Мозолевська В. Пливе в печаль дорога пізня\nДружина Бориса Мозолевського\nПливе в печаль дорога пізня\nСам Борис про себе скаже: «З першого погляду, з першого мого подуму - переді мною дивний степ. Власне в степу мене і знайшли... у розгрузлій ріллі під прадавньою могилою... привезли додому... бабця Настя - повитуха - перерізала мені пупа, сповила у чисту пелюшку і віддала мамі... я не плакав і був дуже спокійний, бо знав, що потрапив до добрих людей... і вони мене ніколи не скривдять... А потім до хати посходилось багато людей, всі були дуже радісні... і казали: «Який гарний хлопчик», а мама... всміхалась... притискувала мене до грудей і відказувала: «А хіба ми погані?»\n«Жахаюсь й досі: що сталося б зі мною, коли б не стояла наша хата окрай села і мене занесли в якусь іншу? Напевне, я прижився б і в них, але то вже був би не я...» («Дума про степ»).\nЗвідтоді й ніс він це «я» тільки своє, тільки йому притаманне, виділене йому великою милістю його величності Степу.\nХто і коли навчив його, що зраджувати це «я» не можна ні за яких обставин, - не знаю. Та, мабуть, ніхто його при цьому не попередив, що залишатися самим собою неймовірно важко.\nВтім, Борисові це вдалося. Щирий і ранимий, він навчився бути впертим і бунтівним, гострим і жорстким, але глибоко в душі - ніжним і життєлюбним, здатним оцінити найменше добро і щирий порух, глибоко відчувати горе і несправедливість.\n«Степ починався відразу ж під нашим вікном». Його неосяжність, що сходилася з небом, таким само неосяжно високим і чистим, будила мрії, фантазії поетичного Бориса (бо вірші він писав з дитинства). Він пам'ятав ще, як батько садовив його вечорами «на горгоші» і ніс у степ.\n«Я, мабуть, тоді ще нічого не розумів, бо намагався вхопити рукою зірку, а тато сміявся наді мною й казав: «Спочатку навчися ходити по землі, потім будеш за зорі хапатися».\nБатька забрала війна - залишилися степ і небо, які були його органічним середовищем, де він виростав, його вихователями, бо матері-вдові ніколи було - треба було дбати насамперед про хліб насущний.\nЩе у мене ні справ, ні амбіції –\nТільки степ цей та кавуни.\nЯ тихенько засну під кабицею\nПід зітхання тієї струни.\nНебо в зорях замріється, срібне.\nПрийде мама із степу сумна.\nТихо скаже: «Моє ж ти рідне...»\nТа й сама забринить, як струна.\nПро все це ніхто не розкаже краще, ніж Борис у своїй «Думі про степ». Це душевна сповідь і освідчення у любові й вірності своїй малій батьківщині й степу. Його він сприймав як живу істоту, більше того, як непохитний і непогрішимий авторитет, якому він зобов'язаний усім - життям, долею, талантом і тією «зорею», що у «золотому верховітті».\nНе зміг жити без нього. Багато разів доля повертала його на інші, не степові стежки, та знову він поривався у свою рідну стихію, неначе щось те, прадавнє, неусвідомлене, кликало його туди.\nУ 1951 р. після 7 класів вступив до Одеської спецшколи Військово-повітряних сил. Його, запального і неспокійного, манила, як і всіх його ровесників, романтичність професії льотчика, особливо у ті повоєнні роки. Як пригадує старша сестра Бориса Клавдія Миколаївна, мама сказала: «Нехай їде, все одно його медична комісія не пропустить». Проте його, прийняли, і він вчився у спецшколі, а після її розформування - в авіаційному училищі. Та все ж у 1956 р. потрапив під скорочення таки за висновком медкомісії і тяжко це пережив. П'ять років він мріяв про небо, п'ять років жив радістю зустрічі з ним, не встиг як слід і розгледіти його, як доводилося з ним прощатися, а найперше - з друзями. Довго йому снитимуться хлопці та стрій літаків, готових піднятися в небо...\nСвітле почуття якогось неповторно чистого братерства з тих років, коли вони були вихованцями спецшколи, виніс не тільки Борис, а всі, хто вчився у ній. Через багато років збиралися вже поважні «полковники» на зустріч, і рідно світилися в них обличчя тим святим спомином про них, 15-річних, замріяних у небо. Які це були красиві чоловіки, вже «за-сорокарічні», коли, черговий раз зустрівшись в Одесі на свою річницю, згадували, розповідали і розпитували один одного: «Ти як?», а потім, об'єднані світлом своєї юності, сильними, мужніми голосами співали «стройову» «А море грозное ревело и стонало». Спів був такий могутній і злагоджений, що бриніло повітря нічної Одеси і, як мені здавалося (впевнена, що так і було), дрижав асфальт під ногами. Отакі були хлопці!\nТак сталося, що саме влітку 2002-го, коли всіх приголомшила трагедія на льотному полі Скниліва, один з тих колишніх 15-річних, Микола Жабко, озвався у пресі згадкою про іншу трагедію, що сталася в Єйську і забрала життя десяти курсантів Військово-морського училища. Це було рівно 50 років тому, день у день - 27 липня 1952 р. Двісті п'ятдесят «соколят», які мали стати «сталінськими соколами», привезли на пляж подихати свіжим повітрям. І ті, що першими' кинулись у воду, підірвалися на міні чи бомбі, що застрягла між бетонними плитами. Про цю подію «специ» (так вони завжди себе називали) згадували завжди, коли зустрічалися. Коли я вперше про це почула, спитала Бориса, де він був у цей час. Він сказав скупо й серйозно: «Відійшов випрати шкарпетки». І більше нічого. Йому тоді було 16 років. Доля прихилилася до нього.\nДо речі, той же Микола Жабко - професійний військовий льотчик - говорить: «Майже всі, кому випало щастя врятуватись у той трагічний день, залишили слід як в історії Збройних Сил, так і в історії країни». Серед них були й відомі космонавти - Г. Шонін та Г. Добровольський. Про останнього, який «не вернувся із космосу», Борис скаже:\nО, як він те небо, мій друг, вишивав!\nКоли ще війна не вляглась на околі,\nПо сьомому класу, покинувши мам,\nМи вчилися разом в Одеській спецшколі.\nПізніше, стоячи перед пам'ятником Добровольському в Одесі:\nОсь і знов перед власною пам'яттю,\nЯк на лобному місці, стою.\nВбити, потім поставити пам'ятник –\nВ цім Вітчизну свою пізнаю...\nПовертатися додому після того, як його «скоротили», він не міг, бо йому здавалося, ніби кожна травинка вдома дивитиметься на нього з докором. Адже його маленька батьківщина проводжала його у цей безмежний світ і вірила, що він «не загубиться у ньому нулем». У 20 років він відчував уже таку величезну відповідальність перед своєю Миколаївкою.\nІ Борис поїхав до Львова, але й там не знайшов роботи. Та несподівано його завербували на будівництво у Київ. Так він потрапив до столиці, де в 1956-1965 роках працював різноробочим та кочегаром у тресті «Укрторгбуд».\nДо 25-річчя визначної знахідки - золотої пекторалі - газета «Літературна Україна» опублікувала величезний нарис В. Чемериса. З чиєїсь подачі й він повірив, що кочегар - це вогонь, з Прометеєм асоціюється, одне слово, романтика і поезія. Та й робота чиста й необтяжлива, бо «є форсунка, газ і вільний час».\nРомантика - то правда, та чомусь ніхто не поспішав у сподвижники Бориса - ні тоді, ні тепер. Кожен волів би мати кабінет або хоч і куток з письмовим столом. Дев'ять років... вогню, форсунок. Можна було сотні разів спитися. Борис же «під форсунками» вступив до Київського університету, на загальне здивування обравши історико-філософський факультет. Як сам зізнавався, відчував гостру потребу розібратися в дійсності, що його оточувала, але бракувало знань законів історії та суспільства. Через зриви й помилки він формував власний світогляд. І, звичайно ж, писав вірші.\nХарактер Борисових поезій того часу Іван Дзюба визначить як «...палкий критицизм». Так, розбирався Борис у навколишній дійсності сам, як умів, і, звичайно, російською мовою, бо іншого оточення не було ні у спецшколі, ні в столичному Києві. До того ж, Єсенін, Блок, Маяковський, які так імпонували йому, були для нього неперевершеними авторитетами.\nЯ с работы приходил и падал.\nСвятостью не баловал нас век.\nБыло мне за жизнь мою наградой\nТолько имя - честный человек.\nПраці присвячені його ранні вірші - прямі, різкі й категоричні. А ще не давало спокою те, що постійно докоряло: «...в век наш не так нужно жить» - міщанство. Він не міг навіть спокійно вимовити це слово.\nЯ шел туда, где среди грома\nКует судьбу рабочий класс.\nЯ шел к нему птенцом зеленым\nИ мял фуражку у ворот.\nКричали трубы в небосвод.\nВін щиро вірив у голоси цих «труб», як і всі ми, його ровесники.\n«Моей колыбелью было – «Вставай, страна огромная!»\nДумав, сумнівався, заперечував, бунтував, шукав істину у філософів, істориків, вчився і в 1964 р. закінчив університет.\nВідомий факт: у 1972 р. Микола Руденко - на той час головний редактор журналу «Вітчизна», - прочитавши 4 томи «Капіталу» Маркса і цілком щиро залишаючись на позиціях комуніста, дійшов висновку, що те, до чого К. Маркс прийшов у кінці четвертого тому, заперечує все написане у трьох попередніх: теорія вартості суперечить теорії класової боротьби, невідворотність якої Ленін взяв на озброєння як суть усього вчення Маркса.\nТепер ніхто вже не підтвердить, але чи не те саме трапилося з Борисом, який щиро переймався ідеями класиків революції, але потім зробив висновки, які виклав у вірші «Фридрих Энгельс!»\nПоднимались мы к безднам?\nЧтоб однажды открылось,\nчто был утопией\nМарксом выстраданный коммунизм...\n«Фридрих Энгельс!», 1964 г.\nА в 1992 р. зрілий Мозолевський розвінчає комуністичну доктрину і себе, того, який в юності пишався своею приналежністю до «робітничого класу»:\n«Попри всі клятви у науковості, комуністична доктрина виявилася не лише не науковою, а й глибоко антинауковою, бо спиралася не на осягнення космосу людського духу, а, як і попередня, на тваринні закони виживання роду, з єзуїтським лукавством названого - робітничий клас». («Під скіфським небом». Есе. «Київська старовина», 1992, №4).\nЗвичайно, з такими віршами у Києві сидіти не можна було. Його несло в аудиторії, він хотів бути почутим, виступав на вечорах, читав свої бунтівні вірші, до речі, дуже добре читав. Крім того, вів гурток з археології у Палаці піонерів, а влітку на договірних засадах прилаштовувався в експедиції і їхав на розкопки. Йому пощастило, бо це були експедиції під керівництвом О. Тереножкіна, відомого скіфолога, та його дружини В. Іллінської.\nЗ 1965 р. він (як згадував потім, не без допомоги «людей у цивільному») влаштувався на роботу у видавництво «Наукова думка». Був молодшим редактором до 1968 p., дослужився до редактора. Не знаю, скільки він випустив книжок, але в 1968 р. його звільнили за те, що «не догледів» і вийшла книжка О. Апанович «Збройні сили України». Та це був лише привід - на копії короткої автобіографії Бориса стояла помітка відділу кадрів: «оригінал у КДБ».\nЗнову кочегарка, а влітку на договірних засадах - робота в експедиціях Інституту археології АН УРСР.\nТак після 13 кочегарських років Борис долучився до археології, можливо, і не усвідомлюючи, що стане вона його долею, бо увесь час вагався між поезією й археологією. А може, «кокетував», бо, мабуть, не зміг би без того високого всесвіту, що розкривали йому кургани. На щастя, було у кого вчитися. З фотографій тих часів видно, як нервово і запитливо горять його очі, коли О. Тереножкін розглядає чергові знахідки, як жадібно поглинає він все бачене.\nБорис був згустком енергії, скоріше за все сонячної, на яку такий щедрий степ, що його зростив. Все, що могло горіти, - біля нього горіло, все, що не могло, - сичало («дуракам везет!», «да кто он такой?»). Він і сам дивувався і не знайшов кращої відповіді, ніж ця:\nТаке вродилось, - казали мама.\nЧого я, мамо, таким вродився?\nВсі кулі світу ідуть крізь мене...\nТакі люди, ймовірно, притягують до себе собі подібних. Директор Орджонікідзевського гірничо-збагачувального комбінату, що на півдні Дніпропетровської області, мабуть, сам був романтиком і знав, що таке справжня праця та одержимість, і тому для нього став цікавим саме Борис, його весела вдача, любов до поезії, уміння небуденно говорити про звичайне, його дотепність, жартівливість, гумор, гостре слово, щирість, дитяча відкритість, небайдужість і величезне бажання шукати, незважаючи на неймовірні труднощі. Борисові було трохи за 30, Григорію Лукичу Середі - значно більше, але він підпише йому своє фото: «Уважаемому Борису Николаевичу». Саме Борисові він дає техніку, хоча той не є співробітником Інституту археології, а лише з вогнем одержимості твердить, що він знайде щось велике і блискуче, якого ще світ не бачив. Один з режисерів фільму про Бориса скаже: «Ну так был же Середа!». Мовляв, якби всім такого спонсора (по-нинішньому), то, звичайно... Можливо, ситуація складалася зовсім не так просто, але те, що за душею в Бориса не було нічого, крім великого бажання перемогти, яке він і сам не міг пояснити, це достеменно. Ось він стоїть серед розгрузлого степу в черевиках, обмотках, фуфайці, змерзлий і змучений. Коли я дивлюсь на цей знімок, у мене навертаються сльози на очі - отак, виходить, виглядає «везіння»! Та знову доля була прихильною до нього, і він гордо скаже: «Я шукав її, і знайшов!» - царську пектораль, і все те незліченне золото, про яке так багато говорилося. Не сподіваючись на лаври, розіслав телеграми, куди тільки міг, знав, що за ним ніхто не стоїть, крім нього самого:\nОце й усі спільники.\nСенсаційна знахідка підняла всіх на ноги, а винуватець події, як виявилося, навіть не був співробітником інституту. То, мовби, Інститут археології й не має стосунку до події? Ф. П. Шевченко - тодішній директор інституту - вихід із ситуації знайшов миттєво: «Уже співробітник». - «З якого часу?» - «Та вже хвилини зо дві».\n«Дорогий Федоре Павловичу! - напише потім Борис. - Уклінне спасибі Вам за все, адже без Вас Товстої Могили, може, й не було б». Тепер вони й лежать поряд на Байковому: Борис, а в ногах його (бо поховали пізніше) Шевченко Федір Павлович.\nТо був зоряний час Бориса! Пізніше у книзі «Скіфський степ» він розповість про всі свої переживання, нелюдське нервове напруження і таке ж нелюдське бажання знайти, відкрити, здивувати себе і всіх, кому обіцяв, хто в нього вірив і не вірив. І від цієї вистражданої одержимості, як він сам скаже, навіть звичайна глина мала б перетворитися на золото! Потім не раз повторюватиме, що пектораль врятувала його від мордовських таборів.\nЙого зарахували співробітником до Інституту археології, і він пройшов шлях від лаборанта до молодшого наукового співробітника. На цій посаді його утримували б, мабуть, до скону, аби Борис не бунтував. Взявши собі за правило все доводити до кінця і вкладати душу в те, що робив, Борис ретельно виконував усе, що доручали. За шість років роботи в Інституті він опублікував 29 наукових статей, монографію, провів 7 експедицій, написав звіти за ними, зробив 5 доповідей на конференціях. Всі ці роки виконував обов'язки відповідального секретаря скіфознавчих збірників, був членом Спілки письменників - писав вірші, виступав де тільки міг, популяризуючи досягнення археологів. До того ж, його призначили головою виставкового комітету інституту і він готував численні виставки -республіканські й зарубіжні. За кордон їздили інші, виставляли його знахідки, а сам Борис, як «неблагонадежный», не мав на це права. Можна (скоріше, не можна) уявити, які почуття в його емоційній душі викликала ця несправедливість. Він, приміром, готує виставку своєї пекторалі і знахідок з Товстої Могили інший «достойник» її представляє світові. Мозолевському залишається тільки благословляти свої важкі здобутки. 9 травня 1972 р. він фотографує пектораль на лузі, у квітучому яблуневому саду: «За чотирма музейними стінами більше такого привілля вона не знатиме. А сьогодні вже переддень від'їзду пекторалі до Америки. І їдеш ти без мене... Щасти ж тобі, золота моя доню, у твоїх всесвітніх мандрах!»\nВиконуючи таку непомірну роботу в інституті, Борис дійшов майже до відчаю. У 1977 р. він пише гостру заяву на ім'я директора інституту І.І. Артеменка, Б.Є. Патона та секретаря Правління Спілки письменників В.П. Козаченка. У ній він звинувачує директора за непомірні навантаження: «Я совершенно подорвал здоровье, потерял семью, забыл о родных и близких, единственное, что я вижу в жизни, - это работа. Тем не менее, Вы сочли возможным назвать меня лодырем... Вы меня больше не отпускаете в экспедицию, считая методы моей работы почему-то «партизанскими», забывая при этом, что в значительной степени благодаря именно этой работе, в которую я вложил все свои силы, знания и умения, перед Вами сегодня открываются в республике все двери».\nБорис просить звільнити його від обов'язків голови виставкової комісії, бо він дуже завантажений: готується до випуску його монографія «Товста Могила», яка також є справою честі інституту; вже шість років, працюючи на межі фізичних можливостей, він не може підготуватись і скласти кандидатський мінімум, і «при одном лишь упоминании слова «выставка» меня бросает в дрожь, я совершенно тупею». «Приближается великий праздник - 60-летие Великого Октября. В выставке, посвященной ему, добрую четверть занимает материал (и при этом не худший, хоть Вы и отрицаете какие-то мои заслуги в его добыче) из моих раскопок - неужели этого мало?» Я нахожусь в состоянии такой моральной разбитости, что хочется только лечь и умереть. Освободите меня от обязанностей председателя выставочного комитета. Если же моя просьба и на этот раз покажется Вам невыполнимой, прошу Вас с сегодняшнего же дня уволить меня из Института во избежание худших для меня последствий» (1 июля 1977 г., Б. Мозолевский).