німеччина на початку 20 століття\nна німеччина 20 початку століття.\nНімеччина у другій половині двадцятого століття. Реферат.\nРефератУтворення ФРН та НДР. Німецьке «економічне диво». «Нова східна політика» ФРН. НДР у повоєнні роки. Об’єднання Німеччини. ФРН на сучасному етапі. Федеративна Республіка Німеччина — парламентська республіка. Складається із земель. Кожна земля має свою конституцію, парламент (ландтаг) і уряд. Законодавчу владу здійснює двопалатний федеральний парламент — бундестаг (палата депутатів) і бундесрат (палата земель). Виконавча влада — уряд на чолі з канцлером.\nПрезидент обирається на 5 років.\nСтолиця — м. Берлін (до 1990 р. — Бонн). У ході війни Німеччина зазнала тяжких втрат: 13 млн. загиблих (18% населення), промислове виробництво скоротилося до 30% порівняно з довоєнним рівнем, висока Інфляція. За рішеннями Ялтинської і Потсдамської конференцій країну було окуповано СРСР, СІНА, Великою Британією і Францією. Німеччину поділили на 4 зони: Східна Німеччина відійшла до радянської зони, Західна — до США, Британії і Франції. Для спільного управління було створено Контрольну Раду з головних керівних осіб усіх 4-х зон. Берлін також поділили на 4 частини. Політика окупаційних властей мала бути спрямована на демілітаризацію (роззброєння), денацифікацію (викорінення нацизму) і демократизацію (утвердження демократичного ладу) Німеччини. У грудні 1946 р.\nокупаційні зони США і Британії об’єднано у Бізонію (з 1948 р. Тризонія — приєдналася Франція). Там починають формуватися органи влади, фінансові установи, політичні партії — створюються основи демократичної країни. 20 червня 1948 р. у західній Німеччині проведена грошова реформа, що зупинила інфляцію, ліквідувала «чорний ринок». Збільшилося промислове виробництво, а у 1949 р. досягнуто його довоєнного рівня, чому сприяло і приєднання Західної Німеччини до «плану Маршалла»: їй надано 3,9 млрд. доларів стартової допомоги. 8 травня 1949 р. Парламентська рада, утворена з представників західнонімецьких земель, за ініціативою окупаційної влади затвердила «Основний закон Федеративної Республіки Німеччини», що проголосив Західну Німеччину демократичною федеративною державою: до її складу увійшло 11 земель. Виникла нова держава зі столицею у м. Бонн. Після парламентських виборів новообраний парламент 7 вересня 1949 р. затвердив Конституцію ФРН і обрав голову першого західнонімецького уряду: канцлером ФРН став 73-річний лідер партійного блоку ХДС/ХСС. Аденауер. У відповідь на це в радянській окупаційній зоні була спеціально обрана Німецька рада. 7 жовтня 1949 р. вона проголосила утворення Німецької Демократичної Республіки, її столицею став східний Берлін (західна зона міста стала самоврядною територією, пов’язаною з ФРН). Отже, Німеччина, населення якої прагнуло до того, щоб країна після Другої світової війни була єдиною, мирною і демократичною, фактично стала першою ареною зіткнення супердержав у «холодній війні». Саме їхня непоступливість та амбіції спричинили розкол Німеччини на ФРН і НДР, що засвідчило поділ повоєнного світу на дві ворожі частини. У перші роки урядування Аденауера було проведено економічні реформи, результатом яких стало стрімке зростання приросту промислової продукції (9,6% на рік), зростання обсягу виробництва у чотири рази до 1965 року. Такі темпи розвитку отримали назву німецьке «економічне диво» — Німеччина вийшла на одне з перших місць у світі. Автори реформ — канцлер ФРН Аденауер і міністр економіки Л. Ерхард, який став у 1963 р. другим канцлером Західної Німеччини. Аденауер та Ерхард разом з групою неоліберальних економістів створили теорію «соціального ринкового господарства», за якою особиста ініціатива підприємців, вільна конкуренція мають поєднуватися з елементами державного регулювання. При цьому держава постійно дбає про найменш захищені верстви населення — низькооплачуваних робітників, студентів, пенсіонерів.\nДля попередження циклічних криз в економіці держава використовувала важелі кредитної й податкової політики, провівши реформи грошової, кредитно-валютних та податкових систем. Капіталовкладення в економіку ФРН, наприклад, зросли з 18,3 млрд. марок у 1950 р. до 41 млрд. марок у 1955 році. у ході війни значною мірою вдалося зберегти промисловий потенціал західної частини Німеччини; невеликі репарації (відповідали 5% промислового потенціалу); велика кількість дешевої робочої сили (із Східної Пруссії, Судетів репатрійовані понад 10 млн. німців); кошти за «планом Маршалла» йшли, головним чином, на оновлення виробництва, створення нових галузей (електроніка, нафтохімія та ін.); великий попит на всі види продукції; невеликі воєнні витрати; розвиток нових наукомістких галузей, широке впровадження досягнень НТР; використання світового досвіду, зарубіжних ліцензій та патентів тощо; працелюбність, дисциплінованість, цілеспрямованість й талант німецької нації.\nСкладний характер у ФРН мав процес формування партійно-політичної структури суспільства. Основні політичні партії, які борються за владу, — Християнсько-демократичний союз (ХДС), Християнсько-соціальний союз (ХСС), які утворили правий блок ХДС/ХСС, лівоцентристська Соціал-демократична партія Німеччини (СДПН) і центристська Вільна демократична партія (ВДП), які часто виступають спільною коаліцією. Безперечною заслугою двадцятирічної ери «Християнських демократів» в ФРН (1949 — 1969) стало «німецьке економічне диво» — відродження економічного потенціалу Німеччини і перетворення її на передову держану Західної Європи. На початку 70-х рр.\nФРН вийшла на перше місце в Європі за темпами зростання економіки, особливо у галузі переробки міндобрив, текстильній промисловості, будівельній індустрії. Безробіття стало найменшим у Європі — 4 — 4,5%. Перетворення ФРН на провідну західноєвропейську державу поставило перед нею нові завдання в галузі зовнішньої політики. Адже політика невизнання країн Східної Європи — своїх безпосередніх сусідів, що проводилась урядами християнських демократів, завела дипломатію ФРН в глухий кут, загрожувала, зокрема, втратою для Західної Німеччини величезного східноєвропейського ринку. Ініціаторами зміни зовнішньої політики ФРН виступили соціал-демократи, які разом з вільними демократами у 1969 р. здобули перемогу на виборах до бундестагу і сформували коаліційний уряд на чолі з лідером СДПН. Брандтом. Він та міністр закордонних справ ФРН. Шеєль стали творцями «нової східної політики», спрямованої на поліпшення відносин з соціалістичними країнами — СРСР, НДР та ін. У серпні 1970 р. між СРСР і ФРН укладено договір про визнання непорушності кордонів у Європі, узаконено кордон між ФРН і НДР. У 1970 р. ФРН підписала договір з Польщею (визнані її кордони), у 1972 р. — з НДР (взаємне визнання німецьких держав відкрило їм шлях в ООН), у 1973 р. — з Чехословаччиною (ФРН визнала недійсними Мюнхенський диктат 1938 р. щодо цієї країни); установила дипломатичні відносини з Болгарією, Угорщиною. Збільшився товарообмін з цими країнами: в 70-і рр. ФРН стає головним економічним партнером країн Східної Європи на Заході. Результатом «нової східної політики» ФРН стало й укладання чотиристоронньої угоди між СРСР, США, Францією і Великобританією про статус Західного Берліну, а також початок «розрядки» міжнародних відносин в Європі і світі в цілому. У внутрішній політиці соціал-демократичні уряди. Брандта, а з 1974 р. — Г. Шмідта, запроваджували широкі соціальні програми — скорочено військову строкову службу, надано виборче право особам, які досягли 18 річного віку, збільшено розміри пенсій, виплат по безробіттю, розширено права профспілок, створено найкращу в Європі систему медичного обслуговування і пенсійного забезпечення. Однак зростання витрат на соціальні програми зменшувало вкладення у виробництво, вело до економічних негараздів, інфляції, безробіття. Через це вільні демократи вийшли із коаліції з СДПН і підтримали блок ХДС/ХСС і у 1982 р. канцлером став голова ХДС Г. Коль. Уряд Г. Коля дотримувався неоконсервативного напряму в регулюванні економіки. Запроваджено програму вгортання соціальних витрат, скорочено асигнування на державний сектор, впроваджено заходи, які стимулюють приватне підприємництво. В результаті економіка ФРН швидко одужала, країна стала найбільшим експортером товарів у світі, а наслідком НТР й постійної економічної модернізації стало збільшення основи західнонімецького суспільства — заможного середнього класу. У 1987 р. Коль знову був обраний канцлером і саме йому судилося стати першим канцлером об’єднаної Німеччини. Радянська військова адміністрація у своїй зоні окупації Німеччини з перших післявоєнних днів закладала основи соціалістичного режиму радянського зразка. Завдяки їй відновили свою діяльність Комуністична і Соціал-демократична партії Німеччини, які у 1946 р. об’єдналися у Соціалістичну єдину партію Німеччини (СЄПН). У жовтні 1949 р., після проголошення НДР, були обрані перший президент країни -. Пік — колишній лідер КПН і перший прем’єр-міністр — О.\nГротеволь — колишній лідер СДПН. Розвиток економіки йшов директивно — за дворічним (1949 — 1950) та п’ятирічними планами. Відразу ж було націоналізовано майже всю промисловість, проведено соціалістичну аграрну реформу — примусово створювалися кооперативи. Та вже події 1953 р. виявили небажання німців йти цим шляхом. У травні цього року уряд підвищив норми виробітку робітників на 10%, не вистачало товарів широкого вжитку, почалися страйки, учасники яких вимагали відставки першого секретаря СЄПН. Ульбріхта, проведення вільних загально-німецьких виборів, виводу радянських військ. 