Лоукости, про які мріють українці - Tochka.net\n3 липня 2012, 14:20\nСтаття-утопія від travel.tochka.net.\nЛоукости для українців\nЛоукости для українців: Ryanair© ryanair.com\nЛоукости для українців: Easyjet© easyjet.com\nЛоукости для українців: Iceland Express© Getty Images\nЛоукости для українців: Airberlin© airberlin.com\nЛоукости для українців: Iceland Express© icelandexpress.com\nЛоукости для українців: Airberlin© Getty Images\nФото 1 из 14: Лоукости для українців: Ryanair© ryanair.com\n«Ви все ще продовжуєте літати регуляркою? Тоді ми йдемо до вас!», - як би я мріяв, щоб в ефірі якогось українського телеканалу, замість реклами прального порошку, крутили ролики авіакомпанії Ryanair, у яких її одіозний директор Майкл О'Лірі, звертаючись до всіх моїх співвітчизників, говорив би ці слова.\nНаскільки простішими та дешевшими стали б подорожі, якби в небі над ненькою Україною з'явились білі-синьо-жовті літаки цього ірландського лоукоста (адже навіть за кольорами підходять органічно). Хотів написати «хоч би цього ірландського лоукоста», але потім подумав: нічого собі «хоч би».\nЗагалом, у цій статті ми спробуємо просто пофантазувати або навіть краще сказати: на п'ять хвилин уявити ідеальний український авіапростір.\nОт дивіться: з аеропорту Жулян злітає борт Iceland Express до Рейк'явіка, а в Lviv Intertational Airport щойно приземлився Easy jet, що прилетів із Рима. Пасажири виходять задоволені, усміхнені. Запитайте в одного з них: «скільки ви заплатили за квиток?», відповість: 20 євро, як і всі нормальні європейці.\nЗвісно, на сьогодні ситуація з лоукостами в Україні не така вже й сумна: є Wizzair і навіть нові напрямки запускає (за останній рік тільки Барселона, Валенсія, Кутаїсі), є турецькі Pegasus airlines і Onur Air, з'явився польський Eurolot, FlyDubai тощо.\nАле однаково цього катастрофічно мало, щоб відносно бюджетно та вільно подорожувати (ще б із візами простіше було). Тому дозвольте нам трохи пофантазувати на тему, як було б добре українцеві подорожувати, зайди на наш ринок такі лоукост-авіакомпанії, як...\nОдразу застерігаємо, що стаття радше жартівлива або романтична, якщо завгодно. Розповідати ж, що таке лоукости, які моделі бізнесу вони використовують і чому досі літаки провідних авіакомпаній-дискаунтерів не борознять простори нашого українського всесвіту - не будемо. Підозрюємо, якщо ви читаєте travel.tochka.net, то все це самі знаєте й розумієте.\nОдним словом, заплющуйте очі й уявляйте! Хоча ні, спершу дочитайте до кінця, потім закривайте й уявляйте!\nЛоукости, про які мріють українці - Ryanair\nТак-так-так, саме Ryanair - найжаданіший і найбільш довгоочікуваний. Найбільша лоукост-авіакомпанія Європи, що обслуговує понад тисячу напрямків між 164 містами у 27 європейських країнах.\nЛоукости для українців: Ryanair © ryanair.com\nНайприємніше, що Ryanair регулярно влаштовує розпродаж квитків за ціною від 1 до 10 фунтів (а на деяких рейсах тариф і поготів £0.00, платите тільки за аеропортові збори) - як же про таке не мріяти?\nТі самі поляки спокійно літають Ryanair до Німеччини, Франції, Британії за ціною таксі з центра Києва до аеропорту Бориспіль. Для прикладу, подивіться на тарифи (вибрали за принципом «пальцем у небо): Вроцлав-Париж-Вроцлав на середину вересня 250 гривень (104 злотих), Краків-Лондон-Краків на кінець серпня коштуватиме 650 гривень (267 злотих). Це зважаючи на те, що ми не шукали найдешевші тарифи, не моніторили акції, а довільно вибрали напрямки та дати.\nУкраїнцям залишається тільки заздрити. Дуже хочеться дописати «поки що». Все-таки розмови про те, що Ryanair от-от зайде на український ринок, тривають уже давно, віце-прем'єр-міністр інфраструктури Борис Колесников не раз говорив про таку можливість. Але віз і нині там. Сподіватимемося, що в 2013 році зі списку «лоукости, про які мріють українці», Ryanair перейде в список лоукостів, якими літають українці.\nЛоукости, про які мріють українці - Еasyjet\nЯскраві, оранжеві літаки компанії Еasyjet забарвили б сірі будні українців. Справді, нащо нудьгувати, якщо можна за п'ять хвилин знайти й купити дешеві квитки, скажімо, до Барселони або Лісабона. Еasyjet літає навіть в обожнювані нашими туристами Хургаду та Шарм-Ель-Шейх.\nЗдебільшого тарифи в Еasyjet вищі, ніж у їх основного конкурента Ryanair, але тут варто враховувати один важливий нюанс: «оранжеві» літають у центральні аеропорти, що здебільшого дає змогу скоротити витрати на трансфер.\nЯкогось інтересу до українського ринку компанія Еasyjet не виявляє. У будь-якому разі, навіть якогось натяку або публікації в ЗМІ не було. З найближчих сусідів похвалитись «співпрацею» з Еasyjet може та сама Польща, а якщо конкретніше - Аеропорт Краків Баліце ім. Івана Павла II.\nЛоукости для українців: Easyjet © easyjet.com\nЛоукости, про які мріють українці - Airberlin\nБільшість москвичів і пітерців і загалом жителів Росії моляться на Airberlin, оскільки це мало не єдина альтернатива дорогим авіакомпаніям. Приміром, квитки Москва-Відень-Москва на лютий 2013 продавали по €95 - це хороший цінник з огляду на кон'юнктуру тамтешнього ринку. Час від часу можна «піймати» квитки й по €49 ‑ акції в Airberlin трапляються часто, шкода лише, що так само часто вони абсолютно «прохідні», коли цінник особливо не знижується.\nАеропорт Принцеси Юліани - 25 фотографій, від яких волосся дибки\nЗагалом в Airberlin на вигадки багаті, коли йдеться про якісь спецпропозиції. Так, під час своєї традиційної акції Airberlin city tour pass, авіакомпанія пропонує пасажирам від 18 до 27 років купити 5 будь-яких квитків по Європі за ціною €222, враховуючи податки та збори.\nЛоукости для українців: Airberlin © Getty Images\nУтім, одне з головних достоїнств Airberlin - вони не обмежуються Європою, літають до США, Канади, Домінікани, Таїланду. Все-таки лоукост на цих напрямках дорого коштує. Хоча, задля справедливості, варто зазначити, що й вартість квитків на більшість напрямків із тієї ж Москви не така вже й приваблива (Нью-Йорк‑Москва на жовтень 2012, приміром, €610,26). Але, знову ж таки, трапляються акції, коли можна «зняти вершки».\nОт лише українцям нічого солоденького поки що не світить. Якихось рухів у бік нашої країни менеджмент Airberlin не робить.\nЛоукости, про які мріють українці - Iceland Express\nПобувати в Ісландії - мрія багатьох мандрівників, але на сьогодні дозволити собі більш-менш тривалу подорож можуть тільки дуже забезпечені люди. Одним із найбільш витратних пунктів бюджету подібного тріпу буде переліт (прямих рейсів, до речі, з України до Ісландії немає. Летіти доведеться щонайменше з однією стиковкою).\nФотоподорож до Ісландію - 35 дивовижних фотографій\nВодночас жителі Вільнюса віднедавна можуть літати до Рейк'явіка за дуже прийнятні гроші. €157 за round-trip - це ж просто казка! Уявіть собі політ Київ-Рейк'явік-Київ за такі гроші! Та наші туристи проміняли б Туреччину на Ісландію за таких умов.\nПутівник Ісландією: де жити, на що дивитися\nАле знову ж таки це все лише фантазії, насправді будь-яких перспектив заходу Iceland Express попросту немає.\nЛоукости для українців: Iceland Express © icelandexpress.com\nМожна було б ще додати в список Air Asia, але це вже взагалі з розряду не знаю навіть якої фантастики. Air Asia з європейських міст літала тільки до Лондона і Парижа, і то з березня 2012 все це прикрили. Тому навіть мріяти про те, що ця авіакомпанія в найближчі 10 років прийде в Україну, не варто.\nНу як, помріяли? Тепер повертаємося до реалій. Якщо чекати десяток років у вас часу немає, летіти треба вже завтра/через місяць, шукайте квитки за найнижчими цінами на tickets.tochka.net\nПриходу в Україну якого лоукост найбільше чекаєте ви?\nаеропорт авіакомпанія авіапереліт авіаквитки лоукости лоукост Україна лоукост для українців все лоукост Україні більше... приховати\nШляпа 6 років тому\nВідповідь: Мне до задницы, извините за мой хранцузский, как будет фамилия лоукоста, лишь бы их было побольше\nm.zaitsev 8 років тому\nКиїв увійшов до рейтингу міст світу з найбруднішим повітрям


Австралійці влаштували велопробіг голяка - ЗНАЙ ЮА\nАвстралійці влаштували велопробіг голяка\nВ Австралії оголені велосипедисти влаштували велопробіг під гаслом Less Gas More Ass: Менше газу - більше попа. Водії роверів таким чином закликали менше використовувати автомобілі, а більше працювати м'язами. Про це розповідає видання AFP.\nОрганізатори акції хотіли привернути увагу до велоспорту і показати, що це не тільки засіб пересування, але і відмінний вид фітнесу, а також просто весело. Ще однією метою пробігу є привернення уваги громадськості до проблем безпеки велосипедистів на дорогах.\nВелопробіг - є щорічною Всесвітньою подією World Naked Bide Ride 2015. "Всесвітній Голий Велопробіг" - міжнародний захід, учасники якого без одягу або з мінімальним її кількістю пересуваються на транспортних засобах, що приводяться в рух мускульною силою людини (переважно на велосипедах), пропагуючи таким чином корисність їх для здоров'я, забезпечення безпеки велосипедистів, екологічність та альтернативні способи життя.


Гетьман Петро Конашевич-Сагайдачний - Довідник для підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання - ЗНО з історії україни\nV. ВИНЕКНЕННЯ УКРАЇНСЬКОГО КОЗАЦТВА\nЗАПОРОЗЬКА СІЧ - КОЗАЦЬКА РЕСПУБЛІКА.\n5.4. Гетьман Петро Конашевич-Сагайдачний\n1. Морські походи П. Сагайдачного.\n2. Походи в Московію.\n3. Хотинська війна.\n4. Підтримка православ’я.\nПетро Сагайдачний — гетьман українського реєстрового козацтва, один з найвидатніших діячів вітчизняної історії. Народився в селі Кульчицях на Самбірщині в сім'ї українського шляхтича. Навчався в Острозькій школі і школі Львівського братства. Служив домашнім учителем у київського судді Аксака, згодом пішов на Запорозьку Січ, де невдовзі виявив себе як талановитий керівник. На початку XVII ст. брав участь у походах козаків на Молдавію, Лівонію. 1605 р. здобув фортецю Варну, через рік вщент зруйнував невільницьке місто Кафу (нині Феодосія), розбив військо турок, спалив і потопив багато турецьких галер, визволивши з неволі тисячі українських бранців. 1618 р. брав участь у війні польського короля Сигізмунда III з Росією. 20-тисячне козацьке військо на чолі з Сагайдачним взяло тоді кілька російських міст, оточило й мало не захопило Москву, проте з невідомих причин відступило. Очолюване Сагайдачним 40-тисячне військо відіграло вирішальну роль у розгромі Річчю Посполитою в 1621 р. 300-тисячної турецької армії під Хотином. Автор "Історії Хотинської війни" Я. Собеський писав: "Скільки очолював Сагайдачний запорізьке військо, всюди був овіяний славою подвигів на суходолі й на морі і мав незмінне щастя. Кілька разів погромив татар у степах перекопських і навів страх на Крим. Не менше уславили його морські походи — зруйнував кілька великих турецьких міст у Європі і Азії, попалив околиці Константинополя. Взагалі був це чоловік великого духу, що сам шукав небезпеки, легковажив життям, у битві проворний, діяльний, в таборі сторожкий, мало спав і не пиячив, на нарадах був обережний і у всяких розмовах неговіркий".\nУ перервах між походами Сагайдачний виявляв турботу про українську культуру, освіту. Разом з усім Військом Запорозьким він вступив у Київське братство, сприяв відновленню в Україні православної ієрархії, скасованої після Берестейської унії 1596 р. Перед смертю, що настала в квітні 1622 р. від отруєної стріли під час Хотинської битви, він заповів своє майно на освітні, наукові і благодійні цілі, а 1500 злотих подарував Київській і Львівській братським школам. Поховано славного лицаря України в Києві на Подолі при церкві Богоявленського братства.\n1621 р. — Хотинська битва


Український старець передбачив майбутнє людства - ЗНАЙ ЮА\nОдне з найстрашніших пророцтв про майбутнє людства Третя Світова війна вже не перший рік поспіль є причиною для суперечок та страхів між людьми. На цю тему провидці говорили ще до Першої і Другої Світових воєн.\nВчені, які працюють з дуже старими біблійними тестами повідомляли, що їм вдалось знайти давнє пророцтво, яке пророкує кінець світу. Згідно з їхнім трактуванням знайдених записів, прихід Апокаліпсису буде дуже важким і несподіваним.\nПодібний прогноз озвучив і дослідник Біблії зі Сполучених Штатів Пол Макгуайр. Він заявив, що незабаром почнеться Третя світова війна, яка покладе кінець людській цивілізації. Дослідник стверджує, що його прогноз ґрунтується на відомостях зі Священного Писання. Американець вважає, що новий глобальний конфлікт спалахне несподівано для людей. В результаті пройде війна, після якої відбудеться друге пришестя Ісуса Христа.\nНагадаємо, раніше вчені розповіли, яких небезпек слід чекати землянам вже у найближчому майбутньому\nЯк повідомляв портал "Знай.ua", в мережі показали неймовірні кадри виверження найвищого вулкану Європи Етна\nТакож "Знай.ua" писав, що показали Апокаліпсис із радіоактивними відходами в Чорнобилі\nТеги: Третя світова війна пророцтво