\nУ 1981 р. (через 10 років після всесвітньо відомої знахідки) Борис захистить кандидатську дисертацію. До захисту (в 1979 р.) «Наукова думка» випустила його монографію «Товста Могила», прекрасно ілюстровану й художньо оформлену. Друзі постаралися, бо дуже любили його.\nЗавжди, згадуючи про дисертацію, Борис гірко жартував: «Щоб не казали, що «дуракам везет», я написав і захистив дисертацію». Захист пройшов блискуче. Відомий вчений В.Н. Даниленко, який був членом вченої ради, вважав, що така дисертація достойна докторського звання, на що щасливий Борис пообіцяв: «Я ще не таку напишу!».\nЦе так схоже на нього: коли про нього відгукувалися добре, він готовий був звернути гори, притому негайно. Так, «яка-небудь» дисертація Борисові не пройшла б. Та й вимагав він від себе незвичайного, бо сам був незвичайним. Скажуть: поетів та вчених завжди згадують як незвичайних людей. Та ні. Він таки був незвичайним. Ті, хто йому заздрили, не хотіли визнати цього, казали «повезло», бо вони теж «копали», але знаходив чомусь Борис. Він жартував: «В археологію йдуть убогі й одержимі». Він, безперечно, був з одержимих.. Його поетичний талант, лягаючи на такий благодатний ґрунт, як скіфи, що він їх. воскрешав із прадавніх курганів, серед яких виріс, зробив його передусім філософом. Це поєднання в ньому поета і дослідника було таким органічним, що грані переходу одного в інше зовсім зникали.\nВін був і поетом-особистістю, і вченим-особистістю. Особистістю талановитою, багатогранною, самодостатньою. Його вірші лягали абсолютно ідентичним підтекстом до його наукових шукань, філософських роздумів, громадянської позиції. Його талант був самобутнім, унікальним і визначався передусім його патріотичним єством. У наше прагматичне сьогодення про патріотизм воліють не згадувати. Вчені мужі «шукають» і ніяк «не знайдуть» національну ідею для України, замість того, щоб її, свою країну, просто любити, а отже, й дбати про неї, а не лише споживати.\nБорис Мозолевський був патріотом.\nГотуючись до захисту дисертації, звертається до членів вченої ради: «Правилами ВАКу право захищати дисертацію мовою тієї й іншої республіки надається тільки спеціальним рішенням вченої ради на прохання дисертанта. Але я вважаю принизливим для людської гідності у себе на батьківщині просити у будь-кого дозволу говорити рідною мовою. Оскільки мені до того ж достеменно відомо, що всі члени вченої ради, мої вельмишановні опоненти і колеги прекрасно розуміють українську мову, я прошу лише пробачення за цей короткий вступ».\nПотрібна була неабияка мужність для подібних ультиматумів.\nКолись колеги-поети звинувачували Бориса в тому, що писав вірші не українською. Цей докір він сприймав як дуже глибоку образу. Однак звик вимагати тільки від самого себе, наполегливо працював над собою, шліфував своє слово, працюючи із словниками, довідниками, практикумами. Зрештою його українське поетичне слово зазвучало так само гостро, емоційно і, що дуже важливо, точно, як і російське у ранніх його віршах.\nБорис дуже цінував рецензію Олеся Гончара на книгу «Скіфський степ», яку той назвав «поемою золотого сонячного сяйва», а пектораль - «віддарунком за труд, за нездоланність віри, за одержимість натхненних наукових пошуків». Саме Олесь Гончар відгукнувся про Бориса як автора «Скіфського степу»: «Відчувається поет, він любить слово емоційне, розгонисте. Таку книгу могла створити тільки людина, безмежно залюблена в рідні степи. «Скіфський степ» - книга, де так природно поєдналися наукова змістовність і художність викладу».\nА на докори колег-поетів Борис відповість:\nЩе й інших, бачте, ловите на слові:\nХіба міг байдужий науковець так возвеличити скіфського царя, який звідти, з небуття небайдуже запитує:\nІ хто навчить любити ці кряжі...\nВін - скіфський цар - зробив усе від нього залежне на землі, його життєвий слід не загубився:\nЯ скіфський цар, похований у Геррах,\nБориса найчастіше просили прочитати цей вірш. Він читав його урочисто, гордо, і у всіх, хто його слухав, з'являвся такий самий блиск в очах. Власне, Борис висловлював свою громадянську позицію. Він мав право сказати:\nБо світ цей мій і в ньому все моє.\nА з яким добрим гумором він воскрешає старого скіфа, що розмовляє з гускою, неначе земляк з його Миколаївки:\nІ зовсім близькою видається йому доля задушеної наложниці Опії, похованої з маленькою оздобою у вигляді качечки із амфороподібною підвіскою у дзьобі:\nБула в мами Опія, люба донечка.\nСаме так археолог і поет Мозолевський прочитував розкопані кургани:\nВ них сотні доль переплелись –\nНесхожих, проклятих, жаданих,\nБо ж ті, хто в них лежать, колись,\nЯк ми, любили і страждали.\nВони промовляли до нього, озивалися речами, які супроводжували їх до потойбічного світу, адже ці люди вірили, що житимуть і там. Тож речі їхні - це ніби безписемні листи у вічність. Ці листи, цю мову дано зрозуміти археологові, адже тепер лише від його чуйності залежить, чи заговорять ці речі, чи так і залишаться німими. І саме за чуйність земля віддячує йому сторицею.\n«Він проектував події сивої давнини на сьогодення і робив це досконало, перетворюючи окремі, розрізнені факти в єдине плетиво історичного прогресу, переконливо виводячи коріння українського народу з епох і племен прадавніх цивілізацій на теренах нашої землі» (Василь Гуменюк. Львів).\nСаме так вимогливо ставився Борис Мозолевський до себе як учений-археолог, як поет, як філософ, як громадянин, виходячи з високих критеріїв патріотизму, небайдужості, відповідальності за все, що відбувається на землі.\nЧого ти, голово дурна,\nШтовхаєш знов мене у сварку?\nВ содомськім нинішнім шальварку\nТвоїм прозрінням - гріш ціна.\nПрозріння їсти не дає -\nТож хай вже краще катаракта.\nІ знов за правду видає\nСебе брехлива напівправда.\nСьогодні в золоті вона!\nІ не змигне - тримає марку.\nА ти ж чого, моя дурна, -\nЗнов захотіла в кочегарку?\nЗдається, він постійно відчував непевність свого становища.\nЧасто з прихованою гіркотою жартував: «Як виженуть з інституту, зароблятиму віршами, виступами» (15 крб. за виступ). Виступав він дуже багато. Його запрошували школи, організації, інститути... Він розповідав про скіфів, археологію і читав вірші. Аудиторія сприймала його чудово. У нього було особливе відчуття й уміння зацікавити. І коли в очах слухачів бачив цей відгук, ніби перевтілювався, ставав надзвичайно привабливим, світився зсередини.\nПам'ятаю, аудиторія у Львові була загіпнотизована добротою його щирої відкритої душі, прекрасним декламуванням своїх віршів. А потім - запитання, запитання...\n«Як учений-археолог, мушу відразу пояснити, що скіфи не були прямими предками слов'ян, але останні, безперечно, стали нащадками і спадкоємцями їхньої культури».\nВ Інституті прикладних мистецтв йому подарували булаву з художнього скла: «Ну ось, у мене в руках річ, яка як символ влади виникла на території України понад 5 тисяч років тому - в кінці кам'яної доби або й раніше. Булава залишилась вживаним атрибутом аж до новітніх часів. Це ще раз підтверджує думку про те, що ми якщо не прямі, то культурні нащадки всіх, хто жив раніше».\nПрисутній у залі художник Володимир Патик зробив кілька ескізів і потім написав портрет Бориса. Чомусь він побачив його молодим, хоч Борис був тоді дуже стомлений і нездоровий. Вилицювате обличчя, якесь дитяче і ніби розгублене, і нестерпний біль в очах. Це дивовижно! Художник, який бачив його вперше, так точно передав Борисове «за усі мої муки й жалі»...\nУ 1982 р. Мозолевський переніс експедиційний табір на Базавлук. Це було мальовниче місце на степовому півострові, що омивався Базавлуцьким водосховищем, відомим як «14-е сооружение».\nВелике господарство Орджонікідзевського гірничо-збагачувального комбінату могло собі дозволити утримання зон відпочинку для своїх працівників, а найперше, щоб було де «розслабитись» партійним начальникам після «трудов праведных». Територія була обнесена огорожею і давала все-таки певний захисток.\nБорис написав заяву начальникові залізничного цеху ОГЗК з проханням розташувати табір на території бази тимчасово, та там і залишився. А далі - приріс душею до цього місця. Обладнав вагончики і заходився садити виноград, абрикоси, каштани, берези, горіхи... Проклав труби, щоб поливати їх, бо кам'яний кряж виходив прямо на поверхню, і шар ґрунту був тонкий. Пізніше почав звозити з розкопаних курганів скіфські стели і встановлювати їх просто неба. Це місце в степу над Базавлуком стало для нього «землею обітованою», куди він щовесни повертався, як додому.\nВід сваволі і ницості, від хули і ганьби,\nВід майданів задимлених і людей у цивільнім\nЯ тікав під ваш захист, Базавлуцькі горби,\nДе бував я по-справжньому і щасливим, і вільним.\nТак як вас, я нічого в житті не любив –\nВаші трави і скелі, чисту хвилю під ними.\nЯ любив вас без тями, ні за віщо любив –\nПросто ви моє серце назавжди полонили.\nНе раз, звертаючись до всіх, хто збирався на території табору, і особливо коли з якоїсь нагоди варилася юшка, ніби між іншим, казав: «Оце, хлопці, як умру, то розвійте мій попіл отут між деревами». Всі сприймали ці слова як жарт, а я сердилась, щоб не дразнив долю.\nПроте, як виявилося, він не жартував:\nПопрошу я не пам'яті, не книжок, і не слави, -\nТепер і його пам'ятна стела із викарбуваними на дошці заповітними словами стоїть серед цього невеликого скіфського некрополя. І читають ті сумні рядки степовий вітер, рясні дощі та високе сонце...\nВзимку він ходив на «службу» - саме так він казав. І додавав: «Бо робота у мене на столі лежить». Вся його кімната була встелена картами, кресленнями, книгами, він повзав на підлозі по тих картах, щось шукав, вимірював, порівнював, друкував на машинці.\nУ обов'язку на припоні\nНа коня б та у степ.\n...Та де ті коні і де той степ!\nА коли починалася весна, то йому, як тому козакові, - пахла мандрівочка. Як завжди, у квітні їхав в Орджонікідзе, укладав договір на літо, заїжджав на «14-те», підв'язував та підрізував дерева і готувався до експедиції.\nАрхеологи знають, яка це нелегка робота організовувати експедицію, коли тобі вічно відмовляють у фінансуванні, коли суцільні дефіцити - від сірників до пального. Він любив, щоб у нього в експедиції було все необхідне, із зими закупляв цигарки, передбачав усе, що знадобиться. Сама організація та проведення експедицій забрала у Бориса чимало здоров'я, сил і часу, якого так мало було йому відпущено.\nВлітку експедиційний табір завжди був переповнений людьми. Всіх приймали, пригощали, укладали спати, як могли розважали піснями та віршами на¬вколо вогнища. Мене завжди дивувало: чому так багато людей хотіли приїхати до Мозолевського? Особливо на вихідні приїздили знайомі, друзі знайомих, школярі, зовсім незнайомі, часто зовсім протилежні Борисові за інтересами і духом. Усі вони хотіли спілкуватися з Борисом, почути від нього про таку таємничу для них науку - археологію, висловити свої думки з цього приводу. Були й такі, що, уважно слухаючи його роздуми про історію, про скіфів, раптом здивовано і навіть щиро підсумовували: «Ну от ви, Борисе Миколайовичу, вчений, але ж ви «ніщий».\nСправді, скіфське золото і корона скіфів - пектораль - були складені в Державний музей коштовностей України, а в нього залишився лише талант та багатство душі.\n«У нього було три таланти: він був археологом, був поетом і був у нього ще один талант - зігрівати людей», - Скаже про нього його співробітниця Н. Гаврилюк.\nДушу спалити треба,\nЯк хочеш кого зігріть!\nСправді, щире слово Бориса, його привітність і гостинність, з якою він зустрічав усіх, вивільняла у душах людей найпотаємніші світлі почуття, про існування яких, вони навіть не здогадувались. Його дуже любили в тих краях. Там він зігрівався душею, бо мав те, чого найбільше бажало його єство - любов і сонячний степ, свою рідну стихію.\nВже стало практикою, що навколишні жителі обов'язково оглядали місце розкопок, знахідки, виставлені для огляду.\n«Дивіться, люди, пишайтеся тим, що живете на такій багатій історією землі! Цінуйте себе і землю свою, не вірте тим, що звуть вас «хохлами». Ви - Українці!» Ця тема була майже постійною у численних розмовах, зустрічах і суперечках. Уривався терпець, і Борис вигукував:\nА пішли ви під сто чортів\nЗ вашим ґвалтом про вашу партію.\nЯ ж поспати сьогодні хотів,\nА зчеплюся - і знов не спатиму.\nПам'ятаю, як на розкопки Соболевої Могили, вже в останній день перед тим, як з неї будуть винесені знахідки, примчали на мотоциклі троє: чоловік і дві молодиці, прямо від плити - в капцях і домашніх халатах: «Ой, сказали, що вже закривають, а ми ж не побачили!».\nЗ відгуків на тимчасові виставки скарбів: «вдячність за труд»; «виставка неоціненна»; «ми прилучилися до великих історичних цінностей»; «вдячні за ваші, а разом - і наші скарби»; «захоплені»; «збагачені душею»; «дізналися про історію нашого краю»; «яку треба мати прекрасну душу, щоб воскресити в поезії і наяву душі забутих предків!»; «побажання здоров'я, успіхів, знаходити і дивувати неповторним мистецтвом скіфського золота, прославляти наш край».\nДо Києва Борис завжди повертався неохоче. Йшов, і жалівся Базавлукові, «щирому пораднику у самоті»:\nТа все ж продовжував опрацьовувати матеріали експедицій, дуже оперативно готував публікації, зокрема у «Київській старовині», де він був членом редколегії, керував сектором скіфознавства в Інституті археології НАНУ, писав вірші, готував їх до видання. Часом вони будили його серед ночі, і він, ніби виправдовуючись, казав грубувато: «Хіба я винен, що з мене вірші лізуть?»\n...Й не я слова нанизую на рими –\nКрізь мене йдуть, мов кулі, ті слова.\nОстання його поетична збірка «Дорогою стріли» особливо чесна і відверта. Це філософські роздуми громадянина над проблемами сенсу буття, діалектики життя і смерті, над причинами трагічної долі свого народу, скороминучості людського існування.\nПрийти не встигли і прошили!\nІ вже не наша ця долина,\nІ ця безмежна далина,\nІ вітер тужить тополино,\nМов з того світу долина.\nКоли він приніс авторські примірники «Дорогою стріли» додому, я, проглядаючи один з них, якось дуже гостро відчула важкий сум, що сходив зі сторінок. Мені так не хотілося це визнавати, і я закрила книжку, намагаючись відігнати тяжкі думки. Так, вона дуже сумна, ця збірка, бо все осмислене і пережите примножувало його печаль. Триптих «Дорогою стріли» дихав болем за тим, що руйнується українська історія - остання Чортомлицька Січ, «розорана, розтерзана, розп'ята, залита водосховищем гнилим», що процвітає «новітнє яничарство», Чорнобилі, манкуртство.\nІнший час, а все те саме –\nЦе про курган Чортомлик - «вічну славу» України!\nПам'ятаю, як Борис привіз багаті знахідки із свого останнього кургану - Соболевої Могили. Він дуже пишався результатами розкопок, бо вони давали йому можливість вибудувати схему своїх уявлень про ідеологічні підвалини скіфського суспільства.\nВін довго телефонував з Орджонікідзе у Київ, щоб забезпечити супровід знахідок, але, врешті-решт, доправило його в Київ місцеве управління міліції. Мабуть, в інституті його ніхто не чекав і йому навіть передати знахідки було нікому.\nПрийшов додому в поганому настрої, тільки кинув:\n- Нікому воно не треба!\n- Де ж ти його дів?\n- Кинув на стіл та й пішов!\n- То, може б, додому забрав?\n- Я хочу спокійно спати!\nБільше ніхто про це не говорив. Тліла тільки його душа від чужої байдужості.\nЗавдяки його дослідженням Музей історичних коштовностей України за 1970-1990-ті роки поповнився тисячами витворів скіфського золотарства, серед яких - сотні шедеврів світовою мистецтва.\nНайвищім серед них є золота царська пектораль із Товстої Могили. Це про неї відомий перуанськиий антиквар, власник Музею інкських коштовностей, що містить тисячі і тисячі витворів золотарства, Ларк Еррера, сказав: «Якби я нічого не придбав, крім цієї речі, я вважав би, що прожив своє життя дуже плідно».\nЗ останньої експедиції 1992 року Борис повернувся зовсім хворий. Всю зиму працював над докторською дисертацією «Етнічна географія Скіфії». Надрукував близько 200 сторінок, а весною, почалися лікарні. Сказав приречено: «Не встиг!»\nУ вірші «Скарб» Борис звертається до долі з проханням відкрити йому\nЧим пращури наші Жили на землі?\nЯви мені, доле, їх знак, їх тавро!\nНіби почувши, доля відкрила йому майже все. Упродовж понад 20 років виснажливих розкопок, пошуків, жадібної допитливості, накопичення знань явила йому доля скарби, здивувала шедеврами світового мистецтва, відкрила доступ до розуміння філософії пращурів-скіфів. Однак пожаліла часу для осмислення, узагальнення, систематизації багатої інформації, що її несли незліченні знахідки.\n21 червня 1993 р. на лікарняному ліжку, ледь стримуючи хвилювання, Борис вимовив: «Сьогодні - велике свято! День пекторалі». Підборіддя його тремтіло...\nБорис Мозолевський. Поезії. - К. : «Темпора», 2007. - с. 515-561.\nДжерело: Співець скіфського степу / Упорядник П.К. Ганжа. - Нікополь : СПД Фельдман О.О., 2011. - с. 10-27.\nLast Updated on Monday, 13 September 2021 14:23