17 червня 1953 р. в Берліні та інших містах НДР страйкувало близько 500 тис. чоловік — це було справжнім народним повстанням. За допомогою радянських військ повстання було придушено, тисячі демонстрантів опинилися за ґратами, 20 — були розстріляні за вироком суду, сотні німців загинули під радянськими танками. Ці події були першим антисоціалістичним виступом проти нав’язування тоталітарного режиму сталінського зразку в країнах Східної Європи. Після смерті в 1960 р. президента НДР. Піка вищим органом влади стала Державна рада, головою якої було обрано першого секретаря ЦК СЄПН. Ульбріхта.\nВзявши курс на «побудову соціалізму на німецькій землі», нове керівництво НДР провело серію реформ, що сприяло розвитку економіки і поліпшенню матеріального становища населення (життєвий рівень громадян НДР був вищим, ніж рівень життя населення інших соціалістичних країн, хоча дедалі більше поступався рівню життя західних німців), але водночас слухняно виконувало вказівки «старшого брата» по «соціалістичному табору» — СРСР. Це викликало протест серед населення, однією з форм якого була масова втеча східних німців через відкритий кордон із Західним Берліном в ФРН: лише за першу половину 1961 р. таким чином втекло 100 тис. чоловік. У відповідь на це кордон був закритий, а в ніч на 13 серпня 1961 р. в Берліні було споруджено сумно відомий Берлінський мур (4 м. заввишки і 46 км завдовжки), який пильнували прикордонники НДР, які одержали наказ без попередження відкривати вогонь по перебіжчикам. Цей бетонний мур не лише розділив німців, але й став зловісним символом — пам’ятником «холодної війни» між соціалістичним Сходом і капіталістичним Заходом Європи. За час існування Берлінського муру біля нього було вбито 78 перебіжчиків з «соціалістичного раю» до «капіталістичного пекла», а на всьому кордоні між НДР і ФРН було вбито 224 чоловіки. Незважаючи на це, щорічно близько 250 тис.\nгромадян НДР «голосували ногами» проти комуністичного режиму — втікали на Захід. Прихід до керівництва НДР та СЄПН Е. Хонеккера в 1972 р. призвів до згортання політики реформ і консервації режиму радянського типу. Більше від того, саме за часи його правління відбулося оформлення суспільства тоталітарного соціалізму, характерними ознаками якого були: узурпація влади в державі і суспільстві єдиною партією (СЄПН), всевладдя партійно-бюрократичного апарату, монопольна власність держави на засоби виробництва, екстенсивний розвиток економіки і розподільча система, що планово й централізовано управляються, тотальний контроль над суспільством і суспільною свідомістю, ставка на репресивні засоби утримання влади, у випадку НДР — все більше втручання в життя громадян т. з. «штазі» — системи державної безпеки, ігнорування соціальних проблем суспільства, прав його громадян. В НДР дедалі більш виразно визрівала суспільно-політична криза, що посилювалася загостренням економічних проблем (в кінці 80-х рр. державний борг складав величезну суму — понад 20 млрд. доларів) та небажанням і неспроможністю її керівництва визнати гостру необхідність проведення докорінних змін в суспільстві. Навіть процеси перебудови, демократизації й гласності, що розпочалися у другій половині 80-х років в СРСР, революційні зміни в Польщі та Угорщині не знайшли підтримки у авторитарно-бюрократичного керівництва держави і СЄПН, де навпаки, культ особи Хонеккера набував потворної форми. Поворотним моментом в історії Східної Німеччини і всієї німецької нації стала осінь 1989 р.\nСаме 7 жовтня, коли в НДР помпезно відзначалося 40-річчя «першої соціалістичної держави на німецькій землі», в багатьох містах республіки почалися небувалі за масовістю антиурядові мітинги та демонстрації, що призвели до падіння тоталітарного режиму Е. Хонеккера.\nСпочатку соратники по СЄПН звільнили його зі всіх посад, потім було сформовано на коаліційній основі новий уряд НДР на чолі з Х. Модровим, першим кроком якого було відкриття своїх кордонів із Західним Берліном і ФРН і вже 10 листопада 1989 р. населення розібрало горезвісний Берлінський мур. Так в НДР розпочалася народна антитоталітарна революція, метою якої було не лише повалення комуністичного режиму, але й об’єднання двох німецьких держав. СЄПН, керівництво якої пішло у колективну відставку і яка перейменувала себе в Партію демократичного соціалізму, у березні 1990 р. програла вибори у парламент.\nНа них перемогу здобув правий блок «Альянс за Німеччину» на чолі з Християнсько-демократичним союзом, лідер якої — Л. де Мез’єр сформував останній уряд НДР і впевнено, за активної підтримки з боку партійних і державних установ ФРН, повів Східну Німеччину до об’єднання з Західною в єдиній державі, про що мріяв німецький народ протягом всього повоєнного періоду. Процес об’єднання Німеччини здійснювався в декілька етапів. Наслідком проведеного в НДР у червні 1990 р. референдуму став Договір про економічний, валютний та соціальний союз між НДР і ФРН, згідно з яким, зокрема, з 1 липня в Східній Німеччині вводилася західнонімецька грошова одиниця — марка.\nНародна палата НДР прийняла рішення про входження НДР в ФРН з З жовтня 1990 р. Слід підкреслити, що об’єднанню Німеччини сприяли прихильна позиція нового керівництва СРСР на чолі з М. Горбачовим, активні дії в такому напрямку канцлера ФРН Г. Коля та підтримка даного процесу з боку провідних держав світу.\n12 вересня в Москві СРСР, США, Велика Британія і Франція, а також НДР та ФРН підписали Договір про остаточне врегулювання питань стосовно Німеччини. Одночасно був парафійований (набув чинності) Договір про добросусідство, партнерство та співробітництво між СРСР та ФРН. Зміну зовнішньополітичного становища об’єднаної Німеччини і непорушність європейських кордонів закріпив також документ, підписаний 1 жовтня в Нью-Йорку міністрами закордонних справ СРСР, США, Великої Британії, Франції, НДР та ФРН про припинення з об’єднанням Німеччини чинності чотиристоронніх угод стосовно Берліна та всієї Німеччини. Таким чином, об’єднання Німеччини стало великою історичною подією міжнародного значення, яка підвела риску під підсумками Другої світової війни і завершила важливий етап післявоєнної історії Німеччини та Європи. З жовтня 1990 р. здійснився акт історичної справедливості — німецькі землі і народ об’єдналися у спільній державі, назва якої залишилася — Федеративна Республіка Німеччини, а столицею став Берлін. Того ж року відбулися вибори до бундестагу (парламенту ФРН). Блок ХДС/ХСС — ВДП знову переміг і канцлером об’єднаної Німеччини знову обрано Г. Коля. Основною проблемою його уряду стало подолання економічної відсталості нових (східних) федеральних земель (з 3 тис. підприємств колишньої НДР, наприклад, 70% потребували негайної модернізації та кредитувань), трансформування їх соціально-економічної та політичної структур та їх інтеграція у загально-німецьку економічну й політичну системи. На останніх виборах до парламенту восени 1998 р. перемогу отримали соціал-демократи у союзі з партією зелених. Новим канцлером ФРН став Г. Шредер. «Ера Коля» закінчилася. До того ж, на початку 2000 р. внаслідок політичного скандалу, що розгорнувся навколо протиправних фінансових порушень керівництва фракції ХДС/ХСС під час виборчої кампанії, відбулася відставка Коля з посад голови ХДС і парламентської фракції. Зовнішня політика ФРН у післявоєнний період зазнавала змін — від конфронтації з країнами соціалізму (50 -60-ті рр.) і орієнтації на США до «нової східної політики» і мирного співіснування (70 — 90 рр.). ФРН відіграла провідну роль в розробці Заключного акта Гельсінської наради (1975). Після об’єднання німецьких земель ФРН взяла курс на ліквідацію на своїй території американських воєнних баз і виведення американських військ, а також збройних сил СРСР (до кінця 1994 р.) із східної частини країни. Головним пріоритетом ФРН на сучасному етапі є поглиблення процесу європейської інтеграції у відповідності до національних інтересів. Вона — активний член ЄЕС і НАТО, одна з головних ініціаторів і учасників економічної допомоги Заходу посткомуністичним країнам Східної Європи, здійснює, зокрема, фінансову компенсацію колишнім «остарбайтерам». ФРН активно співпрацює у сфері бізнесу з Україною, має з нею дипломатичні відносини на рівні посольств. У червні 1993 р. була підписана Спільна декларація про основи відносин і співробітництво між Україною і Німеччиною. Нині завершується робота над Договором про дружбу і співробітництво, який має стати фундаментом для українсько-німецького стратегічного партнерства в Європі в XXI столітті. У Німеччині проживає понад 20 тис.\nукраїнців, які мешкають переважно у великих містах — Мюнхені, Дюссельдорфі, Гамбурзі. Тут діють наукові установи — Український вільний університет (з 1945 р.), відділення Української Вільної академії наук, видаються журнали, наприклад «Український історик», газети тощо. § 20. Німеччина в 1871-1914 рр. (підручник) Після франко-прусської війни всі німецькі землі об’єднали ся в єдину Німецьку імперію, яка складалася з 22 монархій і трьох вільних міст. Згідно з імперською конституцією 1871 р, главою держави вважався імператор. Ним міг бути лише король Пруссії. Імпе ратор мав широкі права в галузі зовнішніх зв’язків, очолював збройні сили, мав право оголошувати війну, призначати кан цлера (голову уряду), вищих чиновників та офіцерів, скликати й розлускати парламент, що складався з двох палат. Верхня палата — бундесрат — призначалася з представників усіх мо нархій і вільних міст.