: сама знаєш, нова релігія, справжні боги під забороною, те та се…Дехто й вогнище потрапив, а ти...\n- Мені й так спекотно, - відмахуюся я. Дим над селищем застеляє півнеба. Та що там діється? Зрештою, щоб там не було, це не моя справа.\n- А потім вони потраплять до вирію, а от тебе вже в пеклі чекають!\n- Та не піду я туди! – От причепився, гірше ніж колись родичі! А тут ще цей дим…\n- Та хто тебе питати буде?!\n- Чи не сам казав: я - природжена відьма. Отже? Отже, не можу я вмерти, поки хоч-кому свою Силу не передам. А кому її тут, на самоті, передаси?\n- Так вона у тебе все’дно пропадає! Пилом припадає у найдальшому закутку душі.\n- Але й не заважає, просто я чаклувати не прагну. У місцевих відьом така собі таємна домовленість із князем: ми людей не чіпаємо, вони роблять вигляд, що чаклунок просто немає. І все задоволені.\n- Домовленість домовленістю, а інші крадькома…\n- А я не хочу крадькома!\n- Добре, - у голосі вісника вчувається погроза. - Вмерти ти, припустимо, не можеш, а от почати вмирати - хоч зараз. А це і боляче, і огидно. Так що дивись, аби в пекло не запроситися…\n- Авжеж, там незрівнянно краще. І взагалі, ти ж – посланець богів! Що це за розмова така в нас: де стовп вогненного світла? Де гучний, немов грім, голос, де проникливі слова, такі, що ледь почуєш - і впадеш, вражений, на коліна?\n- Так - таки й упадеш? – відверто сумнівається співрозмовник. – З місця не сходячи? Так запраглося на вогняний стовп помилуватися ?\n- Так якось-то не дуже, - земля під ногами тверда, просушена щедрим літнім сонцем – боляче це, з розмаху на коліна, не сходячи з місця. Можна й без вогненного стовпа потерпіти. - Та що там у них сталося?! - виривається в мене аж проти волі: скільки не переконуй себе, що на свято в селищі можуть розкласти чималі вогнища, але не настільки ж! На таке і хмизу з усього степу не зібрати.\nУ голосі посланця раптом з`являються нотки співчуття:\n- Кочівники напали. Ти б хоч спробувала допомогти кому-небудь з горопах. Лише уяви, як їм зараз допомога потрібна…\n- Мені ж сьогодні помирати. Яка допомога?\n- Помреш – і відразу до вирію. Інші усе життя намагаються, заслуги збирають… Ти от кому-небудь хоч раз у своєму житті допомогла? Хоч не як цілителька,а просто, по-людськи?\n- Як же, а хто одягав молодшу сестру? А хто зі стола під час свята прибирав?\n- Ну й? – співрозмовник раптом відкидає глузливі нотки, стає на диво серйозним, але я не можу так відразу відмовитися від обраного тону.\n- Що "і"? Не я ж так по-дурному дитячі сорочечки шию, що не відрізнити, де перед, а де зад. І, взагалі, глинище близьке, мисок нових швиденько наліпили, навіть не особливо дивувалися, що не пам`ятають, коли перебити посуд встигнули - свято, все-таки.\nПосланець мовчить, але мене вперше в житті не радує самотність. Селище далеко, туди не встигнути. Я ж добре знаю степ, і він мене любить, тож захистить і сховає від ворогів. Своїм я вже не встигну допомогти: поранених просто доб`ють – хто ж бере у полон калік? А під час втечі ніхто сповна розуму не потягне за собою такий тягар: і родича не врятуєш, і себе загубиш. Чому ти мовчиш, посланцю? Чому не підказуєш правильне рішення? Тобі ж неоднаково, як я вчиню?!Чому не кажеш, що мій обов’язок – допомагати боротися вцілілим?\nЯ- жінка! Мене не вчили боротися, чуєш?! Так, умію, інакше б не вижила в степу, та тільки моїх сил на пару - трійку ворогів вистачить, не більше. А інші що із мною після зроблять? Я навіть умерти не смогу: кому я посеред бою Силу передаватиму? І ще, волосся й очі в мене світлі, а такі рабині, говорять, за морем у ціні. Ще вбивати не стануть. А рабою я не буду, нізащо не буду, чуєш?! Мовчиш? Тебе розлютила безглузда, дитяча суперечка чи хочеш, щоб я сама, без підказки обрала шлях? Чи я вже, не помітивши, потрапила в обіцяне пекло? Чи я в чому винна? Я ж просто прагла залишитися осторонь…\nУглиб степу, падаючи й збиваючи в кров ноги, бігла молода жінка, то несучи на руках, то тягнучи за собою донечку. Мала так утомилася, що вже й не плакав. Спершу поряд була велика юрба односільчан, але хтось згорнув убік, хтось відстав дорогою, хтось упав зі стрілою в спині забився у безжальній петлі аркана. Переслідувачі затрималися, зв’язуючи полонених і оббираючи трупи. За її спиною чувся тупіт двох чи трьох коней, але стукіт копит розривав вуха й серце, немов їх був цілий табун. Добігти б до балки - там повинен бути сторожовий пост, там урятують. Тільки б добігти туди хоч на політ стріли… Швидше, Зореславе, швидше! Дитина, спіткнувшись, впала на землю, її святкова одежина зачервоніла на вицвілому ковилі краплею свіжої крові. Мати із жахом рвонула прокляте вбрання, любовно зшите довгими ночами, аби на святі її дівчинка була найошатніша серед ровесниць. Міцна тканина розповзалася під божевільними пальцями гнилим дрантям, але це - даремно втрачений час: біла сорочечка – так само гарна ціль для аркана, ні, для стріли: хто стане возитися з малям втомленій, стогнучій колоні рабів під час довгого переходу? Швидше, Зоренько! Не час скаржитися на збиті ніжки! Жінка підхоплює дитину на руки, почуваючи, як гаряче повітря рве спалені легені:надовго її не стане.\nБоги! Старі, нові, які завгодно! Нехай я вмру, нехай буду горіти в пеклі, але врятуйте дитину! Скільки таких зойків сьогодні чув розтерзаний, переораний копитами степ? Краще не знати… Але чомусь почули саме її: немов із згущеного повітря перед нею з’явилася дивна дівчина, майже дитина, з непокритою головою, засмаглої під безжально щедрим сонцем шкірою й у чоловічому одязі. А от очі в дівчиська, немов у старої, - хіба сліпий не зрозуміє: відьма! Жінка, не в силах вимовити і слова, ладна була впасти навколішки, але не встигла. Важко зітхнувши, відьма торкнулася її плеча - і втікачка знову сповнилася сил. Та дорогоцінного часу не надолужити - погоня вже зовсім близько.\nЛедь всміхнувшись невисловленим благанням зустрічної, відьма переводить погляд на переслідувачів, зосереджено супиться – і передній кінь запинається, непевне, боком розгортається і валиться під ноги іншим вершникам. Лютий лемент незрозумілою мовою, хижий спів стріли. Не влучили! Посвист аркана. Дівчина пильно дивиться на смертоносну петлю й та, не долетівши, падає в її ніг. Часу на зволікання більше немає, і вона кидається навздогін незнайомці, відчуваючи легку слабість і навіщось повторюючи подумки: "От і роби після цього добрі справи…" Ще стріла. І досвідченій чаклунці не під силу відвести зброя від мети, стоячи до неї спиною. А якщо на бігу, а твій ворог - кращий стрілок у загоні… Та однаково серце вкололо почуття провини, коли супутниця впала, спіткнувшись востаннє, прикривши своїм тілом доню й видихнувши залишком повітря:\n- Зореньку… у балку… уже скоро… ліворуч…\n- Добре, - ривком висмикнувши дівчинку з-під тіла, що стало раптом кам’яно-важким, не витрачаючи часу на непотрібні прощання, відьма кинулася до рятівної балки, яку до того старанно обходила у своїх мандрівках. Звідти вже стали вискакувати лучники, хтось викрикував нерозбірливі поради втікачам. Переслідувачі, ледь потверезівши від азарту погоні, зрозуміли, що перевага не на їхньому боці. І поспішили розвернути коней, пославши наостанок кілька стріл у перекірливому здобич.