Біноклі Barska - Біноклі\nБІНОКЛІ БРЕНДИ Біноклі Barska\nАмериканська компанія BARSKA здійснює продаж своїх біноклів по всьому світу, і отримала сильне визнання свого бренду в галузі оптичних приладів. Широкий ряд біноклів для різного призначення зможе оцінити широке коло покупців, що хочуть знайти дійсно якісну оптику за невисоку ціну.\nЗручний якісний універсальний roof бінокль з 10-кратним зближенням та 42 мм об'єктивами. Повне мультипросвітлення, призми BAK4, водозахист та азотонаповнення. Зручний дизайн з відкритим мостом для зручного утримання та нековзаючим резиновим покриттям з нанесеною текстурою. Найкраще підходить для полювання, подорожей, спостережень на природі, рибальства


Пожежі продовжують загрожувати двом курортним містам у Туреччині ᐉ Народна Правда\nГоловна › Новини › Пожежі продовжують загрожувати двом курортним містам у Туреччині\nАвтор Марія Петренко — 17:44, 01.08.2021 в Новини\nПожежники в Туреччині в неділю, 1 серпня, намагалися взяти під контроль п’ять лісових пожеж, у тому числі в прибережних курортних містах Манавгат і Мармаріс. Але більшість із сотні пожеж, що спалахнули за останні п’ять днів, вдалося локалізувати.\nЗа словами міністра лісового господарства Бекіра Пакдемірлі, через спеку і вітер в Манавгаті на півдні і в Мармарисі на Заході все ще тривали пожежі.\nАле пожежники локалізували пожежу, яка спалахнула в суботу на популярному курорті Бодрум на узбережжі Егейського моря, що викликало евакуацію деяких житлових районів і готелів, сказав Пакдемірлі.\nЗа даними Міністерства лісового господарства, близько 107 з 112 пожеж, що виникли за останні п’ять днів, були локалізовані станом на ранок неділі.\nПочинаючи з середи шестеро людей загинули через пожежі на півдні і заході Туреччини, тисячі людей були евакуйовані зі своїх будинків. Групи підтримки з України, Ірану та Азербайджану, а також з території Росії були направлені на допомогу місцевим пожежникам.\nУ сусідній Греції влада закликала відмовитися від роботи і подорожей в п’ятницю, оскільки температура в Афінах досягла 40 градусів. Стародавній Акрополь, найбільш відвідуваний пам’ятник, на короткий час був змушений закрити.\nНа італійському острові Сицилія пожежники заявили в суботу, що вони борються з лісовими пожежами другий день поспіль, які досягли міста Катанія, змушуючи людей залишати свої будинки і тимчасово закривати місцевий аеропорт.


