Яка весела поетеса любила поселити на дивані довгого Чуковського?\nScoolByLife » Біографії » Яка весела поетеса любила поселити на дивані довгого Чуковського?\nСьогоднішній випуск «Антології вітчизняної поезії» буде присвячений жінці, яка не сумувала за жодних обставин. І хоча не завжди у неї в будинку були булки, і не завжди помазані вершковим маслом, і дуже рідко по маслу розтікався пахучий липовий мед, але вона заряджала всіх своїм святковим ставленням до життя.\nЇї чоловік, найбільший поет Георгій Оболдуев, якого вона кликала Єгорушку, був набагато більш відомий. І як поет, і ще більше як перекладач. Але доля розпорядилася так, що за життя Єгор надрукував одне-єдине вірш, а його дружина ще до війни виявилася не просто поетесою, а улюбленою мільйонами людей ...\nДомашній театр для одного глядача\n27 травня 1903, 105 років тому, в сім'ї багажного касира залізничної станції Олександра Благинина народилася дочка, яку назвали Оленкою. І батько, і мати, і бабуся з дідусем обожнювали малятку, заради неї готові були на все. Ну, скажіть, який батько організовує свій домашній театр тільки для того, щоб дівчинка розвивалася гармонійно? Ролі грали всі дорослі, але першу скрипку - бабуся, яка була прекрасною сказительницей і знала дуже багато пісень, казок, легенд. А другий скрипкою була матуся. І маленька поетеса (перше її вірш «народилося», коли їй виповнилося 8 років) відповіла найдорожчій людині трохи пізніше, навіки обезсмертив її у своєму знаменитому вірші.\nА всілася і сиджу.\n- Я теж рухатися хочу.\nЯ б багато чого хотіла -\nІ м'яч катати,\nЯ б могла посміятися.\nТа мало ль я чого хочу!\nПосидимо і в тиші ...\nА рівно через 10 років, в 1921 році, в збірнику «Початок» було опубліковано її перший вірш. До того часу сім'я перебралася до Курська, де батько влаштувався на залізничну станцію багажним касиром. Дідусь-священик спав і бачив, що онука вийде заміж за служителя культу, стане матушкою і народить багато діточок. А сама Оленка завжди мріяла бути вчителькою, а тому в будь-яку погоду, підв'язавши легку обувку мотузочками, йшла за сім верст до педінституту.\nЯк потрапити в «Переробку»?\nЦе була дуже цілеспрямована дівчина. Після педінституту навчання було продовжено у Вищому літературно-художньому інституті ім. В.Я. Брюсова. Як значно пізніше, в 1961 році, напише Олена Олександрівна своєму доброму другу Корнія Івановича Чуковського:\n«Я теж схожа на якусь білку,\nАле хочеться все ж потрапити в «Переробку» ».\nДо речі, ця дружба зародилася ще до їхнього знайомства. Коли Оленці було 13 років, батько приніс книжку, на обкладинці якої було написано: Корній Чуковський. «Крокодил». Ось як згадувала про це сама Благинина:\n«Ми читали« Крокодила »захлинаючись, все - дорослі і діти. Неможливо описати радість, яку принесла нам ця книжка. Ми її вивчили напам'ять, ми перекидалися репліками з неї, ми її розігрували в особах.\nЧаси стояли тугі: йшла війна, насувалися великі випробовування, кипіли цивільні пристрасті, наближалася Революція. У сім'ї у нас чекали чергової дитини, так що роботи в будинку було предостатньо. Я працювала, не покладаючи рук: мила, прала, стряпала- коли народився слабенький дитинча, прала пелюшки, ходила за хворою матір'ю і робила ще тисячі всяких справ. Але в мені стояли дві веселки, дві радості - і все було дарма .... »\nВона наслідувала Чуковському, ось звідки у неї така легкість вірша, таке захоплено-радісне «хлоп'яче» сприйняття життя.\nВін нявчав тонко-тонко,\nМожливо, його побили,\nАбо сам він утік?\nКалюжі сірі скрізь ...\nНагодувала досита ...\nХвіст - трубою ...\nДавайте знову забіжимо вперед. Повоєнні роки. Благинин розбив радикуліт. У Передєлкіно, куди вона так старалася потрапити, в дачному селищі Спілки письменників. Дізнавшись про це, Корній Чуковський примчав, дбайливо підняв Благинин на руки і відніс в машину. Щоб відвезти в Москву, під нагляд лікарів.\nОдного разу, коли вона була в поліклініці, а потім повернулася додому, її мама змовницьки сказала: «Там у тебе на дивані валяється Корнюшо». І справді, на дивані розвалився довгий і худий, як одиниця, Чуковський. Вони не стали запалювати світло, а в темряві складали різні «веселушки».\n«Бабарельеф» (Про товстих жінок) ;\n«Вьюбчівий людина» (Про ловеласа) ;\n«Дребеденьгі» (Неперекладне італійське лайка) ;\n«Сноб» (Про нападі жадібності) ;\n«Протівозажіточние гроші» (Про маленьку пенсії) ;\n«Шиллера в мішку не сховаєш» (Німець би, напевно, відмовився лізти в мішок, на відміну від гоголівських героїв) ;\n«Кіт закінчив вищу технічну урчіліще» (Чотириногих вихованців Оленка обожнювала) ;\n«Бережи щелепу змолоду» (Перше наставляння молодому боксеру).\nВам нічого це не нагадує? Звичайно ж, «Русское радио» і «жарти від Фоми» (Миколи Фоменко) - «Все геніальне - простирадло!».\nЇї чоловік був заарештований ще за кілька років до початку війни, перед нею випущений на свободу, в роки битв покликаний в армію. Він згас, не доживши й до десятиліття Великої Перемоги. А вона, завдяки йому, пристрастилася до перекладів, і завдяки їй ми дізналися самобутніх українських, молдавських, татарських, польських та інших поетів. Але частіше вона писала все-таки свої вірші. О, як тонко вона могла все підмітити, а найголовніше, викласти зрозумілим і дорослому, і дитині мовою:\nПавук працьовитий і веселий,\nАвоську сплів, під водостік повісив.\nТуди Росина великі скотилися\nІ засяяли, засвітилися ...\nІ зробилося таке чари,\nЩо описати немислимо його!\nАле писала вона і дорослі вірші, які, втім, особливої слави їй не принесли. І все-таки мені хочеться привести один з віршів Благининой:\nІнші сни злетяться до узголів'я,\nЗамовкнуть грози в стинущей крові,\nІ те, що називали ми любов'ю,\nВоспоминаньем стане про кохання.\nІ відгукнеться життя іншою борошном,\nІншим встромиться в серці вістрям,\nІ те, що називали ми розлукою,\nБути може, страхом смерті назвемо?\nІ тільки в годину опівнічний молчанья,\nКоли повстануть раптом у прокинулася крові\nВсі невиконані обіцянки,\nВсі росстанях, всі жалі любові,\nМи зустрінемо їх болісним ридання,\nЗрадіємо, що ще живемо,\nІ те, що називали ми страданьем,\nЗвичайним життям назвемо ...\nХоча практично до останніх днів вона складала для дітей. Ось одне з останніх її віршів, опубліковане в журналі «Мурзилка» в травні 1988 року.\n- Черемуха, черемха,\n- Для свята!\n- Для Травня! Для весни!\nДо речі, з «Мурзилка» Олена Олександрівна співпрацювала 55 (!) Років.\nА рівно через рік після написання «Черемшини», 24 квітня 1989 року, Благининой не стало. Але ж і створила вона його у віці 85 (!) Років. Де ж вона черпала цю легкість? Літературна загадка ...\nЯк у Росії з'явилася дитяча поезія? До дня народження Корнія Івановича Чуковського\nЯкі поетичні відкриття здійснив К. Чуковський у своєму «Крокодила»?\nЧи містять казки Чуковського антирадянський підтекст?\nКого з поетес сучасники називали Сталінградської берізкою?\nЩо завадило Наталії Крандіевской-Толстой «засяяти» на поетичному небосхилі?


Комплекти з поясом | LoveUnder\nBohemia Black with Belt ₴ 2,500\nКомплект Bohemia Black with Belt виконаний з преміального італійського мережива з ліфом на каркасах і трусиками бразиліана з регуляцією пояса з боків. Широкий пояс під панчохи з регуляцією високої посадки на талії.\nCavia Ivory with Belt ₴ 2,500\nНавстречу искушению …\nКомплект Cavia виконаний з преміального найтоншого італійського мережива з ліфом на каркасах і трусиками бразиліана. Широкий пояс під панчохи з регуляцією високої посадки на талії..\nDots & Kisses – Beige & Black with Belt ₴ 2,500\nПодорож до мрії…\nКомплект Dots & Kisses – Beige & Black with Belt виконаний з м’якої італійської сіточки в горошок з ліфом на каркасах, застібка ліфа з регуляцією. Трусики стрінг з регуляцією пояса з боків. Пояс під панчохи високої посадки фантазійної форми.\nSenti White with Belt ₴ 2,500\nКомплект Senti White with Belt виконаний з преміального італійського мережива з ліфом на каркасах і трусиками бразиліана c регуляцією пояса з боків. Широкий пояс під панчохи з регуляцією високої посадки на талії.


Особливості адміністративного процесу. - Адвокатура - Навчальні матеріали онлайн\nНову сторінку в адвокатській діяльності відкриває початок ери функціонування адміністративних судів в Україні. Загальним результатом цієї значної події в житті держави є здійснення реального кроку у збільшенні вагомості судової влади, в наданні їй права вирішувати питання в галузі взаємовідносин гілок влади та впливу на організаційні питання в їхній діяльності.\nДля адвокатури це означає появу величезного пласта справ у сфері державного управління і можливості брати участь у вирішенні спорів державного значення.\nЮрисдикція цих судових установ визначена ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з Законом, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.\nВ адміністративних судах можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.\nЗ урахуванням масовості порушень прав людини на території України саме державними органами та органами місцевого самоврядування, слід очікувати значного збільшення звернень громадян за правовою допомогою до адвокатів за захистом власних прав та інтересів.\nІнтерпретація повноважень адміністративних судів щодо перевірки рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень вводить нові критерії оцінки, до критичного освоєння яких слід серйозно готуватися адвокатам та іншим фахівцям у галузі права.\nТак, ст. З КАСУ зобов'язує суди, під час перевірки обгрунтованості рішень, звертати увагу як вони прийняті:\nЯкщо пункти 1,2,3 та 4 не викликають запитань, то решта потребують певних коментарів. Враховуючи приналежність таких понять, як обгрунтованість чи розсудливість, до моральних категорій, їхню неконкретність та відсутність чітких критеріїв, у позивача та його представника виникають реальні складнощі в доведенні звинувачень на адресу державного органу в безсовісності та нерозсудливості. Такі звинувачення допустимі на адресу конкретного чиновника, визнання якого недобросовісним чи нерозсудливим автоматично тягне за собою позбавлення останнього посади.\nУ цілому адміністративне судочинство будується на принципах, притаманних цивільному судочинству. Проте, спостерігаються певні нюанси, небайдужі для адвоката. Наприклад, загадково звучить п. 7 ст. З КАСУ, де йдеться про "дотримування принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації". Це одразу ж наводить на думку про наявність справедливої дискримінації. Загалом участь адвоката в адміністративному судочинстві в якості представника позивача чи відповідача вбачається принципово новою і дуже перспективною лінією діяльності. Особливо, з огляду на те, що кожне рішення адміністративного суду про відновлення чи повернення прав, порушених державним органом чи чиновником, автоматично стає преюдиціальним підґрунтям для звернення в загальний суд з позовом про відшкодування матеріальної шкоди та моральних збитків, заподіяних порушенням прав та законних інтересів.\nДо особливостей адміністративного судочинства, важливих з професійного погляду адвоката, слід віднести статус відповідачів у справі, якими, за визначенням ст. 1 КАСУ, є органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.\nСаме цей нюанс стане критерієм випробувань як для посадових осіб, що опиняться в ролі відповідачів, так і для адвокатів, яким доведеться виступати (а часом і дуже гостро) проти осіб, які представляють владні органи на місцях. Можливість зіпсувати свої відносини з місцевою владою та її посадовими особами не обіцяє адвокату безхмарного життя в районі, де відбувається судочинство в тій чи іншій справі.\nАдвокатові, вочевидь, не слід ігнорувати цю обставину і, можливо, доцільно рекомендувати клієнту запросити адвоката з іншого району. Цей дипломатичний демарш дасть змогу адвокату, з одного боку, відстоювати інтереси клієнта у справі безбоязно і сміливо, а з другого - не чекаючи щодня помсти з боку установи, якій буде завдано небажаних і серйозних клопотів.\nБезумовний інтерес для адвоката становить ст. 17 КАСУ, де Йдеться про адміністративну юрисдикцію і підсудність адміністративних судів.\nТут подається перелік справ, що входять до компетенції судів цієї категорії. Вона поширюється на:\n- спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно--правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;\n- спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з укладання та виконання адміністративних договорів;\n_ спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;\nЦя стаття Кодексу спонукає адвокатів до ретельного вивчення характеру цієї категорії справ та з'ясування питання щодо майбутньої участі в них. У будь-якому разі жоден адвокат не може бути впевненим, що йому не доведеться стикатися з колом саме таких справ.\nЗ переліку справ, підвідомчих адміністративному суду (п. 3), стає зрозумілим, що суд стане реальним учасником здійснення організаційної функції виконавчої влади. Звідси підвищена відповідальність адвоката, якому доведеться брати участь у справах цієї категорії, адже неправильне рішення суду позначиться на ефективності діяльності того чи іншого органу-учасника спору.\nЦе, в свою чергу, вимагає від адвоката відповідної підготовки до такої категорії справ. Глибокого вивчення адвокатом питання виборчого права вимагає і п. 5 ст. 17 КАСУ.