\nХай йому… Я навіть не думала, що смерть - це так боляче. Й образливо – оттак, від останньої чи не навмання випущеної стріли… І часу раптом зовсім не стало, навіть на помсту - нехай вже мстять воїни. Що ж ти, Зореславо? Знайшла час плакати. Велике дівча, а не розумієш, що тобі потрібно бігти до балки: там у сторожів селище, там жінки, там тебе прихистять і врятують. А тут ще безглузда смерть… Біжи, дурненька! Дівчинка застигла на місці, і її супутниця з останніх сил злегка стисла худеньку дитячу ручку й відважила легкий ляпас, прагнучи привести її в почуття. Крізь дитячий страх в очах малої майнув паросток прадавньої мудрості, і вона помчалася до балки, пригинаючись на ходу, немов знаючи, як можна укритися від випадкової стріли.\nХтось кинувся їй назустріч, прикрив щитом. Хтось із молоді, розраховуючи на легку похідну кольчугу й везіння, добрався до розпростертої дівчини. У неї вистачило сили перевернутися, і тепер у широко розкритих сірих очах відбивалося сонце...\nОт ти яка, смерте! Я - в кожній краплі сонця, у шелесті вітерцю, у кожній пір’їнці птаха. А що, добре. І вже точно не страшно.\n- Ти б не захоплювалася: нам пора. – Знову посланець?!\n- Куди це?\n- До вирію. Все, як домовлялися: заслужила - одержуй нагороду.\n- Отже, заслужила? Не буде мене ні у твоєму вирію, ні у твоєму пеклі .\n- Чи хто тебе питатиме, дівчинко?\n- А тебе? - птахом, сонячним променем, вітром я ковзаю над степом. Варта з балки прочісує всі підходи до застави. Один із воїн натрапляє мертву породіллю. Як тільки вона в такому стані змогла забратися так далеко? Та не це важливо. Немовля – крихітна дівчинка - виглядає мертвою. Та коли її кілька разів струсонули, пролунав писк, на дивно пронизливий для такого маля. А ви б що робили, яки вас силою втиснули до крихітного тільця, а потім труснути щосили!\n- Бач, дзвінкоголоса. Ще одна майбутня мати. А ту дівку шкода: умерла, рятуючи чужої дитину.\n- Звідки ти взяв, що чужу?\n- Звідти й взяв. Згадай: це ж була та відьма, яка в степу блукала.\n- А казали, що вона - божевільна, а от дивись, заради чужої дитини себе не пожаліла.\nУ плачі немовля вчувається справжня лють. Одна із тих жінок, які обступили, втішаючи, заплакану Зореславу, кинулася додому, промовляючи щось про свіженьке молочко для зголоднілого малятка. Інша підхопила дівчинку на руки, намагаючись заколисати, і втрутилася до розмови.\n- Мало чого говорять. Ваша відьма заслугувала, щоб її поховали по-людськи, а князеві, як приїде, краще про це взагалі не згадувати: підібрали двох сиріток, старші втікачі загинули – і все, а то мало що може трапитися...\n- Може, цю, меншеньку, на честь тої відьми назвати? Однак після хрестити. Хто там тепер родове ім`я запитує.\n- Як її хоч звали?\n-Златою. – Це один із тих, хто кинувся мене рятувати, переконався, що запізно, і тепер винувато мнеться біля старших. - Я сам - із сусіднього дворища. Непогана ніби дівка була, тільки дивакувата трохи.\nНу, спасибі, втішили. А отут ще посланець єхидно нашіптує на вушко:\n- Не встиг сказати: милосердні боги подарували тобі ще один шанс. До зустрічі через кілька років, Злато. Бачиш, і до новому імені звикати не доведеться, - а я у відповідь на таке знущання лише й можу, що подумки поклястися, що при наступній зустрічі зі мною комусь ну дуже не поталанить. І почути у відповідь сміх…\n… Маля знову починає пищати, цього разу жалібно: боги, їх посланці, кочівники, втеча, порятунок незнайомого дівча, власна смерть і власне народження - де вже отут викриєш час попоїсти? Я їсти хочу, ви чуєте?! Нарешті! Що це? Не люблю, не буду молока! А так, забула, я ж немовля… Добре, давайте сюди ваше молоко!\nWork on MaxSite CMS | Generation time: 0.2442 | SQL: 12 | Memory usage: 4.47MB | Login


Думками українців / Блоґ: Святослав Вишинський / ВКурсі.ком\nДнями Інтернет поповнився черговою петицією — цього разу частина ліберальної інтелігеції, очолена Тарасом Возняком, опублікувала звернення до Комітету опору диктатурі з приводу «недопустимості» його співпраці зі Всеукраїнським об'єднанням «Свобода». Партію націоналістів кваліфіковану як ксено- та гомофобську, а її виборців — як «антисемітів» та «расистів». Цитувати не буду. Мене більше здивувала реакція читачів мережевих видань. Достатньо відкрити «Українську правду» або веб-сайт газети «День» — і переконатись у тому, наскільки наукові звання та «европейські цінності» «перегукуються» з думками пересічних українців.\n10 квітня 2012, 16:09\nАвторизовані коментарі варті цитування:\nПросто «немає слів»!.. Цей лист, як на мене, яскраве підтвердження давньої мудрості про «лихо з розуму»! В Україні твориться «кримінально-олігархічна диктатура», яка торгує суверенітетом та територією, брутально нищиться правосуддя, цинічно порушуються права і свободи людей, а деякі наші інтелектуали з усією «сміливістю та ентузіазмом», вартими більш достойного використання воюють з «антисемітизмом та ксенофобією» ВО «Свобода»! Таке враження, що ці інтелектуали прилетіли з космосу, а не живуть в Україні, яка 20 років виборсується з колоніальних лабет довжиною більш ніж 350 років, маючи за влучним виразом Дж.Мейса покалічене «постоталітарне, постгеноцидне суспільство». Чи може їх спіткала "історична амнезія", про небезпеку якої для повноцінного відновлення України писала О. Пахльовська. А може у них «атрофія совісті та співчуття» і їм не болить історична доля українців, як вона болить, наприклад Т. Снайдеру «Криваві землі»? «В своїй хаті — своя правда, і сила, і воля!» писав Т. Шевченко. Люди добрі, то де ж та наша спільна українська хата, як не в Україні! Але як тільки українці намагаються облаштовувати свою хату, їх зразу ж називають ксенофобами та антисемітами, допоки?!