На Рівненщині вбивцю матері трьох дітей засудили до 9 років неволі\nТрагічні події розгорталися одинадцятого грудня торік в одному із будинків села Дивень. Увечері до 49-річного господаря з дружиною прийшли гості. Усі разом сіли вечеряти,...\nРівнянам: валюта продовжує стрімко дорожчати у курсах НБУ\nОфіційний курс долара становить 26 гривень.\nНаціональний банк України установив офіційні курси валют на п'ятницю, 8 вересня. Ці ж курси діятимуть і впродовж найближчих вихідних - суботи та неділі.\nДолар США здорожчав на 2 копійки й становить 26,00 грн.\nЄвро додав 13 копійок і коштує 31,12 грн. Це найвищий показник за останні два з половиною роки.\nНагадаємо, у держбюджеті на 2017 рік заклали...\nНа Рівненщині піротехніки знищили 6 боєприпасів часів минулих війн\n— Серед знищених боєприпасів були: 1 артснаряд 76 мм., 1 артилерійській снаряд 149 мм., 2 артилерійських снаряди 45 мм., 2 гранати Ф-1....\nНа Рівненщині конфлікт між бурштинокопачами та правоохоронцями: у хід пішла зброя та каміння\nПоблизу села Більська Воля Володимирецького району між нелегальними бурштинокопачами, лісниками та поліцейськими виникла сутичка.\n— Близько 15 години лісники тракторами рухалися на територію заповідника, аби ліквідувати наслідки розмиття ґрунту та засипати ями у місцях незаконного видобутку бурштину. Їм на заваді стали близько 40 старателів, заблокувавши рух. Лісівники викликали на допомогу...\nДо Рівного йде тепло, дощі нарешті припиняться\nЗа прогнозами синоптиків, затяжний період дощів на Рівненщині майже завершився. Згідно даних гідрометцентру, з понеділка рівнян очікує суха погода, а температура повітря поступово підвищуватиметься.\nЗокрема, 8 вересня вдень повітря прогріється до 18-20 градусів тепла.\nЩодо вихідних, то вже в неділю синоптики обіцяють «бабине літо», адже стовпчик термометра підніметься до +25...\nТроє борців з Рівненщини здобули світове «золото» у греко-римській боротьбі\nСпортсмени з Рівненщини здобули три золоті нагороди на турнірі з греко-римської боротьби. Борці виступали у складі збірної України на Чемпіонаті світу серед кадетів з греко-римської боротьби в Афінах.\nНайвищу нагороду отримав Дмитро Мірошник у ваговій категорії 63 кг, ще одне золото здобув Владислав Кузько (вагова категорія 46 кг). Обидва спортсмени – з Костопільського спортивного...\nПонад 150 тисяч жителів Рівненщини цьогоріч мають субсидії. Однак напередодні нового опалювального сезону людей непокоїть, якою буде ця соціальна допомога надалі і чи буде взагалі, адже мінімальна зарплата збільшилася. Зміни в цій сфері відбуваються щороку, а це породжує чимало міфів і пліток, мовляв, субсидію будуть забирати, а хто раніше не мав такої пільги – не зможе її оформити.\n11 підприємств отримали на Рівненській митниці статус уповноваженого експортера\nРівненська митниця ДФС надала статус уповноваженого (схваленого) експортера одинадцятьом підприємствам, які здійснюють регулярні поставки товарів до країн ЄС.\n— Станом на 6 вересня 2017 року статус уповноваженого (схваленого) експортера Рівненська митниця ДФС надала одинадцятьом підприємствам: ПрАТ «...\nІнтернет-шахраї і псевдобанкіри: як аферисти дурять довірливих рівнян\nЖитель Вараша продавав свій велосипед через мережу Інтернет. Аферист, під приводом перерахунку грошей, заволодів коштами чоловіка у розмірі 19 тисяч 700 гривень.\nНаступного дня після розміщення оголошення про продаж велосипеда на одному з сайтів 29-річному варашівцю на мобільний зателефонував невідомий. Чоловік запевнив, що хоче придбати двоколісний. Для перерахунку коштів попросив номер...\n500 гривень у вигляді щомісячної стипендії отримуватимуть обдаровані люди з інвалідністю. Відповідну ініціативу Рівненської ОДА про щорічні премії голови облдержадміністрації та голови облради підтримали обласні депутати.\nТаким чином, починаючи з 2018 року, щороку на Рівненщині призначатимуть 10 стипендій особам з інвалідністю, які досягли...


Tatonka – це надійно. Огляд наплічника Cebus 45 - Робінзон — магазин товарів для туризму та спорту\nНещодавно придбав собі в магазині «Робінзон» наплічник Tatonka Cebus 45. Великий 60 літровий наплічник цієї ж фірми для тривалих походів і невеликий 25-літровий для міста у мене є, то виникла потреба у чомусь середньомудля недовгих 2-3 денних походів в гори, а також для подорожей за кордон, щоб можна було з ним без особливого дискомфорту погуляти по місту і щоб усі речі були при собі. А також, УВАГА!, щоби рюкзак поміщався в ручну поклажу, як мінімум авіакомпанії Ryanair (55х40х20 см).\nВибирав довго, тому що хотів купити річ, яка була б надійною, комфортною і довго служила. Маючи позитивний досвід користування наплічником Tatonka Kenai 60, зупинився на Tatonka Cebus 45, хоч він і позиціонується як штурмовий наплічник для альпінізму. Але оглянувши та примірявши його я зрозумів, що мої вимоги він задовольняє.\nА тепер коротко характеристики і мої враження від його використання в 2-денному солопоході Сколе-Парашка-Гуркало-Корчин.\nОб’єм: 45 л (є також модель 35 л)\nРозмір: 53 х 29 х 18 см\nМатеріал: кордура 500den/дно, 450 HD Polyoxford, T-Square Rip\nНесуча система: Vent Comfort-System\nВ похід зі собою узяв літній спальник (850 гр), тент 3х1,5 м, складний каремат, трекінгову палицю, штормовий одяг, термобілизну, теплу кофту, аптечку, посуд, їжу (2 кг), різні туристичні аксесуари, дві фляги (1,5 л та 0,6 л), фотоапарат. З цим усім наплічник був заповнений приблизно на 70%. Тобто, якщо було б необхідно я міг би ще узяти додаткове взуття, (наприклад сандалі), а також замість тенту 1-2 місний лайтовий намет і можливо, щось ще.\nНа спині наплічник лежить добре, комфортно, але від системи вентиляції Vent Comfort хотілося б більшого ефекту (хіба що нести його на стегновому поясі, попустивши плечові лямки, що я з успіхом робив останні 4 км походу). Система перерозподілу навантаження зі спини відбувається за рахунок несучого жорсткого пластику та однієї алюмінієвої пластини по центру спинки.\nСпинка наплічника не має регулювання по висоті. Але на плечових лямках (які, до речі мають отвори для вентиляції) є стяжки, що прикріплені до тубуса, якими можна регулювати висоту лямок. Також тут є нагрудний ремінь (він регулюється по висоті), який сприяє рівномірному горизонтальному розподілу навантаження.\nСтегновий пояс зручний, ергономічний. З правої сторони він має дві петлі, за які можна зачепити карабіни тощо. З лівої сторони є кишеня, що закривається на блискавку. Вона мене розчарувала, тому що в неї мало що поміститься (смартфон з діагоналлю 4,8 дюйма не поміщається). Кишеня надто мала.\nКласно те, що пояс при необхідності можна зняти, (наприклад для перевезення в транспорті, щоб не зачіпався ні за що; чи в літаку, щоб не додавав розміру до габаритів ручної поклажі).\nДумаю, що про матеріали наплічника багато писати зайве. Міцні, якісні матеріали - це ж Tatonka.\nОсновне відділення рюкзака велике, до нього зручний доступ. Туди легко поміщається велике відро (11л), що зручно і класно для тих хто є грибником, як я, і ще багато вільного місця залишиться. Всередині є кишеня для питної системи, яка кріпиться липучкою посередині. Кишеню також можна використати для ноутбука.\nДуже потішили дві бічні кишені. Вони реально великі. Матеріал, з якого вони пошиті розтягується і при тому він достатньо міцний. Хоч у мене була 1,5 л фляга, але 2 л також спокійно в цю кишеню поміститься. Правда самому складно виймати пляшку і ставити її назад, не знімаючи наплічника.\nЗ двох сторін є по дві стяжки (вони досить довгі), до яких прикріплені фастекси для того, щоб було зручно щось прикріпити і стягнути стяжками. Їх довжини вистачає, щоби там міг поміститися каремат, типу іжевського (пробував особисто). Також цими стяжками і клапаном, що стягується донизу, зменшується об’єм рюкзака.\nЗовнішня кишеня достатньо велика. Є можливість збільшити її об’єм, розстібнувши блискавку. Як рекомендували в магазині, я клав у неї мокру футболку, і не потрібно ніяких додаткових пакетів. Також з одного боку є вузька кишеня майже по всій висоті наплічника, яка застібається на блискавку. В неї можна покласти, наприклад, мапу. З іншого боку на такій самій блискавці є доступ до основного вмісту рюкзака.\nВерхній клапан має дві кишені. Одна зовнішня, велика, з кріпленням для ключів, (зберігав там фотоапарат, аптечку, ніж, гаманець і всілякі дрібниці). Внутрішня кишеня менша, призначена для аптечки, але я б її використав для документів. Клапан зі сторони спини пришитий і не регулюється, що є мінусом, тому що основне відділення може збільшуватися ще на 22 см вгору, і таким чином об’єм наплічника суттєво зростає.\nАле ж мені був потрібен рюкзак не для багатоденних походів, тому того об’єму що є, вистачає цілком. І повірте, 45 л у Tatonka - це багато.\nЄ два кріплення для трекінгових палиць або льодорубів. Також багато різних кріплень присутні і на тубусі, і на клапані рюкзака, аби вистачило фантазії, як їх використовувати.\nПриємно те, що на усіх стяжках є або резинки або так звані фіксатори, щоб кінці стяжок не розвисали в різні боки. Спереду і позаду тубуса є дві міцні ручки для підняття чи перенесення рюкзака (наприклад, у поїзді чи в приміщенні).\nДуже шкода, що в комплекті немає чохла від дощу.\nЗагалом, наплічник має класний вигляд, він міцний, комфортний, функціональний, з ним приємно та зручно подорожувати. При незначних мінусах (не дуже ефективна система вентиляції спини, невелика кишенька на стегновому поясі, відсутність чохла від дощу) я однозначно задоволений цим наплічником. Рекомендую його як якісний продукт.


Медіа знову «скасували» лікарняні, а Супрун — ні - Медіаграмотність\n07 серпня 2019 Media Sapiens 8769\tверсія для друку\nНизка сайтів зманіпулювали у заголовку новини щодо заміни паперових лікарняних електронними та видали стару інформацію за нову.\nДекілька сайтів опублікували новини із заголовком «Хворійте на роботі: Супрун зібралася скасувати лікарняні». Наприклад, «Деловой Славянск». Джерело цієї «сенсації» — сумнівний сайт Mig Time, на якому нема інформації ні про редакцію, ні адреси розташування.\nРаніше аналогічне повідомлення опублікувало Znaj.ua.\nНовину із таким маніпулятивним заголовком відкрили десятки тисяч користувачів. Вона також отримала сотні поширень у фейсбуку.\nХоча у самому її тексті взагалі не йдеться про скасування лікарняних, а лише перехід з паперової версії на електронну. Подібні інформаційні маніпуляції — це кричуще порушення журналістських стандартів оперативності та точності.\nСайти-маніпулятори посилаються на інтерв’ю в. о. міністра охорони здоров’я Уляни Супрун виданню «Радіо Свобода». Ця розмова справді була і опублікована вона у березні.\nТакож про перехід на електронні лікарняні МОЗ повідомляло ще у травні 2018 року (!).\nЩо насправді зміниться\nМинулого року заступник міністра Павло Ковтонюк заявляв у інтерв’ю «РБК-Україна», що МОЗ хоче «розвантажити лікаря від необхідності оформлення лікарняного, оскільки це – не питання лікування, а соціальних виплат».\nСама Уляна Супрун у вже загаданому інтерв’ю «Радіо Свобода» казала: з 1 квітня ліки за програмою «Доступні ліки» можна буде отримати лише за електронним рецептом. До кінця 2019 року також електронні лікарняні повністю замінять паперові.\n«Ми не будемо бачити в метро у Києві оголошення, що можна купити лікарняний за 200 гривень. Лікарняні будемо отримувати від своїх сімейних лікарів. Лікар буде відповідати за його чи її електронний підпис на цьому лікарняному», — розповідала пані Супрун.\nТакож вона зазначала, що у тестовому режимі почала працювати електронна медична картка. Лікарі тепер заноситимуть інформацію про візити пацієнтів в систему eHealth, а не писатимуть на папері.\nНагадаємо, раніше «Детектор медіа» дізнався, як систему eHealth захищатимуть від кібератак.\nКрім того, «Детектор медіа» писав, що усі фейсбук-пости Уляни Супрун про здоров’я зібрали на спеціальному сайті. Це спростило доступ до старих дописів.\nМОЗ, Уляна Супрун, електронні лікарняні, клікбейт, маніпуляції, медична реформа, скасували лікарняні


Мешканці прикордонних районів мають звикати до руху військової техніки\nП`ятниця, 10 квітня, 03:34:56\n24.03.2014 17:34 —\nВ області триває часткова мобілізація, тож начальник регіонального медіа-центру Міністерства оборони України закликав чоловіків віком до 45 років, які проходили військову службу у прикордонних частинах, звернутися до військкоматів для уточнення персональних даних. Саме таких фахівців потребує зараз українське військо.\nСтосовно тральщика «Чернігів» та подальшої долі його екіпажу Вадим Мисник повідомив наступне. Станом на дев’яту годину 24 березня судно стояло на причалі в затоці Донузлав під російським прапором. З 67-ми членів екіпажу восьмеро, у тому числі й капітан третього рангу Борис Палій, перейшли на бік росіян, троє продовжують службу на українському морському тральщику «Черкаси», решта екіпажу чекає переводу на службу в Україні.\nПротягом останнього тижня суттєвих змін на ділянці Чернігівського прикордонного загону не відбулося. Як поінформував начальник прес-служби Чернігівського прикордонного загону Олександр Дудко, прикордонники продовжують працювати за посиленим варіантом. За останні сім днів державний кодон України в пунктах пропуску Чернігівської області перетнула 41 тисяча громадян та 9 тисяч транспортних засобів. Це дещо менше ніж за попередній тиждень. Не пропущено через кордон 106 осіб. П’ятдесят з них — люди, які, найімовірніше, планували через Україну потрапити до країн Європи, 37 — росіяни, які не змогли пояснити мету та місце свого перебування в Україні та підтвердити свою платоспроможність.\nНачальник управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи облдержадміністрації Сергій Болдирев повідомив, що штаб територіальної оборони, очолюваний головою облдержадміністрації Володимиром Івашком, продовжує координувати діяльність структур, покликаних забезпечити безпеку населення області.\nКрім того, виникає потреба й у наданні допомоги кримчанам, вимушеним залишати домівки через російську агресію. На Чернігівщину поки що повертаються вихідці з цього краю, які оселяються у близьких та рідних. Тому в першу чергу потребують не нового помешкання, а влаштування дітей у навчальні заклади, переоформлення пенсій, матеріальної, соціальної і психологічної підтримки. Проте, запевнив Сергій Болдирев, вже зараз Чернігівщина готова прийняти близько тисячі переселенців. Для цього організовано місця у гуртожитках навчальних закладів та готелях. У разі необхідності можуть бути задіяні також дитячі табори відпочинку і санаторії, та й чимало жителів області висловило готовність прихистити у себе кримчан.\nНа випадок надзвичайних ситуацій розроблено пам’ятки для населення з порадами, як діяти за тих чи інших обставин. Проте вдаватися до цих пам’яток зараз немає необхідності. Ситуація в області контрольована і відносно спокійна.