Ячмінне зерно – Алтайська казка\nХороші дні не забуваються, добрі справи – вічно в пам’яті. У давні часи пурхала по наших лісах весела синиця, насвистувати свої пісеньки.\nОдного разу в зимову пору навалилася біда: з чорної хмари хлинув дощ. І не вщухав дев’ять днів. А на десятий день запощелкивал мороз, і вся земля покрилася товстою кіркою льоду. Тварини копитами пробити його не могли, зубами не могли прогризти. Жодної травинки не можна було дістати. Весь худобу загинув голодною смертю.\nЛюди забули смак м’яса. У казанах варили порожню воду. Старі вмирали від голоду. Міцні молодці знесиліли. Дівчата розучилися посміхатися. Біда придавила всіх, як темна ніч. Замість пісень – всюди глухі стогони. Навіть птахи примовкли. Тільки синиця насвистувати свої прості пісеньки. А коли побачила вмираючих людей – замислилася: “Як їм допомогти? Як врятувати народ від голодної смерті?”Багато раз їй траплялося літати далеко в степ. Там вона бачила російських людей. Ті люди жили в будинках. Землю орали, хліб сіяли. Жінки пекли калачі в жарких печах. Перелітних синиць хлібними крихтами підгодовували. Смачніше тих крихт нічого на світі немає!\nСиниця все пригадала і, бойко підстрибнувши на гілці, людям гір сказала:\nВона злетіла в повітря і полетіла в бік степів.\nВмираючі люди проводили її очима і зітхнули:\n- Хіба така маленька пташка може врятувати народ? Не під силу їй…\nА все-таки поглядали туди, куди вона полетіла, і чекали.\nСонце піднялося високо, весняне тепло розтопило крижану кірку. Загриміли струмки, зазеленіла молода трава. Голодні люди, ледве пересуваючись, викопували з землі і їли коріння трави кандик, А самі всі поглядали вгору:\n- Не видно синиці…\n- Напевно, злий шуліка наздогнав, гострими кігтями розірвав, кривим дзьобом расклевал…\nА жвава синиця все летіла й летіла високо над землею. В степах шуміла ковила, берізки починали одягатися зеленню.\nРосійські мужики орали землю. На межах – мішки з насіннєвим зерном: пшениця, жито, ячмінь.\nСиниця покружляла над мішками, а взяти зернятко без попиту не посміла. Вона вдарилася об землю і стала молодою дівчиною. Щоки лісовими півоніями горять, очі на чорну смородину схожі. Брови, наче крила птаха в польоті.\nПідійшла дівчина до як той, поклонилися в пояс і розповіла, що в горах голодують люди.\n- Дай мені пшениці, – попросила вона.\n- У горах літо коротке, пшеницю осінній мороз вб’є, – сказав орач. – Я дам тобі ячмінного зерна.\nВін насипав ячменю в мішок і віддав дівчині. А щоб вона не запізнилася, підвів їй заседланного коня.\nДівчина подякувала орача і поїхала в гори. А там, за високою синьою скелею, її чекав білий вовк з хвостом в шістдесят аршин. Розкрив пащу, зуби нагострив. Ноги у нього напружені, як тятива лука. Ось-ось на коня стрибне, дівчині перерве? горло. Вона впустила мішок, і ячмінне зерно розсипалося по камінню. Кінь повернувся і швидше стріли полетів додому.\nДівчина знову обернулася синицею, зістрибнула на землю і став набивати дзьоб дорогоцінним зерном.\nБілий вовк кинувся на неї, хотів зім’яти, зубами розірвати, але жвава пташка вислизнула від нього. В зубах у вовка залишилося одне пір’їнка.\nВовк вдарився об землю і став зайсаном. Залишки розсипаних ячмінних зерен зібрав піднятою підлозі широкої шуби і став жменями кидати в ненаситний рот.\n3айсан – родовий старшина, князьок.\nСиниця повернулася до нашим людям і віддала їм ячмінне зерно.\nЗнову обернувшись дівчиною, вона розповіла, як росіяни землю орють, сіють хліб, як в жарких печах печуть калачі.\nВ долині спушили землю, посіяли зернятка. Восени зібрали урожай. З ячмінних зерен жінки приготували борошно – талкан. Стали пити чай з талка-ном. Добре!\nПро голод скоро всі забули. На обличчях хлопців з’явилися посмішки, дівчата заспівали пісні.\nВ ту осінь в горах грали весілля. До дівчини, яка принесла ячмінне зерно, сваталися багато женихів. Всі вихваляли її. Їй набридло слухати улесливі слова, і вона знову стала синицею.\nВсю зиму по стойбищам літала і співала свої прості пісеньки. Підлетить до юрті, сяде на гілку дерева і почне посвистувати. І всім здавалося, що пташка розповідає про росіян. Як вони в будинках живуть, які смачні калачі печуть…\nІ наші люди вирішили перекочувати ближче до росіян. Там вони навчаться будувати будинки, для худоби сіно косити, з борошна для себе хліб куховарити.\nЖиття хороша пішла!\nЯк слимак з лисом змагалася – польська казка\nОдного разу вранці вибрався з нори лис і думає: «Нині неділі заради треба б мені смачно пообідати». Пішов він до озера, причаївся біля берега в тростниках, задумав качку підстерегти. Качок на озері видимо-невидимо, у лиса слинки течуть, чекає – дочекатися не може. Тільки подплывут качки ближче до берега, десь у них гнізда, як лис у воду та на них! А вони – фурр! – і геть летять. Весь день жадібному лисицю не щастило.\nДо вечора надокучило йому, перехотілося качатини. Забігав він по лузі взад-вперед, бачить – равлик повзе. «Дай, – думає, – хоч равликом подкреплюсь». І каже равлику:\n- Здорово, ходок! Куди шлях тримаєш?\n- Та от хочу до заходу навколо озера пройтися.\n- Це я можу до заходу навколо озера пройтися. А тобі й в три дні того не зробити.\n- Може, подивимося, хто швидше? – запитує равлик.\n- Добро! – каже лис. – Але якщо я тебе обжену, я тебе з’їм.\n- Будь по-твоєму, – погоджується равлик.\nЛис радий-радешенек, бігти згодився. Равлик і каже:\n- Не соромся, ставай вперед мене. Все одно я перша прибіжу. Чур, я буду вважати; «Раз, два, три!» По рахунку «три» і почнемо.\nЛис, жадібний та голодний, з лапи на лапу переминається, заздалегідь радіє.\n- Ну, можна? – питає.\n- Ще ні, – каже равлик, а сама до його хвоста приклеюється.\n- Можна? – запитує лис.\n- Можна. Раз, два… Три!\nПомчав лис. Біг, біг, на півдорозі озирнувся – равлики не видно. Вирішив відпочити, розлігся, кричить:\n- Гей, равлик! Ти де?\n- Я тут, – відповідає равлик.\nПочув це лис, схопився і помчав щодуху. Прибіг на те саме місце, а сонечко вже й зайшло. Озирнувся лис – не бачити равлики. Змахнув він хвостом на радощах, равлик відклеїлася, перелетів через його голову, впала в траву і гукає:\n- Гей, ти! Прийшов, чи що? Я тебе тут давненько чекаю.\nЗасоромився лис – який сором! – і почвалав, голодний, туди, звідки прийшов.\nОсь так завжди у жадібних виходить.\nНе коле, не стріляє – а дух вибиває – польська казка\nПаслися одного вечора на лузі чотири кобили да жеребеночек при них. Вийшов вовк з ближнього лісу, і сподобався йому жеребеночек. Але той вовка примітив, сховався за кобил. Вовк сунувся було, а кобили – ну брикатися! Копита ковані, блищать, боязно вовку підступитися. А тут і наймит прийшов, бачить – коні турбуються. Волка-то він не додивився, але коней зібрав і додому повів. І жеребеночек не відстає, разом з усіма геть біжить.\nРозлютився вовк. Як це так – пішов від нього лоша! Задумав він пробратися до стайні й прямо там лоша з’їсти. Задумано – зроблено. Заводить наймит коней до стайні по одній, а вовк уже там, під яслами затаївся. Замкнув наймит двері і пішов вечеряти. Повечеряв, спати йде. Проходить повз стайні, чує: хропуть коні і копитами б’ють, що є сили. Повернувся наймит в будинок і каже господаря:\n- Щось негаразд. Йшов я з поля – з кіньми упоратися не міг. Лякані вони якісь. І лоша до них тулився, не відходив. І зараз хропуть, б’ють копитами – аж страшно до стайні підступитися.\nЗрозумів господар, що погано справа, засвітив ліхтар, взяв чобіт у руку, увійшов до стайні, двері за собою замкнув, понишпорив – глядь; під яслами вовк! Витягнув господар вовка за хвіст да чоботом-то йому, чоботом! Гепнувся вовк, лежить, як неживий. Бачить хазяїн – дохлий вовк. Викинув він його у двір, став нишпорити, чи немає іншого. Розумний був мужик, а дав маху. Живий був вовк.\nЗ останніх сил в ліс втік.\nОсь тягнеться він по лісу, а назустріч – лев.\n- Світ за очі.\n- Пішли разом.\nЙдуть разом, а назустріч – ведмідь.\n- Куди йдеш? – Лев питає.\n- А куди очі дивляться.\nЙдуть втрьох, кабана зустрічають.\nІдуть вони, а тут – буковий гай в долині. Сіли вони, лев і каже:\n- Ану, покажемо, хто що вміє.\nУперся лев лапою в бук і вивернув його з корінням. Кабан іклами підчепив бук і вирвав цілком. Ведмідь забрався на бук, став гілки ламати да жбурляти, куди попало – так що все врозтіч.\n- Вовк, твоя черга, – каже лев.\nКуди вовку битому до них! Став він хитрувати, зуби заговорювати:\n- Владико ти наш! Великі ви майстри, але от послухайте, що зі мною сталося. Задумав я народила лоша зарізати, пробрався до стайні, а тут прийшов господар з якоюсь штукою, хвать мене за хвіст! А штука-то не коле, не стріляє – дух геть вибиває. Звалився я без пам’яті. Тоді жбурнуло мене за двері, як собаку, ледве в себе прийшов і сюди доплентався. Ось це – умілець!\nЗапитує лев вовка:\n- Ти того господаря знаєш?\n- Знаю, добре знаю. Він по середах тут на ярмарок проїжджає.\n- Так покажи його мені. Ми з ним силою поміряємося.\nВідскочив вовк подалі, відповідає:\n- Збережи боже з ним зустрічатися! Не жити мені після цього на світі.\n- Та ти здалеку покажи, – говорить лев.\n- Це справа інша, – погодився вовк.\nОсь і ярмарок настала. Влаштував собі вовк нору глибше, щоб мужика показати, коли він повз піде, а самому швиденько сховатися. Сидять вони, чекають. Люди йдуть на ярмарок, худобу женуть, коней, свиней. Нарешті показався і той господар. Підскочив вовк до лева, «Він», – каже, а сам шусть в нору, тільки б на очі мужику не попастися.\nВийшов лев на дорогу і каже:\n- Чуєш, мужик! Ти, кажуть, силач. Давай силою мірятися!\nПодивився мужик: перед ним лев, ведмідь та кабан.\nКаже він до лева:\n- Як же нам силою мірятися, коли спорядження нету? Стривай, ось повернуся з ярмарку, доставлю спорядження і будемо мірятися.\nЛев, ведмідь та кабан у лісі залишилися, а господар пішов на ярмарок і все думав-думав, як би йому всіх трьох звірів загарбати. Ось йде він з ярмарку, здалеку бачить: всі троє сидять, на нього чатують. Каже мужик леву:\n- Відправ-ка одного зі мною за спорядженням. Принесемо і почнемо.\n- Якого? – Запитує лев.\n- Кабан сильний, та незграбний. А ведмідь, він мужицька кістку. Він донесе.\n- Добре, нехай ведмідь йде.\nПішли мужик з ведмедем, прийшли у двір, а там біля стайні – здоровий камінь. Привіз його мужик взимку, щоб потім міст поставити. Показав мужик ведмедеві камінь.\n- Неси, – каже, – в ліс.\nА сам обідати пішов.\nСтав ведмідь до валуна приладжуватися і так, і сяк. Важкий валун – навіть не підвівся. Пішов ведмідь до господаря і каже:\n- Мені його ніяк не взяти.\n- Коли не взяти, так чому ж я битися буду?\n- Унести-то я занесу, спина у мене міцна. Допоможи на плечі звалити.\nПокликав господар батрака, взяли вони жердини товстіший, ведмідь підставив спину, і навалили вони на нього камінь. Він і не пискнув, кінець йому прийшов. Закурив господар трубочку, взяв за пазуху ковбасу, палицю в руки – і в ліс. Приходить, а лев запитує, де ведмідь спорядженням. Господар і каже:\n- Трохи відстав. Видно, задихався. Ну, авось скоро прийде.\nА сам сів на пень, ковбасу дістає, закушує. Принюхався лев, захотілося йому спробувати, став він просити шматочок. Дав йому господар ковбаси. З’їв лев – сподобалося.\n- З чого, – запитує, – це роблять?\nПоказав йому господар на кабана і шепоче:\n- Убий його – я тобі такої ковбаси нароблю, скільки хочеш.\nПідійшов лев до кабана, вдарив його лапою і вбив. Взявся господар за справу, став кабана потрошити. Побачив лев сало, підчепив шматок кігтями і з’їв. Клацнув його господар по лобі.\n- Почекай, поки ковбасу приготую. Обдеремо, опали, зажарю – тоді й їж.\n- Несила мені чекати, – каже лев. – Хоч в’яжи.\nПішов мужик до дроворубам, взяв сокиру, зрубав берізку, витесав клин товстіший, велів леву стати спиною до буку, прикрутив його мотузкою і клин за спину став забивати. Забивав, забивав та як трахнет лева по голові!\nЗаревів лев. А вовк вискочив зі своєї нори і кричить:\n- Я ж казав! Не коле, не стріляє – а дух вибиває!\nІ прожогом в ліс.\nА господар послав за підводою, забрав додому і левову тушу, і кабанячу. І бенкет горою влаштував. І мене, дівера свого, запросив. Їли ми там до відвалу, пили допьяна.\nНе віриш? Глянь! Мова досі мокрий.\nПро птицю із золотими пір’ям – польська казка\n27 Листопад 2014 admin\nЖив-був король. Був у нього великий сад, а в тому саду золота яблуня, яблука золоті приносила. Стали раптом ці яблука по одному щоночі пропадати. Коли залишилося всього три яблука, король вирішив їх впильнувати. Було у нього три сини: двоє розумних, а третій дурний. Сказав їм король:\n- Міли сини мої! Доведеться вам по черзі ці три яблука ночами вартувати.\nВзяв старший син скрипку, забрався на яблуню і почав грати, щоб не заснути. Але підійшов час, упав на нього туман, кинув він грати і заснув. Спав недовго, отямився, глядь – а одне яблучко пропало. Засмутився він, зліз з яблуні і – до батька. Так, мовляв, і так, хтось побував в саду і зірвав яблуко.\nНа наступну ніч пішов вартувати другий син. Взяв він з собою трубу. Сурмив в неї з усієї сили, щоб напевно злодія відлякати. Та тільки заснув, як і старший брат. Прокинувся, бачить – всього одне яблуко на дереві залишилося. Пішов він до батька, зізнався, що й у нього, мовляв, яблуко вкрали.\nНастала черга третього сина, дурного – і його батько вартувати послав. Взяв він з собою трубку – мірка тютюну в неї входила. Закурив він, а біля голови на яблуні шипів настромив. Мовляв, якщо задрімає, то вколеться і отямиться. Але і на нього туман впав, як на старших. Уж став він дрімати і раптом бачить – птах! Схопив він її – та вирвалася, полетіла. Тільки одне перо в руці залишилося. Золоте. Пішов він до батька, показав.\nПодивився батько на перо, подумав: «Перо золоте – значить і птах золотий». І нейдет це у нього з голови – навіть занедужав. Доктора його лікували-лікували, нічого не допомагає. Нарешті зрозумів король, що ні одужати йому, поки не побачить він тієї золотої птиці. Послав він тут же за синами і каже їм: вирушайте, мовляв, мандрувати, шукайте ту золоту птицю.\nОсь два розумних сина набрали з собою всякого добра, осідлали коней-красенів і вирушили шукати золоту птицю. Приїхали вони в одне місто, стали там бенкети влаштовувати, пити, їсти, в карти грати, музикою й танцями себе тішити.\nА дурний взяв кульгаву кобилку, загорнув у скатерку хліба окраєць да м’яса шматок, – грошей-то у нього небагато було, – і поїхав іншою дорогою.\nЇде він, бачить – ліс, перед лісом луг зелений, а на лузі великий пень. Сліз він з кобилки, пустив її на траву сил набратися, а сам сів на пень, розгорнув свою скатерку, вирішив поїсти.\nРаптом виходить з лісу вовк. Видно, голодний був, зачув королевича, кобилку да запах їстівного. Зупинився віддалік і дивиться, немов частування чекає. Побачив королевич вовка, злякався. «Ну, – думає, – все! І мені смерть, і кобилі! »Однак відрізав шматок хліба, кинув вовку. Той з’їв і ближче підійшов. Королевич знову йому шматок кинув, вовк підійшов ще ближче. Так раз за разом з’їв вовк весь хліб і м’ясо у королевича, став зовсім близько і каже:\n- Міл королевич, їдеш ти шукати золоту птицю. Тільки так шукати, як ти задумав, – даремна праця. Залиш ти тут свою кобилку, сідай на мене верхи, та неодмінно задом наперед. Інакше, особою-то вперед, ти від вітру задихнешся. Я адже швидко бігаю.\nКоролевич оком моргнути не встиг, як прилетіли вони на високу гору. Бачить королевич вдалині гарний великий палац. Вказав йому вовк на цей палац і каже:\n- Гляди, синку, в тому палаці твоя золота пташка. Іди за нею, але зроби так, як я тобі скажу. Птах сидить в старій погнутою клітці. Ось ти і бери її таку, яка вона є.\nКоролевич обіцяв, що так і зробить. Але коли він пробрався в палац і побачив прекрасну птицю в погнутою клітці, то подумав: «Як же я таку прекрасну птицю в погнутою клітці додому батькові понесу?» Бачить він – на стіні красиві клітини висять, і каже собі: «Адже набагато краще буде , якщо я золоту птицю привезу в красивій клітці ». І став він птицю з погнутою клітини діставати, в нову пересаджувати. А птах як закричить гучним голосом! Почула стража, набігла, схопила королевича з птахом:\n- Ти що тут робиш? – Кричить. – Ти у нашого господаря цінну річ крадеш!\nПовела його стража до господаря. Ми, кажуть, впіймали його в такий-то палаті от з цією клітиною і з цією птицею. Запитав господар у королевича, чого ради він наважився на таке таємне справу. Розповів йому королевич про яблука і про батька, як той через птаха розхворівся. Мовляв, якщо він її не добуде, то батько його улюблений з туги померти може. І став він просити у того доброго господаря золоту птицю.\nГосподар йому каже:\n- Віддати задарма таку дорогу річ – неможливе справу. Але є тут одна людина, кінь у нього золотий … Приведеш мені золотого коня – отримаєш золоту птицю.\nЗажурився королевич, побрів до вовка на високу гору. Запитує вовк:\n- А птах де?\nВідповідає королевич зітхнувши:\n- Якби я тебе послухався, була б птах. Зловили мене слуги, до господаря привели. Сказав мені господар, що є в цих місцях кінь золотий. Якщо приведу йому коня, дасть він мені птицю. Порадь, як бути!\nВовк йому відповідає:\n- Он там вліво чорноліссі, а за ним – замок, де кінь золотий. Іди, бери його, як він є, і веди сюди.\nПішов королевич до того замку. І бачить там наікрасівейшій коня, всього золотого з голови до копит. Коштує він у ясел, от тільки вуздечка на ньому обшарпана.\nНе сподобалася вона королевичу. Бачить – поруч висить красива вуздечка, вирішив він її на коня одягнути. Але навряд взявся за вуздечку – як почав кінь бити копитами, як почав іржати! Слуги прокинулися, бігом до стайні – подивитися, в чому справа. Спіймали королевича, прибили маленько – за злодія прийняли. Привели його до свого молодого господаря. Кажуть – зловили біля коня. Господар і запитує:\n- Чого ради ти за конем прийшов?\nСказав королевич, що хотів отримати за нього золоту птицю. Господар і каже:\n- Отримаєш ти коня, якщо зробиш те, що я велю! Он у тому місті, бачиш його? – Живе дівиця наіпречудной краси. Достав її сюди – дам тобі коня золотого.\nПішов королевич до вовка на високу гору. І каже йому, похнюпившись:\n- Спокусився я красивою вуздечкою, хотів у ній навести тобі коня. Схопили мене слуги, відлупцювали – по сю пору голова болить. Привели до господаря, і задав він мені задачу. Он у тому місті живе дівиця чудний краси, і звелів він мені доставити її до нього взамін за того коня.\n- Залишайся тут. Тобі з цим не впоратися, і тоді вся справа погубимо.\nПро пастуха, який розумів, що звірі говорять – польська казка\nПереклад Д. Аврова\nОдин старий пастух довго служив у маєтку, овець пас. А на вигоні стояв дуб, і пастух часто під ним сидів. Одного разу вилізла з-під дуба змія, обвилася навколо шиї пастуха і велить її нести.\n- Куди ж я тебе понесу? – Запитує пастух.\n- А я тобі скажу, – відповідає змія.\nНесе пастух змію, а вона йому каже:\n- Іди через ліс. Там будуть кидатися на тебе різні чудовиська, але ти не озирайся, тоді вони тебе не чіпатимуть.\nІдуть вони по лісі. Чудовиська на пастуха кидаються, але пастух крокує, не оглядається. Минув він ліс, прийшов до будинку кам’яного. Там чарівник жив. Каже він пастуху:\n- Що тобі дати за те, що ти мені дочка приніс?\n- Нічого мені не потрібно, навчи тільки розуміти, що звірі говорять.\n- Добре. Дихніть тобі три рази в рот, і будеш знати, що говорять звірі. Але нікому про це не розповідай, не те помреш.\nДав пастух собі в рот дихнути і навчився розуміти звірів.\nЧарівник теж покарав йому не озиратися, коли він назад через ліс піде. Інакше, каже, зжеруть тебе чудовиська. Пройшов пастух ліс і повернувся на своє старе місце. Вівці як паслися, так і пасуться, що не розбрелися нікуди. Улігся він знову під своїм дубом. Прилетіли два ворона, всілися на суку і закрякали:\n- Якщо б цей мужик знав, що під дубом зарита бочка з грошима, то не сидів би тут сиднем.\nПочув це пастух, відігнав овець додому і розповів про все панові. Поїхали вони до того дуба і почали копати. Спочатку сам пастух копав, потім почали копати інші батраки, а під кінець знову пастух. Тут лопата в бочку з грошима і вперлася. Підняли її на жердинах, привезли до маєтку. Пан каже:\n- Половину візьму я, решта – тобі.\nАле пастух не погодився. Пану дав поменше, собі взяв побільше, купив землі, хату і зажив багатієм. Завів двох коней, одружився.\nОт якось їхали вони з дружиною на поле, і раптом заіржав жеребець, на якому їхав пастух, а потім кобила, на якій сиділа його дружина. Жеребець просто так сміявся, а кобила сказала:\n- Ще б тобі не веселитися! Ти несеш одного, а я – трьох!\nКобила-то була лошат, а дружина мужика – при надії. Мужик зрозумів, що говорила кобила, і розреготався.\nДружині цікаво стало.\n- Чого ти там заливаєшся? – Питає. – А ну-ка розкажи.\n- Та просто так, – відповідає мужик.\nПриїхали вони додому, а дружина все свого домагається: «Розкажи да розкажи». «Якщо розповім – помру», – говорить мужик. Але вона все пристає і пристає. Тоді велів мужик зробити собі труну, приніс його в двір і зовсім вже було зібрався все дружині розповісти, як раптом собаки завили, півень закукурікав, а пес на нього рикнув:\n- Чи не бачиш, що наш господар помирати зібрався? Чого веселишся?\nПівень на це у відповідь:\n- Я з дюжиною курей справляюся, а йому з одного бабою не впоратися. Сміх, та й годі!\nПочув це мужик, встав з ліжка й давай дружину батогом вчити!\nТруну спалив і після цього ще довго жив.\nЗолота рибка – польська казка\nПереклад Н. Семенниковой\nЖив у селі на березі Балтійського моря бідний рибалка. З тих пір, як померли в нього батько й мати, він став сторонитися людей. Сильно переживав. Замкнеться в своїй хаті і нікуди не виходить, крім як на лов. Не могли розвеселити його ніякі сільські забави, ні музика, ні танці. Все йому остогидло. Дещо в хаті приберется, вийде в море і слухає, як хвилі шумлять.\nІ рибу не ловить, сидить, слухає, думає так дивиться, як хвилі біжать.\nОсь його гойдало так одного разу на хвилях, і раптом бачить він – біла чайка поруч злетіла, а з дзьоба у неї золота рибка вирвалася і в воду впала.\n- Леон, допоможи! – кричить рибка. – Врятуй мене від смерті, повік тобі буду вдячна!\nПрокинувся рибалка від гіркої думи, відігнав чайку. І сказала йому рибка:\n- Дякую, що врятував мене. Я тепер буду тобі допомагати.\n- Гаразд, гаразд, – каже чоловік, – але тримайся-но ти краще попереду човна. Чайки, коли рибу шукають, більше позаду човна в’ються.\nІ ось рибак став помічати, що всякий раз, як він виходить в море, рибка попереду пливе, немов дорогу вказує. Послухаєшся її, попливеш слідом – з багатим уловом повернешся.\nБагато разів так було. Леон, правда, не розбагатів, але з потреби вибився.\nВін уже звик, що ледь спустить човен на воду, а рибка, мов вірна собака, біля носа хлюпоче. Ось підходить він одного разу до човна, рибки немає, а на кормі сидить дівчина, вся в золоті волосся закуталась. Здивувався він.\n- Чого дивишся? – запитує дівчина.\n- Я не дивлюсь, я золоту рибку шукаю. Вона мене завжди тут чекала, вказувала, куди плисти за багатим уловом.\n- Я і є ця рибка. Була я перетворена в золоту рибку за те, що батьків не слухалася. Родом я із Західного Помор’я. Мої батьки, багаті люди, мене, єдину доньку, з малоліття балували, всі мої забаганки виконували. І ось я зажадала, щоб дістали мені живу золоту рибку. Не могли вони цього зробити, а я заупрямилась і вирішила сама піти в море і зловити рибку. Як-то раз вийшла мати з дому, а я – бігом на берег! Повернулася матір додому, а мене немає. Дізналася вона, що я пішла в море за золотою рибкою, розсердилася і сказала: «Пішла так пішла. Нехай сама золотою рибкою стане!» Тільки вона ці слова вимовила, як почала я зменшуватися, зменшуватися, мої золоті волосся в луску перетворилися, і я стала золотою рибкою. Але минув нині термін мого покарання, чари з спали мене, і ось я знову людський образ прийняла. Пауліною мене звуть.\nЗдивувався рибалка цієї розповіді. Сподобалася йому Пауліна, і запитав він його:\n- Не хочеш стати моєю дружиною?\nВона погодилася. Поїхали вони разом до її батьків. Дуже раді були батьки Пауліни, що їх донька повернулася, влаштували багату весілля.\nЛюди кажуть, що того, хто був зачарований, багато таємниць відомі. Ось і Пауліна не одну морську таємницю знала і показувала чоловікові, де шукати добрий улов. Тому і жили вони щасливо і в достатку.\nПро лісового господаря, бондаря і кульгавого вовка – польська казка\nПереклад М. Абкиной\nЖив колись в одному селі бондар. Людина він був працьовитий, тільки скнара – хоч плач кривавими сльозами, гроша не випросиш. Грошей він назбирав повний скриню, а сам знай з ранку до вечора дошки стругає, бадді, діжки, відра ладнає.\nБув цей бондар непоказний. Тому, що він постійно гнувся над роботою, виріс у нього на спині горб. Очі в різні боки косили, під носом вічно крапля висіла. Одягнений він був – ну, точнісінько опудало городнє. А адже міг купити собі не один, а дві дюжини жупанів. Так, що поробиш, коли не соромився він обірванцем ходити лише б не витратити ні копійки грошей з тих, що лежали у нього в кованій скрині! А ночами, коли добрі люди сплять після денних праць міцним сном, ні-ні та й заважить він віконце ковдрою, сяде на край заповітного скрині і все так вважає перераховує свої гроші.\nОдного разу вдосвіта пішов він у ліс за вербовими лозинами, з яких обіддя на бочки роблять. Забрався в верболіз, в саму гущу, нарізав неабияку оберемок гнучких прутів і зібрався було йти додому, як раптом чує: недалеко сурмить хтось ріг, немов сигнал подає або зорю грає. І звук чудний якийсь: розноситься по всьому лісі, на тисячу голосів дробиться і десь в гущавині пропадає.\nРаптом стало тихо, а потім весь ліс загудів від тупоту, ніби мчить щодуху величезне стадо! І бачить бондар, що оточує його величезна вовча зграя. Куди не глянь, з усіх боків величезні вовки. Мови вивісили, як ганчірки, вишкірив ікла, і ікла ці довший, ніж зуби у борони. Перелякався бондар смерть. А втекти нікуди. Не довго думаючи, поліз він на найближчий дуб, сховався в гілках, вчепився за гілку товстіший і чекає, що буде.\nНабігли зі всіх сторін вовки, сіли в гурток на галявині. Дихають важко, боки ходором ходять, а очі горять, як жар. Після всіх приплентався кульгавий на задню лапу вовк-одинак. Сів він, і тут із гущавини виходить бородатий карлик: в одній руці посох, в іншій – мисливський ріг. Підійшов карлик до вовчої зграї, перерахував, до|ак вівчар вівці, чи все тут, і каже:\n- Зібрав я вас, як скликаю кожен день, щоб розпорядитися, кому і що робити. Ти, Косою, біжи в той бік, де сонце заходить, і растерзай кабана, що з ночі у мужика картопляне поле розоряє. Ти, Кудлатий, придуши бідолаху косулю, яка лежить під папороттю в буковому лісі: коли вона їла конюшина, її змія вжалила. Суворість моя вам відома, але навіщо ж звіру даремні муки?.. Тобі, Молодик, треба бігти в Лаврентьеву гай, там в кущах підстрелений заєць забився. Жирний він, від’ївся на молодому вівсі, так що буде у тебе смачний обід. Тобі, Хитрун, я дам завдання важче. Подкрадись-но ти до стайні лісника і загризи його собаку, щоб не нацьковував він її на мене, коли я по лісі ходжу.\nКожен вовк, якого карлик називав, по його слову схоплювався і біг в поле або в лісову гущавину. Наостанок карлик сказав кривого вовкові:\n- А ти, старий, сьогодні нікуди не підеш. Залишайся ти тут на галявині і з’їж скнару бондаря – он він сидить між гілок на тому дубі. Людям від нього радості мало, чого йому дарма білий світ застить.\nСказав так карлик, насунув на очі червону шапку, схожу на гриб-мухомор, і зник, наче крізь землю провалився.\nПочув бондар слова карлика – затрясся наче осиковий лист, зубами залязгал від страху, руки-ноги у пего ослабли, і він звалився вниз, як вороняче гніздо. Бачить – летить прямісінько у разинутую вовчу пащу. Так і потрапив би до неї, та по щасливою випадковості зачепився за нижню гілку і повис «Ну, – думає, – врятувався».\nВидерся абияк на гілку, сидить, але порятунку не радіє.\n«Ну, годину просиджу тут, ну, два, – думає. – А потім бракує сил триматися, упаду, і рознесе тоді вовк по лісу мої кісточки».\nОднак за сук чіпляється, тримається, а зуби вибивають дріб від страху.\nЧас йде, опівдні минув, ось вже сутінки скоро. Стежить зверху бондар за вовком, а вовк на нього знизу поглядає. І обидва про одне і те ж думають: хто кого змором візьме, хто кого пересидить.\nНарешті вовкові набридло чекати. Піднявся він і каже:\n- Що, тобі хочеться помирати, старий скупердяй? Ну та нічого, дай термін, все одно ти від мене не втечеш.\nВильнув хвостом, завив, щоб наостанок бондаря полякати, і втік.\nЩе добру годину сидів бондар на дубі, а, може, і довше: все боявся, як би сірий не повернувся. Але того і слід прохолов. Нарешті сліз бондар з дуба, бухнувся на вереск і помчав що є духу полем навпростець до своєї руїні. Дуже боявся, що вовк підстерігає його де-небудь по дорозі, але все обійшлося. Видно, вовк вирішив почекати, коли він знову в ліс за хмизом піде. Йому ж без прутів ніяк!\nМинув тиждень, пройшла інша. Наробив бондар бочок, занурив їх на віз і повіз у місто на ярмарок продавати. А дорога через ліс! Згадав тут бондар про вовка, від страху у нього мороз по шкірі побіг.\nГоворить він своєму підручному:\n- Щось мене в сон хилить. Залізу-ка я в бочку та вздремну. До міста шлях неблизький. Дивись, час скоротаю.\nСховався бондар в саму велику бочку. А возій, хлопчина, що у нього працював за хліб і юшку, закрив бочку кришкою, хлестнул коня – і в шлях.\nІ тільки це він в’їжджає в ліс, як з-за кущів виходить сивенький така старенька і давай хлопчини просити:\n- Підвези мене, синку, пусти на віз. Стара я стала, ноженька болить, а до міста далеко, я і до опівночі туди не добреду.\nСтав хлопчина відговорюватися. Мовляв, місця немає у возі, лошаденке-де і так важко. А баба все просить та просить. Зглянувся над нею.\n- Так і бути, – каже, – лізь. Але на бочках сидіти не годиться. Задремлешь – впадеш. Є тут у нас одна велика винна бочка, що колодязь. Мій господар там спить, піди і ти туди. Місця вистачить, і вдвох воно веселіше.\n- От спасибі! – зраділа бабуся. Забралася на віз і залізла в бочку, та так швидко, немов років тридцять з плечей скинула.\nЗакрив хлопчина бочку, махнув батогом і поїхав далі.\nДістався до міста, до рогатки, зупинив коня і пішов сідоків своїх будити. Не везти ж їх по місту в бочці, як оселедець або огірки!\nТільки він зняв кришку, а звідти стриб на дорогу кульгавий вовк! Перемахнув через канаву, прошмигнув у кущі і зник у лісовій гущавині.\nЗаглянув хлопчина в бочку і бачить – від бондаря і сліду не залишилося, ніби він крізь дно провалився. Тут тільки збагнув хлопець, кого він господареві в попутники визначив.\nНедовго сумував – відома справа, молодість! Стьобнув лошаденку, поїхав на ярмарок, продав бочки, і повернувся з туго набитим гаманцем.\nНе було у бондаря спадкоємців – ось підручному і дісталося все, що було в будинку. Людина він був добрий, чуйний, добрий, так що люди про колишньому бондарю не шкодували.\nКоролева з яєчка – польська народна казка\nБув у короля єдиний син, якому він звелів одружитися тільки після своєї смерті і обов’язково взяти собі наречену з яєчка.\nПомер король, поховали його, забрав син з собою сто злотих, сів на коня і поїхав купувати яєчка. Приїхав він до чаклунки. Та дала йому за сто злотих півтора десятка яєчок, веліла швидко їхати додому, а з яєчок око не спускати – якщо яке-небудь з них закричить «пити!» – Відразу ж його напоїти.\nЗрадів королевич, поскакав додому галопом. По дорозі одне яєчко закричало: «Пити!», Потім друге, третє і ось вже чотирнадцяте. Але води ніде не було, і не зміг він їх напоїти.\nПід’їжджає він до замку, а тут останнім яєчко кричить: «Пити!» Зіскочив з коня королевич, швидко напоїв яєчко водою з рову, і раптом постала чиряк ним дівиця чудний краси.\nПобіг королевич в замок за сукнею королівським для неї, а тут чаклунка перетворила дівчину в дику качку і сама її місце зайняла. Повернувся королевич і бачить якусь потвору. Засмутився він, але змирився з долею – взяв у дружини ту чаклунку.\nА його справжня наречена, в качку перетворена, плавала у ставку. Побачив її там королівський садівник і каже молодому королю: «У нас в саду, на ставку плаває качка з золотими пір’ям». Звелів молодий король зловити цю качку і взяв її в свої покої, а входити туди всім заборонив.\nЯкось раз поїхав він оглядати свої володіння. Тут-то чаклунка наказала качку вбити і засмажити. Перерізав кухар качці горло, і кров на землю полилася. А остання крапля крові крикнула: «Кухар, кухар, зарий мене під королівським вікном!» Кухар послухався, і виросла на цьому місці красива яблунька, а на ній – сім яблук, червоних, як кров. І дух від цієї яблуні був чудовий, по всьому саду розходився.\nПовернувся молодий король і питає, де качка. Відповідають йому, що королева наказала її вбити да засмажити. Розсердився король, та що тут поробиш.\nПішов він в сад погуляти. Запитує садівника:\n- Що це так чудово пахне? Той показав йому яблуньку.\nСподобалася королю яблунька, і звелів він оточити її високим парканом, щоб ніхто її не попсував і яблук не зірвав.\nЯкось раз знову довелося королю виїхати. Королеву тут же наказала яблука зірвати і з’їла їх. А деревце веліла спиляти, порубати і в піч кинути. Все так і зробили: порубали яблуньку і в піч кинули. А де дрова рубають, там тріски летять. Ось і від тієї яблуньки залишилося на дворі кілька трісок.\nПрийшла бідна старенька, тріски зібрала і грубку ними; розтопила. Але одна трісочка з вогню вискочила. Старенька її підняла і знову у вогонь сунула, а та знову вискочила.\n«До біді це чи до добра, що ця трісочка в грубку не хоче?» – Подумала старенька. Взяла щепочку і сховала в скриню.\nВранці пішла вона милостиню просити. А королівська наречена вилізла із скриньки, хату замела, води принесла, обід зварила. Потім знову скіпочкою обернулася і в скриньку сховалася.\nДо вечора повернулася старенька і диву дається: у хаті порядок і обід зварений. З’їла вона із задоволенням і спати вляглася.\nНазавтра знову пішла вона милостиню просити. А королівська наречена зробила все, як напередодні. Повернулася ввечері старенька і думає: «Хто ж це у мене такий порядок наводить?»\nНа третій день старенька зробила вигляд, що йде, а сама за двері вийшла, причаїлася і в щілинку дивиться. Бачить – відкрився скринька, з’являється з нього красуня, береться хату підмітати. Старенька шусть у світлицю.\n- Ось хто мені допомагає! – Каже.\nЗ тієї пори красуня більше в тріску не перетворювалася, залишилася в людському вигляді.\nА молодому королю без яблуньки зовсім нудно зробилося, і наказав він усім жінкам в королівстві приходити до нього і казки розповідати. Прийшла черга і тієї старенької. Стала тоді красуня просити:\n- Поступися мені чергу, дай твоє плаття. Я хочу піти до короля і казку йому розповісти.\nОдягла вона бабусину лахміття і пішла до молодому королю. І почала йому казку розповідати про те, як один королевич мав узяти собі наречену з яєчка і як чотирнадцять штук яєчок без води пропали.\nА королева-чаклунка разом з королем казки слухала. Зрозуміла вона, хто прийшов, і закричала:\n- Женіть її зараз же із замку!\nАле молодий король не дозволив. Звелів він прикувати королеву до підлоги залізними ланцюгами, а дівчину попросив далі розповідати.\nТак він і дізнався, хто була його справжня наречена. Подивився він їй в обличчя і зовсім у цьому впевнився.\nІ розірвали королеву-чаклунку залізними боронами. А нової королеві влаштували багату весілля. І я там був, вино і мед пив, по вусах текло, а в рот нічого не попало.\nПро молодого м’ясника, який одним волом чотирьох звірів нагодував\nОдин хлопець у м’ясника в служінні жив. Набридло йому на господаря працювати, та й ремеслу він вже навчився. Вирішив він світло побачити. Попрощався зі своїми дружками, господареві спасибі сказав – і в дорогу, в чужі краї пустився. Виліт величезного лісу, бачить – порожньо в лісі тому, навіть птахів не чути, кругом тільки гущавина дрімуча, тіснини так гори високі. Перевалив він через високі гори, страшні тіснини і зустрів там лева, гончих пса, яструба і мурахи. Вони вчотирьох вола загнали. Побачили вони хлопця і кажуть:\n- Ось нарешті прийшла людина, яка нам потрібна. Убий цього вола да роздягли між нами. Добре поділиш – нагородимо, погано поділиш – не зносити тобі голови.\nСтав було він відговорюватися, смерті боявся, але потім думає: «Не зроблю я, чого вони просять, – лев мене все одно розчавить». Убив вола і взявся ділити. Льва він більше всіх боявся, тому леву кращу м’якоть відкладав, псу кістки кидал, яструбові – тельбухи, а мурашки голову віддав. Зробив свою справу і хотів вже було стрекача задати, та тут лев йому каже:\n- Стривай, майстер, дуже вже ти мені потрафити. Відмінна м’якоть мені в частку дісталася, ем і радію.\nІ пес каже:\n- Мені ти теж догодив. Ну і кісточки! Найбільше я кісточки люблю погризти.\n- Та вже краще, ніж мені, нікому ти не догодив. Трохи дзьобом доторкнуся – само всередину йде, знай собі ковтай.\nМураха теж сказав:\n- Вже я мовчу, що не хвалюся, боюся, вам завидно буде. У мене тут прожитку на багато тижнів, а коли всі вилущив, будинок вийде величезний я в ньому комор без рахунку, щоб припаси зберігати. У самого короля такого будинку немає.\nСлухає м’ясник ці промови і радіє. «Ну, раз так хвалять, значить, не вб’ють». Але все ж поглядає, як би втекти.\nТут лев знову говорить:\n- Ми тебе без нагороди не відпустимо.\nЗалишив він свою їжу, підійшов до молодого м’ясникові, вирвав зі своєї гриви пучок довгих волосків і сказав:\n- Ось тобі від мене нагорода і плата. Сховай далі, ніж золото, це тобі в біді знадобиться. Якщо побачиш, що людськими силами біді не допомогти, візьми волосок в рот я відразу станеш таким же могутнім, як я.\nПес теж так зробив. Яструб кілька пір’їнок у себе вирвав, віддав хлопцеві і сказав:\n- Якщо побачиш, що на своїх ногах від біди не втекти, візьми пір’їнка в рот – крила виростуть, і полетиш.\nІ мураха у боргу не залишився. Відірвав у себе одну лапку і сказав:\n- А це трохи краще заховай. Штучка мала, та корисна.\nПодякував молодець кожного я пішов своєю дорогою.\nЙшов-йшов через ліси, гори, доли і заблукав. Бачить – прямо перед ним висока гора і на тій горі вогник світяться. Радий би він на ту гору зійти, та висока боляче, і болото перед нею. Взяв він тоді в рот яструбине пір’їнка – переконатися, чи правду йому ті четверо говорили. Вийшло – правду. Тільки він пір’їнка в рот поклав, зробився одразу яструбом, болото перелетів і на вершині гори всівся. Чи не вогонь там горів, а світилася це золота двері, ланцюгом до великого каменя прикута. І бачить він – стирчить неподалік з гори пічна труба і димок з неї в’ється. Подумав хлопець: «Знати, хтось там, в горі, живе». Захотів двері відчинити – вона не піддається. Взяв він тоді мурашину лапку, в рот собі поклав, мурахою обернувся і проліз у замкову щілину. За дверима сходи виявилася – широка, довга. Спустився він по ній вниз, бачить – там ще одні двері, тільки незачинені. Відкрив він її і завмер на місці: стоїть перед ним прекрасна дівиця. Глянула вона на нього і мало розуму не зомліла, так довго вже людини не бачила.\n- Ах, молодець, – говорить вона йому, – видно, щаслива доля тебе сюди привела. Три роки я тут, ні птахи, ні людини не бачу. Але горе тобі – ніхто звідси живим не вибереться, страшною смертю помреш! Як тільки пан мій прилетить, відразу тебе на шматки розірве. А я королівська дочка, далеко мої рідні краї.\n- Спочатку скажи мені, хто твій пан.\n- Мій пан – страшний дракон і притому ще диявол.\n- А тепер скажи мені, не чула чи ти від нього слова звітного, яке тебе вивільнило б.\n- Слова такого не чула, людини такого не бачила, який міг би мене врятувати.\n- Я зараз піду звідси, а ти, коли твій пан прилетить, прийми його ласкаво. І запитай, чи є на світі така людина, яка може його здолати і тебе звільнити. Вранці я прийду, і ти скажеш мені, що він відповів.\nВклонився він їй, пішов. Обернувся яструбом і від цього місця подалі полетів. Цілу ніч у пустелі провів. А королівна зробила все так, як він їй велів. Привіти дракона. Дракон їй каже:\n- Щось ти нині ласкава. Тепер я бачу, що ти по своїй волі у мене жити залишишся.\n- Я вже до тебе звикла, та до того ж знаю, що немає такої людини на світі, хто міг би з тобою впоратися і звільнити мене. А ти господар добрий, краще і бажати нічого.\n- Будь завжди зі мною ласкава, донька, я тебе не ображу, берегти буду. Та коли б ти і захотіла під моєї влади вирватися, чи не вийде нічого. Всі королі світу не зуміють здолати мене, і немає такої людини на світі, хто б тебе з моїх рук вирвав. Хіба що він левом, псом, яструбом і мурахою обернутися може, та ж так не буває.\nНа тому розмова і скінчився. Королівна ледве дочекалася, поки ранок настане. Настав ранок, пан її відлетів всяких страв для неї добувати. А молодець в ту ж пору, що й напередодні, до неї з’явився. Вона йому з радістю все передала, що від дракона почула, і сказала, яку людину він побоюється. Молодець її заспокоїв:\n- Надійся. Невдовзі звільню тебе. А спочатку я повинен в твоє рідне місто потрапити. Здається мені, що їду, яку дракон тобі приносить, він у твого батька видобуває.\nЗнову він поклонився їй і пішов. Добрався до того міста, звідки королевну дракон поцупив, попросився в один будинок переночувати. За вечерею почали його господарі, як водиться, розпитувати, хто він і звідки. Він теж їх запитав, що в місті слухати. Господар йому сказав:\n- О, у нас повно різних звісток, і всякий день нові. Три роки тому дочка нашого короля з саду вкрали, а хто – по сю пору невідомо. Уж король-то по всій землі гінців розіслав: хто, мовляв, її знайде, тому вона в дружини дістанеться і королівство у придане. Знаємо тільки, що вона жива. Кожен день в 11:00 підбирається до королівських стадам вовк і тягне кабана. Та не забирає із собою, а тут же на місці заріже, серце вирве – і був такий. Не інакше, як для королівської дочки. Вовк цей на вовка-то не схожий, в нього сто мисливців стріляли, а не вбили. Король великі гроші обіцяв тону, хто цього вовка вб’є або вислідить. Тільки це не в людських силах.\nНаш молодець так відповідає:\n- Відведіть-ка мене завтра до короля в пастухи найматися. У мене вовк кабана не потягли. А потягне – все одно живим не піде.\nЗасміявся господар і каже:\n- Ех, дорогенький, посильней тебе тут були, та й то нічого не добилися. Ну, якщо так вже хочеш, відведу тебе завтра, виконаю твоє прохання.\nРаненько рано прийшли вони до короля. Зрадів король, що знайшлася людина, яка хоче вовка вбити і принцесу відшукати.\n- Знай, молодець! Якщо вовка вб’єш і дочку мою сюди діставши, віддам тобі її в дружини, а з нею ціле королівство. Лише б мені її ще хоч разок побачити.\nПішов молодець до стада – за містом воно паслося. Настав урочний час, і знову прибіг вовк за кабаном. Молодець як закричить:\n- Іди геть! Нині тут пастух колишнім Непара!\nВовк тільки глянув на нього – і до стада. Обернувся наш м’ясник левом – і за вовком! Але тут з вовка заєць вистрибнув і понісся геть. Молодець гончим псом обернувся – і за ним слідом. Наздогнав зайця, кинув на землю, а з зайця качка вилетіла. Ну, хлопець за нею яструбом в небо! Вискочило з качки яйце і на землю впало. Розкльовувати яструб це яйце, а в яйці – золотий ключик від золотої двері. Він вже до стада не повернеш, відразу полетів на ту гору, де королівна була.\nУ місті ніхто не знав, що з ним сталось. Дивувався народ, що кабанів у стаді більше не убуває. А ще більш того дивувалися, що пастух за платою не приходить.\nОсь опустився молодець на гору, відімкнув золоту двері золотим ключем і перед дівчиною постав. А вона там не одна була, там і пан її був. Прийняв він образ людський, тільки копита у нього кінські. Налетів на молодця і кричить:\n- Чого тобі треба, розбійник, в моєму будинку? Дівиця сподобалася? Стривай, я з тобою таке сотворю, що тобі не до дівчат буде!\nМолодець обернувся левом, схопилися вони, битися почали. Так один одного гамселять – гора тремтить. І переборов лев диявола страшного, вбив його. Той смолою чорної розлився і пропав.\nБуло там золота і діамантів незліченно. Набрали вони добра багато і на собі через ліси і доли тяжкість цю несли. Дійшли до першого міста, коней найняли і вже далі, до батька королівни, на конях доїхали. Зупинилися вони на ніч в одній корчмі, а вперед себе гінця послали королю – мовляв, дочка вранці в рідному домі буде. Король до ранку не дотерпів, виїхав до них назустріч з усіма своїми лицарями. Зустрілися вони нарешті – то-то радість була! Хотів король від молодого м’ясника грошима відкупитися, та той показав йому купи діамантів – всі скарби королівські затьмарив. Дотримав король слово, дочка йому в дружини віддав і королівство впридачу. Весілля пишну справили. І був молодий м’ясник добрим королем.\nХто добрий, нехай довго живе, а хто злий, нехай в землі гниє. Тут і кінець.\nЖаба і мурахи – Алтайська казка\n26 Листопад 2014 admin\nЖила-була жаба. Вона жила у маленького круглого озера. Ось одного разу вийшла зі свого будинку і стриб-скок по березі, стриб-стриб – в ліс заглянула, скок-скок – дорогу додому втратила.\nМетнулась туди, кинулася сюди і потрапила на мурашину стежку.\nМурахи десятками вскочили їй на спину, сотнями вчепилися в живіт.\n- Ква-а, – заплакала жаба, – кво-о… Як-ак не соромно заблукав ображати, голодного кусати?\nМурахам стало совісно. Зістрибнули вони на землю, низько жабі вклонилися:\n- Шановна тітонько! Завітайте до нас в гості – їжу нашу скуштуйте, питво наше пригубьте.\nПрийшла жаба до мурах, сіла на почесне місце. Їла і пила, пісні співала і бесіду вела, про що говорила, сама не зрозуміла – так багато меду випила. Де сиділа, там і заснула.\nПрокинулася, коли сонце високо піднялося. Мурахи давним-давно на роботу пішли, тільки один муравьішка забарився – він після вчорашнього бенкету чашки-ложки прибирав.\n- Будь ласка, влізь на цю модрину, – попросила жаба, – кругом подивися. Не побачиш ти, в якій стороні мій дім, моє кругле озеро…\nМураха вліз на дерево, на всі боки подивився і каже:\n- Он там, на заході, блищить ваше озеро. Якщо хочете, проведу вас туди найкоротшою дорогою.\n- Ка-який ти добрий! – зраділа жаба. – Ходімо, ходімо швидше. Вдома я тебе добре пригощу.\n- Дорогу показати можу, – відповів муравьішка, – але пригощатися не стану. Ми, мурахи, ні працювати, ні відпочивати поврозь не вміємо.\n- Гаразд, гаразд, нехай всі йдуть до мене в гості. Тільки б додому засвітла добратися.\nМураха спустився з дерева й побіг до озера. Жаба стриб-стриб, скок-скок за ним, а за жабою мурахи, як струмком, потекли – всі-всі, скільки їх було в цьому мурашнику, і в сусідніх, і у далеких. З усього лісу зібралися до жабі в гості.\nОсь прийшли до озера. Обернулася жаба, а на березі чорним-чорно. Стільки мурах, що і трави не видно!\nУ жаби очі выпучились:\n«Що тепер робити? Сама ж покликала всіх…»\n- Ква-а, яка честь, ка-ак я рада! Почекайте мене тут, на березі, а я щодо частування распоряжусь.\nІ шубовсть у воду!\nМурахи день стоять чекають, два дні чекають, а жаби не видно.\nНа сьомий день розсердилася мурашина матка.\n- Ну, – каже, – лягушкиного частування чекати – з голоду помреш.\nЗатягла вона тугіше пояс на порожньому черевці і пішла додому.\nВсі мурашки теж пояса підтягли і розбрелися по своїх мурашникам.\nЗ тих пір і понині ходять мурахи туго перетягнуті-натуго.\nА очі в жаби так і залишилися витріщені.