Допомога біженцям Запрошуємо в Голдашівку\nДопомога біженцям. Запрошуємо в Голдашівку\nВівторок, 25 березня 2014, 10:25\nУ важкий для України час кожен християнин піднімається на барикади духовної боротьби. Через агресію зла консолідується народ, єднається Церква. З глибини народної свідомості піднімається вільний козацький дух.\nШукаючи в молитві Божої волі парафіяни УГКЦ с. Голдашівка вирішили запросити на проживання родини біженців, які потребують житла, мають бажання жити і працювати на щедрій Подільській землі. Запрошуємо всіх охочих, незалежно від релігії, мови і національності. Поважаємо вас такими, якими ви є, і такої ж поваги очікуємо від вас.\nПарафія може забезпечити постійним житлом десять потребуючих родин. Місцева влада надасть земельні ділянки для допоміжного господарства, а школа і дитячий садочок відкриють двері для ваших дітей. Наша Церква допоможе всім необхідним, щоб ви почувалися спокійно на новому місці. Село Голдашівка розташоване в мальовничому куточку Вінницької області. Родючі ґрунти, ліс, річка, чисте повітря, а головне - щирі люди з радістю зустрінуть вас і приймуть як рідних у с. Голдашівка.\nАдреса для запитань та додаткової інформації omikhajlo@list.ru.\nТЕГИ: Київська архиєпархія, Допомого біженцям


"Оранта" заявляє про рейдерську атаку - портал новин LB.ua\nГоловна — Економіка — Фінанси — 26 липня 2012, 17:50\nКерівник страхової компанії звернувся в міліцію.\nСтрахова компанія "Оранта" звернулася до міністра внутрішніх справ Віталія Захарченка із заявою про злочин, який передбачено ст. 182 КК України (порушення недоторканності приватного життя). Про це журналістів повідомив голова правління "Оранти" Ігор Пугачов.\nЗа його словами, невідомі особи отримали доступ до персональних даних клієнтів страхової компанії. Багато клієнтів отримали SMS-повідомлення із закликом відвідати найближче відділення компанії. Повідомлення отримали й ті, хто не мав страхових випадків, і ті, з ким компанія вже розрахувалася.\nОдночасно в інтернет-ЗМІ з'явилася ціла серія публікацій, що паплюжать ім'я компанії "Оранта". Замовники чорного піару хотіли підірвати довіру до компанії, вважає Пугачов.\nТим часом 23 липня в компанію звернувся представник компанії West Midlands Holdings Corp. (Британські Віргінські о-ви) О. Бородинець з інформацією про намір викупити акції "Оранти". Автор листа просив інформацію, необхідну для отримання дозволу Антимонопольного комітету на економічну концентрацію.\nРейдерство як злочин в Україні законодавчо не визначено, - експерт\nБританська компанія просить передати документи на київську адресу ТОВ "Інвестиційна група "ІНЕКО" (президент - Денис Копилов). Хоча, за інформацією Ігоря Пугачова, значна частина акціонерів не збираються продавати свої акції.\nРаніше, 17 липня, в офіційному виданні "Відомості ДКЦПФР" №133 з'являлася інформація про намір West Midlands Holdings Corp. і пов'язаних з нею осіб придбати більш ніж 50% простих акцій "Оранти". Водночас повідомлялося, що ця корпорація разом із пов'язаними з нею особами наразі акціями "Оранти" не володіють.\nЗ усього зазначеного Ігор Пугачов робить висновок про спробу рейдерської атаки на компанію.\nОсновні угоди: Лещинський, Фірташ, Копилов\nНаціональна акціонерна страхова компанія "Оранта" входить до п'ятірки найбільших українських компаній класичного страхування. Має майже 800 структурних підрозділів у обласних центрах, містах і районах України.\nЗа даними Нацкомісії з цінних паперів та фондового ринку, в першому кварталі 2012 року 13,74% акцій страховика належали кіпрській компанії Backwood Holdings Limited, 35,17% - АТ "БТА Банк" (Казахстан).


Віра Глаголєва Рейфа Файнса від російської не відрізниш - nfpu.org.ua\nВіра Глаголєва Рейфа Файнса від російської не відрізниш\nНародна артистка Росії і режисер Віра Глаголєва розповіла Woman’s Day, як на зйомках її фільму знаменитий англійський актор жив в російському селі.\nТекст: Вікторія Романова · 9 квітня 2016\nЦього року Віра Глаголєва очолила журі омського фестивалю «Любительське кіно + profi». Разом з колегами вона оцінювала творчість початківців і вже досвідчених кінематографістів зі всієї країни.\nНезважаючи на насичений графік Віри Глаголєвої, Woman’s Day вдалося отримати в подарунок кілька хвилин ексклюзивного спілкування. Її творчість викликає у людей різні відчуття. Комусь подобаються її фільми, хтось в них нічого для себе не знаходить і охочіше сприймає Глаголєву-актрису. Але незмінно кожну свою роботу вона робить чесно, тонко і інтелігентно. До речі, це стосується всього, спілкування з пресою в тому числі. Навряд чи після стількох прем’єр, показів, прес-конференцій в самих різних містах світу ще можна застати її зненацька якимось питанням. На кожен вона відповідає конкретно, без недомовленостей і словесного туману. Простота, лаконічність і почуття власної гідності – у всьому. В її образі, манері спілкуватися з глядачами і журналістами, в оповіданнях про спроби знайти продюсерів, які оцінять твою нову кіноідей, і розчарування, коли ця оцінка не трапляється.\nВ Омську Віра Глаголєва представила два свої фільми: «Одна війна» і «Дві жінки». Віра Віталіївна розповіла Woman’s Day, чому її фільми необхідно «відчувати», за яких умов потрібно знімати кіно і що має статися в Омську, щоб місто було не тільки театральним, а й кінематографічним центром Сибіру.\n– Сусідні з Омському Новосибірськ і Єкатеринбург давно отримали славу кіномісто. Там є студії, педагоги, тпопорадиції. Ми тільки мріємо про те, що коли-небудь тут теж з’явиться свою Омська школа кіно. Які чинники, на ваш погляд, повинні скластися, щоб так сталося?\n– По-перше, дуже важливо розуміти, хто – вчителі. Молоді потрібні приклади відбулися в кіно людей. По-друге, я вважаю, в Омську вже склалася певна кінематографічна атмосфера. Тут проходить велика кількість кінофестивалів, і завдяки їм і зокрема цьому фестивалю, що збирає любителів і профі, кожна людина розглядається як творчий. Хороша позиція, яка стимулює початківців кінематографістів. Хто хоче і не може не робити – робить. Головне – не зупинятися і йти до своєї мети. Чи стане це коли-небудь школою – не важливо. Важливо, щоб результат на екрані чіпав, не залишав байдужим глядача, адже все робиться для нього. Так, є режисери, які кажуть: «Я роблю це для себе». Так говорив і Тарковський. Але робив він настільки цікаво, що його творчість ставала цікавим і іншим. Зараз для молодих дуже багато можливостей. Це раніше треба було купувати плівку, великі камери. Сьогодні все набагато простіше. Але навіть техніка другорядна. Важливо розуміти, про що ти розповідаєш, з чим виходиш до глядача. А «як» -вже друге питання. Хоча і тут тепер маса можливостей, кіномови, технічних засобів.\nПродовження інтерв’ю читайте на стор. 2.\n– Судити молодих – відповідальна місія. Ваше рішення може їх не тільки мотивувати, але і розчарувати, хтось, залишившись непоміченим і неоціненим, може просто опустити руки.\n– У програмі фестивалю 29 картин. Все перемогти не можуть, премія – одна в кожній номінації, за винятком Гран-прі. Але навіть якщо ти не потрапляєш в призери, це не означає, що твоя картина гірше інших. Одне те, що вона увійшла в 29 робіт, пройшовши відбір з двох сотень, вже означає, що ти отримав шанс, тобою зацікавилися, ти зміг заявити про себе. Ніколи не треба опускати руки, якщо не уявляєш життя без того, чим займаєшся.\n– Чим ваш фільм «Дві жінки», який відкрив фестиваль, може бути корисний молодим кінематографістам?\n– Він може бути тільки відчутий ними, тому що наш фільм – про справжні почуття. Ми знімали картину про XIX столітті, про людей і країні, яких вже немає. І якщо людина, подивившись фільм, вийшов натхненним, трохи просвітленим, зміг зануритися в його атмосферу, значить, ми зробили свою справу.\n– Рейф Файнс, який зіграв у картині роль Ракітіна, не раз говорив про свою любов до російської класики. У 1998 році він зіграв Євгенія Онєгіна, який зняла його сестра Марта Файнс. Вам здається, він навчився сприймати російську класику по-російськи або він все одно відчуває її як іноземець?\n– Можу сказати, що він абсолютно занурився в російську культуру. Зйомка фільму «Дві жінки» тривала місяць, але він пробув в Росії набагато довше. Близько місяця він жив в Москві, репетирував, ходив в театри, вчив мову. Він занурився в атмосферу нашої країни настільки, що став таким же «російським» членом знімальної групи. Йому дуже подобається російське село. Фільм ми знімали в музеї-садибі Михайла Глінки в Новоспаському під Смоленськом. Поруч розташовувалася село, в якій жили переважно працівники музею. Рейф гуляв по селу, катався на велосипеді, а жителі пригощали його яблуками, солоними огірками, що він дуже любить. Я знаю, що він з величезним задоволенням жив там весь цей час. Все це закінчилося тим, що зараз Рейф в Уфі, в 2017 році він буде знімати фільм про Рудольфа Нурієва.\n– Про що ще б хотіли б зняти кіно?\n– Мене дуже цікавить XIX століття. Є чудовий сценарій «Дивне мить», який розповідає історію кохання Михайла Глінки до дочки Анни Керн Катерині. Пушкін присвятив Ганні Керн вірші, а Глінка – романс її дочки. Дві жінки, дві любові і дуже красива киноистория. Але продюсери її навіть не розглядають, кажуть нам, що вона нікому не потрібна. На жаль, те, що ми хотіли б робити, не справляє враження на людей, від яких залежить отримання грошей для роботи над фільмом. Фільм «Одна війна», який був знятий в 2009 році і який ми представляємо також в рамках програми фестивалю в Омську, по телебаченню був показаний лише один раз. Іноді думаєш: «Ну як же так, чому фільм не доходить до глядача?». Тому можливість демонструвати його на таких ось фестивалях, як у вас, а потім ще й відгук отримати, заряджає нас, налаштовує на те, що наше мистецтво, творчість все-таки потрібно глядачам.\nПривітання з днем судді 2021\nНайсмачніший салат з крабовими паличками – найкраща страва для застілля!