\nГоловою бундесрату був імперський канцлер. Нижня палата (бундестаг) вибиралася загальним го лосуванням. Одначе жінок і військовослужбовців було позбав лено виборчого права. Парламент (рейхстаг) був обмежений у правах, оскільки закони, що їх він приймав, належало затверджу вати імператорові. З моменту створення Німецької імперії у парламенті біль шість належала представникам консервативної партії, яка вира жала інтереси юнкерів, великих промисловців і фінансистів. Опонентами консерваторів була ліберальна партія, яка захищала і нтереси промисловців. Обидві партії підтримували уряд. У 1881 р. утворилася католицька партія.\nВона виступала на захист католицького населення Німеччини і через це опинилася в опозиції до уряду. В опозиції знаходилась і соціал-демократична партія, яка мала значне представництво в парламенті й виражала інтере си робітничого класу, дрібних власників. Слід зауважити, що значну роль у політичному житті Німеччини відігравали військо ві, які оточували імператора і впливали на визначення зовніш ньополітичного курсу імперії та на розвиток військової промис ловості. Після об’єднання Німеччини склалися ліпші умови для розвитку економіки. Цьому сприяли завершення промислового перевороту й утворення єдиного загальнонімецького ринку, при єднання багатих на корисні копалини районів Ельзасу та Лота рингії, п’ятимільярдна контрибуція, нові відкриття в науці й техніці.\nНаприкінці XIX ст. за обсягом промислового виробництва Німеччина вийшла на друге місце а світі, а за темпами економічного розвитку випередила Велику Британію і наздогнала США. Велику роль у створенні важкої промисловості відігравали державні замовлення, субсидії, пільги, будівництво заводів коштом держави. Промисловість будувалася на новітній промисловій і технічній базі, що забезпечувало високу якість товарів. Хімічна, електротехнічна, металообробна, машинобудівна галузі набули прискореного розвитку.\nДля виробництва характерними були висока концентрація і швидкі темпи розвитку в декількох районах: Рейнській області, Рурі, Берліні, Сілезії. Поміщицьке (юнкерське) господарство поступово, еволюційним способом, як уже згадувалося вище, переходило до капіталістичного, товарного виробництва. Попри значні успіхи в розвитку промисловості, частка Ні меччини у світовому виробництві становила 13%, тоді як Великої Британії — 32%. Та з кожним роком німецькі якісніші та дешевші товари завойовували світовий ринок. Тоді це було й боротьбою за колонії. Колонії Німеччини на 1914 р. мали площу 2,9 млн кв. км з населенням 13 млн осіб, тоді як англійські колоніальні володіння охоплювали 32,7 млн кв. км із населенням 350 млн осіб. Ці величезні володіння викликали заздрість і зумовили запеклу боротьбу між двома країнами. в Німеччині, як і в інших індустріальних державах, з’явилися монополії. У 1914 р. в країні їх налічувалося 600.\nНайпоширенішою формою монополістичних об’єднань були картелі й синдикати. 85% фінансових капіталів контролювали 8 банків. Найвідомішими були монополії: Круппа, Рейнсько — Вестфальський чавуноливарний картель, Німецький союз прокатних заводів, Рейнсько — Вестфальський кам’яновугільний синдикат та ін. Першим німецьким Імператором був король Пруссії Вільгельм І. Фактично ж країною протягом 20 років керував канцлер Отто фон Бісмарк, який користувався повною довірою імператора. Він був видатним політиком І дипломатом, наділеним тверезим розумом, величезною волею та енергією. За це він отримав прізвисько «залізний канцлер». Головним напрямом його внут рішньої політики було забезпечення централізації влади в імперії через ліквідацію автономних прав окремих монархій і католицької церкви. У 1872 р. Бісмарк домігся прийняття закону, згідно з яким духівництво позбавлялося права нагляду за школами.\nСвященикам заборонялося вести політичну агітацію. Замість церковного вводились інститут громадянського шлюбу, державна реєстрація народження і смерті. Заборонялася діяльність ордену єзуїтів Держава стала контролювати всі призначення на церковні посади. Політика, спрямована проти впливу католицької церкви, отримала офіційну назву «боротьби за культуру» — «культуркампф». Бісмарк також розгорнув боротьбу проти соціалістів. У 1878 p., після двох терористичних замахів на імператора, він запропонував рейхстагові прийняти «Винятковий закон проти соціалістів», який фактично забороняв діяльність соціалістичних організацій та робітничих газет. Соціал-демократична партія вимушена була перейти на напівлегальний стан.\nПоряд із репресивними заходами Бісмарк провів низку со ціальних реформ. він оголосив про початок «ери робітни чого законодавства». У наступні три роки рейхстаг прийняв закони про страхування робітників від нещасних випадків на виробниц тві та від хвороб. У 1889 р.\nбуло прийнято закон про надання пенсії за старістю (з 70 років) та в разі втрати працездатності. У 1891 р.\nз’явився закон про 11-годинний робочий день І про заборону дитячої праці до 13 років. У середині 90-х pp. Німеччина стала державою з найбільш передовим соціальним законодавством. Основною метою зовнішньополітичного курсу Німецької імперії стало створення військово-політичної коаліції європейських держав, спрямованої проти Франції. Правлячі кола в Берліні спиралися на Австро-Угорщину, яка після франко-прусської війни пішла на зближення з Німеччиною та Італією — суперницею Франції в Середземному морі та на півночі Африки.\nЗ метою залучення до майбутньої коаліції Росії, потенційного союзника Франції, було висунуто ідею спільної боротьби проти соціал-демократичного руху. 6 травня 1873 р. Росія та Німеччина підписали союзний договір. Через місяць аналогічну угоду підписали Росії та Австро-Угорщина. Так утворився Союз трьох імператорів, завдяки чому Франція була ізольована, а Німеччина посіла чільне місце на європейській арені. Першу тріщину коаліція дала під час близькосхідної кризи 187 5-1878 pp. Відверто ворожі позиції Австро-Угорщини і Німеччини на Берлінському конгресі змінили ставлення Росії до своїх союзників. 7 жовтня 1879 р. Німеччина та Австро-Угорщина підписали союзний договір, спрямований проти Росії. Договір започаткував створення Троїстого союзу, який остаточно сформувався 1882 p., коли до договору приєдналась Італія. Це логічно підштовхувало Росію і Францію до тісного воєнно-політичного співробітництва.\nЗ часом на противагу австро-німецько-італійському блоку було утворено союз Франції, Росії та Англії (Антанта). У 1884 р. Німеччина встановила протекторат над частиною Південно Західної Африки (Намібія) і Центральною Африкою (Того, Камерун). На — ступного року контроль було поширено на частину Східної Африки (Танганьїка). Так було створено німецьку колоніальну імперію. У 1888 р. імператором Німеччини став Вільгельм II. Молодий монарх заповзявся особисто керувати країною, а для цього він прагнув позбутися владолюбного Бісмарка, з яким розходився в поглядах із багатьох питань. Особливо це стосувалось зовнішньої політики й політики щодо соціалістів. Вільгельм II вважав, що слід проводити активнішу зовнішню політику, не боячись застосовувати силу проти своїх конкурентів, відійти віл Союзу трьох імператорів. Вільгельм II негативно оцінював «Винятковий закон проти соціалістів». Його довелося скасувати, а Бісмарк 1890 р. вийшов у відставку. Після цього колоніальна експансія Німеччини посилилася «Ми вимагаємо для себе місця під сонцем», — заявив новий канцлер Бюлов, висловлюючи інтереси німецьких промислових фінансових і військових кіл. Ідеологічним підґрунтям розширення колоніальної експансії стала доктрина пангерманізму, носієм якої був пангерманський союДоктрина стверджувала, що німці переважають усі народи і мають панувати над ними. Пангерманісти закликали проводити політику сили щодо інших держав, створити могутню армію та флот і готуватися до війни за переділ світу. У плани німецької експансії входило загарбання англійських і французьких колонці та прикордонних районів Франції (екс пансія на Захід), відторгнення частини Росії («Дранг нах Остен» — натиск на Схід), Прибалтики, України, Північного Кавказу, проникнення на Близький Схід. Такі плани пангерманістів знайшли відгук в уряді. Армія стала головною турботою держави, а мілітаризм, тобто нарощування військової могутності, — урядовою доктриною.\nУ 1913 р. військові витрати становили 50% бюджету.