Українське кіно: трупи – на цвинтар! - Статті - KINOKOLO.UA\nУкраїнське кіно: трупи – на цвинтар!\nІгор Грабович, KINO-KOЛО (22)\nТиждень українського кінематографа, що відбувався 5-10 квітня в київському Домі кіна, став, до певної міри, безпрецедентною подією. На прес-конференції 31 березня тему загострила журналістка Світлана Короткова з “Дзеркала тижня”, коли сказала, що це досить дивно – проводити тиждень українського кіна в Україні. З цим майже всі учасники прес-конференції одразу не погодилися, проте думка запала в душу і багато разів випливала згодом і впродовж самого Тижня, і на круглому столі після нього, коли підбивалися підсумки. Сам заступник міністра культури та мистецтв України Тимофій Кохан повертався до цього висловлювання неодноразово і, врешті, таки підтвердив, що ситуація справді виглядає дивною. Цю тезу слід запам’ятати, бо вона є своєрідною точкою відліку в сучасних умовах. Кінокритик Сергій Тримбач зазначив, що це "аномальний тиждень в аномальній ситуації”. Він навіть запропонував назвати круглий стіл: “Криза українського кіна та шлях виходу з неї”. Натомість для заступника міністра проблема звучала дещо інакше: “Стан і перспективи українського кіна”. Втім, розбіжності у трактуванні стану, в якому опинилось українське кіно, набували інколи досить несподіваних обертонів. Особливо полемічними були брати Іллєнки – Юрій та Михайло. Старший Іллєнко демонстрацію своєї “Молитви за гетьмана Мазепу” 6 квітня фактично перетворив у мітинґ. Закінчив він свою промову наміром створити рух опору, котрий би звільнив український інформаційний простір від загарбників. І все це мовилося на тлі справжнього глядацького ажіотажу навколо “Мазепи”. Мало того, що фільм демонстрували у двох переповнених залах, на вулиці ще залишалось багато людей, котрих охорона не впускала навіть у середину Дому кіна.\nЗгодом Михайло Іллєнко всіляко розвине слова брата на круглому столі, коли висловиться за контроль держави над телевізійним ефіром України. “Ефір – це стратегічна сировина. Ніхто уранову руду не копає лопатами і не продає терористам, а якщо і продає, то отримує покарання за це”, – сказав він. Слова були викликані відмовою українських телевізійних каналів або взагалі демонструвати українські фільми в ефірі, або показувати їх безкоштовно. (Втім, деякі цифри все ж прозвучали. Скажімо, директор департаменту кінематографії Міністерства культури та мистецтв Микола Мазяр повідомив, що за демонстрування українського фільму з пізнішим повтором загальнонаціональні канали пропонують власникам прав тисячу американських доларів, а реґіональні – двісті).\nТобто сам факт проведення Тижня українського кіна став підставою як для досить незручних, але цілком справедливих запитань, так і для політиканства та відвертої демагогії.\nКонструктивним стало рішення Міністерства культури та мистецтв (поки що офіційно неоформлене, але про це кілька разів згадували) зробити тиждень реґулярним і навіть перетворити його на національний кінофестиваль.\nЦе, так би мовити, забігання вперед; певні висновки, які, найімовірніше, ніхто не передбачав і не планував. Плани організаторів тижня були простішими: зібрати в одному залі українське кіно, створене впродовж останніх п’яти років, і показати його. А потім спільними зусиллями вирішити, в якому напрямку рухатися далі.\nСлід одразу поточнити, що оглядалась далеко не вся фільмова продукція, а, за окремими винятками, створена на державне замовлення. Це картини студій ім. О. Довженка, Одеської, Національної кінематеки України, “Укркінохроніки”. Всі вони державні. Кілька стрічок зафільмовано на приватній студії “Контакт”, але на замовлення того ж міністерства. З недержавних демонструвалися картини, створені телеканалом “1+1” (“Без патосу” та “Війна. Український рахунок”). Представлялися також роботи студентів Київського державного університету театру, кіна й телебачення імени Карпенка-Карого. Тобто майже не було фільмів приватних студій, незалежних мистців. Це звужувало поле представлених стрічок і, врешті, самого українського кіна.\nЗвичайно, в такій ситуації демонстрування, скажімо, “Цикути” Олександра Шапіро виглядало б недоречно – держава цей фільм не замовляла, на екрани кінотеатрів випускати заборонила і тому не несе жодної відповідальности за кінцевий результат. Проте слід запитати: картина Шапіро українська чи ні? Тому Тиждень українського кіна можна було б назвати тижнем українських фільмів на замовлення Міністерства культури і мистецтв України.\nТиждень показав невпевненість чиновників у тому, що вони замовляють на студіях. Це було відчутно й у словах пана Кохана, котрий якось розгублено розводив руками; розповідав про зйомки серіалів як про неуникне зло; розповідав про можливу ліквідацію художніх рад, а також про готовість запускати молодих у виробництво майже без будь-яких застережень.\nВтім, ця розгубленість має свої джерела. “Так чи інакше, але престиж українського кінематографа сьогодні впав до найнижчих позначок. Для молодших поколінь воно узагалі – суцільна “біла пляма”, для них кіно є символом чогось голлівудського, супервидовищного, розважального. Старші свою ностальгію за вітчизняним “продуктом” вгамовують переважно російськими телесеріалами. Все це визначає дещо нервозне ставлення до українського кіна у вітчизняній пресі – практично кожен із нечисленних фільмів зустрічався або розчарованим зідханням, або вибухом колективної люті (як це було, скажімо, із “Молитвою за гетьмана Мазепу”)”, – читаємо в офіційному прес-релізі Тижня.\nТобто перед Міністерством культури виникла цілком конкретна проблема: вони роками замовляють фільми, що їх не хоче сприймати українське суспільство. Тому, можливо, час запитати саме суспільство, якого кіна воно хоче?\nДля цього роздавались анкети перед переглядом картин. Судячи з результатів опитування, публіці (вже вкотре!) найбільше сподобався мультфільм “Йшов трамвай № 9” Степана Коваля. Про побажання глядачів було мовлено багато також на круглому столі. Зійшлися на тому, що українська кіноавдиторія хоче дивитися радянське кіно. Врешті, вирішили, що воно було не таким поганим і навіть нагадує нам і Голлівуд, і європейський кінематограф. Кінокритик Олександр Рутковський сказав, що за моделлю радянського кіна тепер розвивається російське, в якому переважає тема патріотизму та виховання. І саме функція виховання, згідно з опитуванням українців, ставиться ними на перше місце серед усіх функцій кіномистецтва.\nАле це ще далеко не все, що можна сказати стосовно української публіки. І якщо брати до уваги атмосферу в київських кінотеатрах, де молоді люди на сеансах (особливо вечірніх) поводяться так, як їм заманеться, не особливо звертаючи увагу на оточення та фільм, який вони начебто прийшли переглянути, то стосовно авдиторії доведеться внести певні корекції. Власне, молодих людей можна зрозуміти – “індульґенцію” їм дала запаморочлива ціна на квиток. Дуже шкода, що сьогодні похід до кіна – це насамперед демонстрація власних фінансових можливостей.\nІ таке ставлення до кінематографа характерне не лише з боку більшости відвідувачів кінотеатрів, але і самих прокатників, і директорів кінотеатрів. Звичайно, заговорили про їхню позицію стосовно українського кіна – мовляв, не хочуть брати. Єдиний на круглому столі представник сфери прокату, директор кінотеатру “Жовтень” Людмила Ґорделадзе одне за одним відкинула ці звинувачення. Її слова варті найпильнішої уваги. Вона мовила й про те, що українських фільмів знімається дуже мало, й про те, що держава не працює з їхнім просуванням. Не кажучи про таку річ, як “піар”. У кінотеатрів нема навіть портретів сучасних українських акторів. Пані Ґорделадзе довела, що насправді король – голий, бо якщо нема фотографій український акторів, якщо директорам кінотеатрів нема що показати своїм відвідувачам, за винятком американських кінозірок, то справа дійсно серйозна. Ось цей останній арґумент і є найвагоміший. Річ не в тому, що нема фільмів – нема облич. Тобто нема персоналій, котрі могли б асоціюватися з українським кінематографом. Насправді цей арґумент настільки серйозний, що його слід розглянути детальніше. Зрештою, що таке портрети акторів в інтер’єрах кінотеатру? Це не просто актори, це обличчя, котрі впізнаються і від впізнавання котрих люди відчувають радість. Світлини акторів на стінах (навіть не кінотеатру), ця ось наївна іконографія – це все одно, що фото коханої людини в портмоне. Це рідне обличчя. Тобто сьогодні нам "нікого на стіну повісити" саме тому, що не маємо рідних облич. Можливо, це справді так? Можливо, тому наші глядачі хочуть радянського кіна, бо скучили за рідними обличчями?\nЦе повертає нас до початку, до того сакраментального запитання: як це сталося, що в Україні відбувається Тиждень українського кіна? Українське кіно в Україні – це так само природно, як природно мати батьків, коханих чи дітей. Неприродно всього цього не мати. Неприродно всього цього не хотіти. Неприродно відвертатись від рідних облич.\nТобто якщо природна ситуація полягає в певній самоідентифікації через екран, у тому, щоб впізнати себе в ньому, знайти відгуки власних емоцій і почуттів, відчути себе частиною цілого (країни, народу чи навіть певного міста), то як виглядає ситуація неприродна?\nТак вийшло, що за тижнем українських фільмів у Домі кіна були дні грецького та іранського кінематографа, а потім і фестиваль "Пролог". Побачене мимоволі проситься бути порівняним. На тлі іноземного кіна українські стрічки дуже вирізняються якоюсь особливою та незбагненною самозаглибленістю мистців, що їх створили. Звичайно, цьому є пояснення. Для молодих воно в тому, що їм просто нічого сказати, а для “зрілих” кінематографістів – що їм надто довго не давали висловлюватися. Тому вітчизняні фільми часто виявляються важкими для сприйняття через їхню "перенасиченість" різноманітним ідеями, як, наприклад, у картині “Аве Марія” Людмили Єфіменко.\nДруга особливість українського кіна – це перемога слова над усіма іншими способами художнього вираження. Потяг до розмаїтих проповідей, пояснень, повчань просто нестерпна. Особливо показовим тут є фільм Ярослава Лупія “Akeldama. На полі крови”, знятий за творами Лесі Українки. Показовий ще й тому, що демонструвався в одні дні зі “Страстями Христовими” Мела Ґібсона, де був цілковито протилежний підхід до біблійної історії. Тобто якщо в Лупія тіло було витіснене на користь слова, то в Ґібсона – навпаки. Можна приймати ту чи ту версію подій, проте для чого глядачі приходять до кінотеатру – дивитись фільм чи слухати акторську декламацію? Герою українського кіна мало щось зробити, йому ще слід сказати словами, що саме він зробив. Як, зокрема, в картині Володимира Тихого “Мийники автомобілів”, де закадровий коментар буквально “вбиває” фільм. Страждає від цього і “Чорна Рада” Миколи Засєєва-Руденка. Таку особливість нашого кіна також можна цілком віднести до бажання вітчизняних кінематографістів бути почутими. І чим рідше дають знімати кіно, тим слів у фільмі більше. Слово перемагає жест, мовчанку, зображення, монтаж. Багато стрічок їхні автори присвятили майстрам слова: “Мій Гоголь” Віри Яковенко, “Таємниці Миколи Гоголя” Олександра Фролова (ведучий Мирослав Попович), “Хроніки від Фортінбраса” Оксани Чепелик (за книжкою Оксани Забужко), “Як білий камінь в глибині криниці. Анна Ахматова” Мурата Мамедова. Може скластися враження, що письменники і надалі залишаються „володарями думок” в сучасній Україні, що навряд чи відповідає дійсності.\nТретя особливість українського кіна у тому, що воно воліє найчастіше розповідати про "своїх", себто митців: кінематографістів, художників та музикантів. Мабуть, це безпечніше? Також вітчизняні кінематографісти продовжують віддавати данину українській історії. Крім “Молитви за гетьмана Мазепу” Юрія Іллєнка, “Мамая” Олеся Саніна чи “Нескореного” Олеся Янчука, це ще й документальні стрічки “Як ще були ми козаками. У колі другім” Ростислава Плахова-Модестова, “Таємниці Києво-Печерської Лаври” Миколи Ільїнського, “Війна. Український рахунок” Сергія Буковського тощо. У такому зверненні до історії нема чогось незвичайного, мистці мають на це право, тим паче фільми дуже відрізняються один від одного. Інша річ, що на тлі відсутности картин про сучасність вони інколи виглядають як “втеча до історії”.\nТеперішню ситуацію в українському кіні можна порівняти із ситуацією в італійському напередодні Неореалізму та у французькому напередодні Нової Хвилі. Проте таке порівняння вимагає від молодих мистців оцінки творчости попередників. У випадку Неореалізму і, тим більше, Нової Хвилі ці оцінки були різко неґативними. Нагадаю лише статтю Лукіно Вісконті, написану ним 1941 року, – “Трупи”. Це був короткий есей про старих кінематографістів, котрі померли, але не знають про це. Вісконті закінчував статтю такими словами: "Тож нехай вони дозволять виставити їх за скло, і всі ми, скільки нас є, їм вклонимось. Але як не шкодувати про те, що багатьом із них дозволено зав'язувати та розв'язувати гаманець і робити погоду – то дощ, то сонце. Чи прийде колись той довгоочікуваний день, коли молоді сили нашого кіна зможуть коротко і ясно сказати: "ТРУПИ – НА ЦВИНТАР!"?" (виділено Вісконті – авт.). Під час свого виступу на круглому столі кінокритик Ольга Брюховецька мовила про те, що багато хто з мистців старшого покоління не лише втратив зв’язок із реальністю, але й фахову здатність знімати кіно. Втім, насправді кіноситуація набагато гірша за якісь творчі суперечки. Мову слід вести про реальне природне вимирання українських кінематографістів старшого покоління. Цієї весни пішли від нас Наталя Наум та Борислав Брондуков. У випадкові Брондукова – свідками його агонії була вся Україна. Не можу не згадати фільм Юрія Терещенка “Вічний хрест”, що його дивитись просто нестерпно, але який не просто відображає ситуацію, а якось її конденсує, акумулює, а потім випромінює не по-кінематографічному щемким способом. Ми бачимо агонію українського кіна, українських кінематографістів. Власне, тих рідних облич, за котрими скучили наші глядачі. У Тижні було безліч стрічок, присвячених славетним постатям: акторові Миколі Яковченку (”Великий лицедій” Світлани Ільїнської), операторові Вілену Калюті (“Вілен Калюта. Реальне світло” Сергія Буковського) операторові та режисеру Ізраїлю Гольдштейну (“Пасажири з минулого століття” Віктора Олендера), вдові Петра Масохи Марії Волховській (“Любов небесна” Юрія Терещенка). Це, з одного боку, групові речі, ностальгія “тих” кінематографістів, а з іншого – прощання з українським кіном. Сьогодні цей злам і це прощання не є таким простим і легким. Ми маємо справу не із самовдоволеними респектабельними “батьками”, а з хворими, немічними, немолодими людьми, котрі за лічені роки втратили літерально все.\nІ ось тут виникає цілком логічне запитання про творчу зміну. Чи є вона? У Тижні представлені фільми режисерів середнього покоління: Дмитра Томашпольського ("Усім привіт!”), Сергія Маслобойщикова (“Шум вітру”). В цих картинах багато енерґії, наявна іронія, інколи навіть пародія. Вони прекрасно зняті. Але чи можуть вони сьогодні стати альтернативою? Чи здатна їхня енерґія “спрацювати” за межами Дому кіна?\nСтосовно ж студентського кінематографа, то він сьогодні поки що не творить альтернативи. Можна мовити про якісь окремі елементи. Скажімо, про операторську роботу та монтаж фільму “На краєчку світу” Алли Пасікової або про потяг до гострої соціальної проблематики в картинах Тараса Томенка (“Бойня” та “Тир”) та Олексія Росича (“Тато"). Правда, ці стрічки залишаються дещо абстрактними, їхня дія відбувається у місцях, котрі важко ідентифікувати географічно. П’ятнадцятий кінофестиваль студентських робіт "Пролог" показав різницю між різними національними кіношколами, серед яких українська виглядає найгірше. І не лише технічним рівнем. Самозаглиблене українське кіно мляво реаґує на реалії сьогодення, інколи просто не хоче нічого помічати навколо себе. Ті ж поляки можуть звертатися до теми безробіття чи творити зразки сучасного жанрового кіна. Роботи студентів ВДІКу також були позбавлені соціальности, проте їм вистачає волі знімати кіно не про кінематографістів і художників, а розповідати загальнолюдські історії.\nЩодо підсумків Тижня, то про них говорити зарано. На круглому столі серед можливих пріоритетів державного фінансування були названі дитяче кіно, анімація, просвітницькі фільми. Йшлося також про те, що слід продовжувати фінансувати той самий авторський кінематограф, який прославлятиме державу на фестивалях. Сьогодні в Україні успішним представником авторського напрямку є Кіра Муратова. Але чи продовжить Міністерство культури і мистецтв шукати подібних режисерів? Це окреме питання, котре впиратиметься у ті ж колеґіальні органи – різноманітні художні ради. Наскільки вони здатні розпізнати нову Кіру Муратову чи українського Ларса фон Трира у запропонованих проектах?\nТиждень також показав цілковиту безпорадність української кіношколи, відсутність у неї сучасної концепції розвитку. І продемонстрував нездатність старих майстрів відчути сьогодення.\nПроте констатація цих проблем, мабуть, не матиме особливого значення для майбутнього. Ніхто не знає, як далі розвиватиметься кінопроцес, головну роль у якому тепер відіграватиме зовсім не держава, а, скажімо, кінопрокат. На сьогодні діяльність людей, які його представляють (зокрема, в Росії), показала, що вони чи не найменше стурбовані національним кінематографом. Проте все частіше мова йде про відкриття нових залів на території України. Разом із тим уже сьогодні можна бачити перші ознаки кризи цього ринку, де звикли працювати лише з голлівудськими блокбастерами. Нових залів ставатиме більше, ціни на квитки падатимуть, але чи все так райдужно складатиметься у власників кінотеатрів, якщо вони покладатимуться винятково на стрічки для невибагливих? Все ж дорослішу авдиторію лише блокбастерами до кінотеатру не заманиш. Так чи так, але національне кіно творитиметься. Якщо не на замовлення держави, то на замовлення прокатників, телебачення тощо. Сьогодні єдиний український кінематографіст, що працює на замовлення недержавних інституцій, творячи цілком глядацьке кіно, – Олесь Янчук. Щоразу його фільми стають все кращими, а “Нескорений” – цілком пристойне кіно, що спокійно може конкурувати в українських кінотеатрах навіть з голлівудськими стрічками.\nЩе один аспект кіновідродження пов’язаний з тим, що сьогодні дедалі частіше виграють не якісь там комплексні програми порятунку національного кінематографа, пов’язані з квотуванням, податковими пільгами чи ще чимось схожим (про це дуже багато мовилося впродовж Тижня), а фінансування авторських проектів. Ми вже не раз казали про величезне значення особистостей для кінематографа. Мова не лише про акторів. Дедалі більше значення сьогодні мають постаті сценаристів-режисерів, котрі пропонують новий кінематограф. Так сталось у Франції, де ім’я Люка Бессона сьогодні є надійною торговельною маркою. Чи у Данії, де фігура фон Трира за останнє десятиліття перетворилася з надії на оплот європейського кіна. Ці тенденції не оминули навіть Голлівуд, де все частіше одна людина поєднує в собі сценариста й режисера, творячи по-справжньому авторське кіно. Це може давати не лише цікаві мистецькі зразки, як у випадку Спайка Джонзі чи Ендрю Ніккола, не лише здатне об’єднати в собі мистецький результат із фінансовим, як у випадку М. Найта Ш’ямалана, але й закласти основи нової мітології, як це було з братами Вачовськими.\nОбрисів майбутнього українського кіна наразі не видно. Врешті, за тиждень вони ніяк не змогли б з’явитися.