\n/Коментар на веб-сайті газети «День/\n10 квітня 2012, 16:11\nЗдивував мене цей лист. Йде жорстока боротьба за долю України. Боротьба з українофобською кримінальною владою. Весь світ обурюється тим, що діється в Україні. Подолатиту згуртовану команду відвертого і нахабного криміналу дуже важко. В першу чергу тому, що українське суспільство розколоте. І це сталося не в останню чергу з вини української інтелігенції, яка в білих рукавичках хотіла стояти осторонь тої боротьби, що відбувалася. Згадаймо «противсіхів». То вони мали «золоту акцію», яку віддали зеку-президенту. Країна покотилася у прірву. Картина моралі просто жахлива. Оці випадки в Миколаєві, у Сімферополі… А мало таких повідомлень з усіх кінців України, коли син зарубав матір, молода мати викинула свою дитину на смітник?.. Чи усвідомлює інтелігенція свій обов'язок перед суспільством, чи не відчуває вона своєї вини в тому, що відбувається з народом? І от політичні сили, які усвідомлюють критичність ситуації нарешті (!!!) вирішили об'єднати свої зусилля в боротьбі з тоталітарною бандюківською загрозою. І де інтелігенція? не видно консолідації її сил. Давати поради та виставляти вимоги мають моральне право лише ті люди, які самі щось роблять для боротьби з страшною загрозою. Люди, які підписали той лист, фактично б'ють в спину КОДу, працюють на його розвал. «Розділяй і володарюй» — відома технологія з прадавніх часів. Як же не побачити той гачок, на який загарбники намагаються в черговий раз зловити українців? Та скільки ж можно наступати на ті самі граблі? Ще Ольга Кобилянська про це писала в 20-х роках минулого столяття. Підписантам не подобається ідеологія «Свободи»? Панове! Та хіба про ту ідеологію йде мова? Хіба в своїх виступах Тягнибок пропагує те, що вам не подобається? Він декларує спільні проекти, які напрацював КОД. Ну то поважайте КОД, який бореться. Він бореться, а ви, вибачайте, не дуже. Щось не чути було вашого обурення діями влади, якими обурюється весь світ. Не читав я такого листа від вас на захист Тимошенко чи Луценка, чи інших політв'язнів сьогодення. Борітеся! Тоді будете мати право щось вимагати та радити. Зараз такого права ви не маєте. Не заслужили. І ваші регалії в данному випадку мало чого варті. Не стріляйте в спину тим, хто бореться!\nВадим Шмирьов (Свириденко)\n10 квітня 2012, 16:14\nЯ вже приводив приклад 2-ї світової війни. Коли Рузвельт з Черчілем пішли на союз з патологічним тираном Сталіним. Щоб виграти війну. Невже наші рафіновані демократи відчевають себе настільки сильними, щоб відсікати від опозиції сили з тими чи іншими «заскоками2? Я маю массу претензій до Королевської, Гриценка і Ляшка. Але якщо вони можуть щось зробити для усунення відвертих злодіїв і бандитів від влади, то чому не співпрацювати з ними? Одночасно викраваючи їх підігрування владі — коли воно дійсно є. В тій самій Свободі є маса патріотичної молоді, яка повинна прислужитись Україні навіть якщо це не входить в плани керівної верхівки Свободи.\n/Коментар на веб-сайті газети „День“/\nВ європейських країнах править націократія, тобто влада корінноі нації. У Франції-французи, в Норвегії-норвежці, в Польщі-поляки і тому подібне. Наприклад, якщо б в Чехії країною керувала не корінна нація- чехи, а росіяни, то вона (Чехія) була би колонією Російської імперії (Федерації). Чи бажають європейці позбутися національної ідентичністі? ВІдповідь одна-ні! Подивиться, як французька влада захищає свою країну від масового прибуття іноземців та перетворення Франції у «звільнену» від корінних французів державу. Виходить, що етнічні французи — расисти, антисеміти та ксенофоби? У 43 осіб, підписавших відкритого листа до лідерів Комітету опору диктатурі, одна думка- залишити 65 мільйонів етнічних українців (нас стільки у 48 країнах), без власної держави, за яку сложили голови мільйони українського цвіту. У Харкові на Барабашовському ринку засилля іноземців. Вони відчувають себе повновласними господарями — етнічні українці та українки у них за рабів. І так по всій Україні. Президентами та віце-президентами українських телерадіокомпаній працють особи, для яких слово «український» як для бика червона ганчірка. Cучасна влада в Україні від Президента до чиновника районного рівня, як правило, не української ідеології. Її не турбує безумовне виконання положень нашої Конституції. Її турбують власні гроші. Як наслідок цього, мільйони етнічних українців, рятуючись від злиднів, їдуть працювати за кордон. Вони залишають могили своїх пращурів, до яких ніколи не прийдуть «біженці», яких зараз в Україні від 5 до 7 мільйонів. Я запитую у 43 підписантів: «Хто, крім ВО „Свобода“, найбільш повно захищатиме в парламенті права, Богом дані етнічним українцям, а саме: українську мову, культуру, світогляд, спосіб ведення господарства тощо?».\n/Коментар на веб-сайті газети «День»/\nЛист справляє враження елементарного паплюження. Панове пiдписанти, ДИСКУТУЙТЕ с Тягнибоком, Михальчишиним, Фарiон.\n10 квітня 2012, 16:16\nДуже жаль, що в нинішній складний з економічної і політичної точок зору час «підписанти» не знайшли іншого застосування для свого інтелекту, а лише для вбивання клину в КОД, який з таким трудом, нарешті, приходить до розуміння необхідності об'єднання проукраїнських політичних партій задля усунення від влади кримінально-олігархічне угрупування. Саме цей лист виглядає замовленим Кремлем, а не «Якби «Свободи» не існувало, Кремль змушений був би винайти таку партію», як стверджують «підписанти».\nАвторизовані коментарі із соціальної мережі «Facebook» на «Українській правді»:\nЛариса Оріана _ 06.04.2012 11:04\n___ Мені достатньо було одного прізвища, щоб зрозуміти звідки дує вітер\nВікторія Сюмар, журналіст, виконавчий директор Інституту масово інформації, Україна – часто доводилося читати її протимошенківські опуси.\nВсе ж таки хочуть Свободу витиснути з узгодженого списку опозиції – адже дуже багато свободівцям доведеться віддати дільниць на Зах. Україні.\n/Коментар на шпальтах Інтернет-видання «Українська правда»/\nЛариса Оріана _ 06.04.2012 11:09\n___ Ну коли нема що сказати, то мовчали б, а свою позицію виказали на виборах – адже вас ніхто не примушує голосувати за Свободу.\nА наразі скористалися з можливості сказати своє «фе» на вибір мільйонів – хоча знали, що вони вам відповісти не зможуть.\nІ ще – можливо хтось не знає – не бігають з ножами у Львові за нац. менами чи росіянами – все спокійно. Може тому і не мають що сказати автори цього пасквілю?\nЛариса Оріана _ 06.04.2012 13:10\n___ Свобода вибору\nПоки є вибір, доти є Свобода.\nЩоб забрати у нас Свободу достатньо забрати вибір.\nВони хочуть запровадити в Україні двопартійність – до того йде. Це вигідно і Турчинову-Яценюку, це вигідно янеку.