Купити ORG.PT домен. Зареєструвати домен в зоні ORG.PT | Regery\nЗареєструвати домен в .ORG.PT доменній зоні\nДоменна Зона .ORG.PT\nЦіни на домени в зоні .ORG.PT\n12 Чер 2021 21:17 (2 години тому)\n+18.00 $ (+150%)\n+33.00 $ (+275%)\n12 Чер 2021 21:22 (2 години тому)\n+29.66 $ (+247%)\n+23.00 $ (+192%)\n+15.78 $ (+132%)\n12 Чер 2021 21:25 (2 години тому)\n+0.96 $ (+8%)\nПродовження домену в зоні .ORG.PT можливо в будь-який час, але до кінця терміну реєстрації.\nДомен в .ORG.PT зоні може містити у своєму імені національні літери і слова завдяки реалізованій підтримці стандарту IDN.\nДовжина домену в .ORG.PT просторі становить від 3 до 63 букв.\nДомен в зоні .ORG.PT можна купити на 1 рік.\nРеєстр: DNS PT\nWhois реєстру: whois.dns.pt\nСторінка Whois : https://www.dns.pt/uk/home\nОновлення файлу зони реєстру: 3 рази на день\nОзнайомтеся з політикою іменування при реєстрації домену (невідповідні домени видаляються без повернення грошей)\nПісля реєстрації власник і технічний фахівець отримають 2 електронних листи:\nІнформація про статус домену\nІнформація про прив'язку контактів до доменного імені.\nДругий містить всі реєстраційні дані. Якщо власник не призначено іншого домену, то для майбутніх змін власника буде потрібно "NicHandle" з документа.\nПримітки до ідентифікаційних даних\nЯкщо ідентифікатор використовується з уже існуючим контактом, то реєстру не буде створювати новий контакт, а буде використано наявний.\nЯкщо компанія торгує під різними доменними іменами, але з одним і тим же ідентифікаційним номером, то контакти будуть конфліктувати. При цьому доменне ім'я може бути не зарегістріровано.В таких випадках звертайтеся в службу підтримки support@regery.com .\nІдентифікаційний номер/ПДВ завжди повинні відповідати країні, в якій зареєстрована компанія/особа (ПДВ країни "X" не може бути пов'язаний з контактом з адресою країни "Y", країна і ПДВ повинні належати тій же країні).\nНедійсний власник отримує повідомлення електронної пошти з темою «Rectification of domain owner contact».\nЯкщо контактні дані не буде повторно відправлені протягом 48 годин, реєстр видалить домен.\nРеєстратор доменних імен, компанія Regery, дозволяє легко зареєструвати доменне ім'я в зоні .ORG.PT. Завдяки швидкому пошуку вільних імен можна швидко зареєструвати вподобане Вам доменне ім'я. Інтелектуальний підбір доменних імен дозволяє вибрати найбільш оптимальне ім'я або може підказати можливі нові варіанти Вашого запиту.\nЗавдяки гнучкій інфраструктурі ціни на домени в зоні .ORG.PT одні з найвигідніших на ринку.\nДля початку пошуку в зоні .ORG.PT введіть бажане ім'я домену.\nДоменне ім'я в зоні .ORG.PT може містити національні літери завдяки підтримці IDN. Підтримка IDN надає можливість реєстрації доменів на різних мовах, список яких визначається кожної конкретної доменної зони. Доменні Імена зберігаються в punicode форматі у вигляді xn--xxxx. Regery сервіси автоматично перетворять доменні імена в читаний формат для полегшення пошуку та реєстрації доменів.\nВ рамках міжнародної пошукової видачі відзначається пріоритетність, що робить доменну зону .ORG.PT вигідним вкладенням коштів.\nМоніторинг стану вашого доменного імені в зоні .ORG.PT або в іншій доменній зоні, і отримання миттєвих повідомлень.\nПеренаправляйте пошту з домену в зоні .ORG.PT на іншу поштову адресу безкоштовно. З сервісами Regery це просто.\nЛегке Перенесення .ORG.PT Домену\nСервіси Regery забезпечують простий, безпечний і швидкий процес перенесення домену .ORG.PT до Regery. Під час трансферу домену зазвичай ви отримаєте додатковий рік дії безкоштовно (не всі зони підтримують). Також перенесення може бути виконаний нашими фахівцями, вони оброблять процес перенесення за вас безкоштовно.\nКлієнтам немає необхідності переживати про те, що вони забудуть закінчення терміну дії домену в зоні .ORG.PT. У зареєстрованому в сервісі Regery обліковому запису збережуться SSL сертифікати і всі інші продукти.\nФорвардинг .ORG.PT Домену Безкоштовно\nНа сервісах Regery доступний безкоштовний форвардного відвідувачів з .ORG.PT домену на інший. Це дуже зручно, якщо необхідно перенаправити відвідувачів з .ORG.PT сайту на новий ресурс.\nЗахист від Перенесення .ORG.PT Домену Безкоштовно\nЗахист від перенесення .ORG.PT домену дозволяє заборонити випадковий або навмисний перенесення доменного імені, а також забороняє будь-кому змінювати Ваші NS сервера. На Regery сервісах послуга безкоштовна.\nІнші доменні зони в категорії Португалія