Ігрова клавіатура MSI DS4100: огляд, характеристики | TeraNews.net\nІгрова клавіатура MSI DS4100: огляд, характеристики\nАвтор Nikitin Eugenius Опубліковано 25.11.2019\nІменитий бренд (MSI) і доступна ціна (25 $) - що може бути краще, якщо на коробці з продуктом напис Gaming. Ігрова клавіатура MSI DS4100 відразу ж привернула увагу. Барвиста упаковка, симпатичний дизайн і підсвічування клавіш. Бажання купити вже було не зупинити.\nІгрова клавіатура MSI DS4100: характеристики\nВиробник MSI (Китай)\nФорм-фактор Повнорозмірна з цифровим блоком\nПризначення Ігри, набір текстів\nІнтерфейс USB (позолочений)\nдовжина проводу 1.8 метра (кабель в захисній оплітці)\nПідставка для кистей рук Так, незнімна\nРесурс натискання клавіш 10 мільйонів\nпідсвічування кнопок Так, 7 режимів, підсвічування латиниці і кирилиці\nНаявність функціональних клавіш Так, перемикач Fn (24 кнопки N-Key Rollover)\nРозташування кнопок Острівне (клавіші не стикаються)\nДовжина ходу кнопок 2 мм\nМінімальна зусилля спрацьовування 55 грам\nМатеріал Пластик (софт тач)\nГабарити 452 x 201 x 18 мм\nЗ огляду на характеристики і ціну клавіатури, виглядає продукт дуже непогано. Особливо в порівнянні з недавнім нашим гостем - Logitech G815, Де з підсвічуванням кирилиці були явні проблеми. Але варто було підключити девайс до комп'ютера, з'явилося відчуття вогкості продукту. Але про все по порядку.\nІгрова клавіатура MSI DS4100: огляд\nЗрозуміло, що з ціною в 25 американських доларів, вимагати від виробника багато чого не варто. Але корпорація MSI поставила на коробці маркування Gaming. А значить, пристрій просто зобов'язана відповідати заявленим характеристикам.\nВ першу чергу, незрозуміла реалізація підставки для рук. Вона незнімна. В результаті, клавіатура забирає вільний простір на столі. Плюс, логотип бренду має підсвічування, що трохи напружує в темряві. Пластик клавіатури дуже мазкий - збирає пил і відбитки пальців. Хоча, по тактильним відчуттям, досить зручно працювати.\nПідсвічування - це здорово. Тільки ось 7 режимів кольору RGB якось бідно виглядають. Особливо червоне підсвічування - вона бура і написи на кнопках складно розгледіти. Світлі відтінки спектру світяться чудово - питань немає.\nРятує ситуацію технологія N-Key Rollover. Можна налаштувати одночасне натискання кнопок і взагалі, задати цілі комбінації. У MOBA і MMO - це 24 функціональних клавіш. Все працює добре, нарікань немає. Просто треба звикнути.\nПри роботі з офісними додатками (набір тексту) думки розділилися. Ігрова клавіатура MSI DS4100 торкнулася серця не всіх учасників тестування. У клавіш дуже короткий хід, і це зручно. Але острівна розташування, як на сучасних ноутбуках, злегка напружує. Плюс на кнопках немає вогнутостей. При сліпому наборі, в рідкісних випадках, пальцем можна затиснути 2 кнопки, чи не відчувши цього.\nЗагалом, віднести клавіатуру до ігрових рішень можна, але тільки для новачків. Дуже хотілося бачити на борту пристрою окремо винесені функціональні кнопки. Але їх немає. А використовувати Fn не завжди зручно. А ось для домашніх користувачів, що віддають перевагу сидіти перед комп'ютером у вечірній і нічний час, девайс ідеально підійде. Саме через підсвічування клавіш. Управління мультимедіа, листування в соціальних мережах, що не вимогливі до управління іграшки.\nТВ-БОКС X96Q ЗА 20 $: огляд, характеристики\nКращі ТВ-бокси з Китаю: літо 2020\nBeelink GS-King X: огляд, характеристики\nТВ БОКС VONTAR HK1 RBOX: найгірша покупка