\n10 квітня 2012, 16:22\nГеннадий Рыбченков _ 06.04.2012 11:13\nПо-моему, смыслом жизни господина Возняка стало ненавидеть Свободу. Хоботов, это мелко. Ну найдите себе другую цель – детей там вывести в люди, дом построить. Не можете без политики -так создайте свою патриотическую партию! И тогда готовьтесь – найдется свой Вознь Тарасюк, который будет методично годами поливать вас грязью.\nЛеонід Пилипюк _ 06.04.2012 11:15\nЕх, Тарасе, Тарасе… Саме через таких «тарасиків» і гибіє Україна останніх двадцять років. А може все ж краще гуртом подолати спільну сьогоднішню проблему, а вже потім кожен нехай гне свою лінію? Люди (народ України) розберуться.\nЩо до списку підписантів, то він мене не вразив. Авторитетних Українців немає. Так, кожної тварі по парі…\n10 квітня 2012, 16:23\nAndriy Balan _ 06.04.2012 11:20\nМені, ровеснику України, не по дорозі з цим ліберально-демократичним СОВКОМ!\n10 квітня 2012, 16:24\nAlex Shura _ 06.04.2012 11:26\nНе в то время и не к тому месту. Только вместе можно сломать гигимонию приматов, а дальше пишите, грызите, переубеждайте. КОД – это временное явление, когда в стране диктатура – кокое нафик исключение? это ж читай – «ослабление», все «штыки» сейчас нужны.\nОлег Марчук _ 06.04.2012 11:34\nСписок вражаючий, хто всі ці люди? половина списку парцює в могилянці, яка вже давно під Табачника лягла. Ви, пане Тарасе, розкажіть краще яка у Вас мотивація була радником Цимбалюка працювати.\n10 квітня 2012, 16:25\nВалерій Скрипченко _ 06.04.2012 12:28\nЗаклик до розвалу КОДУ. Пан Тарас і оці всі горе-підписанти повинні усвідомлювати що такими провокаціями практично допомагають привести до влади ПРдунів.\nПідтримка «СВОБОДИ» – беззаперечно росте, бо якби було навпаки – не було-би таких опусів.\nУкраїнці обираймо ВО «СВОБОДУ»!\nОлексій Ярославцев _ 06.04.2012 12:42\n))))) а ще з'ясувалося, що принцесса какає!))))\nЛист – цілком є маніпулятівною провокацією, я навіть не знаю, чи треба його розбирати взагалі по пунктах.\nЗгоден з деякими коментаровами – лист перш за все направлений за розвал КОДу та збереження бандитів при владі.\n10 квітня 2012, 16:28\nАндрій Мохник _ 06.04.2012 13:59IP: 93.74.13.---\nВозняк був третім номером виборчого списку «Громадянської позиції» Гриценка до Львівської обласної ради у 2010 році (http://zik.ua/ua/news/2010/09/29/247484 та grytsenko.com.ua/l-vivs-ka-oblast.html). Список не подолав три відсотки. Ось ціна «авторитету» Возняка. І після цього він пише, що «Свобода» регіональна партія))). У нас принаймні не три відсотки на місцевих виборах, а три голови обласних рад, три секретарі міських рад обласних центрів і міський голова обласного центру. Це не рахуючи інших посад у представницькій владі – на Волині, Поділлі, Київщині, Полтавщині.\n10 квітня 2012, 16:29\nАндрій Мохник _ 06.04.2012 14:07\nНещодавно «Громадянська позиція» об'єдналася з Українською партією Насалика, яка, як всім відомо, співпрацює з Партією регіонів, зокрема на Франківщині. Українська партія голосувала спільно з регіоналами за кандидата від ПР на посаду голови облради З.Митника, тобто проти свободівця Сича. Всі добре пам'ятають ставленицю Насалика Радецьку, яка називала галичан «циганами немитими» (http://gazeta.ua/articles/np/381330).\nАле Возняк про таке об'єднання його рідної партії з підстилками режиму анічичирк. Значить одобряє))). Що ж це в дусі Партії регіонів, в дусі Табачніка-Возняка.\nНе дивно, що такі опуси з'являються все частіше. Адже Возняк сам ішачить на режим Януковича, відробляючи юдині срібняки (http://blogs.pravda.com.ua/authors/miroshnychenko/4f33acab25725/). Від його хазяїв з Банкової Возняку поступила вказівка валити Комітет опору диктатурі. Ось він і старається, бідолага. Вже всі пальці стер об клавіатуру, поливаючи брудом «Свободу».\nАндрій Мохник _ 06.04.2012 16:20\nНе треба пересмикувати. Возняк працює на владу – докази я наводив. Владі вигідно розколоти КОД. Возняк виконує вказівки своїх хазяїв з Банкової.\nАле в ражі виконання Возняк у Великий піст засвітив свою антихристиянську сутність. Він засудив «Свободу» за гомофобний світогляд, який, за словами Возняка, «прямо cуперечить принципам, на яких відбувалася європейська інтеграція». Не знаю чим там і як саме Возняк мріє "інтегруватись", але Церква засуджує содомію як смертний гріх. Коли ж Возняк біснується, що «Свобода» не поділяє його прихильності до п.ідарасів і виступає проти, то це проблема не «Свободи», а Возняка і тих, хто дає йому трибуну, зокрема й у навчальних закладах Церкви.\nБогдан Петлюрівець _ 06.04.2012 15:38\nВи вже задовбали лити лайно на Свободу,і не кажіть ми громадяни України, за всіх не підписуйтеся\n10 квітня 2012, 16:31\nІгор Якименко _ 06.04.2012 15:50\n))) Ще вибори не пройшли, а у ліберастів душа вже в п«ятах.\nОлександр Савченко _ 06.04.2012 16:13\n«Водночас, це принципово антиліберальна партія»/\nНаче в цьому є щось погане… Лібералізм – той же фашизм, тільки з елементами лукавства. Просто фашня, комуноїди і т.д. не приховували своїх людиноненависницьких ідей, а ліберали вам гарантуватимуть якомога більше прав та всяких вольностей, адже головне, якщо їм вірити – особистість з її правами. А ви спробуйте в ліберальній системі лише ЗАЯВИТИ, наприклад, про свою непідтримку гомосеків, спробуйте закликати до збереження традиційних християнських і національних цінностей і т.д. Ліберальна наволоч (не плутати з націонал-демократами і їм подібними) одразу зверне на вас увагу і спустить всіх собак за «фошЬІзм», «нетолерантність» і всяку подібну маячню. А як же моє ПРАВО висловлювати свою думку, панове ліберали, якою б вона не була? Чому гомікам, сектантам, у нас навіть українофобським екстремістам можна заявляти про свої погляди, а мені ні? Ось чому я зневажаю ліберастію.\n10 квітня 2012, 16:33\nОлександр Савченко _ 06.04.2012 16:20\n«багато ознак вказують, що фундаментальні переконання партії відзначаються нетерпимістю до меншин і прагненням до виняткової форми етнократії»/\nЦе які таки ознаки? Мені, як свободівцю, аж цікаво почути про себе і своїх побратимів, як ми ненавидимо і хочемо пресувати нацменів:)\nВозняк взагалі брехун, тому що члени «альянсу європейських національних рухів» є при владі в кількох країнах Європи, а в Франції Мері Лє Пен входить в трійку найрейтинговіших кандидатів в президенти. Так хто там викликає «збентеження, відразу і сором в більшості європейців»?\nОлександр Савченко _ 06.04.2012 16:26\n«Тим не менше, воно залишається регіональною партією, що розділяє, а не об'єднує Україну і про що свідчить невідповідність здобутих нею результатів на виборах у Галичині, з одного боку, та на решті території України, з іншого.»