\nЗ ініціативи міністра флоту адмірала Тірпіца Німеччина почата створювати величезний військовий флот, який за чисельністю й могутністю незабаром став другим після англійського. Швидкий економічний розвиток привів до утворення численного робітничого класу. Велика концентрація виробництва сприяла його організованості. профспілки об’єднували 2,5 млн трудящих, соціал — демократична партія — 1 млн. Соціал-демократи мали найбільшу фракцію в парламенті — 109 депутатів із 397. Теоретичною основою СДПН служила Ерфуртська програма (1891 p.), яка відповідала основним положенням марксизму. Вона заступила Готську програму 1875 p., що оголошувала метою партії визволення робітничого класу і створення соціалістичного суспільства, але обминала питання про «соціалістичну революцію», відтворювала положення Лассаля про те, що робітничий клас може домогтися своєї мети лише завдяки загальному виборчому праву та створенню з допомогою держави виробничих кооперативів. Проте вже 1899 p. E. Бернштейн у книзі «Передумови соціалізму і завдання соціал-демократії» піддав критиці принципові положення марксистської теорії. Посилаючись на нові тенденції в розвиткові капіталістичних відносин, він указував на хибність твердження про зубожіння робітничого класу. Він доводив, що капіталізм здатен реформуватись у бік соціальної справедливості та що передумови для соціалістичної революції ще не дозріли. Ця спроба перегляду марксизму була оголошена ревізіонізмом, правим ухилом у соціал-демократії. А всіх тих, хто відходив од марксизму, почали називати ревізіоністами, опортуністами. Виступ Бернштейна призвів до розколу в соціал-демократичному русі Німеччини на правих (Бернштейн), центристів (Бебель, Каутський) і лівих (Лібкнехт, Люксембург). Після першої світової війни розкол було закріплено й організаційно. «Проте ми, в усякому разі, додержуємось тієї думки, що Німеччину від самого початку не слід виключати зі змагання інших народів за панування над країнами, які мають багаті перспективи. Ті часи, коли німець одному зі своїх сусідів поступався землею, іншому — морем, а собі залишав небо, де панує чиста теорія, — ці часи минули. Ми вважаємо одним із найголовніших наших завдань заохочення і розвиток інтересів нашого пароплавства, нашої торгівлі та нашої промисловості саме в Східній Азії. Однак ми не могли б пристати на те, аби в Китаї зміцніла думка, що стосовно нас дозволено те, чого не дозволяється щодо інших. Ми повинні вимагати, щоби німецький місіонер, німецький підприємець, німецькі товари, німецький прапор і німецький корабель були в Китаї так само шановані, як і ті, що належать іншим державам.\nНарешті, ми готові рахуватися з інтересами інших великих держав у Східній Азії, будучи твердо переконані, що і наші власні інтереси так само знайдуть до себе належну увагу. Одним словом: ми не хочемо нікого відсувати в тінь, але й для себе вимагаємо місця під сонцем. » Соціально-економічний розвиток Німеччини наприкінці XX — на початку XXI ст. Після об’єднання Німеччини економіка країни розвивалася нерівномірно. Темпи зростання виробництва у східних землях були удвічі вищими й виражалися двозначними цифрами. Проте уже в 1997 р. ситуація змінилася. Причини цього слід шукати у підприємницькій структурі малих і середніх фірм на Сході. Зниження темпів економічного розвитку на східнонімецьких землях призвело до збільшення там безробіття (27 % у 1997 p.). У другій половині 90-х років в економіці Німеччини спостерігалася тенденція до збільшення кількості дрібних та середніх підприємств. Так, протягом 1998 р. було створено на 112 тис. нових фірм більше, аніж закрито старих, які існують поряд із великими концернами. Стратегічною метою економічних зусиль федерального уряду залишалася проблема промислового й соціального підтягування розвитку східнонімецьких земель до рівня західнонімецьких. Протягом десяти років з цією метою витрачено 800 млрд. дол. Проте відмінності збереглися й на сьогодні: зарплата на Сході на 20 % нижча, а безробіття у два рази більше. У 2000 р. з федерального бюджету було виділено понад 38 млрд. марок на підтримку розвитку економіки східних земель. Проте навіть у наступні десять років східнонімецька економіка, на думку експертів ФРН, не досягне рівня західнонімецької. Однак уже й сьогодні окремі райони і підприємства на Сході працюють досить ефективно (Дрезден, Потсдам, трикутник Галле—Ляйпціг—Ерфурт). Водночас німецькі фірми виступають у світі як великі інвестори. Лише в 1997 р. вони інвестували в економіку інших країн 31,5 млрд. марок. Унаслідок погіршення кон’юнктури на світових ринках, економіка Німеччини на початку XXI ст. опинилася у складному становищі. В багатьох галузях темпи економічного зростання наприкінці 2002 р. наблизилися до нуля. Спостерігався різкий спад податкових надходжень до бюджету. Його дефіцит склав більш як 3 % ВВП. Одна з головних проблем соціальної галузі — це проблема зайнятості. Наприкінці 1998 р. на 34,3 млн. працюючих приходилося 4,4 млн. непрацюючих. 5,7 млн. осіб працювали неповний робочий день. У 2001 р. кількість останніх зросла до 6,3 млн. У 1999 р. була започаткована непопулярна серед населення пенсійна реформа, яку планується здійснити протягом 30 років. Розмір пенсії зменшиться з 70 % середньорічного доходу до 64, оскільки у пенсійну формулу вводиться демографічна компонента. Разом з тим науково-технічний прогрес вимагав дедалі більших жертв від кожної сім’ї. Статистичні дослідження показують, що в Німеччині батьки щорічно витрачають близько 1,8 млрд. марок на репетиторів для своїх дітей. Однак головне навантаження у соціальній державі несе федеральний бюджет, 1/3 якого, а це 170 млрд.\nмарок, становлять соціальні витрати. Заходи уряду Шрьодера, спрямовані на вихід з ситуації шляхом збільшення податків, викликали невдоволення електорату. Стара модель соціальної ринкової економіки, вважають німецькі економісти, вичерпала себе. Потрібні глибокі реформи в економічному організмі країни, які були б адекватні вимогам сьогоднішнього дня. Німеччина і світ. Німеччина — важливий чинник міжнародних відносин. Доктрина соціального ринкового господарства, вперше застосована на практиці у ФРН, стала основоположною для Західної Європи в цілому. Економічний потенціал Німеччини складає четверту частину потенціалу ЄС. Німеччина — могутня індустріальна країна, яка впливає на економічний розвиток не лише Європи, а й усього світу. Вона сьогодні визнаний лідер у виробництві транспортних засобів, електроприладів та машинобудування, прагне завоювати позиції в інтернаціональному наданні послуг (планування та надання консультацій, інтернет — сервіс та інженерні бюро), сприяє прискоренню глобалізації, будучи другою країною у світі за обсягом експорту. Німеччина посідає перше місце в Європі за кількістю витрат на НДДКР та у виробництві наукомісткої продукції. Німеччина — країна не тільки потужної промисловості, а й розвинутого сільського господарства.\nУ 1996 р. в країні налічувалося 0,7 млн. ферм, на яких зайнято 3 % усього працездатного населення. Площа середньої ферми — 25,6 га. Основою сільського господарства є тваринництво, частка якого у виробництві — 60 %. Один фермер забезпечує 108 споживачів. Сьогодні постає питання про прийняття Німеччини як постійного члена до Ради Безпеки ООН. Вона — третя після США та Японії держава за обсягом внеску, який сплачує в ООН, — 9,6%. З 1996 р. у Бонні відкрили свої офіси деякі служби ООН (Програма добровольців ООН, Інформаційний центр ООН, секретаріати Договору про мігруючі дикі види тварин та Конвенції про клімат). У Гамбурзі в жовтні 1996 р. розпочав свою роботу Міжнародний морський суд. Сучасна Німеччина — один із великих освітніх центрів світу. в її вузах навчалося 175 тис. іноземних студентів. Німецькі приватні фірми посідають перше місце в Європі за обсягом інвестицій у наукові дослідження. ФРН виступає активним спонсором посткомуністичних перетворень у Східній Європі, здавши, мабуть, назавжди в архів історії плани «лебенсрауму» та «дрангунах Остен». Ця реальність об’єктивно висуває Німеччину, як економічно найпотужнішу країну Європи, на ключову роль у просторі між Ла-Маншем і Уралом. Чи впорається з цим відповідальним завданням молода німецька демократія — питання не такого вже далекого майбутнього. Німеччина у другій половині XX — на початку XXI ст. Долю Німеччини після розгрому нацизму і закінчення Другої світової війни було вирішено трьома великими державами-пере-можницями — Великою Британією, СРСР і США на Ялтинській (лютий 1945 р.) та Потсдамській (липень — серпень 1945 р.) конференціях. Союзники урочисто заявили, що їх мета — знищення німецького мілітаризму і створення гарантій того, що Німеччина ніколи не буде спроможна порушити мир в усьому світі. Демократизація, демілітаризація, декартелізація, денацифікація стали складовими процесу викорінення фашизму в німецькому суспільстві та здійснення реконструкції на демократичній і мирній основі. Союзники домовилися, щоб кордони майбутньої Німеччини визначалися у межах 1937 р. за винятком територій Померанії, Сілезії та частини Східної Пруссії, які відходили до Польщі, та північної частини Східної Пруссії з м. Кенігсберг, яка передавалась СРСР.\nУся територія Німеччини, як і столиця Берлін, була поділена на чотири зони окупації (англійську, американську, радянську, французьку). Влада у кожній зоні належала військовій адміністрації відповідної держави. Координаційним органом загальнонімець-кої окупаційної політики мала бути Контрольна рада, де рішення могли прийматися лише одноголосно, але нездоланні суперечності між СРСР і його союзниками паралізували її ефективність. Суперечності виникали через відмінності в підході до відродження країни. Американська, британська і французька окупаційна влада у своїх зонах проводили політику, спрямовану на побудову демократичного, громадянського суспільства на принципах свободи людини, її невіддільних прав, приватної власності. Була дозволена діяльність демократичних партій та організацій. США і Велика Британія підписали угоду про економічне об’єднання їхніх зон окупації в Бізонію. Після приєднання 1948 р.\nфранцузької зони окупації Бізонія перетворилася на Тризонію. Відмова західних держав від демонтажу і вивезення значної кількості німецьких промислових підприємств, що планувалися для покриття репараційних платежів, поширення на Тризонію плану Маршалла позитивно позначилися на відбудові зруйнованої економіки Західної Німеччини. СРСР спрямовував проведення соціально-економічних і політичних перетворень у своїй окупаційній зоні на створення прора-дянського режиму. 