Ознаки вагітності на ранніх термінах: ТОП 10 явних симптомів\nНастання вагітності – це дуже важлива подія в житті будь-якої жінки. Для одних воно радісна та довгоочікувана, для інших – навпаки. Але, так чи інакше, про початок розвитку нового життя всі хочуть дізнатися як можна раніше – по можливості, вже в перші дні після зачаття.\nУ цій статті ми розповімо про перших ознаках вагітності до затримки, їх жінка зможе відчути вже на 1 тижня після зачаття дитини.\nСпочатку треба розібратися, як відбувається запліднення, а вже потім говорити про те, які можуть бути ознаки вагітності на ранніх стадіях її розвитку. Коли у жінки дозріває яйцеклітина, вона виходить з яєчника і рухається по фаллопієвій трубі. Якщо умови нормальні, то вона запліднюється найактивнішим сперматозоїдом.\nУ зв’язку з тим, що швидкість руху сперматозоїда невелика, не більше 2 мм на годину, процес запліднення може затягнутися у часі. Коли це сталося, починається поділ зиготи. Крім того, що вона починає ділитися, їй треба знайти місце в матці, куди можна прикріпитися, щоб отримувати необхідні поживні речовини.\nПісля запліднення яйцеклітина рухається до матки і це може зайняти від однієї до двох тижнів. Тільки після того, як ембріон прикрепится до стінки матки, можна говорити, що вагітність настала.\nРанні симптоми вагітності можна спостерігати вже на 8-10 день з моменту запліднення яйцеклітини. Цей період може змінюватись, в залежності від чутливості організму до гормональних змін.\nУ медичній практиці зустрічалися випадки, коли жінки розпізнавали запліднення вже на 5 день. В даному контексті мова йде про жінок, які уважно прислухаються до свого організму і відчувають найменші коливання стану. На 20 день циклу ознаки вагітності набувають характерного вигляду.\nПідтвердити своє становище можна тільки після формування достовірних симптомів. Виявити ознаки вагітності в перший день після зачаття не представляється можливим.\nОзнаки настала вагітності: ТОП 10\nРозпізнати перші симптоми, які свідчать про вагітності, можна за такими ознаками:\nПроцес вагітності сповнений цікавих і приємних моментів. А поява на світ вашого малюка — відкриє цілий новий світ і стане новою сторінкою у вашому житті.\nСамий явний і відомий симптом — ви помічаєте, що покладені місячні не прийшли вчасно. Але, незважаючи на те, що дана ознака найбільш часто відносять до вагітності, існує низка інших причин, які можуть призвести до затримки. Наприклад, сильний стрес, серйозне захворювання або хірургічне втручання.\nЗ іншого боку, багато жінок відзначають наявність менструації вже під час вагітності. У деяких вони будуть йти в протягом декількох місяців або навіть всю вагітність.\nНе лінуйтеся: поспостерігайте за своєю базальною температурою протягом циклу. Якщо Ви вагітні, або температура підніметься до 37 градусів, або різко знизиться на один день у другій фазі менструального циклу. Цей процес називається «імплантанційне западання».\nПричини може бути дві. По-перше, з середини другої фази знижується вироблення гормону прогестерону, який відповідає за підняття температури, але, якщо Ви вагітні, він знову починає вироблятися. Тому і відбуваються коливання температури. По-друге, при вагітності відбувається викид гормону естрогену, який знижує температуру.\nЗбільшення грудей і потемніння сосків під час вагітності відзначається практично у 100% пацієнток. У деяких випадках вже на самих ранніх стадіях жінка відчуває дискомфорт від того, що бюстгальтер стає трохи затісний.\nВажливо: не виключено різке підвищення чутливості грудей і навіть поява болючості при дотику.\nНезважаючи на те, що цей симптом не вважається неодмінним, у більшості жінок він спостерігається. Якщо вагітність настала, то молочні залози збільшуються абсолютно однаково. Якщо ж збільшується лише одна заліза, або розбухає якась її частина, це говорить про наявність захворювань.\nВідчуття нудоти і блювоти\nНайвідомішим з первинних ознак вагітності є нудота. Багато народжували жінки стверджують, що нудота в їх випадку виникала за десять іноді чотирнадцять днів до очікуваної менструації. Що б нудота ні мучила Вас занадто сильно, і не стала нестерпною, спробуйте з’їдати натщесерце сухар або не жирне печиво, а так само спробуйте перейти на дробове харчування. Їжте часто, але маленькими порціями, і, ні в якому разі не потрібно їсти рідко, і так помногу.\nЗростаючий рівень гормонів обумовлює зміну смакових уподобань. Ті поєднання продуктів харчування, які раніше були неприйнятні для жінки, стають об’єктами переваги і навпаки. Також, жінка може відчувати присмак металу у роті.\nЧерез 6-12 днів від моменту зачаття можуть з’являтися кров’янисті виділення. Їх обсяг невеликий – в межах декількох крапель. Поява виділень є однією з ознак благополучного впровадження заплідненої яйцеклітини в ендометрій матки. Даний ознака вагітності характерний далеко не для всіх жінок; він є лише одним з варіантів норми.\nНеприємний ознака можливої вагітності, який може докучати жінці всі дев’ять місяців – це печія. У перші чотири місяці, це викликано змінами гормонального фону. А ось після четвертого місяця і до дев’ятого це відбувається тому, що дитина, підростаючи, тисне на багато внутрішні органи, і більшою мірою на шлунок.\nПри вагітності з грудей цілком може виділятися молозиво, це абсолютно нормально для всіх вагітних жінок. Виділення повинні бути прозорі і не рясні. Це називається галакторея. З сосків виділяється молоко, молозиво або молокоподобная рідина, і початися такі виділення можуть в будь-який день вагітності, навіть у перші дні після зачаття, а ось закінчаться вони, або вірніше, перейдуть в інший стан тільки сну чалого грудного вигодовування\nПриблизно через тиждень після зачаття жінка може відчувати незвичну втому, слабкість, сонливість, апатію. На даному етапі майбутніх мам можуть турбувати головні болі. Причиною даних відчуттів є посилена вироблення гормонів вагітності, які відтепер протягом всіх 9 місяців буде впливати на організм жінки.\nДуже поширений і достовірний симптом, перший тиждень вагітності постійно супроводжується частими сечовипусканнями та іншими подібними неприємностями. Це може бути наслідком циститу – дуже страшного і неприємного інфекційного захворювання. Симптоми циститу – почастішання походів в туалет, біль під час сечовипускання, підвищення температури і сильна втома. Кожна жінка може захворіти циститом після зачаття, і справа тут не в інфекції, а в збільшенні вироблення прогестерону.\nДаний гормон покращує здоров’я плоду, і створює розслаблення в сечовому міхурі. З-за такого сильного розслаблення канал залишається відкритим, і бажання сходити в туалет з’являється навіть при порожньому сечовому міхурі. Якщо у вас немає інтенсивних больових відчуттів – розслабтеся і переживіть цей симптом, але якщо біль все ж є, потрібно звернутися до лікаря і проходити лікування. З циститом жарти погані, краще вилікувати його початкову стадію, ніж воювати з хронічною.\nЦі безсумнівні прояви на 100% свідчать про вагітність. Їх виявлення можливо з другого тижня гестації і пізніше, тому вони вважаються пізнішими.\nДивіться також: Як приймати Мукалтин в таблетках: інструкція для дорослих і дітей\nУльтразвукове підтвердження наявності плоду.\nФіксування серцебиття плоду інструментальними методами – КТГ, ФКГ, ЕКГ, а також з 15 тижнів з допомогою стетоскопа.\nВиявлення голови, ручок та інших частин плода, можливо його ворушіння при пальпації.\nЩоб поставити достовірний діагноз, важливо враховувати думку фахівця. В ході лікарської консультації можна дізнатися, на який день з’являються перші ознаки вагітності, і як їх відрізнити.\nРезультати експрес-тесту на вагітність\nЕкспрес-тест, який можна купити в будь-якій аптеці, дає об’єктивні результати через п’ять діб після першого дня очікуваної менструації. Однак подібні тести часто дають помилкові показання (частіше помилкові негативні свідчення).\nПодібне трапляється у зв’язку з тим, що тест реагує на кількість гормону-хоріонічного гонадотропіну в сечі жінки. Рівень цього гормону збільшується повільно в перші місяці по мірі розвитку вагітності. У тому випадку, коли потрібно дізнатися про настання (чи не настання вагітності) раніше п’яти днів затримки, можна зробити тест в лабораторії, він відрізняється більш об’єктивними результатами.\nЗбільшення кількості хоріонічного гонадотропіну в сечі трапляється і при певних новоутвореннях матки.\nУ таких випадках жінку терміново обстежують і за показаннями — оперують, оскільки зволікання може спричинити серйозні проблеми з жіночим здоров’ям і навіть летальний результат. Що буває вкрай вкрай рідко тому не лякайтеся заздалегідь, а просто своєчасно покажіться гінеколога.\nЩо робити жінці при перших симптомах?\nВ момент, коли проявляються перші ознаки вагітності після зачаття, необхідно звернутися в жіночу консультацію. Якщо діагноз підтверджений, і майбутня мама бажає зберегти вагітність, то її ставлять на облік. Виношування дитини — це велика відповідальність, яку бере на себе майбутня мати. Для того щоб малюк розвивався здоровим, жінці необхідно відмовитися від будь-яких шкідливих звичок, звернути увагу на свій раціон і спосіб життя.\nЯ дізналася про вагітність вже на 12-му тижні. Ми 6 років не оберігалися, але результатів не було. Лікарі в шоці були: мало того, що хронічне безпліддя, так ще і три місяці не знала про вагітність. Я все це час почувала себе добре, всі нездужання списувала на хронічну втому і брак сонця. Правда, закралися одного разу сумніву, коли в три години ночі захотілося поїсти пюре з солоними огірочками!


Правила гарного сну: вчені назвали ідеальну позу\nФакти / Lifestyle / Здоров'я / Правила гарного сну: вчені назвали ідеальну позу/ Квітень, 10 в 9:57\nНавіть якщо робити все правильно – лягати спати вчасно і мати 8 годин сну – ви можете прокидатися втомленими і дратівливими.\nАмериканські дослідники з Медичного коледжу Альберта Ейнштейна з’ясували, що вирішити проблему допоможуть правильно складений розклад нічного відпочинку і суворе дотримання циркадних ритмів, пише Science Alert.\nТакож, на їхню думку, ще одним важливим фактором є поза уві сні – щоб підтримувати правильне положення голови і шиї, потрібні спеціальні подушки.\nВони рекомендують тим, хто любить спати на спині, підкладати подушку під ноги.\nПри цьому найгіршою позою для сну вчені назвали відпочинок на животі – так органи відчувають серйозне навантаження.\nЧитайте: Скільки треба спати людям різного віку (ІНФОГРАФІКА)\nНе сприяє розслабленню і сон на боці. Ця позиція може викликати біль в плечі і стегнах.\nТому, якщо ви помітите, що часто прокидаєтеся, але не знаєте, чому, спробуйте змінити своє положення.\nДо речі, якщо у вас є проблеми зі сном, у цьому допоможуть кілька корисних звичок.\nОпубліковано Квітень, 10 в 9:57