\nАле рейтинг партії росте. Просто почалася вона з ЗУ, тому й результат такий. Шкода, що панове прохвесори цього не розуміють. А як ця партія розколює Україну – то ви мені розкажіть, наприклад, коли роздаю у себе в Чернігові партійну пресу. Перехожі молодшого віку часто вітаються «Слава Україні», старші бажають здоров«я і Бога в поміч (буквально). На Півдні й Сході у нас може й не такий авторитет (поки що), але й там від наших скарг не чув.\nДалі щось коментувати просто лінь, ця стаття – плювання спинним мозком, суцільна брехня чи взагалі маячня (як про „розколювання країни“ і „регіональність“).\nЛюбомир Зятик _ 06.04.2012 17:59\nУ списку є Химка!!! Нонсенс навіть для ліберала і навіть для такого що працює на ПР включати ХИМКУ до даного списку!!! Не буду довго розписувати, але хто цікавиться історією, знають що це за персонаж. Хто ж ні, погугліть будь ласка.\nПравда наявність Макарова і Галушка вразила… неприємно…\nВадим Зіньківський _ 06.04.2012 18:01\nЯ зрозуміла, що Возняк за сексменшини, проти національної політики і вважає совків та бандитів, що голосують за Яника частиною українського народу. Або дурень, або ворог. На дурня не схожий, значить ворог.\nІван Гаврилко _ 06.04.2012 18:08\nУ пана возняка дві улюблені теми які хароші євреї, і яка погана Свобода…\nЩе пан Возняк любить порозказувати байок про сланцесий газ, хоча в нафтогазовій геології орієнтується як свинопас в нанотехніці.\nВозняк типовий галицький…\nМихайло Малярчук _ 06.04.2012 18:37\nТебе що чоловіче заклинело, що ти крім «Свободи» нічого не бачиш… все Україні добре, тільки от «Свобода» всім мішає і жити не дає… маразм повний… всі давно вже знають на кого ти працюєш… регіонлів і москалів… шкода що ти син славног Прикарпаття!!!\nOrdok Ku _ 06.04.2012 19:19\nЗвернення написане на замовлення. Це свідчить про те, що Свобода точно проходить в парламент. Значить там будуть лунати думки і ідеї близькі українському народові, які проповідує Свобода. Дальше так жити не можна – в своїй хаті має бути своя правда.\nЩо ж до п. Возняка – «все це на його совісті». Львівських хрунів ми вже багато знаємо – буде ще на один більше.\n10 квітня 2012, 16:39\nБогдан Родович _ 06.04.2012 20:07\nз тих усіх прізвищ, які фіґурують підписантами даної вочевидь усе ж провокаційної цидули з повагою ставлюся лише до Макарова\nВід себе мушу додати: СТАВИВСЯ ДОТЕПЕР! Серед аспірантів, яким за ці підписи щось пообіцяли, Юрій Макаров єдина самодостатня особистість… Така собі раритетна лєпта Пилата серед купи глиняних уламків. Та й та, як виявляється, фальшива…\nВолодимир Звенигородський _ 06.04.2012 22:37\nЯкщо б таке написали комуністи чи вітренківці, навіть не коментував би. Однак людина з претензією на "інтелектуальність" могла б почитати європейські новини за останні півроку. Зокрема, щодо заяв президентів Німеччини та Франції, в яких йдеться про провал ідеї мультикультурного суспільства.\nЯкщо людина не приховує своєї національности, пишається нею, в Україні вона ризикує бути названою расистом та фашистом. Це і є наслідком тих «толерантних традицій», які так береже Возняк. Чомусь підписанти не закликали рятувати українське кіно, книгу, культуру, історію та й, зрештою, все українське, що ще животіє. Ні, краще мочити «Свободу», котра це все українське захищає… Зрештою, Тарас (за логікою Возняка, виходить, теж фашист) актуальний і сьогодні: підніжки Польщі, грязь Москви…\n10 квітня 2012, 16:40\nAndriy Miheev _ 06.04.2012 22:39\nДурний і бездарний наклеп на Свободу. А серед підписантів немає жодної відомої шанованої людини, все якісь недоноски, ще й не з України половина. Ганьба!\n10 квітня 2012, 16:41\nМихайло Кепещук _ 07.04.2012 00:23\nЗапроданці-толерасти, не вийде у вас ЗАКОЛИСАТИ українців.\nMoskaluk Marko _ 07.04.2012 08:22\nНавіть не до слова прочитавши:\nПригадалось: «Ми пахали...» Де ж ті «пахарі» типу Возняк залишили ріллю?! Де кинули в неї зерно надії й правди? Хоч би не заридати…\nЯк на мене, не спокушеного полум'яним словом хоч одного з вище підписаних, то так і мрію: свободівці, ау! дайте частіше про себе знати, бо вже завертівся чорторий навколо вас. І нас, виборців…\nПіховшеки, бузини, возняки, лихо їх побери! Вигулькують в саме той момент, коли чухає українець потилицю: до кого б то зі своєю гіркою думою, щоб і ставок був, і млинок, і вишневенький садок? Свободівці -то не обіцяють…\nУкраїнця скільки не дури, він повірить. Проте будь-яка піраміда з часом розсипається. От і сидить українець на її руїнах. І я з ним. Хоч криком кричу: не вірю!!! Ні вознякам, ні тим, хто їм «бабки» кидає за маячню…\nСвобода гаряча, неістова, молода й весняна, то чому б не спробувати??? Втрачати нічого, бо ні ставка, ні млинка, ні вишневого садка. То щоб не було: «О дайте, дайте, мне свободу!» Розумієте?\nОлександр Гаврилюк _ 07.04.2012 09:04\nТакі «звернення» крім сміху нічого іншого не викликають.\n10 квітня 2012, 16:43\nСергій Яценко _ 07.04.2012 11:42\nОдразу видно – «назустріч виборам». Все більше з'являється подібних статей, які поливають брудом Свободу. Значить Свобода все вірно робить.\nЗавдяки наполегливій праці свободівців (як партійців так і прихильників) Свобода стає єдиною силою українців.\nТомаш Лелекач _ 07.04.2012 11:55\nВозняк московський провокатор та один з учасників п'ятої колони…\n10 квітня 2012, 16:44\nОлександр Сосуля _ 07.04.2012 15:12\nВчора в Харкові відбулася зустріч з лідером Всеукраїнського об'єднання «Свобода» Олегом Тягнибоком.\nЯ не пошкодував часу і відвідав цей захід. І скажу, що дарма не сходив.\nОсновний і головний висновок – Олег Тягнибок-другий.\nІ він небезпечний. Небезпечний для своїх політичних конкурентів і небезпечний для влади. І нехай його рейтинг на даний момент є найменшим серед тих, хто вважається основними гравцями на українському політичному олімпі, однак, за моїми відчуттями, у найближчому майбутньому все може змінитися.\nПерше, що кидається в очі, коли слухаєш і спостерігаєш Тягнибока-це цілісність його образу. Ніяких розбіжностей і протиріч. Все в рамках націонал-соціалізму, а тепер ще й з людським обличчям.\nНіяких тобі «жидів» і «москалів», ніяких «КГБістів» і «комуняк». Немає цього.\nЄ абсолютно здорові міркування, про глобальної та національної політики. Є розуміння українських проблем, а головне пропонуються шляхи їх вирішення.\n10 квітня 2012, 16:45\nОлександр Сосуля _ 07.04.2012 15:13\nСамі рішення я аналізувати на предмет їх фантастичності я не можу, однак на перший погляд, все виглядає логічно.