Як і коли садити часник навесні - висадка часнику весною у відкритий грунт: вибір місця посадки та догляд\nЯк і коли садити часник навесні у відкритий ґрунт у 2022 році\nПосадка часнику весною. Як, коли і де саджати\nПосадка часнику навесні у відкритий грунт обов’язково передує ознайомленням з термінами і правилами цього процесу для отримання гарантовано високого врожаю.\nКоли садити часник у 2022 році\nТерміни весняної висадки часнику залежать від:\nкліматичних умов регіону зростання;\nДля посадки часнику навесні у відкритий ґрунт необхідно, щоб ґрунт уже був відталим після зимових морозів, а температура повітря прогрілася до +5 ° С.\nПри таких умовах коренева система почне швидко розвиватися і до подальшого потепління активно піде в зростання зелена наземна частина.\nЯкщо навіть в регіоні ще зберігається загроза заморозків, то часник цілком витримає короткочасний мінус до 8-10 градусів.\nТерміни посадки часнику по регіонах\nУ зв’язку з характерними кліматичними умовами регіонів, терміни весняної посадки часнику укладаються в триместр:\nПочаток червня також може розглядатися як можливий період для висадки часнику для всіх регіонів. Жителі південних регіонів можуть скористатися сприятливим періодом для посадки часнику навесні у відкритий ґрунт, а в північних — необхідно суворо дотримуватися термінів.\nРекомендовані терміни по регіонах:\nпівденні — друга декада березня;\nцентральні — середина квітня;\nпівнічні — початок травня.\nСприятливі дні для посадки часнику за місячним календарем\nДля тих, хто співвідносить свої рішення про посадку різних культур з місячним календарем, відзначимо, що в 2022 році в зазначені місяці часник можна висівати в сприятливі дні зазначених місяців.\nберезень — 8, 10, 16-19;\nквітень — 5-7, 9-15, 17-22, 27-30;\nтравень — 2-6, 9, 11, 12, 20-22, 29-31;\nчервень — 7-9, 11-14.\nОсобливо небажаною буде посадка часнику навесні у відкритий ґрунт в дні повного місяця і молодика, а також коли Місяць буде перебувати в знаку Водолія.\nЯкщо ви вирощуєте на своїй дачній ділянці часник, то, напевно, вже замислювалися про те, як його зберігати. Як зберігати часник на зиму в домашніх умовах? Давайте розглянемо найефективніші способи зберігання. Більше в нашій статті.\nЯкий сорт часнику краще садити весною\nДля весняної посадки часнику найбільш підходять ярові сорти, однак при дотриманні додаткових правил, можна висаджувати і озимі (призначені для осінньої посадки).\nБагато городників вважають, що часник краще садити під зиму, проте це не так при правильному виборі посадкового матеріалу і дотриманні агротехнічних прийомів. Посадка ярового часнику навесні у відкритий ґрунт дозволяє отримати відмінний урожай тривалого терміну зберігання.\nВідрізнити сорт часнику ярого від озимого можна, уважно подивившись на розташування зубків в головці. У ярих сортів зубки розташовуються по спіралі, зменшуючись в розмірі до центру.\nЯрові сорти мають ряд переваг, щодо озимих:\nне пускають стрілки;\nне мають центрального стержня, повністю заповнюючи головку зубками;\nсолодші (цукру більше на 10-12%);\nдовше зберігаються (практично до наступного врожаю).\nОднак є й недоліки:\nрозмножуються тільки зубками (озимі ще і бульбочками);\nПо термінах сорти розрізняють на:\nЯкщо ви робите посадку ярового часнику навесні у відкритий ґрунт вперше, то слід випробувати відразу кілька сортів. Така практичність дозволить надалі вибрати найбільш підходящий сорт часнику для ділянки і культивувати лише його.\nВибір місця посадки для часнику\nДля посадки ярого часнику не на зелень, а на головки вибирати слід сонячне і добре провітрюване місце. Ще з осені слід визначитися з урахуванням попередніх культур. До сприятливих попередників часнику відносять:\nНавпаки, садити часник не рекомендується на ділянці, де в минулий сезон виростали:\nҐрунт для посіву часнику\nПри бажанні отримати максимально високий урожай, слід уважно поставитися і до вибору ґрунту. Він повинен бути:\nсередньо- або легкосуглинистим;\nПідготовку ґрунту під посадку часнику ярих сортів навесні у відкритий ґрунт краще зробити ще восени, прибравши залишки попередника і перекопавши землю «на штик». При необхідності слід провести знезараження від можливо наявних шкідників.\nКрім того, бажано перед перекопуванням внести добрива з урахуванням стану ґрунту і з розрахунку на 1 м²:\nсуглинний — 4 кг перегною + 10 кг сечовини + 40 г суперфосфату;\nглинистий — 6 кг перегною + 6 кг торфу + 10 кг піску + 40 г суперфосфату;\nсупіщаний — перегній і торф в пропорції 1: 2, суперфосфат і сечовина в пропорції 3: 1;\nторф’яний — 6 кг перегною + 10 кг піску + 10 кг сечовини + 40 г суперфосфату.\nТурбота про матеріал для весняної посадки часнику починається так само, як і ґрунту, з осені:\nголовки часнику ретельно просушують на добре провітрюваному місці;\nзберігаємо часник тільки в голівках, не розбираючи на зубки;\nдотримуємося умови зберігання.\nНадійно зберегти головки часнику для посадки, рятуючи від гнилі і висихання, можна такими популярними серед городників способами:\nкожну головку загорнути в «дихаючу» харчову плівку;\nзанурити в розтоплений злегка остиглий парафін;\nпомістити в ящик з цибулевим лушпинням або тирсою;\nзаплести «косу» і підвісити.\nКрім того, повинні бути дотримані і основні вимоги до приміщення, в якому буде зберігатися часник для посадки:\nЗа місяць до посадки бажано піддати головки часнику стратифікації, для чого посадковий матеріал поміщають в ґрунт при температурі +1 … + 3 ° С.\nПеред посадкою необхідно провести наступні агротехнічні заходи:\nКалібрування. Для цього з розібраного на зубки часнику вибирають найбільш великі, розташовані в першому ряду головок.\nВідбраковування. Позбавляються від зубків з явними ознаками хвороби, а також вироджених. Про виродження свідчить невелика кількість зубків в голівці, а також їх здвоєність.\nПосадковий матеріал необов’язково пророщувати перед висадкою, а якщо терміни посадки ризиковано ранні, то з огляду на можливі заморозки загроза урожаю очевидна. Пророщування зубків доцільно, якщо з висадкою матеріалу злегка припізнилися, або є підстави прискорити ріст надземної частини часнику.\nЗавершальна підготовка посадкового матеріалу\nЗа добу до посадки ярого часнику у відкритий ґрунт навесні посадковий матеріал слід занести в тепле приміщення для прогріву і активації процесів росту.\nТакож можна помістити часник у вологе тепле середовище: обернути змоченою у воді тканиною або насипати в ємність з невеликою кількістю води. Обов’язково помістити все в тепле місце, наприклад, на батарею.\nЯкісні зубки все одно бажано замочити на 2-5 хвилин:\nв слабкому розчині марганцівки в день висадки;\nв розчині мідного купоросу;\nв соляному розчині (1 ст. л. на 1 літр води).\nЯкщо ж якість посівного матеріалу викликає підозру, то замочувати слід в теплому розчині одного з фунгіцидів: Фундазол, Максим, Фітоспорін.\nПісля знезаражувальних заходів бажано обробити насіннєвий матеріал стимуляторами росту, відповідно до інструкції по застосуванню. Для цієї мети можна використовувати ефективні препарати Циркон або Епін.\nПравила висадки ярового часнику\nПри посадці ярового часнику навесні у відкритий ґрунт необхідно дотримуватись певних правил:\nпрорихлити з осені підготовлений ґрунт;\nвиконати неглибокі канавки з відстанню між ними в 20-25 см.\nПідготовлені за всіма правилами зубки ярого часнику слід укладати в ряди корінням вниз і відстанню між ними 7-8 см. Зверху засипати землею і злегка утрамбувати. Шар землі над верхівками зубків не повинен перевищувати 2 см.\nЯкщо при висадці ґрунт надмірно сухий, то грядки бажано полити теплою водою. Зверху засипати сухою землею і не поливати.\nДогляд за посадками часнику\nЧасник, як відомо, не вимагає якогось особливого догляду, цілком достатньо своєчасного поливу і розпушування. Якщо з осені були правильно внесені добрива, то їх можна не вносити додатково в період вегетації. Однак все ж краще виконати підгодівлю хоча б до середини вегетації, використовуючи органічні добрива:\nприпилити порошком деревного попелу;\nполити розчином Акварин (2 ст. л. на 10 л води).\nДо розчину можна додати літр настою гною кінського або коров’ячого.\nЩо стосується поливу, то тут дуже важливо знати, коли і скільки вологи необхідно для отримання високого врожаю. Звичайно, в цьому питанні орієнтуватися треба на конкретні погодні умови в період вегетації, але загальні правила можна описати коротко:\nінтенсивний полив до середини вегетативного терміну;\nпомірний в другій половині, коли вже утворені 5-6 листків;\nповне припинення поливу за два-три тижні до збору врожаю.\nПри культивуванні у себе на ділянці такий невибагливої культури, як часник, за всіма правилами агротехніки, успіх в отриманні високого врожаю гарантований не тільки досвідченим городникам, але і новачкам.\nВідео: Як посадити часник правильно?\nЩе більше цікавої та корисної інформації про город ви можете знайти на нашому сайті xpert.com.ua\nКоли сіяти буряк в 2022 році за місячним календарем весною\nЯк і коли садити часник на городі за місячним календарем в…\nСадимо часник на зиму в Україні за посівним календарем -…\nПосадка огірків на розсаду і в ґрунт за місячним календарем…


Засідання Агентства – Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти\n28 березня у приміщенні Музею Києво-Могилянської академії відбулося третє засідання Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.\nПід час засідання найбільше часу було присвячено обговоренню проекту Положення “Про акредитацію освітніх програм”, прийняття якого заплановане на наступне, квітневе засідання. Члени Нацагентства затвердили структуру і штатний розпис Секретаріату, порядок надання і підтвердження статусу національного ЗВО, концепцію стратегії НАЗЯВО, “Порядок оскарження рішень спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня”.\nБули затверджені голови і склад Комітетів Нацагентства: Апеляційний комітет (Іван Назаров); Комітет з питань етики (Сергій Квіт); Комітет з питань акредитації освітніх програм, незалежних установ оцінювання якості та інституційної акредитації (Богдан Моркляник); Комітет з питань оцінювання якості вищої освіти (Микита Євстіфеєв); Комітет з питань діяльності та акредитації спеціалізованих вчених рад (Андрій Бутенко); Комітет з питань стандартів та економіки вищої освіти (Олена Колесникова).\nТакож було прийняте рішення затвердити всі стандарти вищої освіти, створені науково-методичними комісіями МОН у 2016-2019 роках (члени яких були обрані на конкурсній основі до квітня поточного року). Нацагентство виходило з того, що нові стандарти необхідні вищій освіті, тому немає сенсу їх затримувати. Поруч з тим, в силу об’єктивних обставин НАЗЯВО не мало можливості хоч якось впливати на їхній зміст. Тому Комітетові з питань стандартів та економіки вищої освіти було доручено сформувати певні критерії та вимоги для нового складу науково-методичних комісій МОН, за якими Національне агентство буде погоджувати стандарти у майбутньому.\nПід час засідання відбулося підписання протоколу про співпрацю з Програмою USAID “Нове правосуддя”.\nMembers of NAQA participated in seminar-training in the frames of Erasmus+ EDUQAS project


← Фонарь-электрошокер – надежное и эффективное средство самозащиты\nЛегко пробивает 20 метров грунта: сброс мощной российской бомбы попал на видео →\nТільки що повідомuли! Російські спецназівці вже на наших кораблях, 2 наших бійці поранено! Президент терміново скликав військовий кабінет.\nadmin Комментарии к записи Тільки що повідомuли! Російські спецназівці вже на наших кораблях, 2 наших бійці поранено! Президент терміново скликав військовий кабінет. отключены\n«Скоро найдут в луже мочи»: Путіну «напророчили» невтішну долю\nadmin Комментарии к записи «Скоро найдут в луже мочи»: Путіну «напророчили» невтішну долю отключены


ГПУ підозрює суддів Окружного адмінсуду Києва у втручанні в роботу держорганів\nГПУ: Судді Окружного адмінсуду втручалися в роботу держорганів. Чотирьом з них готують підозри\nОлег Панфілович, Олена Козаченко\n14:23, 26 липня 2019\nГенеральна прокуратура та Національне антикорупційне бюро підозрюють суддів Окружного адміністративного суду Києва (ОАСК) у втручанні в роботу державних органів. Про це на брифінгу повідомив начальник управління Спеціальних розслідувань ГПУ Сергій Горбатюк.\nГорбатюк зазначив, що під час розслідування справ щодо незаконних рішень суддів під час Євромайдану слідство виявило факти корупції і втручання керівництва суду в діяльність держорганів.\n«Відбувається системне втручання у розгляд справ суддями, насамперед керівництвом суду ...Ми вважає, що це загроза національній безпеці», — заявив він. На брифінгу оприлюднили телефонні розмови глави суду Павла Вовка і його заступника Євгена Аблова.\nУ них пролунали факти впливу керівництва суду на членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів, депутатів Верховної Ради, працівників Державного бюро розслідувань, суддів Конституційного суду (у справах про скасування відповідальності за незаконне збагачення та у справі про люстрацію) і членів Центральної виборчої комісії. Також Горбатюк заявив, що прокурори підготували підозри 4 суддям цього суду, вони спрямовані на погодження генеральному прокурору.\nТакож слідство зафіксувало випадки впливу суддів ОАСК на суддів Конституційного суду України (КС) в рішеннях щодо незаконного збагачення і люстрації, а також впливу на просування законопроєктів у Верховній Раді і справи Державного бюро розслідувань (ДБР). Ця інформація була оприлюднена у відеоролику на брифінгу.\n«Зафіксовані випадки організації впливу на суддів Конституційного суду щодо рішень про незаконне збагачення і люстрації; на членів Вищої ради правосуддя, зокрема через нардепів; просування потрібних законопроєктів у Верховній Раді; на суддів Апеляційного адмінсуду; на розслідування ГБР через керівництво цього органу», — йдеться у відеоролику.\nКрім того, зафіксовані випадки впливу на розгляд та ухвалення рішень у справах щодо розʼяснень Центральної виборчої комісії, скасування рішень уряду щодо тарифів, конкурсів до ДБР, щодо можливого скасування арешту майна президента-втікача Віктора Януковича, а також у справах щодо Української православної церкви Київського патріархату.\n«Задокументовано також інформація про вплив чиновника часів президента Януковича на зміни в керівництві органів судової влади і призначення контрольованих осіб», — зазначають на відео.\nУ пʼятницю стало відомо, що детективи НАБУ та Управління спецрозслідувань ГПУ проводять обшуки у приміщенні Окружного адміністративного суду Києва.