Історія 2018-07-08 12:27 Станіслав Кульчицький\nДругий рік на слуху сталінський терор 1937–1938-го. Спливає 80-та річниця Великого терору, наближаються 85-ті роковини Голодомору. Залишилися тільки поодинокі свідки цих трагедій. Проте завдані українському суспільству рани ще болять, не випадково його називають постгеноцидним.\nЩоб попрощатися з пекельним минулим, треба його знати. Зокрема, знати про зв’язок між подіями, які нібито не поєднувалися між собою. У 1990-му я натрапив на таке спостереження вченого-дисидента Міхаіла ґефтера, опубліковане в московському журналі «Век ХХ и мир»: «Я історик, та хіба я можу зрозуміти, чому в 1937 році трапилося те, що трапилося? Не знаходжу у світовій історії жодного випадку, щоб у момент найвищих успіхів могутньої країни знищувалися мільйони абсолютно лояльних людей! Ні, не разом із супротивниками і лояльні, а тільки лояльні. Що це було?».\nСпостереження ґефтера не давало спокою довгі роки. Досліджуючи жахливу своєю трагедійністю історію міжвоєнного періоду, я найменше задумувався над цілями кривавого диктатора, коли той розгортав Великий терор. Цілі лежали на поверхні, йшлося про масштабну зачистку суспільства. Та залишалося незрозумілим, чому пік припав на останній рік другої п’ятирічки, коли газети повнилися репортажами про економічні успіхи та урочистими заявами про завершення побудови соціалізму.\nТаємне голосування і фатальний постріл\nТим часом розрив між формою влади, яку називали робітничо-селянською та Радянською (з великої літери), і її внутрішньою суттю ставав дедалі більшим. Це жахало багатьох функціонерів, які прийшли у владу з народних глибин, зберігаючи ілюзії про її народність і досконалість. На їхніх очах компартійно-радянський апарат перетворювався на мафіозну структуру, яка вимагала від них або виконувати злочинні накази, або перетворюватися на «табірний пил».\nЄдину можливість усунути Сталіна з посади генерального секретаря ЦК ВКП(б) давала процедура виборів до Центрального комітету на партійному з’їзді. Специфіка функціонування влади вимагала, щоб такі вибори залишалися таємними. Навпаки, вибори до політбюро ЦК на першому після з’їзду пленумі відбувалися простим підняттям рук. Щоб перекрити Сталіну шлях у політбюро ЦК, треба було його забалотувати під час виборів у Центральний комітет.\nУ січні 1934 року відбувся ХVІІ з’їзд ВКП(б). Безпечну можливість висловити негативне ставлення до генсека під час таємного голосування використало близько трьох сотень делегатів. За спогадами, Сталіна обійшов Сєрґєй Кіров. 1 грудня 1934-го Кірова спіткала смерть від кулі технічного виконавця, і генсек дістав довгоочікувані підстави для розгортання масового терору.\nЗа півтора десятка років партійно-радянські функціонери й усі громадяни країни звикли до виборчих процедур, у результаті яких «мерзотники-комуністи» входили у владу\n5 грудня газета «Правда» опублікувала датовану днем смерті Кірова постанову ЦВК СРСР про внесення змін до чинних карно-процесуальних кодексів. Справи про акти терору проти представників влади мали розслідуватися впродовж не більш як 10 днів. Передані в суд справи повинні були розглядатися без участі сторін, а вирок про вищу міру покарання мусив виконуватися негайно. Зміни в законодавстві забезпечували технічну можливість чинити терор у небачених масштабах.\nПолітичні передумови для розгортання терору були забезпечені в січні 1935-го закритим листом ЦК ВКП(б) до місцевих партійних організацій «Уроки подій, пов’язаних зі злодійським вбивством С. М. Кірова». Незгода з курсом ЦК ВКП(б) кваліфікувалася в ньому як виступ ворога народу. Керівників, які не реагували на «антирадянські виступи» належним чином, ЦК ВКП(б) таврував як дворушників, що підлягали арешту та ізоляції.\nОтже, виникла можливість зачистки, тобто спорожнення роками наповнюваних чекістських картотек. У них нагромаджувалися відомості про інакодумців, виявлені мережею інформаторів. Ішлося також про знешкодження нелояльних працівників компартійно-радянського апарату (передусім так званої лєнінської гвардії).\nЧому разове вилучення «ворогів народу» із суспільного життя припало саме на 1937 рік? Щоб зрозуміти це, потрібно пов’язати ухвалені закони з подіями в ньому, які могли полегшити здійснення репресій, тобто забезпечити активну участь у них компартійно-радянського апарату. Сталін не міг керувати країною, спираючись тільки на підтримку органів державної безпеки.\nЯ побачив зв’язок Великого терору із заходами, які передували оголошенню соціалізму побудованим. Таке оголошення не могло прокламуватися тільки на підставі успіхів в економічному та культурному житті. Вимагалося, щоб народ відчув вагомі зрушення і в суспільно-політичному.\nЩоб зрозуміти хід подій, треба зупинитися на характеристиці створеної Лєніним політичної системи, яка проіснувала практично в недоторканому вигляді аж до конституційної реформи 1988-го. Лєнін винайшов формулу влади, здатну поєднати структуровані спільноти, якою була його партія, з неструктурованими — класом і суспільством. Як зв’язка були використані ради — самоврядні організації страйкуючого пролетаріату, які вперше з’явилися в Росії під час революції 1905–1907 років. Завдання, за Лєніним, полягало в тому, щоб зв’язати ради з партією більшовиків і перетворити їх за її допомогою з розпорошених по всій країні самодіяльних організацій на представницький орган державної влади. Вимагалося, з одного боку, організаційно відділити ради від партії більшовиків, з другого — забезпечити безроздільний контроль останньої за радянським урядом та органами влади на місцях. Це означало, що більшовики мали витіснити з рад конкуруючі політичні сили й наповнити їх членами своєї партії та співчуваючими їм безпартійними депутатами.\nТоді партія більшовиків починала існувати у двох формах: як політична сила, що здійснювала під прикриттям маскувального терміна «диктатура пролетаріату» власну диктатуру, та як ради, що мали вагомі управлінські функції, але не були окремою політичною силою. Хто мав керувати партією, а через нею державою-комуною, як висловлювався Лєнін? Відповідь однозначна: вожді. На відміну від інших політсил в основу будови партії більшовиків закладався принцип «демократичного централізму». Партійна маса мусила беззастережно коритися своїм вождям. Перетворившись після жовтневого перевороту на урядову партію, більшовики за допомогою негайно створеної організації чекістів вичистили з рад представників інших політсил. Перелившись у ради й називаючи власну диктаторську владу радянською та робітничо-селянською, партія Лєніна дістала можливість заглибитися в народні низи.\nЗавдяки розмежуванню функцій партія більшовиків зберігала політичне керівництво, але звільнялася від відповідальності за повсякденні справи. Ради були позбавлені політичного впливу, але на них покладалися в повному обсязі розпорядчі функції. Термін «радянська влада» однаковою мірою стосувався обох частин владного тандему. У назві цієї влади не знайшлося місця для партії, так само як не знайшлося їй місця в перших радянських конституціях. Ради перетворилися на всепроникну та всеохопну силу, але тільки тому, що були зрощені з партією.\nСвоєю компартійною частиною тандем влади був повернутий до членів партії. Через її будову на засадах «демократичного централізму» вожді не залежали від вибору рядових партійців, хоч останні регулярно обирали керівні органи відповідно до статутних вимог. Своєю радянською частиною тандем був повернутий до народу. Населення країни не тільки обирало персональний склад радянських органів, а й наділялося цілком реальними управлінськими або контрольними функціями. У народності такої влади важко було сумніватися ще й тому, що керівні кадри вона брала з народних низів.\nРішення, які ухвалювали партійні комітети, проводилися в життя саме тому, що повноважні представники радянської гілки влади були членами партії й підпорядковувалися залізній дисципліні. Інакше кажучи, узурпація владних функцій рад відтворювалася під час кожного їх персонального оновлення, яке залежало від виборців. Тому вибори в радянські органи влади завжди були для партії справою величезного значення. Щоб утримати контроль над державою, запроваджувалися відповідні виборчі процедури.\n«Соціалістичне будівництво» було передусім експропріацією приватної власності членів суспільства державою «диктатури пролетаріату». Це означало, що більшовики могли знайти підтримку тільки в позбавлених власності пролетарів міста та села. Вибори до рад не могли бути рівними. Якщо в Росії робітники мали п’ятикратну перевагу в нормах представництва порівняно із селянами, то в Україні під час виборчої кампанії 1919 року і в робітників, і селян було вдесятеро менше представництво порівняно з червоноармійцями. Пояснення треба шукати в тому, що відрізняло українських селян і робітників від червоноармійців: перші були місцевими, а другі переважно прийшлими. Представники «чужих класів» (непмани, селяни-власники, кустарі та ін.) узагалі позбавлялися права голосу.\nВ умовах репресій майже не знаходилося сміливців, які наважилися б скористатися кабінкою для таємного голосування, щоб викреслити прізвище кандидата від «блоку комуністів і безпартійних»\nВиборчими одиницями були підприємства, установи, військові частини, навчальні заклади. Кандидатури на обрання пропонувалися від імені партійних або профспілкових організацій. Спосіб голосування був відкритим. Людей, які бажали зробити власний вибір, можна було привести до тями різноманітними способами: впливом місцевого начальства, загрозою позбавлення права голосу тощо.\nПрямі вибори проводилися тільки до місцевих рад. Усі з’їзди рад — від районних до Всесоюзного — формувалися з депутатів місцевих рад. Над списками членів виконавчих комітетів усіх рівнів аж до ЦВК СРСР ретельно працювали секретарі парткомів відповідного рівня.\nТехнологія виборчих кампаній не була таємницею. У летючці, яку підпільна організація есерів поширювала серед робітників Дніпропетровська в січні 1929 року, знаходимо такі рядки: «Більшовики нав’язали нам відкрите голосування у виборах у ради. Та невже можемо ми обирати вільно, коли обираємо відкрито? Хто насмілиться на очах осередкових князьків голосувати за чесного безпартійного або підняти руку проти мерзотника-комуніста, якщо останній виставлений осередком?».\nЗа півтора десятка років партійно-радянські функціонери й усі громадяни країни звикли до виборчих процедур, у результаті яких «мерзотники-комуністи» входили у владу. Аж раптом секретар президії ВЦВК Авєль Єнукідзе 29 травня 1934-го звернувся в політбюро ЦК ВКП(б) із пропозицією включити до порядку денного VII з’їзду рад доповідь про зміни та доповнення до Конституції СРСР. Пропозиція була схвалена, а зміст змін доручалося розробити самому Єнукідзе. Те, що ініціатором такого звернення був не він, встановлюється за його супровідним листом Сталіну від 10 січня 1935 року до записки з обґрунтуванням ідеї ліквідації багатоступеневості виборів: «Грунтуючись на Ваших вказівках про своєчасність переходу до прямих виборів в органи радянської влади (від райвиконкомів до ЦВК СРСР), представляю на обговорення ЦК наступну записку».\nПередаючи записку Єнукідзе в політбюро ЦК, Сталін сформулював радикальніші пропозиції в конституційному питанні. «На мою думку, — писав він, — справа з Конституцією Союзу РСР складніша, ніж це може здатися на перший погляд. По-перше, систему виборів треба змінювати не тільки в розумінні знищення її багатоступеневості. Її треба змінювати ще й у розумінні заміни відкритого голосування закритим (таємним) голосуванням».\nПропозиції Сталіна означали відмову від радянської системи виборів і перехід до іншої, яку раніше називали «буржуазною». У всіх на пам’яті лишалися «буржуазні» вибори до Установчих зборів, що відбулися вже після жовтневого перевороту 1917 року. Більшовики з тріском програли і, щоб утриматися при владі, розігнали депутатів. Аж раптом відповідно до сталінських вказівок пленум ЦК ВКП(б) 1 лютого 1935-го зобов’язав з’їзд рад СРСР змінити Конституцію в напрямі «дальшої демократизації виборчої системи в розумінні заміни не зовсім рівних виборів рівними, багатоступеневих — прямими, відкритих — закритими». 5 лютого VII з’їзд рад СРСР прийняв без зауважень цю формулу й постановив провести чергові вибори до органів радянської влади на основі нової виборчої системи. 7 лютого ВЦВК сформував комісію для розробки нової Конституції СРСР. Генсек мав намір зробити Основний закон найпрогресивнішим, узявши за зразок Конституцію Швейцарії — країни з давніми демократичними традиціями.\nОпрацювання проекту нової Конституції СРСР, а потім його всенародне обговорення відбувалися під акомпанемент кампанії боротьби з «ворогами народу». Партійно-радянські функціонери опинилися між двох вогнів. Їм загрожували, з одного боку, органи державної безпеки, які перебували під цілковитим контролем Сталіна, а з другого — вибори з висуванням альтернативних кандидатур. Сталін відкритим текстом розтлумачив номенклатурі перспективу таких виборів у бесіді з головою американського газетного об’єднання Роєм Говардом: «Наша нова виборча система підтягне всі установи та організації, змусить їх поліпшити свою роботу. Загальні, рівні, прямі й таємні вибори в СРСР будуть батогом у руках населення проти погано працюючих органів влади. Виборчі списки виставлятимуться не тільки комуністичною партією, а й усілякими громадськими організаціями. А таких у нас сотні». Політбюро ЦК ВКП(б) 27 серпня 1937 року затвердило зразок бюлетеня з такою вказівкою: «Залиште у виборчому бюлетені прізвище ОДНОГО кандидата, за якого ви голосуєте, інших викресліть».\nЩоб дістати підтримку компартійно-радянського апарату, Сталін поставив його представників перед загрозою втрати влади. Тільки він, контролюючи органи державної безпеки, міг відвернути загрозу появи на всіх щаблях радянського апарату нових людей. Розуміючи це, апаратники мали згуртуватися довкола генсека й разом зустріти загрозу, яка виходила від нової Конституції СРСР. Кожен розумів, що допомога органів держбезпеки в проведенні виборів могла здійснюватися у звичних для чекістів формах — через розгортання терору. Тому Сталін дістав від них карт-бланш на репресії в будь-яких масштабах. Ті, хто не погоджувався діяти запрограмовано в створеній генсеком ситуації, мали згоріти у вогні терору.\nКонституція + чистка\n5 грудня 1936 року, коли надзвичайний VIII з’їзд рад затвердив Конституцію, було оголошено, що вибори до Верховної Ради СРСР заплановано на «найближчий час». Однак вони відбулися тільки 12 грудня 1937-го. Річна відстрочка була потрібна, щоб залякати виборців масовим терором. Вони мусили обирати до парламенту тільки запропонованих парткомами перевірених людей.\nПеред виборами було покладено край розмовам про висування альтернативних кандидатур. Виборчі комісії мусили реєструвати тільки одного кандидата на кожне депутатське місце, а саме від так званого блоку комуністів і безпартійних. Сама думка про висунення незалежного від влади кандидата оголошувалася антирадянською.\nПід час вільних виборів навіть у випадку, коли бюлетень містить тільки одне прізвище, виборець зобов’язаний висловити ставлення до кандидата в письмовій формі, тобто викреслити одне слово в альтернативній парі слів (наприклад, згодний — незгодний). Однак організатори «волевиявлення» підступно спростили текст бюлетеня: на ньому друкувалося тільки прізвище кандидата та назва колективу, який його висунув. За таких умов схвальне ставлення до кандидатури виключало необхідність письмової фіксації. Тобто потреба робити які-небудь позначки в бюлетені відпадала. Заходити в кабінку для таємного голосування треба було лише тим, хто мав намір викреслити прізвище кандидата від блоку комуністів і безпартійних. Виборці потрапляли в розпорядження величезної армії агітаторів, яка рекрутувалася за виробничою ознакою з їхнього середовища. Виробничий підхід до формування агітаторських колективів дисциплінував їх, оскільки на підприємствах і в установах усі перебували в економічній залежності від держави. Залежними від держави виборці стали й на селі, тому що працювали в державних радгоспах або одержавлених колгоспах. Агітатор особисто відповідав за те, щоб усі його «підопічні» проголосували.\nЩоб проголосували вони належним чином, відповідали вже не агітатори. Перше слово у створенні атмосфери всесоюзного «одобрямсу» переходило до органів державної безпеки. У ході терористичних кампаній, які змінювали одна одну, сотні тисяч людей було знищено фізично, а десятки мільйонів морально, через примушування до співпраці з органами держбезпеки, публічного засудження «ворогів народу», вимушеного надання неправдивих свідчень проти своїх колег, знайомих і навіть рідних. Виборчий бюлетень народу довірили тільки тоді, коли довели його терором до певної кондиції. В умовах репресій майже не знаходилося сміливців, які наважилися б скористатися кабінкою для таємного голосування, щоб викреслити прізвище кандидата від «блоку комуністів і безпартійних».\nвибори радянська Україна Радянський Союз


Розмальовки Машинки та Машини — купити в Україні за низькою ціною | Книгарня “Є”\nКнигарня "Є" / Дитяча література / Розмальовки для дітей / Розмальовки з машинами\nЄ І Т Ф\nРозмальовки Машини та Машинки\nЧарівні розмальовки із секретними в...\nВодяні розмальовки з секретом. Бето...\nПерші розмальовки малюка. Тачки\nВодяні розмальовки з секретом. Літа...\nРозмальовка. Тачки (з наліпками все...\nВодяні розмальовки з секретом. Трол...\nЯк відомо, машинки – найкращі друзі хлопчиків. Взагалі, тема симбіозу автомобілів і чоловічої статі дуже велика, може в чомусь перебільшена, але дуже точно передає дійсність. Техніка взагалі і машини зокрема давно стали не лише побутовою необхідністю, а й предметами літературних сюжетів. Звідси й розмальовки для дітей на тему авто. Немає сумніву, що вони завжди будуть у тренді та користуватимуться шаленим попитом.\nПопулярність розмальовок із машинами\nСпецмашина, пожежна машина, швидка допомога… Безсумнівно, вони будуть цікаві і малюкові, і дорослішій дитині. Розмальовки з машинами у даному разі відіграють розвиваючу роль. Діти дізнаються, які бувають автомобілі, які функції виконують, чим відрізняються один від одного. Саме в цьому віці дитина може мріяти про професію шофера, пожежника, оператора машини тощо. Звичайно, далеко не завжди подібні мрії втілюються в дорослій реальності, але вони допомагають розширювати світогляд і набувати нових знань.\nРозмальовка з машиною – це завжди простір для креативу, фантазії, вигадки. Яким кольором зобразити автомобіль? Які існують марки машин? Цілком можливо, що таке видання найкраще вивчати разом із дорослим членом сім'ї, який сам добре розуміється на автомобілях.\nРозмальовки з машинками у нашому магазині\nЯк розібратися в великій кількості видань? Яку розмальовку найкраще вибрати? Із цим допоможе наш магазин. Пропонуємо вам наступний перелік:\n«Чудові фарби. Транспорт»;\n«Малюємо та клеїмо. Транспорт»;\n«Розмальовки з оченятами. Веселі машинки»;\n«Розмальовки. Наклейки. Загадки»;\n«Розмальовка з наліпками. Трансформери. Бамблбі»;\n« Водяні розмальовки з секретом. Тролейбус»;\n«Велика розмальовка для гуаші та акварелі. Машинки»;\n«Чарівні розмальовки із секретними візерунками. Будівельні машини».\nЯк бачимо, асортимент відрізняється і за специфікою самого розфарбовування, і оформлення. Окремі видання стосуються мультиплікаційних персонажів, інші мають суто розвиваючу функцію. Загалом дитина обов'язково буде в захваті від такого презенту.\nДе ж купити розмальовки з машинками?\nБезперечно, покупець може загубитися в асортименті розмальовок. З вибором допоможе сайт нашої мережі магазинів «Книгарня «Є»». Зручне оформлення, багатство самих видань, постійні знижки. Упевнені, що ви обов'язково оціните наш магазин, знайдете щось до смаку і неодноразово до нас повертатиметеся за новими та новими книгами!