\nДруге. Це повна відсутність критики своїх політичних опонентів. І це я називаю партійною дисципліною. Прийнято рішення про співпрацю і все. Табу. Це Вам не Анатолій Гриценко, який начебто і намагається утримуватися від критики, але все одно не може без неї обійтися.\nКілька разів, особливо завзяті прихильники намагалися вивести дискусію на рівень критики колег-опозиціонерів, проте пан Тягнибок, з несподіваною для мене толерантністю, все це вміло згладжував і не йшов на повідку в максималістів…\nПричому, в середині дискусії, зробив цікавий фінт. Запитав у залу, що важливіше-збереження самоідентифікація партії чи повалення режиму Януковича? Природно, друге взяло верх у прихильників.\nДо речі, самих прихильників було не так вже й мало, по підрахунком організаторів-людина триста. У залі були присутні в основному літні люди.\nОлександр Сосуля _ 07.04.2012 15:14IP: 178.137.192.---\nЦе вже не настільки важливо. Важливо, що імідж-то вже інше. Без різких стрибків, плавно перемістився в політичний центр.\nДо речі, за всю зустріч, я ні разу не почув згадка ні Шухевича, ні Бандери. Втім, до кінця я не досидів і міг просто не дослухати.\nМоже бути подібна поведінка пов'язано з тим, що пан Тягнибок все ж розумів, що знаходиться в Харкові і риторика повинна бути більш м'якою? Хоча, знову ж таки, м'якою я б її не назвав. Швидше прямий і гострою, як армійський штик. Але без непотрібних провокацій.\nІ ще. Пан Тягнибок, абсолютно спокійно інформував своїх прихильників про те, що нинішньою осінню, мирна передача влади навряд чи відбудеться. Навіть якщо переможе опозиція. Причому це було сказано не істерично, без патетики з метою мобілізації партійців, а як то спокійно і я б навіть сказав буденно. Саме як інформація.\nОлександр Сосуля _ 07.04.2012 15:15\nПідсумувавши свої враження, можу тільки повторитися. Сьогодні Тягнибок-лідер досить нечисленної партії для того, щоб мати вагомий вплив на українську політику. Але завдяки своїй чіткій позиції, а головне грамотно скоригованого іміджу, чим далі, тим більше буде добирати прихильників і послідовників. І хто знає, в один прекрасний момент, може статися так, що незабаром соціологи зафіксують, що вже й Тягнибок у другому турі в стані перемогти чинного президента, нарівні з іншими лідерами.\n10 квітня 2012, 16:48\nОлександр Сосуля _ 08.04.2012 00:44\nЯкщо нема в промовах, це не означає що нема в головах і в ідеології.\nНаціонал-соціалізм з людським обличчям?\nГітлер в пеклі добряче веселиться, якщо до нього донесло цю нісенітницю\nВаші асоціації можуть лише казати одне – ви не дозріли це сприйняти, або перезріли після Ющенка.\nКоли для вас Тагнибок – Гітлер, а арієць – живий український патріот, то де можна говорити про відродження єдиної держави, от і вся істина.\n10 квітня 2012, 16:47\nСергій Аксанюк _ 07.04.2012 21:57\nВО Свобода це та партія яка не має політичних тушок і не матеме ніколи!!!\nШановний Возняк ви тушка яка служить ,, голубим регіоналівцям,, котрі нюхом чують що їм не встояти під натиском Опору!\nВО Свобода це ідеологічна правильна партія яка повалить диктаторське правління ,, голубич регіоналівців,, і заставить Україну процвітати!!!\n10 квітня 2012, 16:49\nOstap Kanaka _ 08.04.2012 02:53\nПане Возняк, Ганді казав, що немає нічого гіршого від інтелегенції, вихованої тоталітарними режимами. Заява, яка підписана Вами і цими людьми, лише ілюструє цю думку.\nMichal Topov _ 08.04.2012 11:42\nЯк вже задовбали ці… сикливі ліберали, типу Возняка, і ця технічна псевдоінтелегенція!!!\n10 квітня 2012, 16:50\nMichal Topov _ 08.04.2012 11:49\nГроші не пахнуть – правда ж, пане Возняк?.. (документ)\n«Возняк Тарас Степанович працював на посаді помічника голови облдержадміністрації патронатної служби апарату обласної державної адміністрації з 18 жовтня 2011 року до 7 листопада 2011 року та звільнений із займаної посади за угодою сторін» (лист Львівської ОДА від 23 листопада 2011 року N8/13-9208/0/2-11/4-4)\nMichal Topov _ 08.04.2012 12:06\nУкраїна, яка всій час була під окупацією тих чи інших ІМПЕРІЙ, і за часи яких та її територію наїхало чи мала кількість інородців, перетворилась у гуртожиток, де встановлюются правила наїхавшої меншості, притому більшість повинна мовчати, так як при відкриті рота, вони автоматично попадають в категорію фашистів (це навідь не маразм, це куда гірше, це сучасна псевдо демократія, де закони природи запінюються законами <...>)!!!\n10 квітня 2012, 16:54\nMichal Topov _ 08.04.2012 22:37\nВсі збирали, ну-ну… лише вашими словами\nУкраїнці достатньо пролили крові і в І світову війну, і в громадянську, і в ІІ світову війну, і після неї… так що Сталіна свого, собі запхайте подальше)!!!\nМи чужих земель не забирали, і окупантами ніколи не були!!!\nНікому СВОБОДА не забороняла і не забороняє проводити свої мітинги і т.д. (для комуністів-окупантів виняток), Зах.Україна завжди була на демократичних засадах!!!\nMichal Topov _ 08.04.2012 23:11\nВи мені будете розказувати про Європу???\nВи там жили???\nВізміть статут СВОБОДИ, програму партії, і найдіть те, що вас так встрах кидає!!!\nНаціоналізм, це не нацизм, тим більше 21 ст.\n10 квітня 2012, 16:56\nMichal Topov _ 08.04.2012 23:33\nВся різниця в тому, що у країнах ЄС, партії тих чи інших країн, побудовані на патріотичних засадах до своєї держави,… а що у нас???\n… який патріотизм в ПР, КПУ, ПСПУ, Родіна, Руский Блок, Союз і інші, ви щось подібне бачили в Європі???\nЯ вже писав, візміть статут і програму партії СВОБОДА, і приведіть приклад що вних не так???\nА те, що хтось-щось сказав (де що радикального)… то ще не означає що так зробив!!!\n10 квітня 2012, 16:58\nMichal Topov _ 09.04.2012 09:48\nСвобода проукраїнська партія В УКРАЇНІ, яку не можна порівнювати з проросійськими партіями В УКРАЇНІ.\nЩо до Громадської Позиції (їх час ще не прийшов), в Україні при владі кримінальники і сатанисти, а їх лібералізмом не взяти, а патріотизмом можна (патріотом може бути і не українець за нац.)!!!\n10 квітня 2012, 16:53\nІгор Леневич _ 08.04.2012 14:25\nТакі як Возняк завжди з'являються перед виборами, як… гриби після дощу!!! Навколо таких гуртується багато грошолюбивих так званих «науковців»!!! «Наукові статті яких залежать від вітру – з якої сторони дме (смердить). На таких звертати увагу собі соромно!!!\nOksana Dmytriv _ 09.04.2012 12:09\nЦей лист – банальний набір загальних фраз, надуманих та перекручених фактів. Пустомовство – це гріх, та, мабуть, не мені вчити вас про гріховні блуди. І мені щиро жаль людей, які потрапляють під тотальний вплив отаких пустомельців та медіа, і не вміють робити власних умовиводів.