Цікаві фото за тиждень 13—19 серпня 2012\nЦікаві фото за тиждень: 13—19 серпня\nПропонуємо вам підбірку «Цікаві фото за тиждень» за версією Великої Епохи, де ви можете подивитися кадри найцікавіших подій, які відбулися в різних куточках планети за період з 13 по 19 серпня 2012 року.\nМер Лондона обговорив підсумки Олімпіади-2012. Індія відзначає 65-ту річницю Дня незалежності. Арнольд Шварценеггер прибув до Англії на прем'єру фільму «Нестримні-2». «Міжнародна амністія» провела акцію перед посольством Росії в підтримку Pussy Riot. Найбільша в Європі вугільна електростанція почала роботу в Німеччині. Марсохід «Цікавість» передав зображення основи гори Шарп в кратері Гейла. На Тайвані встановили рекорд за кількістю посадки пагонів рису.\nЛондон, Англія, 13 серпня. Мер Борис Джонсон виступає на прес-конференції, присвяченій підсумкам Олімпіади-2012. Фото: Matthew Lloyd/Getty Images\nЕссен, Німеччина, 13 серпня. Роботи грають в футбол на ярмарку, покликаному пробудити інтерес до досліджень і творчості серед дітей та юнацтва. Фото: PATRIK STOLLARZ/AFP/GettyImages\nЛондон, Англія, 13 серпня. Арнольд Шварценеггер на прем'єрі фільму «Нестримні-2». Фото: Chris Jackson/Getty Images\nХайдарабад, Індія, 13 серпня. Індія відзначає 65-ту річницю незалежності. Андхра Прадеш із загону поліції особливого призначення фотографує себе. Фото: NOAH SEELAM/AFP/GettyImages\nМаршалтаун, Айова, США, 14 серпня. Барак Обама слухає висловлювання учнів середньої школи Міллера, яку він відвідав під час 3-денної поїздки по штату. Фото: JIM WATSON/AFP/GettyImages\nЛібревіль, Габон, 15 серпня. У столиці відбулися зіткнення поліції та прихильників лідера опозиційної партії Національний союз Андре Мба Обами. Фото: XAVIER BOURGOIS/AFP/GettyImages\nБулакан, Філіппіни, 15 серпня. Тропічний шторм на півночі острова Лусон призвів до розливу річки Пампанга. Фото: Paula Bronstein/Getty Images\nАзаза, Сирія, 15 серпня. Рятувальники шукають людей під руїнами міста після удару авіації. Фото: BULENT KILIC/AFP/GettyImages\nХайдарабад, Індія, 15 серпня. Актриса, вбрана в костюм богині Матері Індії (Бхарат Мата), на святкуванні Дня незалежності. Фото: NOAH SEELAM/AFP/GettyImages\nГайд Парк, Чикаго, США, 16 серпня. На цьому місці в 1989 році Барак Обама вперше поцілував свою майбутню дружину Мішель. У жовтні Барак і Мішель відзначать 20-річчя весілля. Фото: Scott Olson/Getty Images\nЛондон, Англія, 16 серпня. Ямайський спринтер Йохан Блейк ударом у дзвін відкриває змагання з крикету між командами Англії і ПАР. Фото: Harry Engels/Getty Images\nЛондон, Англія, 16 серпня. Акція «Міжнародної амністії» перед посольством Росії в підтримку Pussy Riot. Фото: MAX NASH/AFP/GettyImages\nГревенбройх, Німеччина, 16 серпня. Найбільша в Європі вугільна електростанція потужністю 2,2 гігавата почала роботу в передмісті. Фото: Juergen Schwarz/Getty Images\nХерінхаузен, Східна Німеччина, 17 серпня. Жителі міста рятуються від спеки на пляжах озера Дімель. Фото: UWE ZUCCHI/AFP/GettyImages\nБат, Англія, 17 серпня. Художник Вікі Строде представив інсталяцію Colourscape з надувних тунелів і камер, заповнених кольором, світлом і звучанням музики, до відкриття музичного фестивалю. Фото: Matt Cardy/Getty Images\nДжакарта, Індонезія, 17 серпня. На святкуванні 67-ї річниці Дня незалежності країни — конкурс «добування» призів. Фото: BAY ISMOYO/AFP/GettyImages\nОкленд, Нова Зеландія, 17 серпня. Два каное відпливають до острова Рапа-Нуї (Пасхи). За 4 місяці човнам належить проплисти 10 тис. морських миль і повторити шлях маорі, які колись припливли до Нової Зеландії. Фото: Simon Watts/Getty Images\nУортінг, Західний Суссекс, Англія, 18 серпня. Складене фото. Учасник міжнародного змагання «Людина як птах» намагається пролетіти відстань 100 метрів і завоювати приз в 10 тис. фунтів стерлінгів. Фото: Oli Scarff/Getty Images\nПровінція Таоюань, Тайвань, 18 серпня. 1215 фермерів встановили рекорд, занесений в книгу рекордів Гіннеса — за 25 хвилин вони посадили 3 млн пагонів рису. Фото: SAM YEH/AFP/GettyImages\nМарс, Сонячна система, 18 серпня. Марсохід «Цікавість» передав зображення основи гори Шарп в кратері Гейла. Фото: NASA via Getty Images\nНант, Франція, 19 серпня. Механічний слон висотою в 12 метрів розбризкує воду з хобота в парку «Острів машин», розташованому в центрі міста. Фото: FRANK PERRY/AFP/GettyImages\nЛондон, Англія, 19 серпня. Джуліан Ассанж вступає перед пресою, стоячи на балконі посольства Еквадору. Фото: Rosie Hallam/Getty Images\nЦікаві фото за тиждень: 6—12 серпня\nЦікаві фото за тиждень: 30 липня — 5 серпня