Різдвяні традиції публічних ніжинців | Нежатин Різдвяні традиції публічних ніжинців – Нежатин\nКажуть, що «Різдво – це не час, коли ти відкриваєш подарунки, це час, коли ти повинен відкрити своє серце». А деякі знані у Ніжині люди відкрили нам особливості свого святкування…\nЮлія Нестеренко «Пані-Ніжина 2016»\nРаніше святкували Різдво у моєї мами в Прилуках, та в сестри на Прилуччині. Ніні побудували свій будинок, він великий з просторою кухнею. Тож, цього річ на Різдво зберемо всіх свої похресників (моїх та чоловіка) на святкову вечерю. Щодо страв, то готуватиму традиційно 12. На жаль,старовинних рецептів, які б передалися мені від бабусь, чи мами – не маю, але маю кумів із Закарпаття, тож, можливо, візьму щось звідти. Але все ж намагатимусь створювати своє, аби передати своїм дітям.\nПетро Лабузький, директор КП «НУВКГ»\nГоловне правило Різдва – бути разом у родині і прагнути до єднання та єдності в країні. На це Велике свято з’їжджаються син з невісткою, дочка із зятем та онучка. Обов’язково йдемо до церкви. А головна страва на столі – кутя, яку готує моя дружина та мама. До речі, оберегом родинних традицій є моя мама (1937 р.н) Параска Михайлівна. Вона родом з с. Томашівки, нині живе з нами.\nСтаніслав Крапивянський, начальником управління освітиНіжинської міської ради.\nМоя дружина – хрещена мати. Тож ми по черзі ходимо в гості, як то кажуть, по – кумах: рік у нас святкуємо Різдво, два наступні – в одних кумів, а потім в інших. І так вже 16 років поспіль. На саме Різдво до церкви не ходжу, або перед, або після…На столі 12 страв – то, традиція. Їх приготування – то «царина» та обов’язок дружини. А в переддень свята хочу побажати усім миру, злагоди та здоров’я.\nАнтоніна Купрій, заступник начальника управління культури та туризму Ніжинської міської ради\nТрадиції приготування куті пані Антоніна зберігає зі Рівненської області. Звідки сама родом, (авт.). У родині Купрійсвяткують Різдво: по-ніжинськи, або ж по-рівницьки (коли їде на малу батьківщину). Вона розповідає : «Цього річ на Різдво до мене приїхала мама. На столі буде, за традицією, 12 пісних страв. Кутя обов’язкова: з родзинками, волоськими горіхами, медом, і маком. ЇЇ ставимо 6 ввечері на покуті, на святкову скатертину. Ще з дитинства запам’яталося: тріскучі морози, гармошка, яскрава зірка, український одяг та 20-25 чоловік колядувальників одночасно заходять до хати. Хата на святвечір не закривалася, усім були раді…»\nВійськовий комісар Ніжинського об’єднаного міського військового комісаріату майор В.М. Якущенко\n– Святкуємо Різдво у родині, так, як усі українці. Колядувальників кожен рік повна хата. Дружина готує 12 страв. А от у 2015 році довелося святкувати Новий рік та Різдво у зоні АТО. Але там ніхто не падав духом. Чекали першу зірку. Хлопці – кухарі приготували святкові оселедці під шубою. У мене є навіть фото: 41 батальйон під час святкувань. З “Олів’є” та подарунками до нас приїжджали й волонтери…Користуючись нагодою, вітаю усіх з Різдвом. Зичу миру, доброти в серцях, сімейного затишку та цінуйте, те що маєте.\nРіздво – це родинне свято, як і Новий рік. Раніше, коли були живі батьки, їздив на свята до них. Пам’ятаю, як в дитинстві 6 січня увечері виходив на вулицю та чекав на першу зірку, як тільки вона з’являлася в небі, забігав до хати та сповіщав про це батьків, після чого родиною сідали до святкового столу. Нині ж теж слідуємо традицій. Дружина притримується усіх кулінарних особливостей, у приготуванні святкових страв використовує відповідні народознавчі довідники. А для колядвальників у нас завжди відкриті двері, бо я вважаю, що якщо щиро колядують, то додається в хату та родину краплинки щастя та благополуччя.\nДиректор «Ніжинської дитячої хореографічної школи» , заслужений працівник культури України, відмінник освіти України Галина Тимошенко\nГалина Львівна каже, що з дитинства пам’ятає, як на Різдво носила хрещеній матері вечерю, (ав.) А нині вона розповідає : «Збираємось родиною. Готуємо святкові страви, та чекаємо колядувальників. А в нашій хаті їх завжди багато: дітки з мікрорайону та вихованці хореографічної школи. Колективом готували колядки та вирушаємо до Карпат на конкурс, аби там зазвучали святкові пісні у виконанні ніжинських талантів. Тож вітаю ніжинців та бажаю здоров’я та миру в Україні, в Ніжині та в серцях кожного.


Трикімнатні квартири в Тернополі на Східному масиві - 3-кімнатні квартири Тернопіль Східний - АН «Хатинка»\n3-кімнатні квартири на Східному масиві\n20967 3 кім. Тернопіль Східний Малишка 2 5 75 ремонт чешка цегла 27.09.2018 деталі\n21295 3 кім. Тернопіль Східний Данила Галицького 1 5 79 відмінний 70-х років забудови цегла 20.09.2018 деталі\n5773 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 5 5 50 жилий хрущовка панель 19.04.2019 22 500 450 деталі\n25428 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 2 5 54 потребує ремонту хрущовка панель 08.04.2019 23 000 426 деталі\n25330 3 кім. Тернопіль Східний Героїв Крут 2 5 61 жилий 70-х років забудови панель 18.03.2019 24 100 396 деталі\n22522 3 кім. Тернопіль Східний Данила Галицького 4 5 60 потребує ремонту хрущовка панель 24.04.2019 24 500 409 деталі\n8031 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 5 5 62 ремонт хрущовка панель 19.04.2019 25 500 412 деталі\n4091 3 кім. Тернопіль Східний Протасевича 5 5 60 косметичний ремонт чешка цегла 26.07.2018 27 000 450 деталі\n23715 3 кім. Тернопіль Східний Слівенська 4 5 61 жилий 70-х років забудови панель 12.05.2018 27 000 443 деталі\n23737 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 1 5 70 жилий хрущовка панель 17.05.2018 27 000 386 деталі\n24037 3 кім. Тернопіль Східний Слівенська 3 5 59 задовільний хрущовка цегла 02.12.2018 27 000 458 деталі\n24804 3 кім. Тернопіль Східний Лесі Українки 1 5 66 жилий хрущовка панель 02.12.2018 27 400 416 деталі\n24742 3 кім. Тернопіль Східний Довженка 2 5 55 звичайний хрущовка панель 20.11.2018 28 000 510 деталі\n22125 3 кім. Тернопіль Східний Данила Галицького 1 5 60 відмінний хрущовка цегла 22.11.2018 28 000 467 деталі\n6142 3 кім. Тернопіль Східний Данила Галицького 4 5 49 хороший хрущовка панель 20.07.2018 28 000 572 деталі\n18046 3 кім. Тернопіль Східний Слівенська 4 5 61 звичайний хрущовка панель 07.10.2018 28 000 460 деталі\n14810 3 кім. Тернопіль Східний Савури 1 5 61 хороший 80-х років забудови цегла 19.03.2019 29 000 476 деталі\n8110 3 кім. Тернопіль Східний Лесі Українки 5 5 57 ремонт (частково) хрущовка панель 26.06.2018 29 000 509 деталі\n10810 3 кім. Тернопіль Східний Героїв Крут 2 5 58 косметичний ремонт хрущовка цегла 19.03.2019 29 000 500 деталі\n20925 3 кім. Тернопіль Східний Протасевича 8 9 64 потребує ремонту нового планування панель 25.01.2019 29 000 454 деталі\n24900 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 1 5 56 потребує ремонту хрущовка цегла 17.12.2018 29 600 529 деталі\n24922 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 3 5 48 відмінний хрущовка панель 19.03.2019 30 000 625 деталі\n21845 3 кім. Тернопіль Східний Данила Галицького 4 5 48 відмінний хрущовка панель 01.01.2019 32 000 667 деталі\n24012 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 1 5 56 задовільний хрущовка панель 22.11.2018 33 000 590 деталі\n25256 3 кім. Тернопіль Східний Протасевича 2 9 64 хороший 70-х років забудови цегла 24.04.2019 34 500 540 деталі\n24843 3 кім. Тернопіль Східний Дорошенка 5 5 61 хороший чешка цегла 16.12.2018 34 900 573 деталі\n25090 3 кім. Тернопіль Східний Довженка 5 5 60 хороший чешка цегла 04.02.2019 35 000 584 деталі\n24307 3 кім. Тернопіль Східний Протасевича 2 5 58 жилий чешка цегла 04.09.2018 36 000 621 деталі\n24487 3 кім. Тернопіль Східний Данила Галицького 1 5 60 задовільний хрущовка цегла 08.10.2018 36 000 600 деталі\n22546 3 кім. Тернопіль Східний Данила Галицького 1 5 60 задовільний хрущовка цегла 16.12.2018 36 000 600 деталі\n25436 3 кім. Тернопіль Східний Слівенська 5 5 59 хороший хрущовка панель 14.04.2019 37 500 636 деталі\n24466 3 кім. Тернопіль Східний Дорошенка 5 5 60 відмінний цегла 02.11.2018 37 800 630 деталі\n24066 3 кім. Тернопіль Східний Протасевича 1 9 65 відмінний 90-х років забудови панель 18.07.2018 39 900 614 деталі\n17941 3 кім. Тернопіль Східний Лесі Українки 5 9 80 жилий нового планування цегла 25.11.2018 40 500 507 деталі\n1142 3 кім. Тернопіль Східний Лесі Українки 4 5 60 жилий хрущовка панель 19.07.2018 42 000 700 деталі\n24639 3 кім. Тернопіль Східний Савури 2 5 64 жилий чешка цегла 07.02.2019 42 000 657 деталі\n24717 3 кім. Тернопіль Східний Довженка 1 11 86 сирий новобудова цегла 08.11.2018 42 000 489 деталі\n24981 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 1 5 80 євроремонт цегла 15.01.2019 44 000 550 деталі\n25506 3 кім. Тернопіль Східний Героїв Крут 3 5 57 євроремонт хрущовка цегла 24.04.2019 44 000 772 деталі\n24388 3 кім. Тернопіль Східний Довженка 1 9 77 сирий новобудова цегла 20.09.2018 45 000 585 деталі\n24215 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 9 10 88 сирий новобудова моноліт 02.04.2019 45 000 512 деталі\n25408 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 9 10 82 сирий новобудова моноліт 15.04.2019 45 500 555 деталі\n25404 3 кім. Тернопіль Східний Польового 9 10 79 сирий новобудова цегла 03.04.2019 46 000 583 деталі\n25397 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 1 10 84 сирий новобудова цегла 01.04.2019 47 000 560 деталі\n24480 3 кім. Тернопіль Східний Савури 3 5 64 відмінний чешка цегла 08.10.2018 47 000 735 деталі\n23756 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 4 10 83 сирий новобудова моноліт + блоки 02.04.2019 49 000 591 деталі\n22197 3 кім. Тернопіль Східний Савури 3 5 64 відмінний чешка цегла 18.07.2018 49 000 766 деталі\n20973 3 кім. Тернопіль Східний Лесі Українки 1 9 67 ремонт нового планування цегла 02.07.2018 50 000 747 деталі\n21286 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 1 9 84 сирий новобудова цегла 02.04.2019 50 000 596 деталі\n23694 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 1 9 79 сирий новобудова цегла 07.05.2018 55 500 703 деталі\n11080 3 кім. Тернопіль Східний Протасевича 2 5 86 євроремонт нового планування цегла 19.04.2019 72 000 838 деталі\n21823 3 кім. Тернопіль Східний Протасевича 2 6 107 євроремонт новобудова цегла 27.02.2019 72 000 673 деталі\n24162 3 кім. Тернопіль Східний Довженка 1 10 76 євроремонт новобудова цегла 10.08.2018 74 000 974 деталі\n23765 3 кім. Тернопіль Східний Чайковського 1 9 100 відмінний новобудова цегла 04.03.2019 75 000 750 деталі\n24601 3 кім. Тернопіль Східний Чайковського 6 7 102 євроремонт 2000-х років забудови цегла 04.03.2019 80 000 785 деталі\n22490 3 кім. Тернопіль Східний Довженка 5 10 85 дизайнерський ремонт новобудова цегла 04.03.2019 85 000 1 000 деталі\n18130 3 кім. Тернопіль Східний Чайковського 6 7 95 дизайнерський ремонт новобудова цегла 28.01.2019 85 000 895 деталі\n24261 3 кім. Тернопіль Східний Бандери 6 9 111 відмінний новобудова цегла 19.04.2019 93 000 838 деталі