Котто і Цинтрон вважають, що Мейвезер боїться сильних суперників | Новини на Gazeta.ua\nКотто і Цинтрон вважають, що Мейвезер боїться сильних суперників\nЧетвер, 28 лютого 2008 15:55\nВолодарі чемпіонських титулів в напівсередній вазі Мігель Котто і Керміт Цинтрон звинуватили чемпіона WBC в цій вазі Флойда Мейвезера-молодшого в тому, що він уникає боїв з сильними суперниками.\n"Він це робить всю свою кар"єру, - заявив Котто. - Він бігає від хороших боксерів. Я не розумію, як люди, котрі розбираються в боксі, ставлять його на перше місце в рейтингу кращих боксерів незалежно від вагової категорії. І не розумію, якими міркуваннями він користується, вибираючи собі чергового супротивника. Якщо ти хочеш бути кращим, ти повинен зустрічатися з кращими. Думаю, що можливості Хаттона були перебільшені. Я абсолютно упевнений в тому, що можу перемогти Мейвезера. Я вірю в свої сили і завжди викладаюся більш ніж на 100 відсотків під час тренувань. Він швидкий, проте коли на нього тиснуть, він зупиняється".\n"Я можу щиро сказати, що Мігель є кращим в напівсередній вазі на сьогоднішній момент, - сказав Цинтрон. - Я поставив його вище за Флойда, тому що він б"ється з будь-яким суперником. Він не тікає від жодного бою, і не вибирає собі супротивників так, як це робить Флойд, який уникає кращих в напівсередній вазі, виступаючи в рестлінгу".\nНагадаємо, що 12 квітня Мігель Котто зустрінеться з Альфонсо Гомесом, а Керміт Цинтрон проведе поєдинок проти екс-чемпіона світу в напівсередній вазі Антоніо Маргаріто. Очікується, що переможці цих боїв зустрінуться один з одним влітку цього року.\nЗараз ви читаєте новину «Котто і Цинтрон вважають, що Мейвезер боїться сильних суперників». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


3 грудня-Міжнародний день людей з обмеженими можливостями.\nПереймаючись буденними проблемами, ми повинні замислитися над непростою долею людей з вадами здоров’я не тільки у день 3 грудня, а й протягом цілого року.\nПереймаючись буденними проблемами, ми повинні замислитися над непростою долею людей з вадами здоров’я не тільки у день 3 грудня, а й протягом цілого року.
 \nНа щастя, поряд з ними є ті, хто хоче допомогти. І хто допомагає. Тож, хочу подякувати всім, хто долучився до акції «Відкрий серце - подаруй любов» ,яка проходила в школі напередодні Міжнародного дня інвалідів.\nЧлени апарату Шкільного Містечка відвідали будинок-інтернат «Троянду», подарували дітям подарунки, пригощали соком, а також закупили засоби особистої гігієни, які так потрібні саме цим дітям. Адже надання їм такої підтримки й допомоги – реальний вияв милосердя, людяності та любові до ближнього.


Онлайн курс шиття спідньої білизни\nDress of course » Онлайн курс шиття спідньої білизни\nМрієш навчитись створювати стильну білизну і купальники своїми рукамив в будь-який зручний час та з будь-якого місця онлайн! - цей курс для тебе!\n✅Ти новачок - це ідеальний курс для старту - відразу після курсу зможеш сміливо шити для себе і не боятися брати замовлення.\n✅ У тебе є досвід в шитті - це шанс отримати нові знання від практика з 10-ти річним стажем роботи конструктором відомого бренду білизни.\n✅ Плануєш відкрити свій бренд - це чудова можливість дізнатися про весь процес створення білизни.\nЩо ти отримаєш на онлайн курсі шиття білизни:\nНасичена програма курса. Змоделюєте 4 види трусиків (шорти, класичні сліпи з високою талією, стрінги, бразиліано). Змоделюєте та зшиєте 3 види ліфчиків (бра, ліф на кісточках, топ). Зконструюєте боді. Зшиєте 2 повноцінних комплекти білизни та купальник за своїми мірками.\nЧіткість та стуктура. Всі 14 уроків курса «без води», детальні та зрозумілі.\nРоздатковий матеріал. У зручному pdf форматі на 70 сторінок.\nЗручність та доступність. Програма курсу розрахована від 3 до 6 тижнів. Але! Ви отримаєте доступ одразу до всіх уроків курсу – тому можете проходити навчання в тому режимі, який буде для вас зручним.\nСертифікат українською та англійською мовами – після успішної здачі домашніх завдань.\nвід 3 тижнів до 1,5 міс (14 занять)\nПрограма курсу шиття спідної білизни\nВивчення матеріалів, необхідних при пошитті спідньої білизни і купальників:\nЗнайомство з тканинами для спідньої білизни і купальників (мереживо, біфлекс, сітка, шовк, трикотаж).\nФурнітура для білизни (кісточки, застібки, чашечки і ін).\nОзнайомлення з навичками роботи з мереживом і фурнітурою для білизни.\nКонструювання та моделювання трусиків\nПобудова бази класичних трусиків.\nМоделювання трусиків: сліпи, стрінги, шорти, бразіліана, моделювання трусиків з завищеною лінією талії.\nРозкрій і технологія обробки трусиків\nРозрахунок коефіцієнта розтягування мережива.\nПідготовка викрійки. Особливості розкрою мережива.\nТехнологія обробки трусиків (обробка ластовиці, обробка і пришивання резинок).\nПошиття трусиків з завищеною лінією талії\nСточування деталей трусиків.\nПошиття та моделювання трусиків "бразиліано"\nМоделювання трусиків “бразиліано”\nПоетапне пошиття трусиків.\nКонструювання та моделювання бюстгальтера "бра"\nПобудова чашки “бра” і “браллет”\nМоделювання чашки “бра”.\nТехнологія пошиття бюстгалтера "бра"\nПокрокове пошиття бюстгальтера “бра” в натуральну величину.\nМетоди пришивання фурнітури.\nКонструювння та моделювання каркасного бюстгалтера на кісточці\nКонструювання каркасного бюстгалтера на кісточці та з використанням готової чашки.\nКонструювання стану бюстгалтера.\nМоделювання каркасного бюстгалтера та стану бюстгалтера.\nПошиття каркасного бюстгалтера з м'якою чашкою на кісточці\nПокроковt пошиття бюстгальтера на кісточці з тонкою чашкою.\nТехнологія пришивання фурнітури.\nМоделювання та пошиття купальника\nКонструювання, моделювання та пошиття купальнику з ліфом “топ”.\nМоделювання та пошиття трусиків з високими французськими вирізами.\nКонструювання основи боді.\nМакетний метод конструювання білизни\nКонструювання та моделювання базового лекала ліфа макетним методом.\nКонструювання та моделювання базового лекала трусиків макетним методом.\nДосвід роботи - 30 років, а викладання 11. Головний конструктор популярного українського бренду нижньої білизни URSO.\nНавчишся працювати зі швейним обладнанням при пошитті білизни та купальників\nПравильно знімати мірки\nНавчишся конструювати різні моделі трусиків і ліфчиків та боді\nНавчишся технологічно правильно шити спідню білизну і купальники\nВідшиєш мінімум два комплекти білизни та купальник\nОтримати консультацію та пробний урок - Онлайн курс шиття спідньої білизни\n2̶7̶0̶0̶ Акційна вартість 2200 грн/курс*\n*за умови оплати одним платежем (без розстрочки)


Як організувати заміський відпочинок - 2017 - Модний Жіночий Журнал 2017\nМодний Жіночий Журнал ⇒ 2017 ⇒ Як організувати заміський відпочинок\nПрирода як ніщо інше сприяє заспокоєнню. Тут можна повністю розслабитися і відпочити від міської суєти і повсякденних турбот. Для деяких людей заміський пікнік стає доброю традицією. Адже, щоб весело провести час потрібно небагато: хороша компанія, їжа, напої та місце для відпочинку. Якщо вас такий варіант влаштовує, сміливо приступайте до його реалізації. Виберіть місце, куди поїдете, купіть необхідні продукти. У разі пікніка з шашликом, замаринуйте м'ясо, подбайте про мангалі і паливі для багаття. Не забудьте про розваги, наприклад, придумайте кілька простих, цікавих ігор, конкурсів і т.п. Альтернативою пікніка, може стати похід з ночівлею. Візьміть з собою спальні мішки, намети, їстівні припаси, питну воду і все, що може вам знадобитися. Не зайвим буде захопити набір для гри в бадмінтон, м'яч або інший спортивний інвентар.\nШанувальникам риболовлі сподобається провести вихідні на березі тихого ставка з вудкою в руках. Можна поїхати в рибне господарство, де гарантований улов, а можна влаштувати справжню пригоду, відправившись на нічну риболовлю. В останньому випадку заздалегідь приготуйте снасті, продукти харчування тощо Не забудьте про посуд, в якій будете варити юшку з виловленої риби.\nУ будь-який час року свої вихідні зможете провести в заміських клубах або базах відпочинку. Поцікавтеся думкою друзів, знайомих про ці заклади. Пошукайте інформацію в інтернеті. Адже багато хто з таких організацій мають свої сайти, де знайдете не тільки контактну інформацію, а й познайомитесь з послугами, подивіться фотографії, прочитаєте відгуки. Вибравши підходящий варіант, здзвонитеся з адміністратором і забронюйте місця. Не відкладайте організацію відпочинку такого плану на останній момент, так як на турбазі може не виявитися вільних кімнат або альтанок.\nНепогано відпочити після трудових буднів на заміській дачі. У літню пору прогуляйтеся по околицях, сходіть в ліс за ягодами або грибами, позасмагати на березі водойми. Не подобається пасивний відпочинок - займіться благоустроєм ділянки, спробуйте себе в ролі дизайнера. Взимку влаштуйте лижні гонки, пограйте в сніжки, зліпити снігову бабу. Якщо на ділянці є лазня, не відмовте собі в задоволенні попаритися. Проведіть сеанс ароматерапії в домашніх умовах, використовуючи улюблені ефірні масла. Завершіть лазневі процедури чаюванням, приготувавши напій з цілющих трав.\nПопередня Стаття Як звільнити працівника за сумісництвом\nНаступна Стаття Як займатися важкою атлетикою\nТанці під куполом: Louis Vuitton прикрасить вітрини Galeries Lafayette


тротуарна плитка СЕКТОР\n140 грн.\tБруківка гранітна. Полнопиляна, термооброблена. Габро\n450 грн.\tПолімерпіщана плитка червоно-глиняна\nгрн.\tБруківка гранітна купити