Мар'янівська ЗШ І-ІІІ ст. - Новини\nІз 7 листопада розпочався Тиждень української мови та літератури. Протягом тижня учні мають змогу поборотися за право участі у фіналі конкурсу “Учень року”. Для цього потрібно відгадати кросворди, ребуси, дати відповіді на запитання\nЗ 5 листопада стартував ІІ етап Всеукраїнських предметних олімпіад.\n27 жовтня на базі Мар’янівської загальноосвітньої школи відбулося засідання Школи молодого вчителя.\nЦього року ми святкуємо 72 річницю звільнення Урнаїни від фашистських загарбників. Довгих три роки випробувань стали страшною ціною сьогоднішнього миру.\nВідгриміли бої, загоюються душевні рани минулих лихоліть та залишаються незвіданими до сьогодні партизанські стежини. А вони у роки Великої вітчизняної війни рятували від смерті, від полону, від рабства.\nВиховувати патріотизм, гордість за свою державу, збройні сили-це одне із найголовніших завдань військово-патріотичного виховання. Саме тому у наш час юнаки вважають за честь поповнити лави збройних сил і стати на захист рідної землі.\nНапередодні свята Покрови Пречистої Богородиці у нашій школі пройшло ряд заходів приурочених цій даті\nУ щедру наповнену різнобарв’ям пору року, коли в осіннім вальсі кружляє падолист, а квіти дарують свою красу, приходить свято освітян.\n1 жовтня у м. Кропивницький відбувся чемпіонат України з легкої атлетики.\n© 2019 Мар'янівська ЗШ І-ІІІ ст..\tВсе права защищены.


Оплата замовлення на розрахунковий рахунок через термінал «ПриватБанку»\nрозрахунковий рахунок. Оплатити замовлення на наш розрахунковий рахунок можна через термінал. Процедура не складна, коли її знаєш. Ми вирішили викласти фотоінструкцію. Насправді оплату справити легко і досить швидко. При оплаті через термінал комісію банк не стягує.\nОтже, для того, щоб оплатити рахунок, Вам потрібно:\nРоздруківка рахунку або номер нашого розрахункового рахунку.\nПлатіжна карта Приватбанку\nНеобхідна сума готівкою для оплати.\nУвага! З цієї інструкції Ви оплачуєте своє замовлення і гроші переводять відразу на наш розрахунковий рахунок!\nНа екрані терміналу вибираємо в переліку платежів «Банківські послуги»\nНатискаємо «Внести виручку»\nОбераємо «По номеру рахунку»\nВводимо номер розрахункового рахунку, що вказаний у рахунку, який Ви отримали на електронну скриньку.\nОбираємо «Торгівельна виручка»\nНатискаємо «Введіть призначення платежу»\nВводимо «Замовлення № ......» - номер вказаний в рахунку, який Ви отримали після оформлення замовлення.\nУ спису варіантів надходження грошових коштів вибираємо «Надходження торговельної виручки від продажу товарів»\nТермінал просить вставити будь-яку карту Приватбанку, щоб в чеку стояло прізвище, хто виробляє оплату. Вставляємо карту.\nВносимо PIN-код. Після цього термінал повертає Вам карту. (Гроші не списуються з карти, це ідентифікація платника!).\nВносимо купюри - стандартна процедура та суму контролюємо на екрані. Натискаємо «Оплатити»\nВідповідаємо на запитання: «Яку суму з внесених готівкових коштів Ви хочете зарахувати на зазначений рахунок?».\nВносите суму, зазначену в рахунку. Якщо Ви внесли 20грн, а за рахунком потрібно 9,80 - на карту, якою Ви користувалися при цій операції, буде зарахована здача. Тобто термінал при оформленні платежів на розрахунковий рахунок, працює зі здачею!\nВказали суму, тиснемо «Продовжити».\nДрукуємо чек, в якому зазначено підпреємця, на розрахунковий рахунок якого Ви зробили оплату.\nВ чеку буде зазначено ФОП Турецький Л. І. також сума що Ви сплатили.\nНа наш розрахунковий рахунок оплата надходить протягом банківського дня. Ми отримуємо інформацію про платника, номер замовлення і сумі платежу.\nНам не потрібно висилати копію або скан чека, не витрачайте на це свій час. Ми юридична особа, тому відомості про оплату надходять з банку дуже оперативно. Статус Вашого замовлення міняється і товар відправляється до замовника.\nБажаємо простих і приємних покупок!


Як говорити про кохання мовою котів - Блог Yakaboo.ua\nЛюбов – як хороша книжка: коли не можеш припинити читати, але дуже не хочеш, аби вона скінчилася. Так вважає кіт Інжир, який підготував невеличку інструкцію для всіх збентежених Днем святого Валентина.\n«Любов – це коли двоє розбирають одне одного на цитати» – писав у своєму чудовому вірші Григорій Семенчук. Додам, що любов – це коли вам хочеться розбирати одне одного не тільки на цитати, а й на ілюстрації. Добре, що є соцмережі. Пам’ятайте, ставити сердечка під світлинами вашої половинки – це вже не забаганка, а шлюбний обов’язок.\nЛюбов – це коли усі найкращі книжки – про вас. Коли усі улюблені вірші Жадана – про вас. Та й усі інші красиві вірші – теж. Кохання взагалі нагадує хорошу книжку – коли вам подобається і зміст, і палітурка. Через любов, так само як і через цю книжку, вам не вдається заснути до ранку. Але в дечому ваші почуття відрізняються від літератури – бо поруч із вашим романом навіть світова класика втрачає усі барви. Але любов – наче квітка, притягує різних комах. Кохання – це коли мурашки по шкірі, метелики у животі і таргани у голові. Аби не муха в носі.\nЧим годувати метеликів у животі?\nТо чим годувати цих метеликів у животі? Звісно, борщем. Червоним борщем з червоної рути або зеленим борщем із чар-зілля. Салатом з пелюсток ромашок, на яких ворожіння показало, що любить. Голубцями, яких робили добре перед тим приголублені кухарі. Адже замість накручувати себе, завжди краще накручувати голубці. Крем-сирниками з крем-сиру. Але понад усе ці метелики люблять книжки. По-перше, тому що найкращі книжки – про кохання. По-друге, метелики думають, що книжки – їхні паперові родичі, що сторінки – це крильця, і відчуття польоту їм не чуже.\nТож годувати їх варто найдраматичнішими рецептами із кулінарних збірок, бо кулінарні збірки – це чи не єдині збірки в сучасній українській літературі, де ще трапляється чіткий виклад сюжету і несподіваний фінал. Наприклад, мені дуже сподобалася «Смачна країна» від Костянтина Грубича. Кожен розділ відповідає певній області України і містить рецепти цікавих і незвичних регіональних страв. Навіть більше, кожен рецепт у ній нагадує репортаж – бо автор ділиться також обставинами своїх кулінарних експедицій, хто і де підказав йому такий рецепт. Адже готування фірмових голубців від закарпатських ромів – це окремий ритуал, який не можна не описати. Хороша кулінарна книга мусить бути написана так смачно, щоб можна було почути запах пирогів, кручеників і завиванців одразу з її сторінок.\nЯк правильно ворожити, коли закоханий\nВорожити слід на правильних книжечках. Правильно обрана книжечка – красива і романтична, можливо, афористична та філософська – і головне: та, зміст якої ви добре знаєте, і вона не підкине вам неприємних сюрпризів. Закохані – дуже чутливі, здатні засмучуватися через невдалі пророцтва і сприймати навсправжки результати ворожіння. Тож правильно обрана для ворожіння книжка мусить легко піддаватися тлумаченням на вашу користь. Також повинна бути гарно написаною, і окриляти. Подбайте про це заздалегідь. Оскільки ви ні про що інше думати не можете, ворожити напевно таки доведеться. Ромашки варто обирати одразу такі, щоб виходило «Любить». А на книжці можна ворожити доти, доки не покаже правильний результат.\nПам’ятайте, якщо киці не говорити, що любиш – вона автоматично вважає, що не любиш. Але зізнання у коханні не повинно бути банальним, як кіоск із шаурмою. Це особлива страва. Пишіть їй так, щоб ваші повідомлення діти потім вчили у школі з літератури.\nЯкщо ви поки так не навчилися, зверніться до класики. Запитайте у коханих: «Ти признайся мені, звідки в тебе ті чари – а точніше, з якої саме книжки Гаррі Поттера?». Завжди актуальні цитати з віршів. Підглянути їх можна в абабагаламагівській серії «Українська поетична антологія» – якщо хочете перевірену роками класику (зручно все одразу в «Антології української поезії ХХ століття. Від Тичини до Жадана») або у збірках лауреатів конкурсу від видавництва Смолоскип чи поетичних новинках від Видавництва Старого Лева – якщо цікавить щось сучасне та стильне. А мій новий улюблений вірш я прочитав у збірці Івана Андрусяка «Лякація». Він теж про мистецтво зваблення – починається рядком «Котлета зветься так тому, що зваблює кота». До слова, хороша валентинка для чоловіка – у формі котлети. А шлях до серця жінки – через книжку і каву до ліжка.\nОскільки 14 лютого – це не тільки День закоханих, а й Міжнародний день дарування книжок, можна поєднати ці дві дати і подарувати і валентинку, і книжку. Найкращі валентинки – ті, що з котиками! Зізнайтеся в коханні листівкою з котом – і ваші стосунки завжди будуть теплими, муркітливими і лагідними, як котики. Важливе також відчуття міри – більше про це можна почитати у книжці «Лаґом» Лоли Екерстрьом, що розповідає про шведські секрети щасливого життя. Серед них – вміння знаходити рівновагу, релаксувати, відчувати золоту середину і створювати навколо себе доброзичливу атмосферу. Адже часом все, що нам треба для щастя – теплі слова і батареї. І неодмінно любов. Тож, як радив нам Тарас Григорович, «кохайтеся, чорнобриві». І не чорнобриві теж кохайтеся. Бо любов завжди переможе. А якщо не переможе – це не любов.\nЗаписала: Олена Павлова, особистий секретар кота Інжира\nТеги Кіт Інжир книжки про кохання\n12 thoughts on “Як говорити про кохання мовою котів”


Шлях поступок Росії – неприпустимий! - Рух Валентина Наливайченка «Справедливість»\nУ питанні відновлення миру та територіальної цілісності шлях поступок Росії є неприйнятний. На цьому наголосив народний депутат Валентин Наливайченко.\n«Це стратегічно помилковий курс! Шлях поступок означатиме лише одне – продовження окупації, легітимізацію тимчасово окупованих територій під проводом РФ», — вважає політик.\nВін переконаний, що Україні вже давно час ініціювати новий формат, розробити нову міжнародну угоду про гарантії нашої територіальної цілісності: «Брати в союзники не лише Німеччину і Францію, а й США та Велику Британію, і разом наполягати, щоб Росія вивела свої війська та спецслужби».\nНаливайченко переконаний, що це і є шлях до миру для України. Такі зусилля, вважає він, мали б зараз означати і створення Міжнародного економічного фонду допомоги Україні та нашим громадянам, які потерпають від війни.\n«Не поступки, а спільні зусилля – це дії в правильному напрямку!», — вважає Наливайченко.