← Гонорея — самолікування виключено\nМ’який шанкр — екзотика з далеких країн →\nАспірація (потрапляння сторонніх речовин у дихальні шляхи ) у дітей зустрічається набагато частіше, ніж у дорослих. Дорослі повинні мати особливу настороженість щодо цього: не дозволяти маленьким дітям грати з дрібними предметами, не дозволяти балуватися під час прийому їжі і так далі.\nПричини і наслідки аспірацій у дітей під час пологів аспірації речовин в дихальні шляхи погрожують дітям вже в момент народження. Так, в дихальну систему дитини під час пологів можуть потрапляти навколоплідні води або слиз з родових шляхів. Частіше це трапляється при передчасному початку дихальних рухів, які можуть виникати при хронічної або гострої кисневої недостатності у плода (гіпоксії плоду).\nПричиною гіпоксії плоду найчастіше є фетоплацентарна недостатність, яка розвивається на тлі різних захворювань матері, токсикозів вагітності, при порушенні прохідності кровоносних судин плаценти і пуповини через тромбів, при передчасному відходженні вод, що затяглися сутичках, перекрут пуповини, передчасне відшарування плаценти і так далі. Аспірації у плода проявляються зміною частоти і ритму серцебиття.\nНаслідком таких аспірацій бувають, як правило, запальні процеси дихальних шляхів, наприклад, аспіраційні запалення легенів (пневмонії).\nПричини і наслідки аспірацій у новонароджених дітей У новонароджених дітей часто бувають аспірації молоком матері або молочною сумішшю. Виникає це зазвичай при відрижці, якщо зригувати досить великий обсяг молока. Тому новонародженої дитини рекомендують укладати на бочок, повертаючи у бік і головку.\nМожлива також аспірація молока під час годування грудьми, якщо груди матері закриває носові отвори дитини. У такому випадку молоко з порожнини рота при вдиху може потрапити в дихальну систему. Те ж саме відбувається і якщо дитина під час годування занадто закидає назад голівку (це сприяє невеликому розкриттю голосової щілини, через яку молоко з порожнини рота потрапляє в бронхи), тобто якщо мати його неправильно прикладає до грудей.\nУ недоношених або просто ослаблених новонароджених аспірація молока може статися внаслідок порушення ковтального рефлексу або відсутності координації між смоктанням і ковтанням з одного боку і диханням з іншого.\nЗагрузка... Аспірація блювотних мас і слизу може виникати у новонароджених з аномаліями розвитку шлунково-кишкового тракту, якщо, наприклад, порушено проходження молока через стравохід при його звуженні. Таке ж положення виникає при різних перинатальних ураженнях центральної нервової системи у дитини, які розвиваються при різкому недоліку кисню під час пологів (асфіксії, що виникла, наприклад, при обвитим шийки плоду пуповиною), родової травми, тяжких захворюваннях плоду (наприклад, при внутрішньоутробної інфекції) .\nПричини і наслідки аспірацій у дітей старше року У дітей старше року аспірації найчастіше виникають при недостатньо уважному догляді. При цьому природна цікавість маленької дитини змушує його брати в рот будь-які предмети — це його спосіб пізнавання навколишнього середовища. Якщо предмет дуже маленький, то дитина може його або проковтнути, або зробити вдих через рот і предмет разом з повітрям потрапить у дихальні шляхи. Може статися і аспірація твердих шматочків їжі під час годування.\nПри аспірації щільних харчових речовин або інших твердих предметів може бути перекритий просвіт трахеї або головного бронха і наступити різке утруднення вдиху, що супроводжується сильним кашлем. Дитина при цьому швидко синіє й задихається. Якщо кашель не допомагає видалити предмет з бронха і дитині не виявляється негайна допомога, то він може задихнутися.\nПри закупорці бронхів невеликого діаметру може відбутися ателектаз легені. Тканина легенів складається з маленьких мішечків (альвеол) на кінці самих дрібних бронхів, які, то наповнюються повітрям (при вдиху), то здуваються (при видиху). При ателектазі альвеоли не розправляються під час вдиху. Може розвинутися і аспіраційна пневмонія.\nЛікування При попаданні в дихальні шляхи рідини її слід негайно відсмоктати за допомогою спеціальної апаратури (електровідсмоктувача). Якщо електровідсмоктувача під рукою немає, то відсмоктати рідину можна за допомогою гумового катетера.\nЯкщо ж у дихальні шляхи дитини потрапив твердий предмет, то видалити його можна буде тільки за допомогою бронхоскопії — лікувальної маніпуляції, яка здійснюється за допомогою спеціальної оптичної апаратури.\nАспірація у дітей найчастіше виникає при неуважності дорослих. При правильному догляді за дітьми більшості випадків аспірації можна було б уникнути.\nАспірація: головне — не розгубитися Аспірація порожнини матки — цілі можуть бути різними Вакуумна аспірація — широко застосовуваний метод Міні-аборт: мануальна та вакуумна аспірація Клімакс і засоби допомоги при припливах жару Логопед — коли варто вдатися до допомоги лікаря Хвороби ясен — чи може організм впоратися без допомоги лікаря? Сідничний нерв і народна медицина: лікування без допомоги лікаря Лікування кашлю у дітей — варто пошукати причину Астма у маленьких дітей: симптоми і лікування Попереднє з категорії:


Тіло водія, що загинув на трасі Київ-Чоп, з машини виймали рятувальники » Новости Украины и Мира. Новости сегодня - 7dniv.info\nТіло водія, що загинув на трасі Київ-Чоп, з машини виймали рятувальники (Фото)\nКриминал 31-авг-2015, 15:301741\nУ ДТП, що сталася сьогодні зранку на автошляху Київ-Чоп неподалік смт Чинадієво Мукачівського району, загинув 25-річний чоловік, повідомили в Управлінні ДСНС у Закарпатській області.\nЗа інформацією УДАІ УМВС, на трасі зіткнулися вантажний «DAF» і легковий «ВАЗ 2107». Правоохоронців викликав саме водій вантажівки, житель Берегівського району. На місці події було встановлено, що винуватцем аварії став водій автомобіля «ВАЗ-2107». Чоловік рухався у напрямку м.Мукачева, віз фрукти-овочі. На швидкості водій «сімки» не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, де влетів у вантажний автомобіль «ДАФ» із причепом.\nПо прибуттю на місце чергового відділення 17-ї державної пожежно-рятувальної частини з'ясувалось, що через зіткнення двох автомобілів понівеченими конструкціями затиснуло тіло загиблого 25-річного водія легковика. Тож рятувальникам, за допомогою спеціального інструменту, довелось розрізати кузов авто, щоб вилучити тіло. Водій другої автівки не постраждав.\nЗа матеріалами У ДСНС України у Закарпатській області, УДАІ УМВС у Закарпатській області\nТеги: ДТП, Київ-Чоп, Чинадієво, Мукачівський район\nСтатистика COVID-19 в Украине по состоянию на утро 17 апреля 20214553\nПоявилась обновленная карта карантинных зон Украины2158\nКакой план по Донбассу может согласовать "нормандская четверка" в понедельник1989