\nНа сьогодні окрім «Свободи» ніхто не представляє інтереси української нації, всі борються за права людей. Для українського народу, який століттями перебував під чужим гнітом, повернення до родового, національного коріння допоможе відчути себе єдиною спільнотою та віднайти свою нішу на світовому просторі. «Свобода» не регіональна партія, просто внаслідок зомбування проросійськими медіа (яких на Сході значно більше, ніж на Заході) та відголосів імперії та союзу, у мешканців Сходу України ще не прокинулась національна свідомість.\nP.S. Кілька сотень анонімних коментарів пропущено, однак картина в цілому подібна до авторизованих — переважна більшість читачів Інтернет-видань листа інтелігенції категорично не сприйняла. Мережева «соціологічна вибірка» не репрезентативна, однак наочна. Висновки — попереду.\n10 квітня 2012, 17:08\nP.P.S. Не до теми, однак: показова відмінність у рівні читацької аргументації на шпальтах видань «Українська правда» і «День». Останнє демонструє на порядок вищий рівень дискусії в коментарях.\nНеоднозначна відповідь на лист пролунала і зі сторони нового лівого середовища, зокрема, у статті Володимира Іщенка «З неолібералами – проти «Свободи»»?:\n«За згадками про «неоімперіалістичні схеми Москви» стоять відомі конспірологічні теорії про ВО «Свободу» як політтехнологічний проект чи то Партії Регіонів, чи то безпосередньо Кремля. Однак, вони ігнорують глибокі соціальні корені її популярності та й узагалі причини виникнення ситуації, коли «демократична опозиція» відкрито об'єднується з крайніми правими. Як, власне, ігнорують і неоліберальну політику самої «демократичної опозиції», яка встигла дискредитувати себе ще до того, яка увійшла у союз зі «Свободою».»\n14 квітня 2012, 15:22\nискать адекватных людей среди комментаторов на новостных порталах — гиблое дело.\n14 квітня 2012, 15:44\nПо-своєму, це так, але саме тому звертаю увагу тільки на авторизовані коментарі із «Google+» або «Facebook» — якщо взагалі звертаю. В даному випадку все ж коментатори не далекі від істини.\nХочу висловити свої думки про патріотизм, про «Свободу». Жию я у селі. Вищої освіти здобути не зміг. Як я можу відчувати себе патріотом цієї країни, якщо я думаю як вижити. Вам, пане Святославе, добре сидіти в університеті і філософствувати над патріотизмом, націоналізмом, толерантністю. Більшість молоді хоче виїхати з України, бо не бачать у ній свого майбутньго, а політики-лицеміри грають на історії, розколюючи народ і сіючи смуту. Я не є прихильником «Свободи», але є щось у цій партії, що і подобається мені, наприклад, бажання радикально змінити владу, також подобається, що ця партія входить до складу КОД. Не подобається — надмірний націоналізм, расова дискримінація, надмірна увага до історії.\nЩе висловлю свої погляди з езотеричної точки зору. В астрології за патріотизм, націоналізм, минуле відповідає стихія Води (наукою доведено здатність води запам'ятовувати інформоцію). Знаки зодіаку Януковича і Тягнибока належать до цієї стихії, тому вони для реклами своїх партій вибрали синій колір — колір стихії Води. Гітлер вважав, що символи мають містичний вплив на маси людей. Подивіться на наш прапор: у верхні частині знаходиться синій колір, а в нижній — жовтий. Деякі містики вважають, що дуже недобре таке розташування кольорів, навіть якась жінка їхала з Японії чи з Китаю до Кравчука в 90-х і просила «перевернути» прапор. Синій колір символізує пасивну енергію, а жовтий — активну. За 20 років нічого не змінилося у цій державі, а навпаки — стало гірше. Ми жиємо минулим, а побудувати нічого не можемо.\nКоли настала епоха двох Вікторів (їхні астрологічні знаки належать до стихії Води) — над Україною зависла загроза розколу. Епоха двох Леонідів завершилася революцією, подивимося чим завершиться епоха двох Вікторів.\nУ кожному гороскопі є точки, які називаються «Північним вузлом» і «Південним вузлом» або «Драконовою головою» і «Драконовим хвостом». Північний вузол символізує ті якості, які нам потрібно розвивати, а Південний — якості, які нам дано при народженні. У гороскопі України Північний вузол знаходиться у знаку Козерога (стихія Землі), а Південний вузол знаходиться у знаку Рака (стихія Води), тобто це означає що наш народ знаходиться під великим впливом минулого. Великий негативний вплив на світогляд наших громадян мав СРСР. Рабська психологія відіграє великий вплив уже у незалежній Україні. Для того, щоб вижити у радянські часи, потрібно було красти. За часів Сталіна крали мало, бо боялися кари, після Сталіна стали красти так, що аж розпався союз. Потрібно будувати країну, більш бути прагматичними. Дай Боже нам усім вийти з минулого! СЛАВА AСТРОЛОГІЇ!\n15 квітня 2012, 18:13\nЯк правильно висловився Юрій Михальчишин: потрібно розділяти поняття «країни» та «держави». Для патріота нині є країна Україна, але держави Україна сутнісно не існує — окрім як на папері. Націоналізм — це не абстрактна ідеалістична концепція, а конкретна технологія мобілізації мас, у т.ч. для вирішення соціальних проблем. Досвід діяльності «Свободи» в Києві це наочно демонструє — проте варто погодитись, що в ряді регіонів дехто вбачає основною формою громадської діяльності безкінечне покладання квітів до могил минулих героїв. Однак час не стоїть на місці, ситуація змінюється симетрично до реалій сучасності.\nP.S. В університеті не «сиджу» і не «філософствую», однак тим, хто там працює, жити особливо не легше. Погодьтесь, смішно говорити про розвиток науки, коли молодий викладач вищого навчального закладу з науковим ступенем отримує зарплатню від 1500-1600 грн. на місяць — за теперішньої інфляції та умов життя. Якщо при цьому має повну ставку, а не 3/4 або 1/2, як у багатьох.


Сирник з полуницею – найcмачнiший з сирників, який ви коли-небудь куштували. Спрoбуйте! Райcька насoлода – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Рецепти / Сирник з полуницею – найcмачнiший з сирників, який ви коли-небудь куштували. Спрoбуйте! Райcька насoлода\nСирник з полуницею – найсмачніший з сирників, який ви коли-небудь куштували. На тонкому пісочному тісті зручно вмостився вологий сирник, вкритий желе з ягодами полуниці та повітряним вершковим кремом – райська насолода. Спробуйте!!! Джерело\nУ чашу міксера кладемо сир, згущене молоко, яйця, білок, крохмаль, збиваємо до однорідності (маса буде рідкою).\nВиливаємо зверху на корж, ставимо в розігріту до 180 градусів духовку на 10 хвилин, зменшуємо температуру до 150 градусів, випікаємо ще 45-50 хвилин. Залишаємо до повного охолодження. Ставимо на 30 хвилин в морозильну камеру.\nЧитайте також:НAЙCМАЧНІША СІМЕЙНА ВЕЧЕРЯ – ВІД ТАКОЇ ГАРЯЧОЇ СТРАВИ НЕ ВІДМOВИТЬСЯ НIХТО!