Як вибрати цифрову відеокамеру | Створення сайту\nБуквальне сотні цифрових відеокамер на ринку прямо зараз. Їх можливості дивовижні, а ціни знижуються. Перший крок у виборі цифрової відеокамери дійсно останній. Що кінцева мета? Які відео ви хочете зробити? Якщо майбутній сімейний відпочинок ваш перший відео досвід, що направлятиме ваш вибір. Якщо ви плануєте робити серйозні відеопродукції для задоволення або прибутку. Знати якого роду відео, які ви хочете зробити.\nЯкщо у вас вже є будь-яке інше устаткування, як комп’ютер і ви плануєте редагувати відео або у вас є телевізор з великим екраном і ви плануєте дивитися відео на нім, це також може впливати на Ваш вибір. Виберіть цифрову відеокамеру, яка сумісна з іншим устаткуванням, тепер ви можете перевірити формат відео, кабельні з’єднання, і так далі\nУстановка бюджету також важлива. Не варто забувати про рекордні стрічки, карту пам’яті або додаткові батареї. Треба знати, скільки ви хочете витратити, або ціновий діапазон, з яким ви можете впоратися. Є цифрові відеокамери всього сто доларів і до більш ніж ста тисяч.\nТреба зробити своє дослідження. Це поєднання онлайн фактів і в магазині збору інформації, яка допоможе вам вибрати кращу цифровою відеокамеру для вас.\nВажливо використати відео веб-сайтів і пошукових систем, щоб допомогти вам зосередитися на декількох можливих варіантів або визнаних брендів. Перевірте можливості і функції найбільш корисні для вас. Читайте відгуки користувачів і звітів з клієнтами, щоб бачити те, що інші говорять про камеру. На сайті http://www.cyberforum.ru/digital-video/ знайдете багато корисної інформації по темі.\nУ магазині це ваш шанс отримати на руки цифрову відеокамеру. Фізичне відчуття важливі, такі як вагу, баланс і зчеплення. Основні елементи управління мають бути легко доступні і швидко реагувати. Направте камеру на темній угл, і подивіться, як він виглядає, коли зосереджені на стельові світильники. Також звернете увагу на колір обличчя і загальне точності перенесення кольорів.\nОкрім функцій камери і ціни, є декілька інших міркувань при виборі цифрової відеокамери, знову ж таки з вашої кінцевої мети і типу зйомки. Подумайте про такі аксесуари, як батареї, кейси і штативи. Перевірте носії запису, такі як смарт-карти, відеозапис касет і жорстких дисків. Сервіс і гарантії мають бути зіставлені.\nЄ дещо технічні характеристики, які необхідно враховувати.\nПрилади із зарядовим зв’язком, ПЗС або чіпи, що дають цифровим відеокамерам галочку. Також використовуються нові чіпи CMOS. З ПЗС, тим більше і більше, в кращу сторону. Камери з трьома ПЗС, кожен 2/3 або більше, професійний клас; один 1/8 чіп камери низької якості. CMOS трохи відрізняється, один великий чіп може зробити дуже хорошу камеру.\nКамера забезпечує стандарт для хорошого домашнього відео, HD(високій чіткості), і це краще – 1080p(для прогресивної). Є більш високі професійні стандарти, і ще деякі нижчі споживчі формати якості, але HD 1080 є стандартом зараз.\nЗум-об’єктиви є великими, але один з 300-кратним цифровим зумом розчарує, тому що він занадто великий, і може спотворити зображення. Хороші лінзи з оптичними зумирования і номери типу 18X або 22X прекрасні.\nЗбереження і зберігання цифрового відео HD, в камері або на комп’ютері, займає багато місця. Типовий смарт-карти для цифрових відеокамер 32 ГБ гігабайт може записувати тільки декілька хвилин відео найвищої якості. Десятки, якщо не сотні гігабайт можна використати у зберіганні великих об’ємів відео високої чіткості, так що навіть великі жорсткі диски стають повними дуже швидко.


Твір на тему – Проблема вождя й народу в поемі І. Я. Франка “Мойсей” - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Твори з літератури ⇒ Твір на тему – Проблема вождя й народу в поемі І. Я. Франка “Мойсей”\nПідсумком його глибинних роздумів над проблемою пророка й народу, тривожних переживань поета за долю народу, його громадсько-політичний і духовний поступ стала поема “Мойсей” – вершинне за силою думки й\nкрасою художньої форми явище не тільки в поетичному доробку Франка, а й усієї української та взагалі світової літератури.\nПоема була написана 1905 року, коли автор уже мав великий життєвий досвід. Послуговуючись біблійним сюжетом про пророка єврейського народу Мойсея, який сорок років веде свій народ крізь пустелю до обітованої землі, до щастя, І. Франко надає біблійним сценам метафоричного, притчево-алегоричного звучання. У його трактуванні Мойсей – постать велична й трагічна, народ же ставить до нього неабиякі вимоги, переклавши на нього всю відповідальність. Не задовольняючись словами про “обіцяний край”,\nгромада докоряє пророкові, а він залишається вірним своєму обов’язку всупереч усьому. Він знаходить у собі сили пробачити тим, хто його проганяє, зневажає.\nОсобливим ліризмом і драматизмом пройняті розділи про внутрішні тривоги Мойсея після вигнання його з табору. Не зумівши власними зусиллями втамувати біль, знайти розраду, він виходить на розмову з Богом. Проте молитва не рятує пророка, не допомагає. Спровокований Азазелем, Мойсей піддається, хай і на короткий час, зневірі, за що й покараний богом Єговою, бо той, хто сумнівається, не може бути духовним провідником народу.\nЗображуючи трагізм самопожертовного подвигу, І. Франко не говорить про трагічність творчих зусиль духовного наставника, пророка, адже ж його смерть пробудила в народі небачені сили, сколихнула його до боротьби за свободу. Слово пророка дало сходи: він породив і відродив іншого героя – народ. А висновок поеми такий: народ великий, якщо він народжує пророків; без вождя, без духовного провідника неможливий поступ народу до висот свободи й цивілізації. Підтвердження цьому – життєвий і творчий подвиг самого поета, нащадки якого пішли “у мандрівку століть із його духа печаттю”.


Соковитискач MPM MSO-06М купити ⇒ ЛОТОС\nСоковитискач MPM MSO-06М\nКод товару: MSO-06М\nСоковижималка відцентрова високошвидкісна MPM MSO-06М забезпечить процес вичавлювання соку не втрачаючи при цьому цінні вітаміни, сік не нагрівається і не окислюється. Можливість завантаження фруктів і овочів цілком, зав... Читати далі...\nСоковитискач MPM MSO-10M\nСоковижималка відцентрова високошвидкісна MPM MSO-06М забезпечить процес вичавлювання соку не втрачаючи при цьому цінні вітаміни, сік не нагрівається і не окислюється.\nМожливість завантаження фруктів і овочів цілком, завдяки широкому і круглому жолобу, дозволяє зберегти вміст поживних речовин, забезпечує ефективний процес отримання соку з усіх видів фруктів, овочів і навіть зелені.\nСік може зберігається в холодильнику до 72 годин. Процес віджимання відбувається без зайвого тертя і нагрівання. Проста і швидка очистка всіх знімних елементів, з можливістю мити їх як в ручну, так і в посудомийній машині. Прогумовані ніжки надійно зафіксують соковижималку до робочої поверхні.\nможливість подачі цілих фруктів і овочів;\n2 - ступінчасте регулювання швидкості;\nсистема безпеки, що запобігає запуск неправильно зібраного пристрою;\nгумові, нековзкі ніжки;\nсітчастий фільтр з нержавіючої сталі.\nОб'єм резервуара для макухи 2.2 л\nТип Для твердих продуктів\nОсобливості На ціле яблуко, захист при неправильно змонтованому пристрої, гумові нековзькі ніжки, сито з нержавіючої сталі


Скадовська міська рада » Новини » Насильству НЕМАЄ виправдання!\n10 жовтня 2019 року спеціалістами виконавчого комітету міської ради разом з представниками служби у справах дітей Скадовської РДА, центру соціальних служб для сім”ї, дітей та молоді, відділу поліції з метою попередження психотравмуючих подій в житті дітей та унеможливлення проявів суіцидальних тенденцій було проведено спільний рейд відвідування сімей щодо фактів скоєння насилля в родинах, під час яких були присутні неповнолітні діти та родин, які опинилися у складних життєвих обставинах.\nНа базі громадської організації «Ла Страда-Україна» функціонує дві «гарячі» лінії:\n1. Національна дитяча «гаряча» лінія, яка працює за безкоштовним номером 0 800 500 225 (зі стаціонарного телефону) та безкоштовним коротким номером 116 111 (з мобільних). Лінія працює по будням з 12.00 до 20.00 та в суботу – з 12.00 до 16.00.\n2. Національна «гаряча» лінія з попередження домашнього насильства, торгівлі людьми та гендерної дискримінації, яка працює за безкоштовним номером 0 800 500 335 (зі стаціонарного телефону) та безкоштовним коротким номером 116 123 (з мобільних). Лінія працює цілодобово.\nНаціональна дитяча «гаряча» лінія - для дітей та про дітей. Це означає, що «гаряча» лінія приймає дзвінки від дітей та від дорослих, чиї запити стосуються дітей.\nЗателефонувавши за номером «гарячої» лінії маленькі українці знайдуть підтримку та пораду стосовно своїх проблем, якими їм немає з ким поділитися.


На будівництво дороги до Херсона виділять кошти\nГлавная страницаНовиниНа будівництво дороги до Херсона виділять кошти\nУ наступному році видатки державного бюджету України на дорожню інфраструктуру складуть 44 млрд гривень, що на 11,8 млрд гривень більше, ніж цього року. Це передбачено проектом державного бюджету України на 2018 рік, повідомляє ПІК з посиланням на сторінку Урядового порталу у Фейсбук.\nЯк раніше повідомляв ПІК, нову автомагістраль зі Львова продовжать до Херсона\nЗокрема, надходження до державного Дорожнього фонду мають скласти 32,6 млрд грн з можливістю збільшення при перевиконанні надходжень від митних платежів. З Державного бюджету буде виділено на будівництво і реконструкцію автомобільних доріг загального користування за маршрутом Львів – Тернопіль – Умань; Біла Церква – Одеса – Миколаїв – Херсон 4 млрд гривень.\nЩе 2 млрд гривень передбачено в загальному фонді Державного бюджету на наступний рік на ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський. Також 357,6 млн гривень виділено на реалізацію державного інвестиційного проекту "Покращення стану автомобільних доріг загального користування у Львівській області".\nДе сьогодні у Херсоні чистили зливову каналізацію?\nРух транспорту на проспекті Ушакова обмежено - впав бетонний стовп


Приватна ракета SARGE зазнала аварії після запуску\nГлавная » Приватна ракета SARGE зазнала аварії після запуску\nОпубликованно 22.11.2019 04:05\nСуборбитальная ракета багаторазового використання, запущена Exos Aerospace, дала збій незабаром після старту 26 жовтня, що призвело до її падіння на Землю через кілька хвилин.\nСуборбитальная автономна ракета з наведенням або SARGE (Suborbital Autonomous Rocket with GuidancE) стартувала з космодрому America в Нью-Мексико. Ракета плавно злетіла зі своєї стартової площадки, але через кілька секунд втратила контроль над орієнтації і захиталася.\nРакета призначена для використання парашутів, щоб повертати її назад на землю поблизу стартової площадки. Замість цього було видно, як кілька уламків впали назад на землю, а корпус ракети розбився біля стартового майданчика майже через три з половиною хвилини після зльоту.\nРакета досягла пікової висоти близько 12 600 метрів, згідно телеметрії, відображеної на веб-трансляції, далеко не дотягнувши до запланованої висоти не менше 80 кілометрів.\nДжон Куїнн, головний спеціаліст Exos, дав кілька коментарів про потенційної причини збою в кінці веб-трансляції польоту. “Це ракетобудування. Ми все виправимо і знову полетимо», - сказав він.\nЗапуск став четвертим для SARGE - апарата, розрахованого на десятки польотів в космос. Цей запуск ніс ряд корисних дослідницьких навантажень від організацій, починаючи від Клініки Майо до Університету Пердью, які прагнули скористатися приблизно 90 секундами "хорошою мікрогравітації", як сказав Квінн, яку цей політ повинен був забезпечити.\nExos мав проблеми з системою наведення на ракетах SARGE і в минулих польотах. Під час попереднього запуску SARGE 29 червня, також з космодрому Америка, ракета почала обертатися незабаром після зльоту.\nКвінн сказав до цієї веб-трансляції, що Exos замінив несправний інерціальна вимірювальний блок після червневого запуску. Тестування, завершене всього два дні тому, підтвердило, що оновлена система працює так, як очікувалося в симуляції.\nExos сподівався підняти ракету до висоти не менше 80 кілометрів, щоб претендувати на контракт НАСА в рамках програми Flight Opportunities program, яка організовує суборбітальні польоти для дослідних корисних навантажень. Компанія також планувала використовувати одну і ту ж ракету SARGE для тестових польотів з інтервалом у 48 годин до початку 2020 року. Квінн сказав, що компанія планує почати будівництво чотирьох або п'яти нових ракет SARGE в наступному році.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що японська приватна компанія успішно запустила першу ракету.