Керівництво Болгарії і України сповнені рішучості знайти "найбільш адекватне рішення" в питанні введення болгарською стороною візового режиму для українських громадян\n17 травня 2021, Київ 04:42\n04 вересня 2001, 12:35\nРішення має задовольняти інтереси обох держав з інтеграції в Європейське співтовариство.\nПро це заявив болгарський президент Петр Стоянов у вівторок у Софії на прес-конференції після закінчення українсько-болгарських переговорів, які відбулися під головуванням президентів двох держав.\nПри цьому він зазначив, що передає спільну з українським президентом Леонідом Кучмою думку, до якої сторони дійшли під час переговорів.\n"Ми не допустимо таких рішень (у питанні візового режиму), які б зіпсували наші добрі відносини", - сказав П.Стоянов.\nВін зазначив, що це питання обговорюватиметься Л.Кучмою з іншими представниками болгарського керівництва під час його державного візиту в Болгарію, зокрема з прем'єр-міністром Сімеоном Сакськобургготським.\nУ свою чергу, Л.Кучма заявив, що дуже радий, що Болгарія є кандидатом на вступ до Європейського Союзу. За його словами, офіційний Київ розуміє, що "є правила гри, за якими повинна грати Болгарія" у справі інтеграції в ЄС.\nОднак він закликав болгарське керівництво "не поспішати" з рішенням про введення візового режиму, обґрунтувавши таку необхідність з усіх точок зору. У зв'язку з цим він навів приклад Словаччини, яка зазнала значно більше втрат, ніж Україна, після введення візового режиму.


Світлину лучанина у фейсбуці визнали найкращим стріт-фото місяця\nІрина Нестерова Новини 8 жовтня 2020, 09:04\nФото Андрія Мура\nРобота луцького фотографа-ентузіаста Андрія Мура стала найкращим стріт-фото вересня за версією спільноти «Українська вулична фотографія» у фейсбуці.\nПро це повідомляє Reporters.\nНині Андрій працює у Таллінні. Він є автором цифрового записника з фотографії Streetsrol, має відзнаки в окремих категоріях таких міжнародних премій, як Documentary Family Awards та Miami Street Photo Festival.\nОдна з його робіт увійшла до книги «40 Years of Estonian Street Photography».\nОсь що розповів Андрій Мур про фото-переможця:\n«Важливе не те, на що ти дивишся, а те, що ти відчуваєш. У кольорових фотографіях мені подобається додавати червоний акцент. Цього разу я поспішав на дружню зустріч і чекав на трамвай. Здалеку помітив червону дамську сумочку у вигляді сердечка, і мене охопило бажання глянути на той потенційно цікавий кадр зблизька. Трамвай, звісно, поїхав без мене.\nНаблизившись, я також помітив елегантні білі рукавички. Ідеї кадрів замерехтіли у моїй уяві. Натомість леді у червоному виявилася супершвидкою. Вона теж кудись поспішала, тримаючи у правій руці ключі. Декорації швидко змінювалися, тому довелося трохи підбігти, аби встигнути. Дівчина озирнулась – усе склалося».\nФейсбук-спільнота «Українська вулична фотографія» взялася об’єднати фотографів зі спільною пристрастю до стріт-фото. Разом вони творять візуальний архів життя сучасної України та українців. Щомісяця учасники групи спільно з редакцією Reporters обирають найкращу світлину.\nВулична фотографія – особливий жанр. Фотографи, які працюють у ньому, використовують техніку «чесної фотографії»: фіксують події та емоції такими, якими вониє, без спотворень. Зображують людей у громадських місцях і звичних ситуаціях, але разом із тим шукають у кожному кадрі особливу атмосферу та естетику.\nПопередня новина 7 жовтня 2020, 19:45 Чи завжди втрата нюху свідчить про коронавірус? Роз’яснення луцької лікарки\nНаступна новина 8 жовтня 2020, 09:11 В Україні – вперше понад 5 тисяч нових хворих на коронавірус. На Волині – 162


Альдераан — Вікіпедія\nАлдераан (Альдераан, англ. Alderaan) — вигадана планета всесвіту «Зоряних війн», спокійний світ-утопія, що колись був духовним серцем Галактики. Друга планета в системі Алдераан, рідний дім багатьох героїв саги, включаючи Лею Органу і її прийомного батька, сенатора Бейла Органу. Відомі по всій Галактиці своєю бездоганною красою, альдераанці намагалися якомога менше втручатися в природу планети. Алдераан пишався широчінню небес, красою степів і неповторною природною різноманітністю. Жителі Алдераана були людьми високої культури й освіченості і будували своє суспільство на екологічних засадах, зберігаючи природну красу планети.\nДемонструючи міць першої «Зірки Смерті», Гранд-Мофф Таркін перевищив свої службові повноваження і знищив беззбройну і мирну планету Алдераан в 0 ДБЯ (35: 3: 7). Тепер астероїдне поле, яке утворилося після вибуху планети, іменують «Цвинтарем».\n↑ Англійською читається як Олдер(а)н\nАльдераан на сайті Енциклопедії «Зоряних війн»[недоступне посилання з червня 2019] ( en. )\nАльдераан на сайті swgalaxy.ru ( рус. )\nАльдераан у всесвіті «Star Wars: The Old Republic» ( en. )\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Альдераан&oldid=26890429\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 04:09, 29 грудня 2019.


Казачья сабля с украшенной гардой. Ручная ковка студии Историор, закалка. Сталь, ясень, кожа, латунь. Гравировка. (5 of 23)\nПарадна шабля Мазепи є! Помста російських спецслужб\nДля Мазепи була зроблена іменна, ексклюзивна парадна шабля з головою козака! Теж у Польщі! З німецьким лезом! Її захопили після Полтавської битви, і саме вона зберігається в секретних сховищах Ермітажу! І саме замість неї пітерські чекісти, при мовчазній згоді російських музейників, що є ганьбою,показали нам більш пізню копію!\nЗдійснено важливе історичне відкриття! В Ермітажі (Санкт-Петербург, Росія) збереглася унікальна шабля Гетьмана Мазепи. Парадний комплект. Так, ота легендарна, з зображенням голови козака на руків'ї! Кілька місяців тому, співробітники російського музею, після жорсткого пресингу спецслужб, здійснили ганебну підміну – показали українській журналістці В. Мудрик, майстерно зроблену копію шаблі Мазепи!\nІ хоч про цю історію багато писала преса, нагадаємо хронологію ще раз.\nНа початку 2007 року, отаман Американського козацтва Сергій Цапенко, дізнався про існування в Канаді неймовірної шаблі Гетьмана Мазепи. Почав розслідування. Отримав фото, які переслав українським журналістам. Сайти часописів "Нова Січ" і "Музеї України", оприлюднили фото, долучившись до розшуків. Зрозуміли, що то реконструкція. До нас приєдналася журналістка з газети "Блик" Валентина Мудрик, яка почала телефонувати в Ермітаж з проханням дозволити сфотографувати оригінал шаблі Гетьмана, що зберігається у секретному спецхрані ФСБ при музеї. Повідомила навіть номер – 30-6986! Росіяни, ошалівши від такої поінформованості українців, швиденько розробили спецоперацію з перехоплення канадської реконструкції зброї. До Канади вилетіла спецгрупа пітерських чекістів.\nПро ті пригоди, за участі канадських і американських спецслужб, можна зняти фільм...\nАмериканське козацтво викупило реконструкцію\nМіністр: вибори відбудуться, але є ризики\nЯценюк вирішив домовитися з Гриценком\nЯнукович грозиться покарати кримських регіоналів\nЛитвин думає, що з законом про вибори треба починати все з нуляшаблі, на добу раніше, ніж до неї дісталися росіяни.\nРозлючені чекісти, які, як виявилося, керують і музеями, дали дозвіл на фотографування шаблі українцями. Але, здійснили підлу підміну. Замість оригіналу шаблі Мазепи під номером 30-6986, виставили теж козацьку шаблю, але, більш пізнього періоду, що є копією зброї з головою козака! Валя сфотографувала експонат. Знімки обійшли чимало видань.\nХоча отаман Цапенко і висловив сумнів з приводу значних розбіжностей, перевіряти було ніколи – продовжувалася неймовірна історія з пограбуванням музею Кубанського козацтва в Ховеллі, штат Нью-Джерсі. Нагадаю, там ми зчепилися з керівниками Краснодарського краю і місцевою спецслужбою.\nДесь у той же час, ми познайомилися з відомим зброярем і філософом Володимиром Остаповичем, який створив славнозвісний Меч Революції і відновив технологію виготовлення булатної сталі. Центр "Булат" під його керівництвом, вирішив виготовити кілька копій шаблі Мазепи. До речі, і автор цих рядків, і В.Мудрик, про це неодноразово писали.\nОтримавши фото з Ермітажу, Остапович прогнав їх через комп'ютер, показавши спеціалістам. Ті були категоричними – це не оригінал шаблі Гетьмана! Копія! І зроблена у більш пізні часи!\nДо справи долучився козацький біоенергетик Валерій Пильник, що підтвердив висновки, вказавши, що оригінал з головою, дійсно існує, і спокійно лежить в Пітері!\nУ цей же час, отаман Цапенко, продовжує досліджувати канадську реконструкцію. Здає шаблю на експертизу до Колумбійського університету. Вчені зробили рентгено-спектрографічний аналіз. Виявилося, що срібло, яке використане в оздобленні, дуже старе. Саме таке було у срібних талерах, які ходили Україною. Велику кількість тих монет захопив Богдан Хмельницький під Жовтими Водами. У 1654 році, частину монет, передав Москві, яка не маючи власних грошей, поставила на талерах печатку – орла-мутанта. В народі ті гроші назвали єфимками. Отаман здійснив потужне наукове відкриття, про яке – згодом...\nВиявилося, що існує кілька копій шабель Мазепи, зроблених десь у 18 столітті. Одна з них лежить в Оружейній Палаті Кремля. Зроблені вони в Польщі, клинок виготовлено в Німеччині. Місто Золенген.\nДля Мазепи була зроблена іменна, ексклюзивна парадна шабля з головою козака! Теж у Польщі! З німецьким лезом! Її захопили після Полтавської битви, і саме вона зберігається в секретних сховищах Ермітажу! І саме замість неї пітерські чекісти, при мовчазній згоді російських музейників, що є ганьбою для будь-якого порядного історика, а особливо такого відомого музею як Ермітаж, показали пізню копію українцям!\nПівроку у нас пішло на розкриття цього ганебного історичного злочину! Нам просто соромно за російських вчених, музейників, крупних чинуш з пітерської ФСБ, які змогли опуститися до рівня відвертої фальсифікації!\nМи вже знаємо, що канадська реконструкція – то точна копія оригіналу парадної шаблі Мазепи з Ермітажу! Зроблена по точній метало-гумовій формі. Лезо – іранське, оригінальне, взяте зі старої шаблі того часу.\nУкраїнські вчені, журналісти, музейники, американські козаки просто не мають слів, аби виразити своє ставлення до такого безглуздого факту історичної фальсифікації! Цей випадок став великою плямою на репутації російської науки, спецслужб і такого поважного закладу як Ермітаж! Говорити про офіцерів з холодної головою, якось і не хочеться...\nПрикметно, що 54-літнього полковника Філіпова, який очолював Малоросейский спецхран, звільнили.\nДуже швидко знайшли вони і оті 234 скрині, з матеріалами "Мазепинского дела" – документами, речдоками у слідстві по Мазепі і його соратникам. Ті ящики так ніхто і не відкрив! Вже три століття вони закриті і опечатані смужками з грізним написом "Не открывать до особого высочайшего распоряжения!" Зрозуміло, у скринях неймовірні сенсації, цікаві матеріали як для російських, так і українських дослідників. Ми давно ту інформацію оприлюднили. Є фото. Відкрийте, вивчить! Вже не кажу про те, що слід запросити українських істориків – як жест доброї волі. Ага!\nЗа особистим наказом когось з генералів, скрині оббили фанерою і дошками, зняли інвентарні номери, зробивши грізний надпис фарбою "Не открывать! ЯД!".\nЧому вони так бояться того Мазепу? Скільки років пройшло!\nМи просимо всіх небайдужих українських і російських журналістів, зателефонувати керівництву Ермітажу, та попросити коментар по цій історії.\nГоловне, ми довели, що парадна шабля Мазепи існує! Лежить в Ермітажі. В далеких, закритих секретних спецхранах. І українці про це знають.\nМи не вимагаємо повернення святих для нас речей, документів! Просимо лише доступу фахівців і журналістів. Не розуміємо, чому росіяни не виставляють експонатів козацької доби для відкритого огляду в вітринах?\nНевже отой імперський синдром такий сильний?\nНу, і задля об'єктивності, визнаємо – росіяни таки переграли нас з оригіналом шаблі в Ермітажі. А ми їх в Канаді. Ось така вона, помста російських спецслужб. Додайте ще потужну атаку на один з серверів США, де розміщено сайт Американського козацтва. Сервер пошкоджено. 500 сайтів впали. Привіт хакерам Желєзногорська...