План переходу на Е-мобілі світових автогігантів |\nГоловна / План переходу на Е-мобілі світових автогігантів\nПлан переходу на Е-мобілі світових автогігантів\nОскільки в найбільших країнах-імпортерах планують посилити правила експлуатації автомобілів з ДВЗ, низка автогігантів прискорили плани з виробництва електромобілів. До такого висновку прийшли автори звіту інвестиційного банку Morgan Stanley. Аналітики вважають, що в 2025 році частка електромобілів в загальносвітовий структурі продажів автомобілів складе 10-15%. Це втричі перевищує недавні прогнози.\nДо 2020 року виробник планує випустити седан і позашляховик на електротязі, а до 2025-го – виробляти 10 моделей електрокарів. Лінійка вже має назву – EQ. Цього року був представлений кросовер Generation EQ, який планують створювати на заводі Mercedes у Бремені. У 2012 році Mercedes випустив електричний суперкар SLS AMG Electric Drive: 740 сил, 1000 Нм, що розганяється до 100 км/год за 3,9 с. і має запас ходу 250 км.\nЙого вартість – 416 500 євро. Цього року Daimler представив прототип ваговоза Mercedes-Benz Urban eTruck вагою 26 тонн і запасом ходу на 200 км, який планують випускати через 10 років.\nВ найближчі роки Audi має намір залишатися одним із лідерів електромобільної гонки. До 2020-го компанія випустить три моделі електрокарів в рамках серії e-tron. Перший кросовер з’явиться в 2018 році. Минулого року був показаний концепт e-tron quattro потужністю 435 к.с. з розгоном до сотні за 4,6 с. Після нього планують появу преміального седана A9 e-tron з запасом ходу 500 км. У 2020 році настане черга компактного міського електрокара із запасом ходу 350-450 км.\nBMW включився в гонку за лідерство на ринку електрокарів вже за рік після дебюту Tesla Model S. В листопаді 2013 року з’явився електрокар BMW i3 (вже продано 50 тисяч таких електромобілів). Наступного року компанія збільшить випуск електрокарів на 65% і прагне продати не менш, ніж 100 тисяч.\nBloomberg повідомив про плани BMW випустити в 2019 році електричну версію Mini і через рік – електрокар підвищеної прохідності X3. На 2021 рік заплановано вихід на ринок моделі i5 під можливим назвою iNext.\nВлітку 2016 року стало відомо про намір Porsche випустити електрокар Mission E із запасом ходу 500 км і потужністю 600 к.с.\nДо 2018-го цей англійський автовиробник планує випустити електричну версію Aston Martin Rapide. Електрокар отримає 800 к.с., повний привід і запас ходу 320 км.\nЙого очікувана вартість – $200-250 тис. Також компанія планує випуск електричної версії Aston Martin DBX.\nІталійський виробник спорткарів оголосив про плани випустити на ринок малосерійний електрокар GT-класу в 2019 році.\nВ листопаді Jaguar представив концепт свого першого електромобіля I-Pace, побудованого на звичайній бензиновій моделі F-Pace. Для першої моделі був обраний формат кросовера (SUV).\nЕлектромобіль має запас ходу 350 км, потужність – 400 к.с., 700 Нм крутного моменту, що дозволяє електрокару розігнатися до 96 км/год всього за 4 с. Серійний випуск Jaguar I-Pace почнеться наступного року.\nУ найближчих десять років Volkswagen має намір випустити 30 моделей електрокарів. В 2025-му компанія розраховує продавати щороку мільйон електромобілів.\nНа автосалоні в Лос-Анджелесі концерн представив оновлений електромобіль e-Golf. Ємність його батареї збільшилася з 24,2 до 35,8 кВт/год, а запас ходу зріс з 133 км до 200 км. Авто має надійти в продаж в 2017 році. Ціна поки що невідома, але вартість ранньої моделі – в межах $30-36 тис.\nВосени 2016-го Volkswagen представив концепт електрокара Volkswagen I.D. із запасом ходу 400-600 км, потужністю – 168 к.с., що дозволяє розігнатися до «сотні» за 8 с. Купити електромобіль можна буде в 2020-му.\nMazda обіцяє представити свій електрокар в 2019 році.\n«До 2020 року 5-10% ринку будуть займати електромобілі, 90-95% – машини з двигуном внутрішнього згоряння. Для нас ДВС залишаться пріоритетом, але до 2019 року Mazda представить електромобіль, оскільки це важлива умова для присутності на деяких ринках», – заявив глава департаменту фірми Кіос Фудзівара.\nСвій перший електромобіль корпорація планує представити до 2021 року. За попередніми даними, це буде позашляховик із запасом ходу 300 км.\nВ 2018-му Hyundai випустить електричний кросовер, побудований на новій базі. Запас ходу складе 322 км. У лінійці Hyundai є електрокар Hyundai IONIQ electric. Він володіє автономністю на 200 км. До 2018 року цей показник зросте до 320 км, до 2020 року – до 400 км.\nВже наступного року найбільший американський автовиробник випустить понад 30 тис. електрокарів Chevrolet Bolt вартістю $37 тис. (з урахуванням податкових знижок, в США він коштуватиме $30 тис.).\nЕлектромобіль має запас ходу до 380 км і розганяється до «сотні» за 7 с.\nРедактор журналу MIT Technology Review Джеймі Кондліфф вважає, що 2020 рік стане переломним у розвитку електромобілів завдяки падінню цін на акумулятори. Їх вартість може знизитися до $262 за кВт, а ще через 10 років – до $126 за кВт-год.\nАналітики Bloomberg стверджують, що до 2022 року електромобілі коштуватимуть дешевше звичайних машин, а до 2040 року буде продаватися 41 млн. електрокарів на рік. В Україні продажі електрокарів показують високу динаміку, але абсолютні цифри говорять, що країна – аутсайдер.\nУ 2015 році в Україні стали на облік 353 електрокара, з них 102 – ненові. Минулого року в Канаді продали понад 5 тис. електромобілів, в Японії – 46 тис., у США – 115 тис., Західній Європі – 184 тис.\nУ розвинених країнах уряди дають громадянам податкові пільги або виділяють тисячі доларів на покупку електрокарів, а український уряд не лише стягує за покупку податки, а й встановлює бар’єри для допуску на ринок найдешевших електромобілів.\nТака політика ведеться, незважаючи на колосальне відставання країни від усього світу за таким показником, як кількість автомобілів на тисячу чоловік. Незважаючи на перше місце в світі за кількістю смертей від забруднення повітря. Незважаючи на тотальну залежність від нафтопродуктів, вироблених з російської нафти.\n24.12.2019 Конкурент Tesla: на київських вулицях помічено перший електричний Mercedes EQC із запасом ходу 450 км\n12.05.2019 У музеї авіації проходить 10-й фестиваль ретро-автомобілів (+ фото)\n20.02.2020 Відставного мера Ірпеня Карплюка ознайомлюють із кримінальною справою\n30.11.2018 Irpen Art School запрошує на майстер-класи живопису – програма на грудень-2018\n10.06.2020 Передовий досвід: домогосподарства можуть безкоштовно встановлювати сонячні станції і системи зберігання енергії\n24.05.2019 Українці за день розкупили 20 електромобілів вартістю близько мільйона\nОскільки в найбільших країнах-імпортерах планують посилити правила експлуатації автомобілів з ДВЗ, низка автогігантів прискорили плани з виробництва електромобілів. До...


Новгород і Любек. Структура поселень двох торгових міст порівняльному аналізі Р. Хаммель-Кизов - Електронна бібліотека Бібліограф\nРосійська культура >>>\nНовгород і Новгородська земля\nНовгород і Любек. Структура поселень двох торгових міст у порівняльному аналізі*\nРозвиток просторової структури\n* Переклад Е. А. Рибиною. Справжні замітки є коротким викладом доповіді автора, прочитаного ним на засіданні Ганзейського суспільства в червні 1992 р. в Новгороді. Повний текст доповіді з усіма необхідними примітками буде опубліковано в матеріалах цього засідання.\n1. Обидва міста були Новими містами, що передують їм поселення відомі археологічно. Перенесення поселень в обох випадках відбувався у зв'язку з насильницькими змінами. У випадку з Любеком завоювання Вагрии Генріхом Бадевиде і німецькими поселенцями було передумовою заснування міста' Адольфом II. Перше заселення трьох найдавніших решт Новгорода! родоплемінної знаттю трьох племен (словен, кривичів, мері), за гіпотезою Яніна, відбувалося для того, щоб можна було контролювати сидить на Городище князя. Городище і посивіння трьох племен існували паралельно один з одним, в той час як Старий Любек (Alt Liibeck) до часу заснування civitas Liubice вже був остаточно зруйнований.\nВ Любеку усвідомлювали, що колишнє поселення недостатньо для зростаючого припливу переселенців. Ця обставина було вирішальним для перенесення поселення. У Новгороді про передачу функцій поселення на Городищі спочатку не було мови. В той час, як в Любеку обидва поселення були пов'язані функціонально з дальньою торгівлею, в Новгороді передача функцій зовнішньої торгівлі від Городища Новгороду, мабуть, відбувалася лише на більш пізньому етапі розвитку поселення (див. пункт 3).\n2. Як у Старому Любеку, так і на Городище населення було полиэтничпым. Навпаки, в нових поселеннях визначальним був один етнос: у Новгороді-словенська, в Любеку - німецький.\n3. В парі Городище - Новгород ми спостерігаємо зміну старої форми поселення, заснованої в громадському плані на «міжнародних» зв'язках (-мультиэтническая громадська структура), економічному плані на дальній торгівлі та на ремісничому виробництві, іншим типом поселення. Спочатку цей тип поселення був орієнтована місцеве або локальне господарство, а в рамках розвитку «державності» повинен був перетворитися в адміністративний і насамперед у новий церковний центр; в ході переходу функцій старого поселення новий тип поселення перевершив його значення і, нарешті, перейняв також і зовнішню торгівлю. У цьому процесі Новгороду вдалося до XIV-XV ст. підпорядкувати собі територію, яка простягалася від Естонії на заході до Обі (по інший бік Уралу) на сході, від Білого моря на півночі до верхньої течії Волги на півдні, Ця територія складаючи близько 2 млн. кв. км площі, являла собою одну З найбільш великих областей Європи. Зважаючи на те, що господарської основою такої великої (а також слабо заселеній) території були сільське господарство й промисли, мені здається, роль західної торгівлі в Новгороді (безсумнівно, важливою) новітній німецькій літературі перебільшена.\n4. Тим самим встановлюється наступне відмінність в економічній базі керівної верхівки обох міст. В той час, як в Любеку з самого початку основою економіки була зовнішня торгівля, в Новгороді економічною базою керівної верхівки було збирання данини з підвладних земель, яку збирали спочатку по дорученням князя, а пізніше бояри зробили це власним правом.\nПлоща поселення і число жителів\n5. Протягом чотирьох з половиною століть Новгород перетворився у великий місто розміром 329 га; найбільшою щільності населення досягло в другій половині XII ст., коли на I га припадало 125 жителів (площа міста на той час становила близько 120 га).\nНавпаки, Любек за півтора століття до кінця XIII ст. досяг своїх найбільших розмірів - 135 га і зберігався в такому вигляді аж до кінця XIX ст. Густота населення в Любеку лише в кінці XIV ст. досягла новгородської щільності населення XII століття (Любек - від 111 до 150 жителів на 1 га в XIV ст., Новгород близько 125 жителів на 1 га в XII ст.). Але вже в XV ст. щільність населення в Любеку дорівнювала приблизно 178 чол./га, що було вдвічі вище тодішній щільності населення в Новгороді, який був майже в два з половиною рази більше за розмірами.\nПравова та адміністративно-топографічна структура\n6. Обидва міста утворилися з різних частин, при цьому про причини їх існування поки що можна говорити лише в тезовій формі. У Новгороді це були поселення родоплемінної верхівки у трьох кінцях майбутнього Новгорода; в Любеку - civitas як «житловий місто» німецьких поселенців, форум як місце торгівлі, «Эгидиквартал» як поселення залежних від єпископа людей (?), північна частина півострова як графський місто пізнього XII ст. на противагу бюргерскому civitas або району, де перебували олени міської верхівки. Для Любека письмові і археологічні джерела з цього питання відсутні, точно також не існує джерел для вирішення питання про те, коли ці частини поселення об'єдналися в топографічному і адміністративному відношенні. Відомо лише, що топографічне членування міста мало значення при управлінні зокрема, при збиранні податків. Разом з тим відомо, що існував загальноміський рада і що міська громада не була розділена за церковним округах або міським кварталам.\nНавпаки, Новгород мав федеративну структуру, в якій окремі кінці мали самостійне управління і тільки бояри утворювали загальноміське віче.\n7. Істотна відмінність між Любеком і Новгородом полягало в тому, що в Любеку бюргери і городяни (за винятком духовенства) підпорядковувалися єдиному міського права при принципово рівних правах, що є ознакою так званого «комунального» міста, в той час як в Новгороді бояри разом з живуть на їх садибах залежними людьми, з одного боку, і вільні купці та вільні ремісники - з іншого, жили по сусідству один з іншому, але в правовому відношенні належали до різних правових систем. Таке стан суспільства типово для «докоммунального» середньоєвропейського міста XII ст. У той час як топографічна структура західноєвропейського «докоммунального» міста представляється нам слабо, а його внутрішня структура (топографія садиб) взагалі невідома, в Новгороді надається можливість познайомитися з топографічною структурою «докоммунального» міста (див. пункти 8-10).\n8. Як в Новгороді, так і в Любеку поселенська діяльність почалася, згідно з сучасним станом знань, планомірно закладених дворів або садибних комплексів на влаштованих мостових. Догородская фаза поселення в обох містах у розкопаних досі частинах невловима. Можна припустити, що поселенці у Новгороді мали перед очима в якості приклад Городище і, можливо, також Ладогу, поселенці Любека, можливо, мали в якості зразка фландрські, а також вестфальские і саксонські міста. Тому садибна структура обох міст була влаштована' дуже планомірно. Примітна в Новгороді черезсмужжя великих садиб і вузьких прямокутних володінь, які належали до двох в правовому відношенні різних груп новгородського населення (при цьому є різні думки про соціальний і, тим Самим, правове становище власників садиб). Розміри володінь в Новгороді з самого початку здаються меншими за розмірами (до 1.500 кв. м), але з великою постійністю кордонів протягом століть, ніж в Любеку. Тут великі розміри володінь раннього часу (до 8.000 кв. м, при «нормальних» розмірах 1500-2000 кв. м) перетворилися вже в кінці XIII ст. у результаті їхнього дроблення шляхом продажу або передачі ленів у відносно мелкодробную структуру поселення.\n9. Різниця в розвитку внутрішньої диференціації обох міст, ймовірно, може бути пояснена відмінностями у способах освіти капіталу. Зростаюча на основі грошового господарства диференціація ремесел вела, поряд з постійно збільшується з X ст. в Західній Європі населенням, до постійно зростаючого кола споживачів, що сприяло зростанню продуктивних сил, а отже, і збільшення прибутків, що, у свою чергу сприяло утворенню капіталу. Самим актуальним способом вкладення капіталу в межах міста було придбання власного будинку. Володіння землею та будинком було особливо важливо для забезпечення кредитів (саме для ремісничих, так званих середніх шарів). Без кредитів у той бідне готівкою час був би неможливий економічний підйом. Це значить, що з зростаючим числом середніх і дрібних станів збільшувався попит на середні та малі за розмірами земельні володіння в місті. Про зв'язки розвитку станів (шлях загального економічного розвитку) збільшується з розділом земельних володінь в Любеку ми можемо судити для перших століть півтораста бурхливого економічного розвитку (близько 1150 - близько 1300 г) на основі археологічних матеріалів і ретроспективної інтерпретації сучасних садибних кордонів; для часу підйому «довгого XVI ст.» (в Любеку близько 1530- 1630 рр.) і другої половини XVIII ст. за писцовым книг. Незмінність розміру садиб у Новгороді, яка спостерігається принаймні до XV ст., була результатом малою порівняно з Любеком соціальної диференціації суспільства.\nТой факт, що земля в середньовічній Русі не мала такого значення, як у Західній Європі, ймовірно, може бути пояснений тим, що вона була на Русі в надлишку. Однак, для рішення цієї проблеми необхідно проведення додаткових досліджень.\n10. Комунальний характер західноєвропейського міста з його рівноправними громадянами - ось міський портрет Любека, незважаючи на всю відособленість пізньосередньовічний приватних будинків. Збудовані з каменю будинки були «відкриті» до вулиці, а оточений стінами двір знаходився, як правило, у внутрішній частині будівельного блоку. Новгород, навпаки, складався із відображають його соціальну і правову організацію «приватних містечок у місті» (на думку Герке). Це були споруджені з дерева дворові будівлі, оточені парканами, забезпечені кріпосного виду вежами, що виражало автономне становище членів керівної боярської угруповання. З іншого боку невеликі (вузькі, прямокутні) садиби типу 2 були оточені частоколами. Такий тип садиб, відображав замкнутість, свідчив про протистояння двох в правовому відношенні різних груп новгородського населення, що не могло привести до утворення комуни.\nСоціальна і професійна топографія\n11. Порівняння соціальної і професійної топографії на мікрорівні (ділянка за ділянкою) поки не може бути зроблено в Новгороде.из-за відсутність необхідних досліджень. Опубліковані досі відомості дозволяють однак дізнатися, що боярські двори з живуть на них ремісниками, купцями, кліриками були суттєвим елементом професійно-просторової організації.\nТак як на таких садибах відбувалася обробка продуктів, надходять з боярських земель, ремесла, представлені на окремих садибах, були (з відомою застереженням) одними і тими ж. Концентрації певних видів ремесел у зв'язку з цим не відбувалося. Інакше це могло бути на дрібних садибах типу 2, населених «чорними людьми». Наприклад, на Торговій стороні на регулярно влаштованої Ільїної вулиці в середині XII ст. знаходилися двори вільних ремісників. Зрозуміло, поки що є дуже мало подібних даних, щоб можна було витягти з цього професійно-топографічний факт.\nЦілком припустимо, що новгородські купці могли жити поблизу Торгу і розташованих за ним на березі Волхова причалів. Археологічно це зафіксовано поки лише на одній, частково розкопаної, садибі.\nОрганізоване на боярських садибах вотчинне ремесло суттєвим чином відрізняється від того, що нам відомо з джерел у Любеку з кінця XIII ст. Тут селилися ремісники і торговці, як правило, за професійною ознакою, поблизу один одного і, таким чином, це вело до утворення в місті окремих районів, де домінувала та чи інша професійна група.\n12. На закінчення можна відзначити, що незважаючи на хронологічну різницю у часі виникнення обох міст, їх територіальні умови, частково однакові функції поселень і наявність соціально й етнічно різних груп людей призвели до приблизно одного й того ж процесу зовнішнього розвитку поселень. Але що стосується внутрішнього пристрої, внутрішньої топографічної диференціації, що стала результатом різних суспільно-соціальних і економічно-правових основ, то вони в цих містах були різними. Найбільш виразно це проявляється в різній ступені поділу землі (структура садиб) та в різній, для Новгорода більше археологічно дослідженою, для Любека відомої за письмовим документам, професійно-територіальній структурі.\n«Новгород і Новгородська Земля. Історія і археологія». Матеріали наукової конференції