Найефективніша. Україна чекає на вакцину Pfizer - Korrespondent.net\nНайефективніша. Україна чекає на вакцину PfizerСюжет\nТекст: Людмила Троценко, 8 квітня 2021, 17:50\nОдин із найпопулярніших препаратів для вакцинації проти коронавірусу показує високу ефективність вже після першої дози.\nВлада України уклала з американською компанією Pfizer договір на поставку десяти мільйонів доз вакцини проти коронавірусу, розробленої спільно з німецькою BioNTech. Це перша вакцина проти COVID-19, яку схвалила Всесвітня організація охорони здоров'я.\nПрепарат Pfizer/BioNTech показує найвищу ефективність серед схвалених регуляторами вакцин від коронавірусної інфекції і у неї слабкі побічні ефекти. Корреспондент.net розповідає подробиці.\nВакцина Pfizer/BioNTech - це препарат на основі мРНК з модифікованими нуклеозидами (пов'язаними з моносахаридом нуклеотидами - основними "цеглинками життя" двох головних біомолекул).\nУ такій мРНК закодований повнорозмірний мутантний S-білок у його префузійній формі - тобто такий, коли цей шип ще не захопив рецептор АСЕ2 на мембрані клітини-жертви і не зупинився там для її інфікування.\nЯк говорить провідний фахівець компанії Pfizer в області розробки вакцин Філ Дормітцер, тести показали, що вакцина BioNTech/Pfizer ефективна в боротьбі не тільки з новим британським варіантом коронавірусу - N501Y, але і з 15 іншими видами мутованого вірусу SARS-CoV-2.\nЩе 9 листопада 2020 року розробники препарату, спираючись на результати багатомісячних клінічних випробувань, оголосили про 90-відсоткову ефективність цієї вакцини. В кінці року на основі цих даних препарат зареєстрували в США, ЄС, Великій Британії, Ізраїлі та інших країнах.\nВакцина показала високу ефективність і при важкій формі: 62 відсотки після однієї дози і 92 відсотки після двох.\nТрохи пізніше спільне дослідження компаній з Міністерством охорони здоров'я Ізраїлю показало, що BioNTech/Pfizer майже на 90 відсотків запобігає передачі коронавірусу від людини до людини. При цьому в ході дослідження домінував британський, визнаний більш заразним і смертоносним.\nА результати клінічного випробування цієї вакцини від COVID-19 на підлітках 12-15 років показали 100-відсоткову ефективність.\nПри цьому вакцина, як і раніше, вважається на 100 відсотків надійною в запобіганні появи важких симптомів захворювання, а також на 100 відсотків надійною проти південноафриканського штаму коронавірусу.\nНа етапі отримання дозвільної документації ніяких серйозних побічних ефектів у вакцини виявлено не було. Тільки типові реакції на вакцинацію у вигляді втоми та головного болю.\nОдночасно з початком застосування мРНК-вакцини у деяких пацієнтів було зафіксовано гостру алергічну реакцію, яка настала відразу після щеплення. Відомо про одного пацієнта в США і двох у Великій Британії з реакцією анафілактичного шоку, який проявляється у вигляді почервоніння шкіри і задишки.\nВтім, за даними німецького Інституту імені Пауля Ерліха, доступна поки інформація не свідчить про те, що вакцинація препаратом Pfizer/BioNTech створює підвищений ризик важких побічних ефектів для людей, схильних до алергічних реакцій.\nА за даними німецького Інституту імені Роберта Коха, найбільш поширеною побічною дією препарату є больові відчуття в місці уколу, які проявляються у 83 відсотків щеплених BioNTech і Pfizer. Також нерідкі відчуття втоми і болю - 47 і 42 відсотків відповідно.\nПовідомляється, що збільшення виробництва відбудеться завдяки оптимізації операцій, а також недавньому включенню в процес підприємства BioNTech у німецькому Марбурзі.\nКомпанія повідомляє, що при виході на повну потужність Марбурзьке підприємство стане одним з найбільших у світі виробничих майданчиків з випуску вакцин з річним обсягом в один мільярд доз. Відзначається, що перші партії вакцини з цього підприємства будуть відправлені кінцевим споживачам у другій половині квітня.\nКрім десяти мільйонів доз Pfizer/BioNTech, Україна до 15 квітня очікує отримати першу партію вакцин проти коронавірусу за програмою COVAX, яка передбачає забезпечення вакциною бідних країн.\nУ цій партії буде 360 тисяч доз вакцини компанії AstraZeneca і 117 тисяч доз вакцини Pfizer, повідомив міністр охорони здоров'я Максим Степанов. За його словами, всього в рамках COVAX Україна очікує отримати вісім мільйонів доз вакцин проти коронавірусу.\nКрім того, Україна уклала контракти ще з трьома фармкомпаніями - з американською Novavax (десять мільйонів доз), британо-шведською AstraZeneca (на два мільйони доз її вакцини CoviShield, виробленої в Індії) і китайською Sinovac (два мільйони доз).\nВ цілому країни світу уклали контракти на постачання 8,6 мільярда доз вакцини від коронавірусу, підрахували в Duke Global Health Innovation Center при Дьюкському університеті.\nНайпопулярніша - вакцина компанії AstraZeneca, всього в світі було зарезервовано 2,4 мільярда доз цього препарату. На другому місці - вакцина Pfizer з показником 1,5 мільярда. За підрахунками експертів, виробники китайської Sinovac поставлять на ринок 480 мільйонів доз.\nЯк вказують дослідники Duke Global Health Innovation Center, на країни з високими доходами припадає 4,6 мільярда доз, або 53 відсотки всіх закупівель вакцин у світі. На країни з доходами вище середнього припадає 17 відсотків закупівель, на країни із середнім достатком і з достатком нижче середнього - 16 відсотків.\nЧастка, що припадає на закупівлі через механізм COVAX під егідою ООН, спрямована на надання всім країнам рівноправного доступу до вакцин.\nВ цілому в 2021 році виробники вакцин мають потенціал для виробництва близько 12 мільярда доз вакцин, прогнозують експерти Duke Global Health Innovation Center.\nЛідерами за темпами вакцинації стали Ізраїль, Британія, Чилі та Сполучені Штати. В Ізраїлі частка населення, що отримали хоча б одну дозу вакцини, становить понад 60 відсотків, у Британії - 46,4 відсотка, в Чилі - 36,3 відсотка, в США - 31,8 відсотка. В ЄС цей показник становить 12,6 відсотка.\nУ доповіді банку Barclays йдеться, що Євросоюз може досягти рівня імунізації населення від коронавірусу COVID-19 у 70 відсотків вже до кінця вересня. Вчені вважають, що це необхідний рівень вакцинації для появи імунітету.\nУкраїнська влада планує досягти колективного імунітету до кінця 2021 року.


«Лісові казки (збірка)» Оксана Иваненко страница 22\nІ, ви знаєте, хлопчик не помилився. Синички, вівсянки, чижі, усі дрібні пташки, які не відлетіли у вирій, намагалися взимку бути ближче до людських осель.\n— Мабуть, їм дуже холодно і голодно! — зітхнула дівчинка. — Адже під снігом нічого не знайдеш. Давай зберемо їм крихти, насіння.\n— Зробимо поличку,— підхопив хлопчик, — і це буде їхня їдальня!\nІ хлопчик зовсім перестав супитися і сердитися, бо, коли зайнятий, нудьгувати ніколи. Цілий день вони робили вдвох з дівчинкою столик та поличку, одне слово — їдальню.\n— А що їм їсти? Що їсти можна? — метушилася дівчинка.\nСтарші казали, що синичкам можна насипати конопляного сім’я, сушених ягід і навіть покласти шматочки сала і м’яса.\nА кіт Василь, мабуть, образився, що сало дають не йому. Він закрутив пухнатим хвостом і пішов у свій куток, мовляв, і дивитися не хочу на такі збитки! І забурчав щось під ніс. Діти не розуміли його мови. Дівчинка сказала:\n— Котику Василечку, тобі добре, тобі тепло, і ти такий ласкавий, а ми зробимо, щоб і пташкам було добре!\nМала думала, що кіт радітиме теж за пташок. Вона ще не знала його характеру...\nСправді, в зграйці пташок, що залетіли до саду, були ті самі синички, які прилітали сюди влітку. Вони не впізнали садка в сніговому вбранні, так тихо-тихо було в ньому зараз. Синички стрибали по деревах, відшукуючи під снігом якогось черв’ячка, гусінь, торішню ягідку калини чи горобини.\nНічого не можна було знайти під цим холодним глибоким снігом. День був такий короткий, похмурий, без сонця. І синички заснули зовсім голодні.\nАле другого дня найменша синичка зацівікала:\n— Ціві! Ціві! Сюди! Сюди! І всі мерщій кинулися до неї.\nНа яблуньці висіла дощечка з покришкою. І на дощечці — скільки там було чудових пташиних страв!\nА по доріжці, занесеній снігом, ледь тупали маленькі хлопчик і дівчинка у великих валянках і несли ще їжу.\nЯк приємно розповідати про хороше! Синички розцвірінькали усім своїм подругам, усім іншим пташкам про хороших маленьких дітей, які не забувають щодня виносити їм їсти.\nСтарий дядько дятлик недовірливо похитав головою, але пересвідчився в цьому сам. Навіть стара бабуся сова прилітала подивитись. Правда, було вже зовсім поночі — усі пташки спали, і їдальня була порожня. Та сова не образилася. Однаково вона цією дрібницею не наїлася б!\nХоч хлопчик і дівчинка дуже раділи, що пташки тепер днюють і ночують у їхньому садку, а все ж дівчинка турбувалася.\nїм уже не так голодно, але холодно! Особливо вночі!\n— Може, зробити їм, крім їдальні, ще й спальню? — засміявся хлопчик. Адже роблять шпаківні, чом не зробити житла для синичок?\nЦе вже була важча справа, тим більше, що старші брат і сестра були дуже зайняті своїми шкільними уроками. Але в неділю все ж таки почали пиляти, збивати і клеїти. їм допомагали не лише хлопчик та дівчинка, а й ЇХНІ маленькі товариші. Усім подобалося робити спальні для пташок.\n— Повісимо і на нашій яблуньці,— сказала дівчинка,— хай синички оселяться в ній на літо.\nДіти повісили синичники на яблуньці та на інших деревах, і синички вже добре знали свою любиму яблуньку.\nНезабаром прилетів дядько дятлик, зосереджено постукав дзьобом по стовбуру.\n— Почистити, почистити треба! — сказав він і показав, як треба і взимку в корі дерева відшукувати різну комашню, гусінь тощо. Він летів попереду, із своїм довгим серйозним дзьобом, як строгий учитель, а за ним синички, як метушливі школярочки.\n— Ай-яй-яй! — похитував головою дятлик. — Скільки гнізд з яєчками! Ану, мерщій роздовбуйте їх!\nТа багато непомічених ще лишилося під снігом...\nЯблунька дрімала цілу зиму, але крізь сон чула,— пташки цвірінькають і тихенько наспівують. Може, це тільки сниться, а насправді вона прокинеться і знову побачить, як противна волохата гусінь обгризає її листячко?\nКрізь сон вона чула — метушаться діти, сміються, сперечаються.\n"Мабуть, уже скоро-скоро весна.., Усі веселі", — думала вона і чула, як у неї на гілочках набухають бруньки, бо справді вже ставало тепло і наступила весна.\n— Телегіз! Телегіз! Покинь сани, бери віз! — раптом почула вона зовсім веселу пісеньку. Прокинулася і побачила: справді, літають і співають свою весняну пісеньку клопотухи-синички.\nЦією пісенькою синички споконвіку сповіщали людей, що вже весна. Вони були певні, що без цієї пісні ніхто и не здогадався б покинути сани!\nЯк їм було весело! Кожна пара синичок уже нагледіла собі будиночок, який зробили діти, і тепер клопоталася, щоб натягати туди соломинок, моху, вовни, зробити там кубелечко та покласти, як буде зовсім тепло, яєчка.\nДівчатка помітили це і нишком клали під яблунькою шматочки вати и різні клаптики в'д платтячок, які шили своїм лялькам. Це ж далеко цікавіше, ніж гра в ляльки Живі пташки, їм можна насправді допомагати!\nТа пташкам треба було не тільки допомагати, а й берегти їх.\nЗовсім рано, коли ще всі спали, одна синичка прокинулася і спустилася на землю. Яблунька побачила, як до пташки підкрадається нечутними кроками смугастий, пухнастий кіт Василь. Ой, як вона злякалася за маленьку!\nІ вітру не було, щоб дужче зашарудів торішнім листям. Кіт роззявляв жадібно пащу, зелені очі в нього горіли, а вуса так і ходили: вгору та вниз, вгору та вниз. Зараз він був зовсім не схожий на того лагідного кота, з яким любила бавитися дівчинка, а на лютого хижака.\nЩе мить — і кіт схопив би необережну пташку. Але порятунок прийшов несподівано.\n— Кіт! Василь! Ах ти, негіднику! — залунав знайомий голос. То хлопчик вибіг у сад і побачив, що збирається робити їхній улюбленець.\n— Ач, який ти! — обурилась і дівчинка. — Ми тебе за хорошого мали, а ти на пташок полюєш! Твоє діло — миші, а до синичок — зась! Іди геть із саду! Сюди тобі пропуску не дано!\nІ вони вигнали засоромленого кота із саду. Він пішов сердитий і бурчав голосно:\n— І сало для них, і все для них, а мені — миші? Самі мишей ловіть.\nЦе почула миша, яка жила в садку.\n— Дуже добре,— пропищала вона, — а то й прогулятися, весняним повітрям подихати не можна, поки цей ненаситний звір бродить по саду. — І вона вилізла із своєї темної нори, в якій зимувала, і оглянулася навколо.\nЦя гострозуба миша жила тим, що витягала з землі жолуді, які посадили діти, щоб виросли дубки, гризла стеблинки рослин, гризла кору дерев, усім заздрила і зневажливо пищала про всіх і про все:\n« Первый Предыдущая Страница 22 из 23 Следующая Последняя »


В Україні хочуть заборонити цілителів.\n09.01.2018 09.01.2018 Татьяна 0 View ануляція, дозволи, екстрасенси, медицина, МОЗ, Україна, цілителі\nМіністерство охорони здоров’я хоче відкликати усі дозволи для практикування народної медицини, адже вона суперечить сучасності. Про це повідомляє espreso.tv з посиланням на прес-службу міністерства.\nЗа інформацією МОЗ, контроль практики народних цілителів не може належати до компетенції міністерства, оскільки вона не відповідає сучасним медичним науковим знанням. МОЗ зазначає, що законодавством не передбачено підтвердження ефективності народних засобів та що народні методи не входять до арсеналу сучасної медицини.\n«Процедура “експертизи” цілителів, що наразі передбачена законодавством, визначає, що цілитель має надати обґрунтування методу лікування, який він хоче застосовувати. Водночас, переважна більшість методів альтернативної та народної медицини базуються на ідеях, що суперечать сучасній науковій картині світу та медичній науці», — йдеться у повідомленні.\n← Previous Завтра частина Дніпра залишиться без води (Адреси)\nВідома дніпрянка скучила за короною (Фото) Next →\nДе знаходиться українська Швейцарія\n05.03.2017 Татьяна Сиденко Комментарии к записи Де знаходиться українська Швейцарія отключены