1945 р. була відновлена Комуністична партія Німеччини на чолі з Вільгельмом Піком; 1946 р. ця партія об’єдналася з Соціал-демократичною партією Німеччини і була створена Соціалістична єдина партія Німеччини (СЄПН), керівні пости в якій залишилися за комуністами. Зростання суперництва і протистояння між СРСР і західними державами з усіх питань світової політики протягом 1946- 1948 рр. призвело до фактичного розколу Німеччини.\nУ червні 1948 р. у західних зонах окупації була проведена економічна і грошова реформа, яка призупинила інфляцію і сприяла підйому виробництва на ринкових засадах. СРСР заявивши, що сепаратна грошова реформа підриває економіку Східної зони, встановив блокаду Західного Берліна, заборонивши наземне сполучення між. Західною Німеччиною і Західним Берліном. Блокаду зняли в травні 1949 р. У вересні 1948 р. була скликана Парламентська рада, яка розробила конституцію Федеративної Республіки Німеччини (ФРН), після її затвердження окупаційними режимами вона набрала чинності 23 травня 1949 р. Конституція закріпила основні громадянські та політичні свободи і проголосила Західну Німеччину як демократичну, федеративну державу. Перші вибори до бундестагу (федерального парламенту) відбулися в серпні 1949 р. До бундестагу були обрані представники Християнсько-демократичного і Християнсько-соціального союзів (ХДС/ХСС), Соціал-демократичної партії Німеччини (СДПН), Вільної демократичної партії (ВДП) і Комуністичної партії Німеччини (КПН). ХДС/ХСС і ВДП створили урядову коаліцію. Главою уряду — федеральним канцлером ФРН- став досвідчений політик партії ХДС Конрад Аденауер, який перебував на цій посаді до 1963 р. Проголошення ФРН відбулося 15 вересня 1949 р. У відповідь на це на території радянської зони окупації з ініціативи СРСР було проголошено Німецьку Демократичну Республіку (НДР). Президентом НДР став Вільгельм Пік, прем’єр-міністром — Отто Гротеваль. Франція в 1918-1939 рр. 20 століття. Перемігши головного ворога — Німеччину — Франція (як і Англія) стала провідною країною Західної Європи.\nВона повернула собі високорозвинені індустріальні райони Ельзас і Лотарингію, отримала контроль над німецькими і частково турецькими володіннями (Того, Камерун, Сирія, Ліван тощо). Але війна завдала Франції величезних втрат: 1,3 млн. чоловік, з країни-кредитора вона перетворилася на боржника, рівень промислового виробництва в 1921 р. становив 55% порівняно з 1913 р. Франція разом з Англією, США, Японією була одним із організаторів інтервенції проти Радянської Росії.\nПеребування французьких військ у Росії протягом 1918-1919 рр. справило революціонізуючий вплив на солдатів і моряків, які, повернувшись у Францію, сприяли піднесенню на батьківщині революційних настроїв. На парламентських виборах у листопаді 1919 р. перемогли партії Національного блоку, що виступали з ультра-патріотичних позицій: неухильне дотримання умов Версальського договору, захист соціального миру і республіканського ладу, відбудова зруйнованого війною господарства, захист прав ветеранів та інвалідів війни тощо. Ці гасла відповідали настроям більшості населення країни, наляканого страйковим рухом. Сподівання Франції на регулярні репараційні надходження з Німеччини не справджувалися, оскільки через кризу в економіці й суспільстві Німеччина не могла та й не поспішала їх сплачувати. У січні 1923 р. французькі війська спільно з бельгійськими окупували Рурську область Німеччини. Франція розраховувала не лише добитися виплати репарацій, а й встановити свій контроль над німецькою економікою. Проте ця акція була осуджена світовою громадськістю, тому війська були виведені з Рура. Протягом 1924-1926 рр. при владі перебував Лівий блок на чолі з Е. Еріо, до якого входили радикал-соціалісти і соціалісти. Він безуспішно намагався реформувати фінансову і податкову системи, офіційно визнав СРСР, придушував повстання у колоніях — Марокко і Сирії. 1926 р. після розпаду Лівого блоку до влади прийшла коаліція правих партій, що проголосила політику національної єдності. Уряд очолив Раймон Пуанкаре.\nЗа темпами піднесення промислового виробництва Франція випередила Англію і Німеччину. Найбурхливішими темпами розвивалися важка, сталеплавильна, автомобільна галузі промисловості. Проте це було перервано світовою економічною кризою, яка у Франції набрала затяжного характеру. Так, падіння виробництва, що розпочалося наприкінці 1930 р., тривало до середини 1935 р. Темпи стабілізації були настільки повільними, що рівня 1929 р. не було досягнуто і в 1939 р. Різко скоротилася зовнішня торгівля. Небачена економічна криза, зростання безробіття і злиднів спричинили невдоволення широких верств населення; авторитет традиційних правих партій упав — з 1929 р. до 1932 р. змінилося 8 урядів. У країні активізувалися екстремістські, фашистські та профашистські організації («Вогняні хрести», «Патріотична ліга», «Французька дія»). На відміну від німецьких та італійських фашистів французькі екстремісти не користувалися підтримкою середніх прошарків населення — власників дрібних підприємств. Значна частина робітників орієнтувалася на комуністів.\nЗа таких умов спроба реакційних сил організувати путч у лютому 1934 р. для того, щоб ліквідувати республіканський лад, наштовхнулася на опір лівих сил. По всій країні прокотилася хвиля демонстрацій і мітингів. 1934 р. представники комуністичної та соціалістичної партій, до яких згодом приєдналися прогресивні радикали та діячі інших течій ліберального спрямування, домовилися про спільні дії проти фашизму. Під час муніципальних виборів навесні 1935 р.\nліві сили здобули значних успіхів. Влітку 1935 р. комуністи, соціалісти, радикали, об’єднані в Народний фронт, провели демонстрацію. 1936 р. французька преса опублікувала програму Народного фронту, що передбачала державний контроль за розвитком економіки з метою стабілізувати ціни та фінанси країни, а також розширення соціальної допомоги населенню за рахунок бюджету, гарантування демократичних свобод і заборону фашистських угруповань, активну міжнародну діяльність для забезпечення миру у світі. На парламентських виборах партії Народного фронту перемогли праві партії. Новий уряд сформував лідер соціалістів Леон Блюм. Національні збори прийняли понад 130 законів реалізації програми Народного фронту, проте для її здійснення необхідно було чимало коштів, у той час коли надходження в бюджет скорочувалися. Уряд був змушений робити великі позички. Економіка країни поступово дестабілізувалася. Уряд Блюма вимагав надати йому надзвичайні повноваження, але сенат відмовив. У зовнішній політиці Франції домінувало прагнення утвердити вплив у післявоєнній Європі та забезпечити виконання Версальського договору. Франція намагалася обмежити реваншистські прагнення Німеччини шляхом створення системи колективної безпеки в Європі. Важливим кроком у цьому напрямі було підписання в Парижі в 1928 р. Паризького договору про заборону війни як засобу національної політики, що осуджував війну і пропонував для врегулювання суперечок лише мирні переговори. Пакт передбачав колективні дії з боку його учасників проти будь-якої країни, що стане на шлях агресії. Французька дипломатія на початку 30-х рр. зробила спробу зблизитися з Німеччиною, прагнучи зберегти статус-кво в Європі та обмежити німецькі військові витрати, але Німеччина відмовилася від угоди. 1932 р. між Францією та СРСР було підписано договір про ненапад один на одного. Французький уряд безуспішно протестував проти англо-німецької морської угоди (1935 р.), за якою Німеччина отримала право на будівництво флоту. Але Франція, як і Англія, нічого не зробили, щоб змусити німецькі війська залишити Рейнську демілітаризовану зону. Франція визнала аншлюс Австрії. 1935 р. у Парижі було підписано договір про взаємну допомогу між Францією і СРСР. Учасники договору зобов’язувалися у разі нападу будь-якої європейської держави негайно надати один одному підтримку. Франція і Англія, проголосивши політику нейтралітету, фактично сприяли агресивній політиці Німеччини та Італії, їх втручанню в громадянську війну в Іспанії. Франція була учасником Мюнхенської угоди 1938 р. Франція та Англія, стурбовані непередбаченим ними розвитком подій, звернулися до СРСР з пропозицією про надання гарантій допомоги європейським державам у разі агресії з боку Німеччини. СРСР у відповідь запропонував укласти пакт про взаємодопомогу між Англією, Францією та Радянським Союзом з одночасним наданням гарантій усім прикордонним з СРСР державам. Однак домовленості не було досягнуто через взаємну недовіру і небажання сторін йти на компроміси. У сорокових роках Німеччина вже була готова до реваншу. Бадак Александ Николаевич, Войнич Игорь Евгеньевич, Волчек Наталья Михайловна, Воротникова О, Глобус. Всемирная история: В 24 т. Алябьева (ред.) — Минск: Література. Всемирная история: Учебник для студ. вузов Георгий Борисович Поляк (ред.), Анна Николаевна Маркова (ред.). — М.: Культура и спорт, 1997. — 496с. Архипов Дмитрий Борисович. Краткая всемирная история. Наукометрический анализ РАН; Институт аналитического приборостроения. -. Пб.: Наука, 1999. — 189с. Белоножко Сергей Владимирович, Бирюлев Илья Михайлович, Давлетов Александр Рашидович, Космина Виталий Григорьевич, Нестеренко Людмила Алексеевна, Турченко Федор Григорьевич. Всемирная история. Новое время. 