Ніч у камері замість уїк-енду в Лондоні\nНіч у камері замість уїк-енду в Лондоні\n«Митні офіцери, незважаючи на відкриту візу і порядок у документах, змусили нас з одним переночувати в камері в аеропорту Гатвік. Після цього ми за свій рахунок полетіли назад», - такий сигнал від москвича Дмитра Карпачова надійшов в редакцію TourDom.ru. «Нас проводили в охоронювану зону, забравши багаж, і попросили залишити телефони і айпад в сумках, - розповів пан Карпачов кореспонденту TourDom.Ru. - Тільки через вісім годин в кімнату, більше схожу на камеру, прийшов офіцер міграційної служби. Я сказав йому, що хочу покинути країну, купивши квиток на найближчий рейс. Мені дали це зробити, все відбувалося в сусідній кімнаті з привинченными до підлоги стільцями. Але утримання під вартою продовжилося: ніч ми провели на залізниці лавці. Навіть у в'язнів умови були краще!»\nСитуація дійсно виявилася незвичайною: віза була видана 3 квітня, 10 квітня туристи прилетіли в Лондон, але вийти з аеропорту не змогли - візи не проходили електронний контроль. Посольство Великобританії в Москві вже було закрито. Митні офіцери пообіцяли туристам, що, так як ніяких законів вони не порушували, з вільної зони не виходили, депортації оформлено не буде. Проте вже в літаку, отримавши документи від стюардеси, росіяни виявили, за словами г-на Карпачова, як штамп у паспорті про відмову у в'їзді, так і документ про депортацію. «Я законослухняний громадянин РФ, маю діючу шенгенську мультивізу, володію трьома автомобілями і заміським будинком. Моя сім'я володіє нерухомістю в Італії та Греції. Ніяких законів ЄС я не порушував за винятком дорожніх штрафів за порушення швидкісного режиму та правил паркування. Штрафи згодом були сплачені», - дивується турист. По приїзді він зв'язався з консульським відділом посольства Великобританії, з якого отримав дивовижний відповідь: виявляється, рішення про видачу було переглянуто вже після друку візи. З якої причини про це не повідомили власників документів - невідомо.\nТуроператори, які займаються Британією, з такими ситуаціями не стикалися, але в цілому про роботу нового візового центру несхвально відгукуються. «Візовий центр ніяк не почне нормально працювати, - розповіла керівник візового відділу компанії BSI Group Динара Хаертдинова. - Візи виходять погано, немає жодного механізму, який дозволяв би відстежувати стадії розгляду, доводиться постійно посилати в ВЦ кур'єрів, щоб вони особисто дізнавалися ситуацію по кожному паспортом. Зв'язок з посольством дуже погана. Туристів, які не встигають отримати документи, дуже багато, ми просимо кожного нового клієнта оформляти страховку від невиїзду».\nПерспективи стягнути з консульського відділу або візового центру фактичні витрати у цьому випадку прагнуть до нуля, вважає Георгій Мохов, керівник «Персона Грата»: «Консульські служби інших держав не підпадають під російську юрисдикцію, тому законодавством про захист прав споживачів їх робота не регулюється. Тому судові перспективи такої справи практично відсутні». Також він зазначив, що у консульських відділів зазвичай є свої норми компенсації у випадку, якщо ситуація виникла з вини їхніх працівників, проте зазвичай максимум, що може отримати турист, звернувшись зі скаргою в посольство, - це повернення суми консульського збору.


П'ятниця, 20 березня 2020, 18:15\nСьогодні, 19 березня, українці найбільше шукали у пошуковику Google інформацію про те, що Google присвятив свій черговий дудл по праву видатному лікарю – Ігнацу Земмельвейсу. Це угорський акушер-гінеколог, якого вважають засновником антисептики та батьком гігієни рук. Тема, як ніколи, актуальна сьогодні, адже саме миття та дезінфекція рук можуть першочергово урятувати людину від зараження коронавірусом Covid-2019.\nУ 1847 році Земмельвейс, намагаючись зрозуміти причини післяпологової гарячки (сепсису) у породіль, припустив, що інфекцію можуть переносити лікарі, що приходять до вагітних з інфекційного та патологоанатомічного відділень лікарні. Річ у тім, що лікарі в той час часто приймали пологи після того, як прибігали просто від мерця. Вони навіть не мили рук, а просто протирали руки носовими хустинками.\n– В Україні виявили 26 випадків зараження коронавірусом.\n– У Львові таксі безкоштовно довозитимуть медпрацівників до лікарень.\n– На премії львівським медикам виділили 20 мільйонів гривень.\n– У Львові штрафуватимуть за порушення правил карантину.\n– На час карантину у Львові маленькі магазини повинні продавати продукти через вікно.\n– У Львові на місці трикотажної фабрики на Шевченка збудують 12-поверховий житловий комплекс.\n– У системі ProZorro за 390 гривень продаватимуть тест на коронавірус для Львова.\n– На Львівщині перевіряють 44 підозри на коронавірус.\nМітки: Google, Будівництво у Львові, карантин, коронавірус, новини львова, таксі Львова, штрафи\nКількість офіційних випадків коронавірусу на Львівщині зросла на 315 - до 67373 15 січня: найпопулярніші пошукові запити Google МОЗ планує у лютому розпочати масову вакцинацію від Covid-19 Гірськолижні курорти Львівщини можуть перевірити на дотримання карантину На Пустомитівщині за добу зафіксували найбільше інфікованих на Covid-19 Кількість підтверджених випадків Cоvid-19 на Львівщині за добу зросла на 525 – до 66573 За добу кількість випадків захворювання на коронавірус в Україні зросла на 8 199 – до 1146963 14 січня: найпопулярніші пошукові запити Google На Сокальщині за добу зафіксували найбільше інфікованих на Covid-19 В Україні розпочали штрафувати підприємців за відсутність масок у клієнтів За добу кількість випадків захворювання на коронавірус в Україні зросла на 7925 – до 1138764 Кількість підтверджених випадків Cоvid-19 на Львівщині за добу зросла на 482 – до 66048 13 січня: найпопулярніші пошукові запити Google Більше 60% всіх будробіт Львівщини за 11 місяців минулого року склало будівництво інженерних споруд На Жовківщині за добу зафіксували найбільше інфікованих на Covid-19