Майстер з Тернопільщини виготовляє «цілющі» екоматраци (відео) | Думай\nHome » Новини » Майстер з Тернопільщини виготовляє «цілющі» екоматраци (відео)\nМайстер з Тернопільщини виготовляє «цілющі» екоматраци (відео)\n08.02.2019 16:07 Категорія: Новини\nМешканець Великої Березовиці Тарас Підгайний виготовляє екологічно чисті матраци з очерету. Технологію перейняв у голландців. Для цього сам зробив спеціальний станок. А очерет збирає і заготовляє влітку.\nПопередньо очерет Тарас зв’язує спеціальними нитками. Їх привіз з-закордону. А на виготовлення одного матрацу майстер витрачає 4 дні.\n«Станок металевий, складається з двох половинок. Між ними відстань 5 см. Я в Голландії бачив матрац 5 сантиметрів. Вирішив, що вони подумали краще за мене, тому не придумував велосипед», – жартує Тарас Підгайний.\nЛише на один виріб майстер витрачає три снопи очерету. Заготовляє його в кінці червня. Адже, переконаний – саме в цей період очерет має цілющі властивості. «Він виділяє ефірні масла, допомагає людям у яких пролежні. Говорять, що в хаті має такий запах, як в евкаліптовому лісі», каже майстер.\nСпершу Тарас Підгайний зробив очеретяний матрац для себе, випробував його, а тепер робить такі ж для друзів та знайомих. Грошей на цьому не заробляє. Розповідає, що це для нього лише хобі. Головне, щоб сон на очереті був цілющим для інших.\nЯкі сни сняться на такому матраці – дивіться у сюжеті Т1 Новини.\nМайстер з Тернопільщини виготовляє «цілющі» екоматраци (відео) Reviewed by zarudnuy on Лют 08 . Мешканець Великої Березовиці Тарас Підгайний виготовляє екологічно чисті матраци з очерету. Технологію перейняв у голландців. Для цього сам зробив спеціальний с Мешканець Великої Березовиці Тарас Підгайний виготовляє екологічно чисті матраци з очерету. Технологію перейняв у голландців. Для цього сам зробив спеціальний с Rating: 0


Тимошенко: Я сприймала Савченко як жінку, кинуту за ґрати режимом. Для мене це була пряма асоціація з моїм життям / ГОРДОН\n13 березня, 2017 01.20 | коментарів:\nТимошенко: Савченко була виключена із фракції "Батьківщини", тому що партія не може сповідувати подвійні стандарти\nЛідер партії "Батьківщина" Юлія Тимошенко заявила, що розійшлася з народним депутатом Надією Савченко в поглядах на те, як рухатися Україні.\nЛідер партії "Батьківщина" Юлія Тимошенко заявила, що з тепер уже позафракційним народним депутатом Надією Савченко у неї розійшлися погляди і на життя, і на війну. Про це вона говорила в інтерв'ю ТСН.\n"Я вже аналізувала для себе всі ці обставини та події в серці. Я сприймала Надію Савченко як жінку, кинуту за ґрати режимом. Для мене це була пряма асоціація з моїм життям. Я знала, що таке жінка за ґратами без захисту. За ґратами вона вела себе дуже мужньо. Вона виглядала як сильний патріот України. І ми розуміли, як працює система звільнення військовополонених у Росії, я знала, що треба порушувати її питання на найвищому політичному рівні. Тому що по-іншому звільнити її буде просто неможливо. Її би просто там забули і вона, може, там загинула би. Я вірила в неї", – сказала Тимошенко.\nЗа її словами, вона ніколи не сварилась із Савченко, тому що в повсякденному житті не конфліктує з людьми.\n"Ми зараз розлучилися, але розлучилися абсолютно мирно", – підкреслила Тимошенко.\nВона додала, що Савченко була виключена із фракції "Батьківщини" через те, що партія не може сповідувати подвійні стандарти.\n"Ми проти того, щоб визнавати "ЛНР" і "ДНР" добрими хлопцями та сприймати їх як лідерів, їхні амністії. Ми проти виборів (на окупованому Донбасі. – "ГОРДОН") і не допустимо їх, поки йде війна", – заявила Тимошенко.\n7 грудня 2016 року Савченко провела з ватажками бойовиків "ДНР" і "ЛНР" Олександром Захарченком та Ігорем Плотницьким зустріч у Мінську. Вона стверджує, що заради звільнення заручників готова "говорити навіть із чортом", але у своїх співрозмовниках "чортів не побачила".\nУчасть Савченко в переговорах із бойовиками розкритикували її однопартійці. 15 грудня Савченко виключили із фракції "Батьківщини". Там заявили, що принципи та політичні переконання нардепа і фракції не збігаються.\nТеги: Юлія Тимошенко, ВО Батьківщина, в'язниця, бойовики, Надія Савченко, ДНР, ЛНР, війна на Донбасі\nТимошенко: Повертатись із в'язниці надзвичайно важко, це як з того світу\n13 березня, 2017 01.01 |коментарів:


Сторінка:Берченко Є.В. Настінне малювання українських хат та господарських будівель при них. Зошит 1. Дніпропетровщина (1930).djvu/92 — Вікіджерела\nС. Шолохове. Одвідано 1928 р. Велике село, де ще недавно було багато мальовання, але тепер ним уже не цікавляться; де-не-де но окремих хатах можна знайти то мальовання-килим, то мальовання печі. Згадки про той час, коли в гелі захоплювалися мальовання лі, ще зовсім свіжі серед селянок; ще живі ііменна тих. що славилися своїми мальованнями і розмальовували пе тільки свої, а іі чужі хати. Це селянки років 85 — 45. Ті лишки від мальовання, що їх можна тут бачити, виконані глиняними фарбами, бо селяни вже не витрачаються на купівлю фарб, а користуються з того, що є напохваті, як і в с. Покровському.\nС. Базавлук. Одвідано 1928 р. Побачити мальовання місцевих селянок пе пощастило. Те мальовання, що ю тут у небагатьох хатах, виконали селянки родом з с. Олександрівни, що поприходили сюди одружившися. їхню мальовання цікавить людність і їх запрошують найближчі сусідки розмалювати іі їхню хату.\nСела Сулицьке та Лапинка. Одиідано 1928 р. Двоє суміжних сіл, що містяться біля самого м. Нікополя. Мальований перевелося, затримавшися у тих селянок, що походять з с.с. Капулівки, Олексіївни, багатих і досі на мальовання. Мальовання рідного села виховало в mix любов до вквітчання хати. Вона пе зникав, дарма що їхні сусідки, місцеві селянки, перестали вже квітчати хати; замість того вони купують фабричні вироби в місті та іі оздоблюють ними свої хати.\nНово-Іванівське (Рабошапка). Одвідано 192і р. Мальовання переводиться, але трапляються ще мальовання-шпалерн, мальовання печі. Фарби — глина, сажа, синька.\nСела Миколаївка і Благовіщенка (Кам’янської окр.). Одвідано 1926 р. Мальовання трапляються чимало. Переважаю мальовання печі. Малю-\nОтримано з https://uk.wikisource.org/w/index.php?title=Сторінка:Берченко_Є.В._Настінне_малювання_українських_хат_та_господарських_будівель_при_них._Зошит_1._Дніпропетровщина_(1930).djvu/92&oldid=77916\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 22:07, 3 лютого 2017.


Як поліпшити пам'ять за допомогою ліків | ВебДовідка\nЯк поліпшити пам'ять за допомогою ліків\nГарна пам'ять - один з найцінніших властивостей мозку. Багато в чому завдяки їй, людина може досягти успіхів у навчанні, роботі, творчості. Однак, великі емоційні навантаження, темп сучасного життя, стреси та перевтому, нездорова екологія - все це негативно позначається на пам'яті. Проблеми можуть виникнути навіть у зовсім молодих людей! Що вже говорити про людей вельми поважного віку. Не дивно, що лікарі та вчені наполегливо шукають відповіді на питання: які лікарські засоби сприяють поліпшенню пам'яті?\n1. Оскільки пам'ять часто погіршується на тлі загального зниження життєвого тонусу, перевтоми, стресів, то можуть допомогти препарати загальнозміцнюючого і заспокійливої дії. Народна медицина (в тому числі, східна) здавна використовувала різноманітні відвари, настоянки. Наприклад, з китайського лимонника. Це дуже корисна рослина, що володіє цілим «букетом» цілющих властивостей.\n2. Добре може допомогти в таких випадках чорноплідна горобина (аронія). Є цілий ряд інших цілющих рослин. Але все-таки бажано проконсультуватися з лікарем, оскільки препарати на рослинній основі володіють, як правило, «м'яким» дією, у них все ж таки є протипоказання.\n3. Якщо ж пам'ять погіршилася в результаті серйозного захворювання (аж до такого грізного, як хвороба Альцгеймера), то рослинні препарати малоефективні. Тут потрібні сильнодіючі лікарські засоби. На жаль, в більшості своїй поряд з високою ефективністю вони мають цілий ряд серйозних протипоказань і при неправильному прийомі можуть різко погіршити стан пацієнта. Тому і виписувати такі препарати, і контролювати хід лікування повинен досвідчений, висококваліфікований лікар. Самолікування тут абсолютно неприпустимо!\n4. А як ставитися до широко рекламованим «диво-засобів», селищем швидке і надійне позбавлення від поганої пам'яті? На жаль, саме як до реклами. Оскільки до їх складу входять лише амінокислоти, вітаміни і мікроелементи. Деякий стимулюючий вплив на мозок вони, безумовно, нададуть, але з тим же успіхом можна було упорядкувати режим дня і ввести в свій раціон більше овочів, фруктів і зелені. Тому, якщо не шкода грошей, можна придбати і приймати такі «диво-добавки», шкоди вони точно не принесуть. Але і користь буде досить сумнівною.\nВідповідь на запитання: Як поліпшити пам'ять за допомогою ліків


Головна/Різне/Діловий стиль одягу\n4 339 Час читання: 2 хв\nДіловий стиль одягу – є невід’ємною частиною ділової сфери. Даний стиль в одязі мало підпорядковується модним віянням і відрізняється консерватизмом, саме тому він мало змінився з початку минулого сторіччя. За своїм змістом йому близький класичний стиль. Певні подібності спостерігаються у виборі колірних рішень, тканини, аксесуарів.\nОдяг в діловому стилі характеризується простотою, строгістю, елегантністю, точністю ліній, стриманістю. Також цей стиль відрізняється тим, що йому не властиво різноманіття відтінків. Найбільш характерними для даного стилю є поєднання білого і чорного, блідо – блакитного і сірого, а також всі відтінки коричневих і бежевих тонів. Основне призначення ділового стилю є зручність для роботи і респектабельний зовнішній вигляд. Саме тому перевага віддається дорогим тканинам, які здатні зберігати форму протягом дня.\nНайбільш поширеними є чорний піджак та брюки (спідниця) і біла сорочка – такий костюм доречний як для презентацій і конференцій, так і для повсякденної роботи. Хоча, в ряді організацій дрес – код встановлює для щоденної роботи в офісі поєднання сірого та білого (блакитного): костюм сірого кольору і біла або блакитна сорочка (блузка). Також свої правила існують і в діловому спілкуванні. Лист, комерційна пропозиція або ж запрошення на виставку, отримане поштою, а не по e-mail, є елементом ділової класики. А, як відомо, класика завжди в моді і актуальна. http://an-studio.kiev.ua/ з логотипом дозволяє дотримати корпоративний стиль компанії, а також підкреслити індивідуальність вмісту. Фірмовий конверт актуальний при розсилці Вашою компанією запрошень на заходи, презентації, виставки.\nВ рамках ділового стилю одягу прийнято розрізняти такі різновиди\nСтрогий діловий стиль прийнятий для ведення переговорів, виступи на презентаціях та конференціях, як правило, це чорний костюм, краватка і біла сорочка;\nПовсякденно – діловий стиль менш суворий, так як призначений для звичайної роботи в офісі, допускається сірий або коричневий костюм, краватка також може бути відсутнім;\nУмовно – діловий стиль, також іменується п’ятничним стилем. Допускається поєднання джинсових штанів і піджака. Такий, трохи спортивний стиль в одязі допускається лише наприкінці робочого тижня.\nТакож присутні варіанти чоловічого і жіночого ділового стилю одягу. Для жінок така класифікація проводиться з урахуванням їх сфери діяльності: бізнес – леді, леді – бос, жінка політик і стиль секретаря. Чоловіча класифікація передбачає наявність двох категорій, в основу яких закладено статус офісного службовця: старші менеджери або «білі комірці», молодший менеджерський склад – «блакитні комірці».\nАбсолютно неприпустимим для ділового стилю є коротка спідниця, шпильки, численні прикраси, біжутерія, яскравий манікюр і помітний макіяж.\nСпідниця може бути трохи нижче коліна або вище, але не більше ніж на 10 см. Панчохи мають бути тілесного кольору, без малюнка і інших елементів декору. Взуття має бути класичним, зручним, практичним на стійкому і не дуже високих підборах, так само без зайвих прикрас. Неприпустимо глибоке декольте, прозорі або ажурні тканини.\nМакіяж може складатися з туші, коричневих або бежевих тіней, помади блідо – коричневого відтінку. Недоречний манікюр з довгими і яскравими нігтями. Краще, якщо це буде французький манікюр, покритий безбарвним лаком.