9 класс: Учебник для сред. общеобразоват. заведений — 2-е изд. -.: Генеза, 2002. Воєнні дії 1914-1917 рр. Основні сили німецької армії у серпні 1914 р., порушивши нейтралітет Бельгії, вступили на її територію, а після розгрому невеликої бельгійської армії рушили до французьких кордонів.\nУ Берліні вважали, що з Францією майже покінчено. Проте німецьке керівництво помилилося. Італія відмовилася виступити на боці Німеччини і зайняла позицію нейтралітету. Російські війська на прохання союзників перейшли кордон Східної Пруссії і розбили німецьку армію. У Берліні захвилювалися через можливу втрату Східної Пруссії, перекинули туди нові сили. Але російське командування не скористалося першою перемогою, дві російські армії не координували свої дії, тому зазнали поразки у двох важливих битвах. Разом з тим Східно-прусська операція мала важливе значення у війні; було зірвано німецький план «бліцкригу» — блискавичного розгрому Франції. 5 вересня розпочалася грандіозна битва на р. Марні, в якій брали участь з обох сторін до 2 млн. Німецький стратегічний план на Марні зазнав цілковитого краху. Ця битва визначила перехід до затяжної війни. Значної поразки російські війська завдали австро-угорським арміям у Галичині. Зазнавши початкових невдач, російські війська на початку вересня перейшли в рішучий наступ і в ряді битв розбили головні сили австро-угорців, відкинули їх за Карпати і до Кракова. Німеччина була змушена перекинути у Галичину значну частину військ для підтримки свого союзника, але зазнала поразки в наступі на Варшаву.\nУ той же час австро-угорські війська були викинуті із Сербії. Війна в Галичині була трагедією для українського народу. Українство воювало на боці обох воюючих країн.\nРосійська адміністрація і командування жорстоко розправлялися з так званими «мазепинцями», тисячами вивозячи їх до Сибіру, закривалися українська преса, книгарні, уніатські костьоли тощо. На кінець 1914 р. на всіх фронтах битви в основному закінчилися на користь Антанти. Японські, англійські та французькі війська захопили майже всі німецькі колонії на Тихому океані і в Африці. 1915 р. Італія виступила на стороні Антанти. З вересня Східноєвропейський фронт став основним. У результаті весняного наступу російські війська заволоділи карпатськими проходами, Карпатським хребтом і оволоділи фортецею Перемишль. У цей час німецьке командування перекинуло до Польщі значні сили і розпочало наступ проти російських військ. Останні з тяжкими втратами відступили з Галичини, залишили Львів. Влітку німецькі війська захопили Варшаву, польські та литовські області царської Росії, вийшли до Брест-Литовська. У вересні наступ німецької армії було призупинено.\nУ той же час Англія і Франція мобілізували значні військові сили, що на початку 1916 р. переважали німецькі. Нарешті країни Антанти дійшли згоди про координацію бойових дій у майбутньому. Однак, переоцінивши свої сили, Німеччина на початку 1916 р. вирішила захопити французьку фортецю Верден, падіння якої відкривало шлях на Париж. Після кровопролитних лютневих боїв жодна із сторін не перемогла. Натиск німецьких військ на Верден було послаблено успішним наступом навесні та влітку 1916 р. російських військ, які стрімким ударом оволоділи м. Луцьк, захопили частину Галичини і Буковини, увійшли в Карпати. Проте нестача боєприпасів і розтягнутість комунікацій не дали змоги просуватися вперед. До того ж окупація австро-німецькими військами Румунії, яка щойно вступила у війну на боці Антанти, примусила Росію продовжити свій фронт ще на 500 км. Скориставшись послабленням сил Німеччини на Західному фронті, англійські та французькі війська в липні 1916 р. провели наступ на р.\nСоммі, де вперше в історії застосували танки. У німецьких правлячих колах похитнулася надія на легку перемогу, і вони перейшли до оборони, але з метою ізоляції країн Антанти від їхніх колоній і США, Німеччина розпочала широкомасштабну підводну війну. У травні-червні 1916 р. біля берегів Ютландії відбулася грандіозна морська битва англійського і німецького військових флотів. У ній брало участь 275 воєнних кораблів з обох сторін. Німецький флот був змушений повернутися у свої гавані. У грудні 1916 р. Німеччина та її союзники запропонували країнам Антанти розпочати мирні переговори. Країни Антанти відмовилися від переговорів і попередили, що мир з Німеччиною буде підписаний тільки після того, як вона понесе кару за всі злочини у війні, яку сама розв’язала.\nВідмова Антанти була використана в Німеччині як привід до загострення методів ведення війни. Німеччина розпочала необмежену підводну війну проти флотів і суден усіх країн — союзників Антанти. Коли німецький уряд офіційно повідомив, що розпочинає підводну війну навіть проти суден нейтральних країн, США розірвали з Німеччиною дипломатичні відносини й оголосили 6 квітня 1917 р. їй війну. Вступ США у війну суттєво зміцнив сили Антанти. Влітку на боці Антанти виступила Греція. Проте ні на Західному, ні на Східному фронтах союзники не досягла значних успіхів.\nВони стабілізували ситуацію на /тало-Австрійському фронті. Були визволені німецькі колонії у Східній Африці. Кровопролитні бої тривали на всіх фронтах Першої світової війни. Бобович Ирина Михайловна. Экономическая история России, 1861-1914 годы: Учеб. пособие. М. Бобович; Санкт-Петербург. ун-т экономики и финансов, Каф.\nэкон. истории. — СПб.: Изд-во Санкт-Петербург. ун-та экономики и финансов, 1995. — 135, . -189с. Баландин Рудольф Константинович. Всемирная история: 500 биогр.: Знаменитые правители, полководцы, нар. герои, мыслители и естествоиспытатели, политики и предприниматели, изобретатели и путешественники, писатели, композиторы и художники всех времен и народов Р Баландин. — М.: Современник, 1998. — 315.


Сірий гусак: характеристики, опис великої породи\nСильний, невибагливий, нечутливий до більшості інфекцій, сірий гусак постачає господарів м’ясом, жиром, яйцями, пухом. Не завадить його ефективному вирощуванню навіть відсутність на сільському подвір’ї водойми, такого необхідного його прабатька – дикого сірого гусака. Домашній представник цього виду цілком спокійно обходиться і без купання у воді.\nЖиттєва сила сірих гусей\nПриручення дикого родоначальника європейського домашнього гусака відбувалося, на думку фахівців, близько 3 тис. Років тому в найдавніших державах планети: Римі, Греції, Єгипті, Вавилоні. Згодом одомашнені птиці схрещувалися з іншими видами для отримання плідних гібридів. Передбачається, що три види культивованих нині домашніх гусей (великі сірі гуси, білі китайські і чорні канадські) мають загального сірого предка – Anser anser.\nОпис зовнішнього вигляду його одомашнених нащадків свідчить про збереження базисних ознак дикого сірого гусака – птиці потужної, витривалою, з розмахом крил 145-180 см. Великий сірий гусак зберіг колір оперення, типовий для маскування диких видів в очеретах і травах, але боки, нижня частина тулуба і живіт стали білими, а «лускатий» малюнок крил – розмитим.\nТіло залишилося таким же великим, груди – широкої і мускулистої. Сильні крила нагадують про красу і потужність польоту цієї породи гусей. Велика голова з характерним для Пластинчатодзьобі товстим червоно-оранжевим дзьобом і рожевою смужкою на кінці спочиває на злегка подовженою шиї. Ноги великої сірої породи вище і міцніше, ніж у диких родичів, «оснащені» захисними кігтями і перетинками для плавання. Широко розставлені, вони здатні утримувати досить жирне тулуб.\nОдомашнений великий гусак рухливий, витривалий, відрізняється невибагливістю до їжі, хоча він набагато товщі свого дикого попередника. Дорослі особини важать 6-7,5 кг і відносяться до СЕРЕДНЬОВАЖКОГО типу гусей. Найвищі результати (до 10 кг) досягаються при введенні в раціон концентрованих кормів. Дикі сірі гуси відстають за вагою від «наземних» родичів в 2-3 рази.\nМетою вирощування сірих гусей є отримання м’яса, жиру, яєць, пір’я і пуху. М’ясо у цього виду смачне і корисне, містить вітаміни А, С, В (всю групу, включаючи рідкісний В12), амінокислоти, мінерали і мікроелементи: селен, цинк, марганець, залізо, кальцій, магній, фосфор, натрій.\nЗа кольором воно темне, схоже на м’ясо курячих ніжок і стегон, але більш жорстке. Гуси активно пересуваються, іноді йдуть від подвір’я на великі відстані, тому їх м’язи пронизані безліччю кровоносних судин. Звідси і колір, і жорсткість м’яса. Але на відміну від курей і перепілок в гусячому м’ясі багато жиру (майже 50%). Сірої гуски відгодовують також для отримання жирної печінки вагою 350-450 г.\nЖировий прошарок забезпечує птицю прекрасною теплоізоляцією, оберігає її від переохолодження. Якщо жир курки вважається джерелом канцерогенних речовин, то гусячий жир корисніше для людини, т. К. Є джерелом енергії і терморегуляції. Найбільше скупчення жиру знаходиться в шкірці, де зосереджені залози, що виробляють мастило для оперення водоплавної птиці. Калорійність 100 г м’яса гусей без шкурки становить 160 кКал, а разом з нею – 400.\nУ складі гусячого жиру є поліненасичені жирні кислоти, важливі для обміну речовин, зміцнення імунітету, загоєння тканин – тригліцериди олеїнової і лінолевої кислот. Гусячий жир застосовується в косметології і в якості лікарського засобу при застуді, опіках, обмороженні, шкірних захворюваннях.