Автор: Дерек Мiлосович | 6 ноября 2013\nНапевно, кожен власник квартири, який вирішив замовити натяжну стелю, хоча б раз стикався з таким нюансом, як провисання стелі. Існує думка, що це є результатом непрофесійної та неякісної роботи монтажників. Але насправді причини провисання стелі можуть бути різними.\nУ будь-якому випадку, для відновлення початкового виду натяжної стелі, доводиться використовувати метод, який називається сепарація. Хоча її використання буває виправдано і не тільки при виникненні будь-яких проблем, а й у випадках, коли, наприклад, дизайн приміщення вимагає поділу натяжної стелі на кілька ділянок.\nКоли відбувається монтаж натяжної стелі, то вони піддаються розтягуванню. При цьому площа розтягування завжди строго обмежена і виробник завжди вказує, на яку кількість квадратних метрів здатне розтягнутися дане полотно.\nСепарація — це процес поділу на різні ділянки полотна при розтягуванні. Для проведення сепарації існує кілька способів.\n1 . Використовуючи монтажні профілі, всю площу стелі поділяють на прямокутні або квадратні ділянки, на кожному з яких натягується певний шматок полотна. Для того щоб замаскувати кордон між різними ділянками, використовують спеціальну вузьку стрічку. Навіть при тому, що ця стрічка залишається видна, загального вигляду конструкції це не псує. А якщо стрічку закріпити не рівно, а, наприклад, хвилєподібно або зигзагами, то виходить дуже оригінальна стеля.\n2 . Другий варіант сепарації — вся площа стелі ділиться листами з гіпсокартону. При цьому можна придумати різні конструкції з декількох ступенів, зробити оригінальні переходи (рівні або звивисті), підвести підсвічування.\n3 . Сепарацію можна провести за допомогою колірного зонування натяжної стелі.\nЗараз дизайнерами пропонується безліч рішень, коли приміщення ділиться на різні функціональні зони (наприклад, обідню, робочу або зону відпочинку) за допомогою натяжної стелі. Причому різні зони не обов’язково повинні позначатися строгими чіткими лініями.\nУ тих місцях, де була використана сепарація, можна застосувати декоративні малюнки, використовувати візерунки з різних ліній, квітів, абстрактних символів. Потрібно пам’ятати, що при використанні такого способу сепарації, не можна застосовувати перетин швів у вигляді літери « Т» під прямим кутом.\n← Інструкція по вибору вікон. Частина 1 Як побудувати навіс своїми руками на дачі? →


Понеділок, 13 січня 2020, 19:04\n2019 рік надовго запам’ятається представникам видів витривалості. У ньому було все: радість від виграних медалей і розчарування, коли до фінальної вісімки залишався лиш крок; боротьба на межі людських можливостей на чемпіонаті світу у Досі і сенсаційний виступ там Олени Собчук; перша медаль України на чемпіонаті Асоціації Балканських легкоатлетичних федерацій з гірського бігу і, звісно, без перебільшення знаковий виступ Андрія Ткачука на чемпіонаті світу з 24-годинного бігу та його національний рекорд…\nБула і ще одна подія, яка не залишила байдужим легкоатлетичний світ. Мова про зміну місця проведення змагань з марафону та спортивної ходьби на Олімпійських іграх у Токіо. Саме з цього ми і почали розмову з головним тренером з видів витривалості Сергієм Романчуком.\nЗ ТОКІО У САППОРО\nЗміна місця проведення олімпійських змагань з марафону і спортивної ходьби зі спекотного Токіо на прохолодніше Саппоро викликала пожвавлене обговорення у легкоатлетичних колах. В одному з коментарів говорилося про те, що зробити так, це все одно, що за півроку до сходження на Еверест сказати альпіністам, які кілька років готувалися до цієї події, що відбулися зміни і вони підкорюватимуть семитисячник.\nВід спортсменів, заради яких Міжнародний олімпійський комітет і ухвалив рішення щодо перенесення змагань, також доводилося чути різні думки. І не всі позитивно сприйняли такі зміни. Проте президент МОК Томас Бах зазначив, що знає про те, що декому з них цілком комфортно змагатися у спекотних умовах за високої вологості повітря і вони воліли б, щоб змагання пройшли у Токіо, у серці Олімпійських ігор. Проте МОК повинен думати перш за все про здоров’я всіх атлетів, а для більшості з них значно ліпше буде виступати на Півночі, у Саппоро.\n«Відверто кажучи, до останнього сумнівався у тому, що змагання перенесуть, - говорить Сергій Романчук. - Надто багато було побажань залишити все, як є. І звучали вони, зокрема, від країн, до думки яких прислухаються у спортивному світі. Але організатори, певно, все ж побоялися повторення ситуації, яка склалася на чемпіонаті світу у Катарі. Тому МОК і пішов на такі кроки.\nЯ був у Саппоро, знаю той клімат. Різниця температур з Токіо – 3-4 градуси. Але старт змагань з марафону і спортивної ходьби на 50 кілометрів призначено на ранню годину, і тут різниця буде суттєва – 7-8 градусів.\nРозклад змагань з марафону і спортивної ходьби на Олімпійських іграх-2020\nОстанній збір перед Олімпійськими іграми ми планували для всієї легкоатлетичної команди України у Касіхарі, що лише в годині льоту від Токіо. Але після переносу змагань у Саппоро думаємо про те, як краще вчинити за таких обставин. Річ у тому, що головною для скороходів і марафонців в Японії буде не кліматична, а саме часова адаптація. До речі, коли летиш на Схід, важливо пересилити себе і не спати у літаку. Тоді адаптація відбувається значно легше.\nЯкщо проаналізувати успішні виступи, приміром, українських марафонців у Японії, то завжди швидко бігли на третій день. При цьому вони не потрапляли у гостру адаптацію. Рекорд України Дмитро Барановський теж встановив так. Тому особисто моя думка полягає у тому, що, можливо, і не варто їхати у Касіхару, а відразу прилетіти у Саппоро і виступити на третій день. Але ми ще активно обговорюємо це питання і остаточного рішення не ухвалювали.\nЩо стосується інших зборів, то там змін не плануємо. Максимум, все зміститься на два дні у зв’язку зі змінами у розкладі і особливостями гірської підготовки».\nМАРАФОН ЯК КУЛЬТ\n- В Японії дуже люблять марафон, - продовжує Сергій Романчук. - Там скрізь швидко біжать, особливо на змаганнях у Фукуоці. Завжди приходить дуже багато уболівальників. Цю атмосферу складно передати словами. Марафону там приділяють величезну увагу. Світові корпорації-монстри, які базуються в Японії, вкладають у нього скажені гроші, а на тренування приходять навіть їхні власники. Ви можете уявити, щоб мільярдер, власник компанії, ходив дивитися на тренування? У них марафон зведений до культу.\nНа сьогодні четверо марафонок і троє марафонців уже мають нормативи для участі в Олімпійських іграх. Очікували такого стрибка результатів від українських спортсменів?\nВідверто кажучи, марафон приємно здивував. Високі нормативи дали сильний поштовх і спричинили стрибок у результатах наших спортсменів. І це дуже тішить! У жінок наразі четверо виконали нормативи. Дуже близький результат і у Вікторії Калюжної. У чоловіків – троє, але змагання ще будуть і відбір не завершений. Зокрема, марафон ще бігтиме Ігор Олефіренко, один з лідерів команди в останні роки.\nФото (с)Александра Крупская, БФЛА\nЗагалом планую, що сорок відсотків команди у Токіо складуть саме представники видів витривалості. Якщо взяти спортивну ходьбу, нормативи там поки що мають лише Інна Кашина й Іван Банзерук. Якби у Досі були сприятливіші погодні умови, переконаний, що нормативи були б уже там. Але попереду командний чемпіонат світу. Ми, звісно, сподіваємося на Мар’яна Закальницького. Також повернулася Людмила Оляновська, вона дуже мотивована і налаштована. Думаю, на чоловічих 50 кілометрах і жіночих 20 кілометрах у нас буде по три учасники й учасниці.\nЗ чоловічою «двадцяткою» може бути трішки складніше, але є Іван Лосєв, який ще може виконати норматив і до того ж уже заробляє рейтингові очки. Перспективні Віктор Шумік та Едуард Забуженко. І це не повний список. Думаю, тут у нас теж високі шанси на максимальне представництво.\nПрикро, звісно, що так вчинили з жіночою 50-кою. Вважаю, було б справедливо, якби її включили в олімпійську програму і дали дівчатам можливість позмагатися за медалі.\nМаємо нормативи і на доріжці – Ольги Ляхової і Наталії Прищепи з бігу на 800 метрів. Також дуже сподіваюся на жіночий стіпль. Наталія Стребкова відновилася після травми, проводить збори у горах. У неї є хороші шанси. Щодо Марії Шаталової, то поки що складно сказати, але вона зубаста спортсменка. Буду безмежно радий, якщо їй теж це вдасться.\nКожен тренер має певний план на сезон. Що було у вашому перед початком 2019 року?\nВиконання нормативів на Олімпійські ігри і поява перспективних спортсменів. Такі є, хоч їх і небагато. Це і Андрій Краковецький, і Світлана Жульжик, і Вікторія Шкурко. Тобто не можна сказати, що все аж настільки погано, але ж ми розуміємо, наскільки скажена конкуренція у видах витривалості навіть у Європі. Скільки бігає натуралізованих африканців.\nЩе розраховував на фінал з бігу на 800 метрів на чемпіонаті світу. У Наталії Прищепи цей сезон був не надто стабільний, а Ольга Ляхова була близькою до цього. Не вистачило зовсім трішки. Дистанція дуже популярна у світі. Олі все ж, певно, не варто було виступати на матчі Європа-США. Він був зайвий для неї. Вона була дуже добра готова, і її час в естафеті лиш доводить те, що потенційно вона була готова бігти 1.58.\nАле якщо поглянути на витривалість, принаймні на стадіоні, то у нас одні й ті ж люди, на жаль. Єдине тішить, що за критеріями відбору на молодіжний і юніорський чемпіонати Європи поїхали більше спортсменів, ніж планували, хоч медалей і не було. Тобто ніби і потенціал є, але наші спортсмени не навчені... Взяти ту ж розминку. Вже другий рік поспіль Іван Гешко і не лише він говорять про те, що більшість атлетів навіть на чемпіонаті Європи з кросу не можуть її правильно зробити. Розумію, що це як камінь у наш город і привід зайвий раз запитати, а що ж роблять головні і старші тренери з видів витривалості. Мене у команді більшість поважають, до мене прислуховуються, але у той же час, будемо відверті, не всі тренери готові прислухатися і адекватно реагувати на зауваження і поради.\nУ нашій розмові вже звучало ім’я Світлани Жульжик. Говорила я про неї і зі старшим тренером з резерву Андрієм Каратєєвим. На вашу думку, яке спортивне майбутнє у цієї дівчинки?\nУ Жульжик високий потенціал. Вона дуже фактурна, заточена на результат, вихована і розумна дівчинка. Єдине… Я давно у спорті і багато бачив. Лякає те, що багато талантів не розкривалися. Але вона дуже цікава. Ми зі свого боку намагаємося створювати для неї умови, забезпечувати її зборами, щоб вона змогла себе реалізувати. Тут важливо й інше: щоб був грамотний підхід і амбіції не накрили тренера.\nСвого часу досить непогані результати показувала Анастасія Рємєнь. Які шанси на те, що вона знову вийде на результати, які дозволять виступати їй на чемпіонатах Європи чи світу?\nВідновлення після пологів їй дається нелегко. Але що мені в Насті подобається, так це те, що вона виконує всі завдання тренера. Вона налаштована серйозно. Наприкінці року вперше була на зборі в Чолпон-Аті, виконала там всю програму. Будемо дивитися, як все складеться.\nТренер Анастасії, Костянтин Рурак, здебільшого працює зі спринтерами. Він з тих тренерів, які готові слухати і прислухатися до порад?\nВін був сильним спортсменом, а зараз є грамотним тренером. Настя йде не від витривалості, а від спринту. Зазвичай вона бореться не тактично, а біжить по розкладці, завжди попереду.\nНа заключному засіданні Виконкому ФЛАУ на вашу адресу звучало немало критики у зв’язку з не зовсім вдалим виступом команди на чемпіонаті Європи з кросу…\nПроблема в тому, що марафонці не можуть успішно виступати у змаганнях з кросу. Але інших у нас немає. У критеріях відбору ми визначили, що до команди входять атлети, які посіли перше-третє місця на чемпіонаті України за умови потрапляння у число перших 50-ти європейського топ-листа сезону. Це дало невеличке зрушення у результатах, але воно мінімальне.\nУ Лісабоні засмутив виступ Андрія Краковецького. Він був настільки заточений на боротьбу, але результат вийшов протилежним. На кого ще могли сподіватися, то це на жіночу молодіжну команду. В естафеті у нас наразі немає тих спортсменів, які могли б боротися за високі місця. Дуже сподівався на те, що команду підсилить Анна Міщенко, але вона травмувалася перед чемпіонатом України і була змушена пропустити його.\nІ траса… Хто б що не говорив, але немає у нас таких трас. В Ужгороді на чемпіонаті України ми спробували зробити її максимально наближеною до європейських, але коли випадає роса і вода під ногами… Штучно ти цього не зробиш.\nВи кажете, що марафонці не можуть успішно виступати у змаганнях з кросу, але Дар’я Михайлова на чемпіонаті світу ввійшла до числа 24 найкращих, що не так і погано, хіба ні?\n24-те місце Даші було дуже хорошим результатом. У Лісабоні був гірший виступ, але загалом по сезону вона показувала досить непогані результати. Вона виконала олімпійський норматив з марафону. Поки що вона четверта серед українок, але у неї є шанс пробігти швидше і піднятися вище.\nНа Кубку Європи з бігу на 10000 метрів Даша на півтори хвилини поліпшила особистий рекорд . У Лондоні у нас взагалі команда непогано виступила. Хоч ми були без медалей, але мали місця у вісімці. А рівень конкуренції і популярності цієї дистанції дуже високий! Тому виступ української збірної був гідним.\nУ порівнянні з чемпіонатом Європи з кросу 2018 року неабиякий стрибок вгору зробила Богдана Семьонова.\nВона цікава й амбіційна дівчинка, і стрибок за рік у неї дійсно є. Тренер сказав, що ще через рік Богдана стане призеркою чемпіонату Європи. Будемо спостерігати. У неї є все для цього, вона напориста і фанатично віддана своїй справі.\nЯкщо говорити про доріжку, то на якій дистанції вона може себе реалізувати найкраще?\n3000 метрів з перешкодами. Тим більше вона любить цю дистанцію.\nТетяна Петлюк і Анна Міщенко. Фото (с)Тетяна Петлюк\nВи говорили про те, що сподівалися на Анну Міщенко. Вона продовжує активно тренуватися, але їй, за великим рахунком, часто навіть нема з ким бігти. Невже дівчатам ліпше бігти 1500 метрів по 4.25, і то у кращому випадку, і навіть не спробувати швидше, щоб допомогти і сильнішим суперницям показати вищий результат, та й самим зрештою вирости?\nСкажу так, вони зараз на швидше і не готові. Але сильні спортсменки ні на кого не дивляться, вони самі біжать вперед. До речі, якщо говорити про Анну Міщенко, то, думаю, на сьогодні вона могла б непогано проявити себе на дистанціях 5000 і 10000 метрів. Це особисто моя думка. Але вони з Танею Петлюк мене вражають! Обидві успішні тренери любителів, але залишаються у спорті і вміють знаходити для себе мотивацію для того, щоб тренуватися і змагатися ще й самим.\nМожливо, мотивація не лише в амбіціях, а й у тому, що вони – хороший приклад для юних атлетів?\nЯкщо чесно, то інколи у мене складається враження, що у юних атлетів вже немає кумирів. Ми виховувалися на передачах, на прикладах інших спортсменів.\nА на чому виховуються вони?\nЗокрема, на власному его. Не говоритиму про всіх, але у багатьох з них немає кумирів. Не можу сказати, добре це чи погано. Раніше, коли старші говорили про те ж харчування, я слухав з відкритим ротом. Навіть про те, з чим краще пити чай – з цукром, медом чи варенням; яке печиво не варто їсти. Зараз молодь не надто прислухається.\nПовернусь до кросу. Ви зараз працюєте над концепцією розвитку?\nТак, підключив до цього всіх небайдужих. Вона досить обширна, я б навіть сказав, що державної ваги, адже починати потрібно з уроків фізкультури й міських естафет. Подивимося, як буде далі розвиватися. Хотілось би, щоб фізкультуру повернули в шкільну програму і щоб її викладали професійні вчителі. Щоб коли приходиш у школу з пропозицією провести міські естафети, це не сприймалося вороже.\nНеобхідно відродити систему студентського спорту, бо у нас є шикарні й фактурні юнаки і дівчата, але їх затягують соціальні питання, включаючи вступ до університетів, навчання в них, і ми їх втрачаємо.\nАле надія є. Біговий рух розвивається семимильними кроками. Ще років п’ять тому я такого навіть не очікував. І це повинно вилитися в якість. Сумно те, що більшість тренерів, моїх друзів, які чогось досягали, пішли в любительський спорт. Вони дуже креативні. Хоча це теж має перерости в результат, але це довготривалий процес. У клубах займаються не лише дорослі, а і їхні діти. З них можуть вирости професійні спортсмени. У них дуже цікаві тренування, з сучасними підходами. Любителі прагнуть результату. Та ж функціональна діагностика: професійним спортсменам інколи потрібно доводити, що вона потрібна, а любителі все це роблять. Вони стільки всього читають! Мене неодноразово запрошували з лекціями у бігові спільноти. До кожної з них необхідно серйозно готуватися, бо люди ставлять такі питання, що замилити їм очі точно не вдасться. А якщо подивитися, які звіти вони здають тренерам після тренувань, то навіть позаздрити можна. Тому рано чи пізно це все має перерости у результат і для професійного спорту.\nТа витривалість такий вид, де необхідно терпіти. Не кожен готовий до цього. До дітей і взагалі потрібен особливий підхід. Хто такий дитячий тренер? Це людина, яка повинна закохати у біг, зацікавити ним і не «вбити» дитину. Бо це потрібно полюбити так терпіти, щоб потім – кажу як є – навіть блювати і отримувати від всього цього кайф.\nВиди витривалості не обмежуються лише олімпійськими дисциплінами. Є й інші, зокрема трейл і гірський біг.\nУ 2019 році ми відправили на основні офіційні міжнародні турніри всі команди, профінансували чемпіонів. Поки що ми в серединці, але поступово піднімаємося. Але це такі специфічні дисципліни… Глибоко переконаний, що для того, щоб бігти швидко, потрібно жити в горах. І нам не вистачає тренерів, які б спеціалізувалися саме з цих дисциплін. До того ж усім цим людям ще потрібно заробляти на життя. Вони соціально залежні і не можуть приділити максимальну кількість часу тренуванням.\nСергій Сапіга й Андрій Ткачук. Фото (с)Твоя пригода (@TvoyaPrygoda)\nАле їм – і спортсменам, й організаторам – потрібно потиснути руку. Ця культура розвивається семимильними кроками. Компанії вже цікавляться гірським бігом і трейлом, у якості спонсорів починають забезпечувати екіпіруванням, напоями, що недешево. Спортсмени водночас є амбасадорами. Тим більше багато хто з них так цікаво все описує, що зачитуєшся.\nОрганізатори пробігів з трейлу і гірського бігу виросли з туристичних романтиків. Всі вони неординарні особистості. Організувати такі змагання дуже складно. Чого варте лише маркування траси! А якщо забіг ще проходить вночі... Уявіть, як у цей час бігти в горах. Ті десятки кілометрів потрібно промаркувати так, щоб навіть коли темно, було видно і стрічки, і фарбу. А додайте сюди організацію рятувальників, мотивацію волонтерів.\nЛюди, які все це організовують, фанатично віддані цій справі. Так, частково це бізнес. Ті, хто біжать, готові за це платити. Але ж і організація таких змагань тягне за собою величезні витрати. І знаєте, всій цій тусовці можна лише по-доброму позаздрити, бо стільки доброти і такої приємної атмосфери, як у них, складно ще десь зустріти.\nВи говорили про нестачу тренерів з гірського бігу і трейлу. Знаю, що така проблема є і у добовому бігу. Зокрема, про це говорив рекордсмен України Андрій Ткачук.\nДобовий біг – це взагалі інша філософія. І так, там теж ті ж проблеми, що й у гірському бігу та трейлі. Андрій – неординарний спортсмен! Він дуже фактурний. Коли побачив його вперше на власні очі (а було це на змаганнях з трейлу), те, як він зі старту понісся, як лань, вирішив, прийти ще й вночі і подивитися на нього. Він дуже легкий, як кішка. Такий спокійний, розслаблений, а коли потрібно зібратися – вмить це робить. Він дуже сильний психологічно, освідчений, начитаний, дуже глибоко знає історію України. Такі люди, як він, потенційно здатні вигравати чемпіонати світу. Але для них потрібно створювати відповідні умови.