Андрій Коболєв - біографія, фото, останні новини - ПАРЛАМЕНТ.UA\nКолишній голова правління НАК "Нафтогаз України"\nНа чолі "Нафтогазу": досягнення та провали\nКоболєв Андрій – український підприємець, топменеджер, керівник "Нафтогазу України" до 28 квітня 2021 року, отримувач рекордної в історії України премії.\nНародився 16 серпня 1979 році у м. Києві.\n2000 рік – закінчив Інститут міжнародних відносин при Київському університеті імені Т. Г. Шевченка, де отримав ступінь магістра міжнародних економічних відносин.\nБатько — Коболєв Володимир Павлович, відомий вчений-геофізик, доктор геологічних наук, професор, автор 245 наукових праць. З дружиною розлучений.\nМати – Наталя Коболєва, понад десять років проживає у США.\nАндрій Коболєв розлучився у 2017 році. Колишня дружина – Зоряна Коболєва. Були у шлюбі з 2003 року, в родині народилось троє дочок.\nУ 1999-2002 роках – працював в українському підрозділі міжнародної консалтингової й аудиторської компанії PricewaterhouseCoopers (PwC) консультантом з питань управління, спеціалізуючись в питаннях стратегічного управління та корпоративних перетворень. PwC одна з провідних аудиторських компаній світу, входить у четвірку найавторитетніших фірм цієї галузі. Сюди ж роком раніше влаштувався Юрій Вітренко, з яким в Андрія склались тривалі дружні та ділові відносини.\n2002 рік — перейшов на роботу в НАК "Нафтогаз України", починав з посади головного спеціаліста департаменту економіки та цінової політики. Одночасно з ним в "Нафтогаз" перейшов і Юрій Вітренко.\nАндрій Коболєв та Юрій Вітренко (фото: Facebook)\nЗ 2006 по 2007 рік Коболєв обіймав посаду директора департаменту корпоративних фінансів та цінової політики.\nУ 2008-2010 роках — радник голови правління компанії НАК "Нафтогаз України" Олега Дубини.\nНа останніх двох посадах брав участь у численних переговорах з ВАТ "Газпром". Впродовж 2004-2010 років координував процес залучення кредитних коштів від міжнародних банків на суму близько 2 млрд доларів. Під час роботи в НАК "Нафтогаз" займався реструктуризацією зовнішнього боргу компанії, пропонуючи формально обміняти єврооблігації та інші зобов'язання на нові єврооблігації.\nЗ 2010 року — співвласник та радник в інвестиційній компанії "AYA Capital". Цей офшор вони з Юрієм Вітренком створили ще у 2006 році, а згодом зареєстрували і клон компанії "AYA Securities" для роботи в Україні. Вітренко раніше покинув роботу в "Нафтогазі" і став генеральним директором нової фірми.\nУ березні 2014 року Андрій Коболєв був призначений головою правління НАК "Нафтогаз України" замість Євгена Бакуліна. Він одразу підтягнув свого товариша Юрія Вітренка на посаду директора з розвитку бізнесу, а через кілька років призначив його виконавчим директором НАК "Нафтогаз України".\nКоболєв Андрій (фото: Facebook)\n"Нафтогаз" було реорганізовано в успішне прибуткове підприємство. Нове керівництво компанії зуміло забезпечити перемогу в міжнародних судах над "Газпромом", наростити видобуток вітчизняного газу.\nПроте з 2020 року ситуація в "Нафтогазі" погіршилась. Через загострення конфлікту компанію покинув Юрій Вітренко, який одразу ж став головним критиком Коболєва.\n28 квітня 2021 року Кабмін визнав незадовільною роботу наглядової ради та правління "Нафтогазу", припинив повноваження наглядової ради та звільнив з посади голову правління Андрія Коболєва. На його місце був призначений Юрій Вітренко.\nАндрій Коболєв очолив "Нафтогаз" у березні 2014 року. Компанія була в надзвичайно скрутному становищі – збитки понад 85 млрд гривень, залежність від постачання російського газу, невигідний контракт на поставку блакитного палива за принципом "бери або плати".\nНова команда Андрія Коболєва зуміла радикально змінити ситуацію і вивести компанію на провідні позиції (не лише в Україні) по багатьох показниках.\nНайперше, було припинено дію ганебної угоди з "Газпромом" і Україна нарешті позбавилась залежності від російського газу.\nПідписані угоди на поставку "реверсного" газу з Європи забезпечили усі потреби країни у паливі.\nБуло проведено реформу корпоративного управління, що унеможливила політичне корупційне втручання в управління компанією, запроваджено функцію внутрішнього аудиту та фінансового контролю.\nЗ 2014 року регулярно оприлюднюється перевірена аудитором фінансова звітність.\nКомпанія стала однією з перших учасників системи електронних закупок ProZorro.\nПеремогою завершився судовий позов до "Газпрому" по транзиту та стосовно ціни на російський газ для України. Газпром зобов'язаний виплатити Нафтогазу 2,56 млрд доларів.\nСаме за правління Коболєва державна газовидобувна компанія стала прибутковою, але ціною цього стало підвищення ціни на газ для промисловості та з другої половини 2021 року для населення.\nЗ отримувача дотацій "Нафтогаз" став одним з найбільших платників податків, що, як казав Коболєв, забезпечувало кожну сьому гривню надходжень до бюджету. Так компанія сплатила у 2018 році – 136,5 млрд грн, у 2019 році – 120,3 млрд грн, у 2020 році – 141,5 млрд грн.\nНа внутрішньому газовому ринку було покладено край корупційним діям компанії Фірташа "Регіональна газова компанія", що роками спекулювала державним газом.\nПісля різкої критики за шалені премії Коболєв зумів поліпшити власний імідж, пообіцявши перерахувати всю зарплату за 2019 рік у три благодійні фонди.\nЩодо провалів, то їх теж вистачало. Багато чого з обіцяного Коболєвим реалізувати не вдалось.\nКомпанії не вдалось забезпечити потреби країни газом власного видобутку. А голова правління навіть переконував, що до кінця 2020 року Україна може стати експортером газу.\nКерівництву "Нафтогазу" так і не вдалось здійснити обіцяний вихід компанії на первинне публічне розміщення та продаж акцій (ІРО).\nУ контракті Коболєва є пункт щодо забезпечення збільшення власного видобутку газу. Проте цього не сталось, а у 2019 році вже спостерігалось падіння на 1,4% у порівнянні з 2018 роком.\nУ 2020 році, через кризу, пандемію, борги за поставлений газ і встановлені урядом низькі ціни у "Нафтогазі" вперше після 2015 року зафіксовані збитки. Хоча це і наслідок об’єктивних причин (в тому числі виведення з підпорядкування НАК прибуткової газотранспортної системи), неприємний факт істотно зіпсував імідж Коболєва.\nЩе бувши на посаді виконавчого директора "Нафтогазу" Юрій Вітренко оприлюднив документ, у якому звинуватив безпосередньо голову правління в тому, що організаційна трансформація компанії суттєво відстає від прийнятих планів та графіків, і це закінчиться "серйозним дефіцитом грошових коштів у 2020 році, який буде викликаний відсутністю доходів від транзиту газу". Так і сталось.\nЦі негативні фактори дали уряду формальні підстави піти на порушення закону та звільнити Коболєва з посади.\nПерший гучний скандал спіткав Коболєва у 2015 році, коли він намагався повернути "Укрнафту" від Ігоря Коломойського під контроль держави. Рада навіть прийняла оновлений Закон "Про акціонерні товариства", щоб Коболєв швидше змінив менеджмент Коломойського. Проте керівник "Нафтогазу" незрозуміло зволікав цілих три місяці, і олігарх зумів за цей час вивести в офшор близько 12 млрд грн. По цьому факту ГПУ навіть завела на Коболєва карну справу.\nА незабаром нагодився новий скандал. Виявилось, що керівник НАК не задекларував розкішний котедж біля Київського моря, що коштує понад мільйон доларів. Лише на його обслуговування Коболєв витрачав понад 100 тисяч гривень на рік.\nПроте найбільше збурила суспільство інформація про захмарні зарплати та премії у "Нафтогазі". З’ясувалось, що середньомісячна зарплата у Коболєва понад 2 млн грн. Це розлютило не лише простий люд, а навіть високопосадовців з Грушевського та Банкової. А у 2018 році, після перемоги у Стокгольмському арбітражі, коли в "Нафтогазі" прийняли рішення виділити на премії понад 45 млн доларів, особисто Коболєв отримав 7,9 мільйона доларів і більшість коштів швиденько перевів у США на рахунки своєї матері. У бідній країні, де не вщухає війна, це викликало шквал обурення. Коболєв довго виправдовувався, брав зобов’язання цілий рік віддавати зарплату у благодійні фонди, проте з того часу в суспільстві він став сприйматись як негативний персонаж, нарівні з олігархами та казнокрадами.\nДерждеп США закликав Україну прискорити процес створення Вищої ради правосуддя\nУ Черкаській області діти під час уроку збирали врожай на городі


Хмельницький провів у останню путь спецпризначенця Євгена Андріюка - 0382.ua\nХмельницький провів у останню путь спецпризначенця Євгена Андріюка\nУ Хмельницькому знов жалоба: містяни проводжали у останню путь загиблого Євгена Андріюка, який служив у 8-му окремому полку спеціального призначення. Загинув він ще наприкінці серпня 2014 року під час спроби прорватися з оточення під Іловайськом.\nЗ того часу його рідні не припиняли пошуків і зверталися куди лиш могли.\nТа лише у квітні вони дізналися, що Євген загинув, і похований як невідомий воїн у Запоріжжі. Ідентифікувати тіло вдалося за домогою ДНК-експертизи.\nПопрощатися з бійцем і провести у останню путь прийшли небайдужі містяни, рідні, побратими, представники влади.\n- Вже більше 90 земляків віддали свої життя у цій жахливій війні. Ми вже скоро будемо мати свою Небесну Сотню Воїнів світла. Женя на сході боровся за свою українську землю проти російської армії, а не бойовиків, ЛНР чи ДНР, і віддав за неї життя, - сказав перший заступник голови ОДА Олександр Симчишин.\nПобратими до розмов неохочі: неймовірний жаль не дає говорити. Лише згадують юнака як добру і світлу людину, великого життєлюба та палкого патріота.\nПерепоховають Євгена 25 квітня у рідній Деражні.


В Одарича на 15 грудня інші плани | Вчасно\nАвтор AllaMoroz 01.10.2013 12:33 | Залишити коментар\nОстанній коментар Сергія Одарича щодо недоцільності проведення перевиборів по проблемних округах водночас із виборами міських голів цілого ряду «безголових» міст України вказує, що на 15 грудня 2013 року в нього дещо інші плани, ніж донедавна вважалося.\nПро це написав керівник Агентства стратегічних досліджень Сергій Пасічник у своєму блозі в “Живому Журналі”.\n“Звісно приємно, що екс-мер турбується відсутністю проблемних парламентських округів у Чернівцях, Херсоні та Миколаєві, але незрозуміло чому черкаська громада, як власне і мешканці вищезгаданих обласних центрів, мають чекати доброї волі народних депутатів невизначений час. Тим більше, що в низці районних центрів (типу нашої Кам’янки) вибори призначено і нічого – всі живі-здорові, – пише Сергій Пасічник.\nЗаява Одарича про недоцільність поєднання виборів черкаського міського голови з перевиборами по п’яти округах до Верховної Ради виглядає дещо дивною, адже чи не єдина людина кому би були вигідні мерські вибори 15 грудня – сам Сергій Одарич. Статус-кво влаштовує як нинішню коаліцію «Усі проти Одарича», так і обласне керівництво, оскільки адекватної кандидатури, яку би можна було виставити проти екс-мера наразі немає. Тому або Сергія Олеговича таки настільки втомили судові перипетії, що йому вже не хочеться мерської булави, або він реально розуміє, що на виборчу кампанію зараз не вистачить ресурсів, або він таки буде балотуватись до Верховної Ради України по 194-му мажоритарному виборчому округу.\nОстання версія може мати місце у випадку усвідомлення провладними сценаристами реальності того, що нині реальним переможцем на окрузі є Булатецький. Оскільки чесним шляхом збільшити електоральний врожай Валентини Жуковської за такий проміжок часу майже нереально, то логічно би було відібрати частину голосів Миколи Булатецького. Для цього цілком може бути використано висування Сергія Одарича кандидатом в народні депутати. Адже усунутий із посади міський голова має досить великий відсоток підтримки в місті, крім того депутатський мандат дає певний захист від кримінального переслідування.\nТаким чином, може бути розіграна безпрограшна комбінація у якій Одарич нічим не ризикує. У випадку перемоги Жуковської йому можуть пробачити нелояльність до губернатора і припинити кримінальні переслідування, надати сприяння у відновленні на посаді мера через суд або завдяки проведенні виборів мера в іншу дату, ніж 15 грудня. У разі власної перемоги Сергій Одарич отримує депутатський імунітет, хоча приклад Маркова показує, що це не є абсолютною панацеєю.\nСтаном на сьогодні Одарич просто не готовий повернутись у крісло черкаського міського голови. Немає підтримки депутатів, непідготовлені ресурси, не завершилось розслідування його справ у судах першої та третьої інстанцій. Крім того, участь Одарича у виборах по 194-му округу дасть йому також тимчасову недоторканість, яка йому дуже потрібна для захисту від кримінальних переслідувань. Проте, враховуючи той кадровий і управлінський безлад, який відбувається в Черкаській міській раді та міськвиконкомі, відтягування дати перевиборів міського голови йде тільки на шкоду громаді міста.\nВодночас призначення виборів мера на 15 грудня було би хорошим шансом для опозиційних сил, оскільки в разі висунення ними єдиного опозиційного кандидата вони реально зможуть поборотись за крісло міського голови. Додатковим стимулом для цього є і невизначеність Партії регіонів зі своїм можливим кандидатом в мери та відсутність практичної можливості балотуватись на цю посаду Валентини Жуковської.\nЗатягування «безголового» статусу Черкас призводить лише до погіршення ситуації з управлінням міським господарством, адже давно відомо, що тимчасове керівництво найменше зацікавлене в роботі на перспективу”.\nКатегорії Новини, Перевибори 2013, Політика Теги перевибори міського голови Черкас, перевибори по проблемних округах, Сергій Одарич