\nВже у віці трьох місяців сірі гуси приносять від 44 до 50 яєць. У порівнянні з іншими породами вони крупніше, мають більш міцною оболонкою і високою біологічною цінністю. Яйця поживні, калорійні (185 кКал / 100 г). У них містяться вітаміни K, D, Е, А і група В, мікро- і макроелементи. Вважається, що вживання яєць великих сірих гусей благотворно впливає на мозковий кровообіг і допомагає в лікуванні атеросклерозу. Жовток містить лютеїн – антиоксидант, що уповільнює процеси старіння.\nГусячий пух на відміну від курячого дуже еластичний, теплий, легкий, що дозволяє використовувати його для прядіння, утеплення одягу, виробництва постільних речей. Речі, виготовлені з пуху, здатні прослужити майже 25 років, а збирати його можна 2-3 рази на рік, не вбиваючи птицю. За життя однієї гусячої особини отримують 3-4 кг пухо-пір’яний суміші.\nОблаштування місця існування\nВелика сіра порода гусей має певні переваги перед іншими видами птахів не тільки за якістю і кількістю кінцевого продукту. Окремі характеристики породи роблять її привабливою для вирощування і на приватному подвір’ї, і в фермерських господарствах. Серед них:\nможливість вільного випасу;\nможливість утримання без наявності водойми;\nвідсутність особливих вимог до обладнання місць утримання;\nхороші показники відтворення;\nприскорене зростання потомства;\nприхильність до людини.\nСірий гусак невибагливий по відношенню до їжі. Навесні і влітку йому достатньо навіть бідних кормових пасовищ. У добу одна особина з’їдає до 2 кг молодої трави. Але для повноцінного харчування можна додати в раціон (особливо в холодні сезони) зелене листя кукурудзи, люцерну, висівки, макуха, різні зерна (овес, пшениця, ячмінь), буряк, варену картоплю, терту моркву, цибулю-порей, селеру, салат, вітаміни, дрібний гравій і крейда.\nНа зиму для гусей заготовляють березові, осикові або вільхові гілки, з яких в зимовий період оббирають листя і додають в корм. Можна використовувати і порошок сушених водоростей як добавку до основної їжі.\nПри загони способом розведення сірі гуси позбавляються можливості самостійного випасу, що тягне додаткові витрати на їх утримання. Але зате це дозволяє швидко відгодовувати птицю, застосовуючи калорійний і збалансований комбікорм. Така методика найчастіше застосовується при промисловому розведенні цих пернатих.\nВільний випас на луках вигідний для домашнього подвір’я і для великих господарств, мають при цьому водоймами. Потрібно лише підбирати пасовища НЕ болотисті, а водойми – чисті і без застою води. Якщо ставок облаштовується на території господарства, то слід забезпечити безпечний вхід і вихід птиці. Невеликі дворові вмістилища води швидко брудняться, тому рідина в них потрібно міняти щотижня, попередньо вичистивши ємності.\nНевибагливість цієї великої породи дозволяє використовувати для її вирощування невеликі приміщення, старі дерев’яні і глинобитні сараї, вольєри та інші укриття, створивши систему захисту від хижаків. І хоча гуси дуже стійкі до мінливих умов навколишнього середовища, в літню спеку їм не завадить навіс від палючого сонця.\nРезультативне вирощування і відгодівлю гусей вимагає достатньої кількості годівниць (фідерів) і поїлок. Їх рівномірно розміщують в укриттях, вольєрах і на дворі. Герметичні поїлки повинні бути доступними для чищення.\nСірим великим гусям від диких предків дісталося прекрасне здоров’я, стійкість і життєва сила. Але для профілактики інфекцій необхідно підтримувати чистоту в пташнику. Найнебезпечнішою хворобою для водоплавних вважається парвовирус. З ним успішно справляються, хоча смертельний результат для птиці теж можливий.\nПол краще підняти над землею, застелити його соломою або засипати тирсою. На зиму зазвичай заготовляють до 40 кг підстилкового матеріалу на кожного дорослого гусака. Міняти підстилку рекомендується щодня, бо існує небезпека цвілі і грибка. Можливі також просушування сараю і обробка статі суперфосфатом: 200 г на 1 м ?. Після цієї процедури є обов’язковими провітрювання і просушування пташника.\nСірих великих гусей відрізняє не тільки відмінне здоров’я, але і високі значення репродуктивних ознак. За оптимальних умов розвитку десятимісячні гусенята можуть досягти ваги в 6 кг. Уже в перший рік життя самки гусей поставляють господарям 25 яєць масою 180-220 г, а в наступні роки їх виробництво складе в середньому 40-60 шт.\nЦя порода – чудові батьки. Самка – відмінна квочка, і якщо господарем птиці створені сприятливі умови, то він отримає від гусячого сімейства 15 здорових малюків. Сприятливі умови – це повноцінне харчування з добавками кислого молока, відвійок, сиру і доступність пиття. Ще однією умовою є ізолювання несучки від інших особин, що сидять на яйцях, щоб уникнути бійок. Оскільки гуси живуть парами, то в період висиджування і зростання молодняка гусак виконує таку ж роль захисника сім’ї, як його дикий предок і родич.\nДля повноцінного несення яєць породі потрібен 12-14-годинний світловий день і температура в пташнику до 14 ° С. Оскільки самка несе яйця через добу, то для одночасного висиджування потомства їх збирають, враховуючи, що зберігати їх можна не більше 10 днів.\nГуси сірі в порівнянні з іншими мешканцями пташиного двору мають низький коефіцієнт народжуваності: 45-50%. Це обумовлено великим розміром яєць, тобто їх завжди менше за кількістю, ніж у інших птахів. Моногамність гусей також позначається на кількості потомства. В процесі розвитку молоденькі самки дозрівають швидше самців, які виявляються неготовими до запліднення. Важливий і вік особин: 3-4-річні птиці максимально плідні, а потім цей показник стрімко знижується.\nНезважаючи на низьку плодючість, сірий великий гусак – найбільш швидкозростаюча птах. Розведення породи починається в березні, щоб до початку тепла птах була готова до самостійного харчування на пасовище.\nЩо з’явилися на світло гусенят спочатку годують сумішшю сиру і варених яєць, поступово додаючи зерно кукурудзи або пшениці, обов’язково подрібнене і змішане з соєвим або соняшниковою шротом. Суміш кормів для малюків зволожується, щоб не дратувати їх носик.\nГодівниці для малюків залежать від їх віку:\nдо 14-днів пропонується розмір 100 x 15 см при глибині 7 см:\n15-28 днів – 150 x 30 x 15 см (одна на 15-20 гусей);\nбільше 4-х тижневого – 170 x 30 x 25.\nПрискорене зростання гусенят великої сірої породи відбувається в перші 2 місяці. Це зажадає для набору тільки 1 кг ваги майже 9 кг зволоженого корму і 2,5 кг подрібненого зерна.\nЗалежно від цільової спрямованості розведення визначається місце утримання. Молодняк, планований для виробництва м’яса, зазвичай тримають в загонах, щоб знизити їх рухливість, і годують комбікормом і зеленню. Такий спосіб утримання дасть можливість до моменту забою отримати вагу до 4,5-5 кг. А ще сірих гусенят відгодовують для отримання жирної печінки вагою до 500 г.\nЧастина гусенят залишають для відтворення зграї, тому що в подальшому швидкість росту падає і збільшується накопичення жиру.\nЦими гусьми пишаються селекціонери і заводчики. Незважаючи на стародавність походження їх дикого родоначальника, порода великих сірих гусей виникла тільки в другій половині ХХ ст. Для їх створення за ознаками високої несучості і швидкості набору живої маси були відібрані гуси Тулузької породи і гуски -роменской. Надалі селекція йшла всередині отриманого якісного гібридного потомства.\nЗ ним до сих пір ведеться селекційна робота, оскільки цей вид гусей має ознаки, що дозволяють успішно схрещувати його з іншими породами. Вже виведені гібриди з високою несучістю, що не знижується до п’ятого року життя птиці, є види з більш смачним і якісним м’ясом. Але все нові гібриди ведуть рахунок спорідненості від великих сірих, невимогливих і стійких.\nЄ ще одна особливість цих гусей: прихильність до людини, який їх годує. Разом з тим вони уразливі і не прощають заподіяне їм зло. Але без поважної причини птах ніколи і ні на кого не нападає.\nШотландський кіт: особливості вислоухой породи, догляд за вихованцем\nНанду: американський страус, нандуобразние види, де живуть


Земфіра | Мамоведія - про здоров'я та розвиток дитини\nГоловна / Земфіра\nІм'я має два варіанти походження. Від латинського - «повітряна» та від тюркського - «непокірна».\nЗемфіра – справжня дочка Сходу. Вона красива, сповнена чарівності, кілька повільна, схильна до лінощів, все робить неквапом. Справляє враження розпещеної, примхливої, поглибленої в себе. Насправді ж вона все помічає і всім цікавиться. Земфіра гостра на язичок і, якщо не злюбила когось, буде зло потішаться. Вона дуже чутлива, переживає, коли до неї погано ставляться, і буквально розцвітає в доброзичливому середовищі.\nЦі жінки ніколи не розкривають перед оточуючими свого внутрішнього світу, в них завжди ховається якась таємниця, недомовленість, тому нерідко тягнеться шлейф пліток. Жінки часто недолюблюють її, відчуваючи в ній потенційну небезпеку своєму сімейному благополуччю. Чоловіки задивляються на неї, однак заміж Земфіра виходить пізно, шукає свій ідеал. Вона насилу прощає образи, ніколи не забуває завданих образ.\nКар’єри ділової жінки Земфіра не робить, та й не прагне до неї, її цікавлять професії, пов’язані з прекрасною стороною життя: вона стає танцівницею, драматичною актрисою, співачкою (тим більше що артистичні і музичні дані у неї зазвичай є) або працює , наприклад, у квітковому магазині.\n«Осінні» трохи скуті, не можуть почувати себе розкріпачено в незнайомому суспільстві. Вони прекрасні умільці. Люблять фотографуватися. Вийшовши заміж, живуть у батьківському домі.\n“Зимові” жінки одягаються яскраво, вони гонорові і імпульсивні. Не виносять самотності, їх стихія – великі галасливі компанії, де можна проявити себе в усій красі.