Хвойні дерева в святкових шатах: декоративне оформлення вічнозелених рослин у садибі | Ogorodnik.com\nКоли відцвітають останні квіти, облітає яскраве осіннє листя, на авансцену виходять хвойні культури. Вони стають головною прикрасою саду.\nЗ вісімнадцятого сторіччя ми прикрашаємо будинки на зимові світа сосновими, ялиновими, ялівцевими гілками, і з того часу все більше уваги приділяємо цим рослинам, які з незмінною постійністю заявляють про свій стійкий та витривалий характер.\nЯк приємно провести Новий рік і Різдво на дачі, де не потрібно рубати ялинку, а можна влаштувати свято прямо в саду, прикрасивши пухнасту красуню всілякими кульками, іграшками, цукерками, вогниками...\nСьогодні в розпорядженні садового дизайнера величезна палітра хвойних рослин різних форм і забарвлень.\nНа своїй дачі я з насіння виростила саджанець псевдотсуги Мензиса сизої форми (Pseudotsuga menziesii). У неї надзвичайно м'яка і ніжна на дотик хвоя. І росте вона набагато швидше ялини звичайної, дуже красива взимку, а навесні, немов не бажаючи розлучатися зі святковими прикрасами, сама «причепурюється», утворюючи яскраві м'які прирости і малиново-рожеві шишечки.\nАбо ще приклад – незвичайно красива ялина східна форми 'Ауреа' (Picea orientalis 'Aurea') c густою широкою конусоподібною кроною висотою 10-12 (15) м і шириною 4-5,5 м. Взимку вона зелена, а навесні ніби запалює на кінчиках гілок яскраві жовті вогники.\nЧудовим фоном для неї можуть стати декоративно-листяні рослини, які, як королівська свита, будуть підкреслювати її чесноти.\nТакими «фрейлінами двору» можуть бути яблуня Недзвецького (Malus niedzwetskyana), черемха звичайна (Padus racemosa), екзохорда великоквіткова (Exochorda macrantha).\nЦя форма ялини світлолюбна. Якщо посадити її в тіні, інтенсивність жовтого кольору у приростів зменшиться і навіть може зовсім зникнути.\nВона невимоглива до ґрунтів і стійка до міських умов.\nСхожі на неї і форми ялини звичайної, наприклад, 'Ауреа' ( 'Aurea'), що досягає 15 м у висоту, з горизонтальними гілками і весняною золотисто-жовтою хвоєю, яка влітку стає ніжно-зеленою.\nМенша за висотою форма 'Ауреа Магніфіка' ( 'Aurea Magnifica') з майже кустоподібною широкою кроною висотою до 3 м. Гілки спрямовані вгору, хвоя довго зберігає золотисто-жовтий колір.\nЯкщо ви хочете, щоб ваша «ялинка» була завжди одного кольору, причому колір цей був золотавим, то і таку забаганку можна виконати.\nІснує надзвичайно витончена форма 'Філіфера Ауреа' кипарисовика горіхоплодного (Chamaecyparis pisifera 'Filifera Aurea' з широко-конічної кроною до 5 м у висоту і 4 м в ширину. Пагони у нього тонкі, ниткоподібні, звисають, хвоя яскраво-золотиста.\nЄ карликові його форми. Наприклад, 'Філіфера Ауреа Нана' ( 'Filifera Aurea Nana') з ширококонічною кроною, висотою 1,5 м, шириною 3 м і тонкими ниткоподібними, звисаючими пагонами красива в будь-яку пору року, оскільки її хвоя зберігає яскравий золотавий колір і взимку, і влітку.\nКарликовий 'Голден Мoп' ( 'Golden Mop') зберігає своє жовто-золотаве забарвлення весь рік.\nКипарисовик світлолюбний і краще росте на родючому і досить зволоженому ґрунті.\nЙого золотаві форми створюють «сонячний» і радісний настрій навіть в похмуру погоду. Припорошені снігом, вони невимовно гарні в зимовому саду.\nЯкщо розміри вашої дачі всього 6 соток, то за таких «обмежених» обставин хвойні можна розмістити на кам'янистій гірці і також застосувати життєрадісні золотаві кольори, що зігрівають душу.\nВиглядати це буде, немов чарівний різнобарвний килим з акцентами з сосни гірської і тисів (золотавої і зеленої форми), оточених весняними рослинами.\nЗ золотавого тиса можна рекомендувати морозостійку (не страждає від сонячних опіків) форму 'Саммерголд' ('Summergold') – до 2 м у висоту і ширину, з золотисто-жовтим забарвленням хвої влітку. Потребує хорошого зволоження.\nЗ зеленого тиса підійде відома форма 'Хікс' ( 'Hicksii') – колонновидна, висотою 3-5 м і шириною 3-4 м, з блискучою темно-зеленою хвоєю. Прекрасно піддається формуванню.\nРослини білого арабіса кавказького, ніби острівці снігу, надають всій композиції відчуття зимової прохолоди і свіжості, та трохи поступаються натиску лавини весняного жовтого аліссума скельного.\nСосни гірські, сформовані у вигляді невеликих дерев, можна розмістити в асиметричному квітково-кущовому миксбордері неподалік від дитячого майданчика. Тоді діти самі зможуть прикрасити їх до Нового року іграшками і вогниками.\nПрекрасним доповненням будуть яскраві плями вересу і карликових форм ялівців або килим з однорічників, наприклад з різнокольорових бегоній вічноквітучих, які зберігають свою декоративність все літо.\nЗ року в рік колірну гамму цього обрамлення можна змінювати в залежності від ваших смаків і бажань.\nФоном для цієї композиції буде висока стінка з сосни чорної – своєрідний лісовий ландшафт з грою світла і тіней, щебетом птахів і оздоровлюючими повітря сосновими фітонцидами. Вільна пляма смарагдового газону, немов спокійне зелене море, буде «обмивати» острівець хвойних, створюючи відчуття спокою і гармонії, а дітям надасть свободу для ігор і відпочинку на траві.\nМожна знайти тінисте місце і для всіма улюбленої конічної світло-зеленої ялини 'Коніка' (Picea glauca 'Conica'), прикрасити його «казковими» будиночками і башточками, увитими кучерявими рослинами.\nПосилити цю «казковість» можна за допомогою різноманітних однорічних рослин в поєднанні з хостою ланцетолистою і карликовими хризантемами.\nНайяскравіші кольори фіолетово-пурпурних відтінків дасть колеус, який взимку може прикрасити підвіконня, а навесні знову радувати око своїми різноманітними візерунками листя в саду.\nЗимові делікатеси: смакуємо мускатними гарбузами та ніжними кабачками


Жалюзі, тканинні ролети на вікна Городниця, купити римські, рулонні штори, захисні ролети. Ціна, фото. Інтернет-магазин Жалюзі-сервіс в Городниці\nЖалюзі в Городниці\nЖалюзі-Сервіс в Городнице — це повний спектр послуг з виготовлення та встановлення жалюзі і ролет всіляких різновидів.\nЗавмер і установка жалюзі і ролет у Городнице фахівцями нашої компанії відбувається у найкоротші строки після замовлення у зручний для клієнтів час.\nЯкі ж види жалюзі і ролет пропонує компанія Жалюзі-Сервіс в Городнице?\nБагато офіси у Городнице прикрашають вертикальні тканинні жалюзі, які не тільки створюють в офісних приміщеннях затишок, але ще і практичні в експлуатації. Ламелі вертикальних жалюзі виготовляють їх тканин з особливими просоченнями, які оберігають жалюзі від забруднень і деформації. Будинки і квартири прикрасить досить оригінальна різновид вертикальних жалюзі — аплікаційні тканинні вертикальні жалюзі. Сконструйовані ці жалюзі таким чином, що з ламелі різних розмірів і кольорів створюються візерунки, малюнки, ламбрекени. На вертикальних аплікаційних жалюзі для офісних приміщень можливе відображення логотипу компанії.\nЦіна жалюзі і ролет в Городнице, яку формує наша компанія, не завищена і обґрунтовано витратами на матеріали і комплектуючі для виробництва жалюзі. Працюючи з перевіреними виробниками якісних комплектуючих, отримуючи їх великими оптовими партіями, ми маємо можливість утримувати ціну на жалюзі та ролети нижче ринкової.