Корисні поради на всі випадки життя » Своїми руками » В'язання спицями (відео)\nЛицьову петлю класичним способом провязивают, заводячи спицю за передню стінку. Після цього нитку підхоплюється і вивязивается петля.\nПолотно панчішної в'язкою\nВ'язання представляє собою полотно без візерунка. перший ряд в'яжеться лицьовими петлями, другий - виворітними. Далі ряди повторюються.\nПри наборі першого ряду нитка заводиться на лівій руці таким чином, щоб на великому пальці утворилася петля. Дві спиці необхідно ввести в петлю і захопити нитку з вказівного пальця. Після цього петля великого пальця знімається і затягується, формуючи петлю на спицях.\nПри провязивании виворітного петлі, права спиця вводиться в петлю на лівій, нитка захоплюється з лицьового боку, простягається до утворення нової петлі.\nНепомітна надбавка петель всередині полотна\nДодаткові петлі всередині полотна провязиваются з перемичок між петлями. Додаток робиться на лицьовій стороні полотна. перемичка заводиться на ліву спицю у вигляді петлі і провязивается як звичайна лицьова.\nВ кінці в'язання ряд закривається наступним способом: кромочная петля знімається на праву, наступна провязивается як лицьова. Перша петля після цього знову переноситься на ліву спицю і через неї простягається провязанная лицьова.\nУ в'язанні петлі збавляються по краях полотна. Для цього дві крайні петлі провязиваются разом виворітною петлею.


Суд почав оголошувати вирок Пукачу - новости Украины, Політика - LIGA.net\nСуд почав оголошувати вирок Пукачу\nПечерський суд Києва почав виносити вирок колишньому начальнику головного управління карного розшуку МВС Олексію Пукачу, який звинувачується у вбивстві журналіста Георгія Гонгадзе.\nЯк передає кореспондент ЛІГАБізнесІнформ, Пукач доставлений до суду і слухає вирок мовчки, до початку засідання він ні з ким не спілкувався. У руці він тримає кишенькову книжку - православний молитовник.\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що колишній міліцейський чиновник може отримати покарання у вигляді довічного ув'язнення. На такому рішенні наполягають обвинувачення і захисники потерпілого.\nРозслідування кримінальної справи Генпрокуратура завершила в грудні 2010 року. В ході слідства було встановлено, що Пукач розправився з Гонгадзе у 2000 році за вказівкою екс-міністра внутрішніх справ Юрія Кравченка та інших посадових осіб. На суді обвинувачений частково визнав свою провину і той факт, що діяв за наказом екс-глави МВС. Але заявив, що не збирався вбивати журналіста - його смерть нібито була випадковою.\nВодночас адвокат дружини загиблого Мирослави Гонгадзе Валентина Теличенко вважає, що досудове слідство було неповним. "В обвинувальному висновку багато протиріч щодо мотивів вбивства. Тож захисники просили викликати до суду для допиту деяких важливих свідків. Але нам було відмовлено. Крім того, я подавала до суду прохання про відправку справи на дорозслідування. Але отримала негативну відповідь", - сказала Теличенко .\nПримітно, що за додаткове розслідування справи виступає і адвокат обвинуваченого Григорій Демиденко: "Пукач вчинив злочин з необережності і розкаявся. А значить, про довічне ув'язнення мову вести не можна. Але слідство визнало, ніби вбивство було умисним".\nДосьє на Георгія Гонгадзе


Інтернет-маркетинг: рух назустріч\nПро те, як змінився інтернет-маркетинг в цілому, а також про те, чого сьогодні вимагає клієнт, в інтерв'ю iBusiness роздумує директор по роботі з клієнтами агентства інтернет-маркетингу matik Кирило Журкін.\n— Кирило, існує думка, що в «огрядні роки» клієнт не дуже ретельно стежив за тим, як витрачає його гроші агентство. Чи змінилася ситуація зараз? Чи стали клієнти вимагати звіту за кожну витрачену копійку і прискіпливо стежити за результатом?\n— Не говоритиму за всю Одесу, так що обмежуся темою інтернет-просування. Ця думка, напевно, склалася завдяки роздутим бюджетам крупних компаній з їх експериментам в просуванні. До кризи такі компанії готові були пробувати будь-які страви інтернет-маркетингу, які виглядали достатньо апетитно: рекламу в соціальних мережах, проплачені пости в блогах, мега-промо-сайтах, вірусних роликах і флеш-іграх. Ніхто не знав, та і зараз мало хто знає, яким чином оцінювати ефективність подібних методів, скільки вони повинні коштувати і в які терміни можна підводити підсумки. Звідси склалося враження, що замовник не рахує гроші, замовляючи «на всю котушку», адже він довіряє агентству, яке теж експериментує на засоби клієнта.\nЗараз клієнт віддає перевагу зрозумілішим йому, прозорим і вимірним формам просування. Крім того, в інтернет-маркетинг стало приходити багато невеликих і середніх компаній, які ніколи не захоплювалися мережевими дослідами. Контекстна реклама, SEO, просування у форумах, традиційний PR в Інтернеті, оптимізація сайту – все це звично і зрозуміло майже кожному клієнту. Будь-який з цих інструментів довів свою практичність ще до кризи, а відстежувати витрати на SEO або PR у форумах, зіставляючи їх з результатами, не складно.\nВ цілому «прискіпливість» виросла, але тут потрібен рух і у зворотному напрямі. Повинна вирости прискіпливість агентства до клієнта. Візьмемо для прикладу пошукове просування. Достатньо важко незнайомій з просуванням людині з першого разу дохідливо пояснити, що за послугу йому пропонують купити. Здавалося б клієнт платить гроші, а результат одержує лише через 3-4 місяці у вигляді якихось позицій і зростання незрозумілого трафіку. «Я плачу гроші зараз, давайте мені товар» - говорить нам клієнт.\nПродовження Системи продажу контекстної реклами