Точно буде гірше! Як Зеленським лякають в Харкові - новини Україна\n"Точно буде гірше!" Як Зеленським лякають в Харкові\n09 квітня 2019 19:03 2.3т\nУ Харкові з'явилися листівки, що пропагують президента Петра Порошенка на противагу його суперникові на нових виборах Володимиру Зеленському.\nЇх помітили спостерігачі "Опори", повідомляє UAportal.\n"Вибирай! Президент Порошенко vs. Президент Зеленський", - закликають в тексті листівок, при цьому, в них порівнюють, що кожен з кандидатів принесе Україні.\nТак, в разі перемоги Порошенка в Україні нібито очікуються тільки позитивні поліпшення, в той час як Зеленський на посаді президента може принести лише такі негативні наслідки як інфляція, початок повномасштабної війни України та Росії, провал економіки, встановлення диктатури і заборона свободи слова.\n"Точно буде гірше!", - написали на листівках.\nТаку агітацію оцінили як "чорний піар", в зв'язку з чим в правоохоронні органи вже подали відповідну заяву.\nЯк повідомляв UAportal, раніше Петро Порошенко насмішив спробами завоювати електорат Зеленського.


Інформаційний простір в Криму - як за рік Росія зачистила - 8 Апреля 2015 - Современные новости - sovrnovosti.com\nСуббота, 20.10.2018, 12:29\nГлавная » 2015 » Апрель » 8 » Інформаційний простір в Криму - як за рік Росія зачистила\nІнформаційний простір в Криму - як за рік Росія зачистила\nВстановлення контролю над центральними ЗМІ було серед найперших кроків під час анексії Криму Росією рік тому. Одразу ж після захоплення адміністративних будівель невідомими людьми під контроль російських військових перейшли Державна телерадіокомпанія "Крим" та Радіотелевізійний центр. Найпершою від ефіру була відключена телерадіокомпанія "Чорноморська", а за декілька днів й усі інші українські телеканали. На цих самих частотах негайно почали мовлення російські телеканали Росія-24, Звезда, НТВ, Рен-ТВ, Перший канал та інші.\nATR не перереєстрували\nПісля анексії Криму більше 200 засобів масової інформації на півострові перереєструвалися за російським законодавством. Серед ЗМІ, які не змогли отримати реєстрацію, опинився кримськотатарський телеканал ATR. Телеканал демонстрував незалежну від кримської "влади" позицію. Утім, жодних претензій щодо порушення законодавства з боку ATR контролюючі органи не озвучували. За словами заступника генерального директора каналу Лілії Буджурової, "Роскомнагляд" чотири рази відмовляв телеканалу в отриманні нової реєстрації, посилаючись на технічні недоліки. Без відповідної ліцензії за російським законодавством телекомпанії не мають права на мовлення.\n"Останній рік для телеканалу був вкрай тяжким і проходив під егідою постійних обшуків у редакції. Ми розуміли, що все йде до того, що наше мовлення свідомо перервуть. Це було просто питанням часу. Напади на ATR відбуваються не через порушення каналом якихось норм російського законодавства. Про це говорить і те, що у мовленні було відмовлено й абсолютно аполітичним виданням (які входять у групу ATR – Ред.)", - зазначив у розмові з DW Ельдар Шабуров (ім’я змінене на прохання співрозмовника), який останні роки працює кореспондентом телеканалу ATR. За словами журналіста, співробітники ATR не поспішають здаватися і продовжують виходити на роботу щодня. "Тепер ми спрямуємо свою діяльність на виготовлення документальних фільмів, на які завжди бракувало часу", - розповідає Шабуров. Водночас провладний кримськотатарський рух "Къырым" заявляє про бажання створити свою суспільну телерадіокомпанію, яка "відповідатиме потребам кримськотатарського народу".\nНезалежна журналістика стала небезпечною\nРазом з перехідним етапом для ЗМІ у Криму завершився й етап існування, хоч і в надзвичайно складних умовах, але незалежної та об’єктивної журналістики. Тепер всі журналісти, які не отримали дозволу фактично опинилися поза законом. Прослуховування телефонів, ведення "чорних списків ФСБ", переслідування та обшуки, доноси, публікації під псевдонімами та переховування – це та реальність, в якій зараз залишились журналісти з проукраїнськими поглядами у Криму.\nРобота незалежних журналістів на півострові стала небезпечною. Лише за перші місяці після так званого референдуму про приєднання Криму до Росії з березня по червень 2014 року було зафіксовано понад 100 випадків нападів на працівників ЗМІ. Про це свідчать дані моніторингу свободи слова, який проводив київський Інститут масової інформації у червні 2014 року. Натомість самопроголошений уряд Криму заявляє тільки про один такий випадок. За свідченнями місцевих журналістів, з якими вдалося поспілкуватися DW, єдиною категорією медійників, які зараз почувають себе комфортно під час роботи на території півострова є представники лояльних до нової влади та російських ЗМІ. Більшості інших довелося залишити півострів.\nСергій Мокрушин 10 років пропрацював журналістом у Криму. Останні роки роботи були присвячені саме розслідувальній журналістиці. Мокрушин розповідає, що Центр журналістських розслідувань, де він працював, був захоплений одним з найперших у Сімферополі. Колектив оголосили "зрадниками та агентами Державного департаменту США", через що частина редакції була змушена виїхати до Києва, звідки продовжує свою роботу. У березні 2015 року на одну з журналісток Центру було відкрито кримінальну справу за підозрою у заклику до екстремізму. Ця справа супроводжувалась обшуками та допитами співробітниками ФСБ інших журналістів видання. "Я багато років займався розслідуваннями розкрадання бюджетних грошей на державних закупівлях. Такі матеріали завжди були незручними для влади. Після зміни прапорів, чиновники залишились ті самі та й підхід до влади не змінився. Але тепер такого фаху як журналістика просто не існує в Криму. Зараз можна говорити про владу або добре, або нічого", - розповідає Олександр.\nПереїзди цілими редакціями до материкової частини України з Криму стали вже буденною справою. За рік до Києва чи до Львова виїхали редакції інтернет-видань "События Крыма" та BlackSeaNews, телерадіокомпанії "Чорноморська", деяких радіостанцій та цілі групи незалежних журналістів. Враховуючи відмову "Роскомнагляду" у реєстрації низці кримськотатарських видань, деякі з них першого квітня оголосили про тимчасовий переїзд до Києва. Одним з таких видань стала інформаційна агенція QHA ("Кримські Новини").\nЗалишилася лише пропаганда\nЗ подібними проблемами стикаються не лише телевізійники. На даний момент у звичному форматі не залишилось жодної радіостанції, яку кримчани могли слухати до 2014 року. А друкована україномовна преса перестала завозитись на півострів приблизно рік тому. Жодних проблем ані з перереєстрацією, ані з доступом до інформації не мають тільки державні або продержавні видання, нарікають журналісти. Найбільші наклади на півострові наразі мають "Крымские известия", яка є офіційним рупором "Держради Криму", а також провладна "Крымская правда". На думку виконавчого директора Інституту масової інформації Оксани Романюк, журналісти цих видань нехтують професійною етикою, розповсюджуючи пропагандистські публікації. "Це яскравий інструмент інформаційної війни з культивацією позитивного образу РФ та проросійських сепаратистів", - зазначила Романюк у розмові з DW, коментуючи ситуацію на прикладі однієї з публікацій "Кримської правди", в який на адресу українських політиків вживається груба лайка, а бойовики на Донбасі постають героями.\nКатегория: Общество и политика | Просмотров: 628 | Добавил: adminA | Теги: Росія зачистила, рік, Інформаційний простір в Криму | Рейтинг: 0.0/0


Внаслідок заборони в Україні російських ресурсів* листи з відповідями не будуть надсилатися на електронні адреси з доменами @yandex.ru, @mail.ru, @bk.ru та інші, доступ до яких заблоковано. Просимо вказувати для зв’язку з вами адресу електронної пошти, зареєстрованої на українському поштовому ресурсі.\n*Указ Президента України №133/2017 про введення в дію рішення РНБО про блокування російських ресурсів на території України\nБезкоштовна інформаційна лінія, з 9:00 до 20:00\n--------- Технiчна робота сервiсу Нарахування балiв Отримання призiв Не приходить смс повiдомлення, не виходить пiдтвердити номер телефону Не виходить заповнити форму введення адреси для отримання приза\nАдреса для зворотного зв’язку*\nприкрiпiть файл якщо потрiбно\nФайл не вибрано…\nМолоко – найдоступніше і найбільш ефективне джерело кальцію\nКальцій необхідний організму для зміцнення кісток і зубів. І саме у молоці він знаходиться у найбільш засвоюваній формі. Добова норма споживання кальцію повинна становити від 1000 до 1200 мг. У склянці молока міститься близько 300 мг кальцію.


Через проблеми на митниці в Росію не можуть доставити українське пиво | Україна онлайн\nЧерез проблеми на митниці в Росію не можуть доставити українське пиво\nКоментарі Вимкнено до Через проблеми на митниці в Росію не можуть доставити українське пиво\nВиниклі на кордоні з Росією проблеми з українськими товарами торкнулися різних галузей. Відомо, що біля російсько-українського кордону вже стоять тисячі вагонів з різними видами української продукції. Повідомлялося про те, що російським споживачам неможливо доставити продукцію виноробного холдингу Inkerman International, а також українські фрукти і овочі.\nЧерез проблеми на митниці страждають імпортери в галузі машинобудування та хімічної промисловості, а також виробники соняшникової олії.\nДійшла черга і до українського пива – продукту, популярного в Російській Федерації. Сьогодні з’явилася заява корпорації «Оболонь», яка, як відомо, є одним з найбільших виробників пива та інших напоїв в Україні. Згідно з повідомленням Оксани Присяжнюк, начальника відділу корпоративних комунікацій корпорації "Оболонь", в компанії очікують «подальших рішень з російського боку». Відвантаження продукції «Оболоні» в Російську Федерацію були припинені.\nНагадаємо, російська сторона заявила про те, що проблеми на митниці не пов’язані з політикою. У Росії пояснили ситуацію, що склалася «бюрократичними труднощами». А голова комітету Держдуми Росії у справах СНД Леонід Слуцький прямо заявив: «Складнощі пов’язані з тим, що Україна не входить до Митного союзу». Якось не по-сусідськи виходить …