петлі дверні Дверна фурнітура ➣ Купить в Аквилон Киев\nДверна фурнітура - петлі дверні\nВіконні і дверні петлі (навіси)\nКомпактні шарнірні і великі декоративні петлі з фігурними пластинами представлені в каталозі Akvilon.ua. Залежно від розміру, вироби застосовуються як фурнітура до дерев'яних дверей і вікнон. Дверні петлі купують для монтажу вхідних і міжкімнатних дверей в квартирах, будинках і приміщеннях нежитлового призначення.\nЯкі купити петлі на двері\nВ асортименті на сайті – дверні петлі брендів FZB, Бемас, Яп та ін.. Ціни на дверні петлі відрізняються, залежно від торгової марки. Також на вартість істотно впливають:\nнаявність і вид антикорозійного покриття;\nскладність моделі виробу.\nПраві і ліві дверні петлі\nВибираючи петлі на двері, важливо уявляти, в яку сторону вони будуть відкриватися. Робоче положення дверей передбачають з урахуванням планування приміщення. Оптимально, щоб вхідні двері відчинялися назовні (за умови, якщо не перекриватимуть прохід сусідам або вихід із тамбуру). Також, не варто розташовувати відчинені двері в положенні, не зручному для користування меблями чи побутовою технікою.\nЯк визначити вид петлі:\nВ нашій країні лівою вважається петля для дверей, що відкривається людиною лівою рукою, на себе. Правою – якщо такий самий рух виконується іншою рукою (ручка на двері зліва).\nЗа європейськими мірками такий спосіб визначення не діє. Все в точності до навпаки. Двері штовхають вперед і з якого боку вона залишається – так і називається петля (ліва або права).\nКрім простих навісів у асортименті нашого інтернет магазину ви знайдете посилені дверні петлі з декоративними елементами:\nстріла (з однією короткою і другою – довгою фігурної площиною);\nстріла двостороння або метелик (із дзеркально схожими складовими деталями);\nковбой (одна частина виходить з іншої, як із рамки);\nхвіртка (деталі розташовані на різній висоті);\nтризуб (металева планка, яка кріпиться до дверей, складається з 3-х стріл і охоплює досить велику площину).\nЗамовити дверні петлі можна в роздріб і оптом. А разом з ними – недорого купити дверні номерки.\nДверні петлі зі складу в Києві\nДля зручності кожного клієнта ми надаємо можливість обирати спосіб отримання та оплати товару. Забрати покупки можна зі складу у Вишневому та Києві, або ж оформити доставку у будь-який куточок України.\nПетля універсальна 100 мм б / к CP хром\nПетля універсальна 100 мм б / к PB золото\nПетля універсальна 100 мм б / к SN сатин\nПетля анодована 110 мм ліва\nПетля анодована 130 мм ліва\nПетля анодована 130 мм права\nПетля анодована 40 мм\nПетля анодована 60 мм\nПетля анодована 70 мм ліва\nПетля анодована 70 мм права\nПетля анодована 85 мм ліва\nПетля анодована 85 мм права\nПетля чорна 110 мм ліва\nПетля чорна 110 мм права\nПетля чорна 130 мм ліва\nПетля чорна 150 мм ліва\nПетля чорна 150 мм права\nПетля чорна 40 мм


Кингстон | Туризм і подорожі\n21:07, 18 Лютого 2019\nФото: Парк національних героїв Фото і опис Парк національних героїв з’явився після надбання Ямайкою незалежності – в 1962 році. Тут можна побачити безліч пам’ятників тим, хто брав активну участь у боротьбі за...\n4:30, 07 Лютого 2019\nФото: Парк Эмансипейшн Фото і опис Парк Эмансипейшн був відкритий в 2002 році і названий на честь 170-річчя святкування відміни рабства на Ямайці. Всюди в парку є присутніми елементи африканської культури – скульптури,...\n16:19, 18 Січня 2019\nФото: Девон Хаус Фото і опис Девон Хаус – прекрасний особняк в колоніальному стилі, був побудований у кінці 19го віки першим чорношкірим мільйонером Ямайки Джорджем Стибелом. Зараз тут розміщується музей, експонати...\n21:23, 20 Вересня 2018\nФото: приходська церква Кінгстона Фото і опис Приходська церква кінгстона була побудована в 1911 році на місці зруйнованого при землетрусі 1907 року попередньої будівлі. Вежа з годинником була додана після Першої...\n11:52, 19 Червня 2018\nФото: Національна галерея Ямайки Фото і опис Національна галерея Ямайки відкрилася для відвідування в 1974 році. Тут можна побачити роботи острівних художників і зарубіжних майстрів, стилизовано-африканские...\n21:41, 02 Квітня 2018\nФото: Методистська церква Кука Фото і опис Перша будівля Методистської церкви Кука була побудована в 1841 році, але загинуло при руйнівному землетрусі 1907 року. Храм відновили в неоготичному стилі з використанням...\n8:21, 11 Березня 2018\nФото: Зоопарк Кингстона Фото і опис Зоопарк був відкритий в Кингстоне в 1961 році. Спочатку це було чисто державне підприємство, але у зв’язку з проблемами фінансування зоопарк був відданий під керівництво...\n9:21, 18 Січня 2018\n19:24, 15 Січня 2017\nФото: Королівський ботанічний сад “Хуп Гарден” Фото і опис Королівський ботанічний сад займає площу більше 80 гектар. Він був заснований в 1873 році майором Річардом Хоупом і носить його ім’я. Тут можна побачити...\nБудинок актора опис, фото – Росія – Сибір: Красноярськ\nАзимовская мечеть опис, фото – Росія – Приволжя: Казань\nНімеччина. Неприступна фортеця Кенигштайн\nГірська наукова стежка Крпачово (Bansky naucny chodnik Krpacovo) опис, фото – Словаччина: Низькі Татры\nНаціональний музей-скарбниця Камакуры (Kamakura Museum of National Treasures) опис, фото – Японія: Камакура\nТури на Родос – кращі варіанти відпочинку на Родосі


Дизайнери створили найбільш «неправильний» сайт в світі - ITsider.com.ua\nДизайнери створили найбільш «неправильний» сайт в світі\nЗазвичай дизайнери роблять все можливе, щоб відвідувач переміщався по сторінках їх ресурсів без проблем. Зрештою, ми ж ніколи не читаємо керівництва з експлуатації того чи іншого сайту.\nУ випадку з дітищем студії Bagaar все вийшло з точністю навпаки. Ентузіасти створили сайт, яким просто неможливо користуватися. Ідея сайту, представленого у вигляді інтерактивної гри, полягає в тому, щоб остаточно заплутати користувача. Всі елементи, включаючи кнопки і навігацію, виконані наперекір усталеним звичкам і правилам.\n«За минулі десять років ми звикли до певних шаблонів дизайну: позицій, квітів, піктограм. Користувачі діють інтуїтивно, сприймаючи 90% інтерфейсу як належне. Але що станеться, якщо все гарненько перемішати? Що, якщо ми відійдемо від усталених правил і зробимо все навпаки? », – кажуть розробники.\nЯк з’ясувалося, вийде справжнє божевілля – ні зрозуміти, ні на наступну сторінку потрапити.\nКористуватися запропонованим дизайнерською студією сайтом і правда складно. Кнопки розташовані не там, де ти їх чекаєш, при створенні пароля включається таймер, після чого потрібно подумати, як закрити спливаюче вікно. Підводних каменів на цьому майданчику предостатньо. А спробувати антипод хорошого дизайну можете за цим посиланням.


АНТИВІКОВИЙ ЗВОЛОЖУЮЧИЙ ФЛЮЇД ДЛЯ МІНІМІЗАЦІЇ ПЕРШИХ ЗМОРШОК - Rilastil\nЗволожує та тонізує шкіру обличчя, запобігає її старінню і діє проти вже сформованих зморшок. Має легку, швидко поглинаючу тексту яка залишає шкіру м’якою і шовковистою. Для нормальної і комбінованої шкіри. Оптимальна основа під макіяж.\nПроти перших зморшокЗ гіалуроновою кислотою і комплексом Micro CareНаносити вранці, а ввечері використовувати живильний крем Rilastil Micrò\nКомплекс Micro Care - з Ектоїном (активний захист) та Біосахаридом Gum-4 (пасивний захист) утворює однорідну плівку на шкірі, яка захищає її від впливу зовнішніх факторів (вітру та диму).\nКераміди та гіалуронова кислота - зволожують, відновлюють та заповнюють шкіру.\nНевелику кількість крему нанесіть на очищену шкіру обличчя і шиї вранці, а ввечері використовуйте живильний крем Rilastil Micrò. Уникати контакту з очима та контуром очей. При потраплянні продукту в очі, ретельно промийте водою. Тримайте подалі від джерела тепла.\nINGREDIENTS: Aqua (Water) • Dimethicone • Diethylhexyl Carbonate • Steareth-2 • Glycerin • Ectoin • PPG-15 Stearyl Ether • Steareth-21 • Cetearyl Alcohol • Isostearyl Avocadate • Simmondsia Chinensis (Jojoba) Butter • Simmondsia Chinensis (Jojoba) Seed Oil • Dimethicone/Vinyl Dimethicone Crosspolymer • Betaine • Panthenol • Tocopheryl Acetate • Sodium Hyaluronate • Biosaccharide Gum-4 • Retinol • Ethyl Linolenate • Ethyl Oleate • Ethyl Linoleate • Squalane • Arginine • Acrylates/Vinyl Isodecanoate Crosspolymer • Cetyl Palmitate • Xanthan Gum • Sodium Lauroyl Lactylate • Pentaerythrityl Tetra-di-t-Butyl Hydroxyhydrocinnamate • Silica • Isoceteth-10 • Butylene Glycol • Pantylene Gycol • Glycine Soja (Soybean) Oil • Ceramide NP • Ceramide AP • Ceramide EOP • Cholesterol • Phytosphingosine • Carbomer • Tocopherol • Acacia Senegal Gum • Propylene Glycol Alginate • Phenoxyethanol • Chlorphenesin • Benzoic Acid • Ethylhexylglycerin • Disodium EDTA • Parfum (Fragrance).


Новини Рівного - чаРівне. Рівненська школярка стала діджеєм - Dj Crystal Girl\n29.11.2017, 19:01 Переглядів: 2640\nВперше у Рівному 10-річна дівчинка закінчила курс навчання у Школі діджеїнгу DJ’s SCHOOL й стала дипломованим юним та наймолодшим ді-джеєм регіону. Нею є Юліаночка Попович, учениця 5-А класу НВК „Школа-Ліцей № 2”.\n- У мережі Facebook з’явилося оголошення від відомого ресторатора Анатолія Лук’янчука, який у своїй групі Catarsis – house of emotion, 3 вересня 2017 року зробив оголошення про пошук дітей ді-джеїв: „ Чи є в Рівне такі? Організуємо дитячі вечірки. Талановиті діти шукаю Вас!)”\nЧитачі вподобали оголошення Анатолія й почалося обговорення. Усім стало довподоби те, що ніщо не зрівняється з енергетикою, яку випромінюють діти. Алла Зражевська (мама Юліани Попович) теж додала коментар такого змісту: „Спробуйте провести кастинг (чи прослуховування) для дітей без вікових обмежень, з найменших до найстарших) думаю результатом будете задоволені й знайдете те, що шукаєте! Адже ідея крутезна!!!\nОсь так й все почалося. До розмови долучився й начальник управління культури й туризму Рівненського міськвиконкому Тарас Максименко, який зауважив: „Щоб такі діти були, треба мати потужне ді-джей середовище. А такого в місті поки немає. Такий рівень може навчити Юрій Юрковський (DJ Woodman)”.\nМаленька дівчинка була найменшою по віку за період навчання у Школі діджеїнгу. 10-річних учнів у Школі ді-джеїв ще не було. Юрій Юрковський (DJ Woodman) погодився на такий експеримент й вчити Юліану, лише через те, що вона має музичні знання, адже навчається у 4 класі Рівненської музичної школи № 1 ім. М.Лисенка, і те що дитина має велике бажання та інтерес почерпнути щось нове та розвиватися в музичному мистецтві.\nЧерез велику зайнятість Юліани, адже окрім навчання у НВК Школа-Ліцей № 2, дівчинка професійно займається музикою по класу фортепіано (пише власну музику, пісні) й готується до власного авторського концерту й випуску Збірочки пісень та музики під назвою „Мій ЧАРівний світ ”, займається англійською мовою, в минулому відвідувала камерний хор Аве Марія та Школу спортивного танцю „Ритм” з наполегливістю і завзяттям попри втому, приходила у вечірній час після уроків та гуртків на навчання до DJ’s School.\nСаме там була абсолютно унікальна програма навчання, яка зачіпала абсолютно всі аспекти ді-джеїнгу. Програма була розроблена протягом багатьох років роботи, а також відповідає всім європейським стандартам в даній галузі, де ді-джеїнг вже давно вважається офіційно визнаною професією.\n- Досвід навчання наймолодшого учня виявився вдалим. Я був щиро здивований результатом навчання Юліани. В неї хороші „вушка” вміє слухати і попадає в такти, що є основою діджеїнгу. Я й подумати не міг, що дитина зможе так швидко все засвоїти. Звичайно, коли була нова інформація та завдання, малеча трошки розгублювалася, але згодом все освоювала та розуміла. Однак надія була в тому, що Юліана справиться і осилить курс, адже навчання в музичній школі тому сприяло. Таким чином, дитина успішно завершила курс діджеїнгу.\n- Перед першим виступом Юліани у lounge bar Tuman, сам трохи переживав, але коли побачив, що в неї „ручки крутять все що треба” і ніяких переживань з її сторони не було, тоді стало зрозуміло, що виступ вдасться. Що, до речі не завжди виходить у дорослих ді-джеїв з їх першим сетом.\n- Буду використовувати набуті знання та вміння для гри в рідній школі (гратиму для однокласників дискотеки), спробую щось „заміксувати” й для не менш рідної музичної школи, pianomusic and deep/housemusic чи mix (вже є ідеї, однак потрібно спробувати на практиці), сподіваюсь мене мої вчителі у цьому підтримають. А також звичайно хочеться спробувати свої сили й для гри дітям усього міста (було б добре країни та світу))), посміхається Юліана, коментуючи.\n-\tЗвичайно практика і апаратура. Не обійтися й без настанов та допомоги моїх вчителів, а також батьків.\n-\tХотілося б щоб у м. Рівне був майданчик (місце) де б можна було грати дитячі дискотеки для діток різного віку: найменших (від 3-6 років, адже маю братика і він дуже любить танцювати коли я граю) та підлітків, моїх одноліток, школярів (7-13років; 14-17років).\n- Звичайно мої педагоги: DJ Woodman, DJ Ground, а також рівненські Nadezhda Mayskaya, Micuk Gonibez. Подобається музика Stage Rockers, Riddle Sound & Estetiqua Freaks, Armin van Buuren, Martin Garrix, Tiësto, David Guetta.\nЗ дітей-діджеїв подобається DJ ARCH JNR, який вважається самим юним діджеєм світу. І саме з ним я б хотіла заграти щось крутезне на одній сцені в Україні або його країні. Такий собі челендж, місія якого мистецтво музики – об’єднує талановитих дітей світу.\n- Оооо, це довга і цікава історія)))\n-\tвідсутність такої назви у інших ді-джеїв (для того задавали в пошук у google search). Як тільки пошукова система видавала що є з такою назвою ді-джеї, ми шукали далі.\n-\tдумка Юрія Юрковського і рекомендація. Як він бачить Юліану, на що відповів: „светлый солнечный лучик, хорошая девочка, чистая как роса, добрая...”. Але назва повинна бути не лише, як для дитини але й на майбутнє, а раптом вона продовжить цей музичний шлях.\n-\tДо пошуку назви долучилася й мама Юліани, пані Алла. Було багато пропозицій, але ні одну не погодили ні Юліана ні Юрій. І тут пані Алла вирішила скористатися допомогою „дзвінок другу”, верніше „лист другу”, який ідеально володіє англійською мовою та зміг би очевидно щось порадити, при цьому знаючи й Юліану.\n-\tТарас Жовтенко, викладач Острозької академії, наш друг, саме він запропонував Crystal Girl!!!! Пані Алла запитала донечку: „як тобі така назва?”, на що Юліана відповіла: „Дуже подобається!!!” І Юрію також довподоби! Ура, погоджено, затверджено і скріплено печаткою та підписом))), - усміхаючись коментує Алла Зражевська.\n-Після навчання у Юліаночки, вже відбувася перший дебютний виступ у лаунж барі Туман.\nСаме цікаве ще попереду, а це - офіційна презентація DJ Crystal Girl, до якої потрібно ретельно готуватися, зазначає Юліаночка.


Збільште свою привабливість за допомогою PsoriFix? З якої причини покупка окупається? Досвід практики\nPsoriFix в даний час вважається секретною PsoriFix, але популярність в недалекому минулому швидко зростає - все більше і більше користувачів PsoriFix величезні PsoriFix з PsoriFix і розповідають про свій успіх.\nЯкщо ви подивитеся в Інтернеті для деяких звітів клієнтів, це швидко PsoriFix враження, що PsoriFix абсолютно підтримує PsoriFix за красою. Так що вам не доведеться довіряти сліпо, наш довідник покаже вам, про що потрібно думати, коли йдеться про дозування, використання та побічні ефекти.\nВиробник робить PsoriFix щоб зробити вас більш красивим. Для невеликих проектів ви використовуєте його лише зараз і потім. Для великих цілей, це також може зайняти багато часу.\nНезліченні враження від тестових звітів, є консенсус, що ця підготовка саме для цього проекту auszuschicht всі альтернативні методи. Тому ми хотіли б об'єднати всю найважливішу інформацію про засіб правового захисту нижче.\nПродюсер PsoriFix має репутацію і вже давно продає продукцію через Інтернет - в результаті чого досить.\nЧерез свій природний склад можна очікувати, що використання PsoriFix без ризику.\nВиробнича компанія продає PsoriFix продукт, який був досліджений з єдиною метою PsoriFix за красою.\nPsoriFix фокусується тільки на підвищенні рівня тестостерону, що робить його дуже хорошим продуктом. Конкуруючі продукти часто намагаються лікувати численні скарги одночасно, що, звичайно, лише частково успішно.\nІ в кінцевому підсумку, це призводить до значно нижчих рівнів ключових інгредієнтів у ній, роблячи його марною тратою часу.\nPsoriFix отримується від компанії-виробника в офіційному інтернет-магазині, який відправляється безкоштовно, швидко і анонімно.\nЯкщо вам ще не виповнилося 18 років, цей препарат вам не підходить. Ви абсолютно не схильні вкладати свої гроші у своє фізичне здоров'я, і в якій мірі ви в кінцевому підсумку підвищуєте свою привабливість чи ні, чи в кінцевому рахунку ви байдужі? У цьому випадку навіть не намагайтеся. Отже, він, ймовірно, сильніший, ніж SlimJet.Ви не впевнені, що ви досить наполегливі, щоб використовувати цей метод надійно? У цьому випадку використання даного продукту не є правильним для вас способом.\nЯ думаю, що ви не знайдете себе в цих згаданих пунктах. Ви готові усунути вашу проблему, а також зробити багато для цієї справи. Настав час вирішити вашу проблему!\nЯ переконаний, що з PsoriFix ви зможете подолати свої труднощі!\nТому придбання PsoriFix хороша річ:\nВідмінна сумісність і дуже корисне використання дозволяють повністю натуральні інгредієнти або інгредієнти\nВи обходите шлях до цілителя і фармацевта, який висміює вашу проблему і не приймає за це слово\nЦей продукт працює так ефективно, оскільки конкретні інгредієнти працюють разом ідеально.\nРоблячи це, вона охоплює цю геніальну функцію вашого тіла, таким чином, що вона використовує ці давні процеси.\nКілька тисячоліть розвитку означало, що всі неминучі процеси присутні для більшої краси і повинні бути спровоковані самостійно.\nЗгідно з публічним веб-сайтом виробника, подальші ефекти масово виділяються:\nОсь як виглядає продукт - але не відразу. Те, що наслідки впливають на окремі побічні ефекти, повинні бути зрозумілі для вас, щоб результати могли виглядати м'якше або сильніше.\nЩо стосується складу несвідомих природних речовин, PsoriFix без рецепту.\nЯкщо детально вивчити досвід клієнтів, то стає зрозуміло, що вони також не викликають прикрих супровідних обставин.\nДотримання інструкцій щодо кількості важливо, тому що продукт був особливо сильним в експериментах, що пояснює значні досягнення користувачів.\nМоя порада полягає в тому, що ви купуєте тільки PsoriFix від оригінального PsoriFix, так як є постійні імітації з чутливими компонентами. Якщо ви дотримуєтесь прикладеного посилання в наступному тексті, ви потрапите на домашню сторінку виробника, на яку можна покластися.\nНа жаль, це марно, у тому випадку, якщо, наприклад, такий агент такого сорту містить ефективний інгредієнт, який, однак, набагато менше.\nНа щастя, споживачам не потрібно турбуватися про суму в PsoriFix - навпаки: ці компоненти були дуже зосереджені з акцентом на нинішніх результатах.\nЯкщо ви запитаєте себе в цій точці, в якій спосіб використання препарату працює, немає абсолютно ніяких причин для відчаю: менш ніж за 2 хвилини ви засвоїли фундаментальну частину.\nТурбота про прийом цього препарату не є обов'язковою. Те, що вам потрібно знати, це те, що його легко помістити в повсякденне життя.\nСаме це показують звіти клієнтів про деяких клієнтів.\nЗвичайно, ви дізнаєтеся чітку та корисну інформацію в інструкції з експлуатації, а також на оригінальному сайті виробника, який пов'язаний в цій статті.\nРегулярно, виріб можна визначити після першого використання і вже через кілька днів, за заявою виробника, можна досягти менших досягнень.\nЗ великим ентузіазмом, переважна більшість користувачів все ще захоплюються статтею навіть після багатьох років!\nТому, здається доцільним бути PsoriFix і PsoriFix принаймні декількох місяців, крім ізольованих звітів, які говорять про швидкі результати. Аналогічно, спроба Chocolate Slim спробою. Також зверніть увагу на нашу підтримку.\nPsoriFix з PsoriFix\nЯкщо ви подивитеся більш детально, ви знайдете лише звіти про тести, які безумовно рекомендують статтю. Як і очікувалося, є й інші відгуки, які розповідають про незначний успіх, але в цілому відгуки дуже доброзичливі.\nЯкщо ви не пробуєте PsoriFix, ви, мабуть, не в настрої, щоб компенсувати ваші турботи.\nТим часом, давайте поглянемо на те, що іноземні пацієнти повинні сказати про наркотики.\nPsoriFix відповідає за приємні результати\nВивчаючи різні індивідуальні заяви, виявляється, що досить великий відсоток постраждалих насправді задовольняється. Це примітно, оскільки майже всі інші виробники постійно критикуються. І я дійсно познайомився з незліченними такими приготуваннями і випробував.\nЦе не тільки для догляду за красою, це так само легко використовувати\nЖоден споживач не повинен пропустити можливість випробувати PsoriFix себе, це PsoriFix!\nВідповідно, вам рекомендується більше не чекати і тим самим ризикувати, що продукт підлягає рецептуванню або навіть виробництву. Це відбувається у випадку продуктів з природними активними речовинами час від часу.\nТой факт, що такий продукт можна придбати на законних підставах і не менш дешево, майже ніколи не відбувається. В даний час вона все ще доступна для покупки через вказаний Інтернет-магазин. У порівнянні з іншими продавцями ви можете бути впевнені, що отримаєте оригінальний продукт на цій сторінці.\nЯк ви самі судите: чи ви досить наполегливі, щоб завершити процес від початку до кінця? У випадку, якщо ваш відповідь на це питання "Ні", навіть не спробуйте.Але я думаю, у вас достатньо диска для роботи над вашою проблемою і бути успішним з PsoriFix.\nНебагато користувачів вже зробили те, що ви можете обійтися без:\nОднозначно уникати, завдяки привабливим обіцянкам реклами на шахрай трейдерів в Інтернеті на замовлення.\nШанси високі, що ви з'їли фіктивні продукти, які, ймовірно, марні і зазвичай пошкоджують органи. Крім того, клієнти спокушаються великими обіцянками, які в кінцевому підсумку виявляються обманом.\nДля своєчасного та безризикового результату, ви повинні придбати продукт тільки через веб-сайт автентичного постачальника.\nЩоб бути на безпечній стороні, я досліджував всіх альтернативних продавців в мережі і дізнався: тільки з продавцем рекомендується тут, ви можете бути впевнені, що ви отримаєте рекомендований продукт.\nТаким чином можна визнати кращих дилерів:\nКраще вам уникати сміливих спроб пошуку. Покладіться на одну з посилань на цій сторінці. Ці пропозиції циклічно перевіряються, що відвантаження, умови та ціна завжди найкращі.