Январь 2017 - Страница 16 из 16 - SKEPTER - бізнес ідеї\nYou are here: Home » 2017 » Январь ( » Page 16)\nArchives for Январь, 2017 - Page 16\nБізнес-ідея автомийки вантажного транспорту\nadmin 02.01.2017 Бізнес-ідея автомийки вантажного транспорту2017-02-12T21:57:43+00:00 Бізнес Ідеї No Comment\nУ всіх великих і невеликих містах є автомийки для легкового транспорту, позашляховиків і мікроавтобусів. Однак водієві, що пересувається на двадцятиметрової фурі, скористатися подібним сервісом досить проблематично. Далеко не в кожному…\nadmin 01.01.2017 Бізнес-ідеї актуальні для підприємницької діяльності2017-02-12T21:57:43+00:00 Бізнес Ідеї No Comment\nБудь-якого підприємця, а особливо початківця, цікавить питання, яка саме сфера підприємницької діяльності є актуальною на сьогоднішній день. Адже від того, на скільки бізнес-ідея актуальна, залежить її прибутковість і успішність. Саме…\nБізнес-ідея прокату водного транспорту\nadmin 01.01.2017 Бізнес-ідея прокату водного транспорту2017-02-12T21:57:38+00:00 Бізнес Ідеї No Comment\nБезпрограшним варіантом відкриття власної справи в літній період є відкриття пункту прокату водного транспорту . Організувати такий бізнес можна з невисокими вкладеннями на старті (від 350 тисяч рублів), що безсумнівно…\nadmin 01.01.2017 Бізнес-ідея будівництва котеджного селища2017-02-12T21:57:35+00:00 Бізнес Ідеї No Comment\nСучасний стан справ диктує свої умови для успішного підприємництва. Якщо період перебудови дозволяв починати свою справу з мінімальних капіталовкладень без особливих зусиль, то сьогодні потрібно прийняття непростих рішень, які зачіпають…


Купить билет на 5'NIZZA: 5`NIZZA (Київ) (Киев, Арт-завод Платформа, Арт-завод Платформа) 30 мая 2021 в 20:00\n5'NIZZA: 5`NIZZA (Київ)\n30 мая 2021 в 20:00, Киев, Арт-завод Платформа, Арт-завод Платформа, ул. Беломорская, 1\nКупить билеты на «5'NIZZA: 5`NIZZA (Київ)»\nКиев, Арт-завод Платформа, Арт-завод Платформа, ул. Беломорская, 1 - 30 мая 2021 в 20:00\nКупить билеты на концерт 5'NIZZA: 5`NIZZA (Київ) 30 мая 2021 в 20:00, Киев, Арт-завод Платформа, Арт-завод Платформа по цене от 470 грн.\n5'NIZZA: 5`NIZZA (Київ) состоится 30 мая 2021 в 20:00 в Киев, Арт-завод Платформа, Арт-завод Платформа по адресу ул. Беломорская, 1.\nДоставка билетов на 5'NIZZA: 5`NIZZA (Київ) по городу Киев и Новой почтой по Украине наложенным платежем или предоплате.\nУ нас цена на билеты на 5'NIZZA: 5`NIZZA (Київ) ниже, чем на bilet.zt.ua, karabas.com, concert.ua, internet-bilet.ua, kasa.in.ua!


Хіти тижня. Курс долара в Україні розвернеться на 180 градусів: Експерти розповіли, чого чекати\nчетвер, 14 січень 2021, 19:00\nВ Україні курс долара до 17 січня може розвернутися на 180 градусів і перейти до зниження. Американська валюта має шанси подешевшати з 28,4 до 28,3 грн/$. Такий прогноз озвучив старший аналітик "Альпарі" Вадим Іосуб, передають Патріоти України.\n"Долар на міжбанку може торгуватися через тиждень близько 28,3 грн, а готівковий долар в банках може торгуватися близько 28,3/28,5 грн", – прогнозує експерт.\nСередні курси купівлі/продажу готівкового долара в банках виросли за тиждень з 28,14/28,43 до 28,22/28,46 (+0,3%/+ 0,1%). При цьому спред між середньою продажем і середньої покупкою скоротився з 1,1% до 0,9% за рахунок більш швидкого зростання курсу покупки в порівнянні з продажем.\nРізноспрямовані і незначні коливання, а також скорочення спреду на готівковому ринку свідчать про тимчасову стабілізацію курсу на поточних рівнях. Найімовірніше і після свят долар буде коливатися поблизу нинішніх значень.\n"На найближчий тиждень ми не очікуємо помітної зміни курсу долара до гривні. Долар на міжбанку може торгуватися через тиждень близько 28,3 грн, а готівковий долар в банках може торгуватися близько 28,3/28,5 грн", – зазначає Іосуб.


BMW 5-ої серії GT не найліпшим Автоновини України і в світі. Новини автосвіту, автоспорту, автоновинок. Авто огляди, тест-драйви, авто відео та авто шпалери, авто тюнінг. » Автоновости\n14-12-2012, 11:46 BMW 5-ої серії GT не найліпшим Автоновини України і в світі. Новини автосвіту, автоспорту, автоновинок. Авто огляди, тест-драйви, авто відео та авто шпалери, авто тюнінг. - в разделе "Обзоры авто"\nВідкриваючи два роки тому автомобілем 5-ої серії GT абсолютно новий сегмент автомобільного ринку, концерн BMW переконував клієнтів, що пятидверная машина зможе нарівних змагатися з хетчбеками, седанами, універсалами та кросоверами. Але, обсяги продажів 5-ої серії GT свідчать, що модель так і не змогла знайти свого покупця.\nДжим ОДоннелл, глава північноамериканського відділення BMW, зізнався, що в США автомобіль 5-ої серії GT користується вкрай низьким попитом серед клієнтів марки. Баварці планували щорічно на місцевому ринку реалізовувати до 8 000 примірників 5-ої серії GT, але минулого року компанії вдалося продати всього 2848 автомобілів. За словами ОДоннелла, новинка концерну так і не змогла стати гідною альтернативою традиційному універсалу для американців, які в підсумку зупинили свій вибір на сараях марки Mercedes-Benz.\nМи розчаровані, оскільки сподівалися, що шанувальники пішов з ринку універсала BMW 5-ї серії пересядуть на модель з шильдиком GT, але цього не сталося. BMW 5-ої серії GT приваблює власників седанів 5-ї і 7-ї серій , але не універсалів, - наводить слова керівника керівника BMW of North America видання Autonews. - Ми втратили багато клієнтів, частина з яких перейшла до Mercedes-Benz .


У Долинському районі в курнику спіймали злодійку-односельчанку - Галицький Кореспондент\nГоловна » Новини » Діло » Гроші » У Долинському районі в курнику спіймали злодійку-односельчанку\nПізно ввечері 67-річна жителька села Якубів почула шум у своїй стайні. Пенсіонерка, мабуть, би сама побоялася перевірити, хто там хазяйнує, але до неї зайшла донька. Тож обидві жінки, пересилюючи страх, вийшли з хати й застали в курнику сорокарічного односельця з його співмешканкою. Повідомляє Афіша Прикарпаття.\nЧоловікові вдалося втекти, а його супутницю, яка тримала в руках курку породи «Брама», господиня з донькою схопили. Прибулі за викликом поліцейські задокументували невдалу спробу крадіжки. Стало відомо, що місцевий пиячок із співжителькою мали намір добути курку- велета на закуску.\nКатегорії: Гроші, Життя, Людина, ПритрафункиПомічено: Долинський район, злочин, крадіжка


Шаркань – карпатський дракон, що прийшов колядувати @ Закарпаття онлайн\nЦя унікальна різдвяна традиція існує тільки в одному селі на Закарпатті\n- Ми вже п'ять років проходимо комісію на здобуття статусу нематеріальної спадщини, – розказує пані Людмила. – Маємо велику надію, що в цьому році нам це звання таки дадуть. І це нам не тільки про честь і славу потрібно (хоча найперше саме через це, бо Боронявська Шаркань – справді єдина, такого більше нема ніде) – але разом із тим, можливо, у нас буде змога хоча б костюми придбати для артистів ансамблю, бо зараз за межами села виступаємо у зичених. (Удома на Святвечір хлопці, як колядують із Шарканню, одягаються по-сучасному: білі сорочки, штани, черевики – як до церкви чи на свято, – авт.).\n- Мені доводиться їх збирати щороку, бо я хочу, щоби це жило, бо це – наша гордість. А у хлопців не горять очі… Хоча от коли запросили минулого року на колядницький фестиваль до Словаччини нас із Шарканню – уперше побачила, як у них очі загорілись – один перед одним зголошувалися.\n- Традиція така, що колядувати із Шарканню йдуть легені, які планують женитися – ті, що вже відслужили армію чи закінчили навчання, від 20-22 років, молодші вертепи носять. Збираються ватагою по 8-10 чоловік, беруть музикантів – баян, скрипка та Шаркань (цей дракон вистукує в ритм колядці). Зі змієм ідуть колядувати хлопці до дівчат, Шаркань до неї в хату несе та стукає нею саме той хлопець, хто із тією дівчиною любиться та планує її брати за жінку. Це його честь – добре відколядувати із Шарканню: він має мати велику силу в руках, аби того змія втримати, аби вправно ним поводити по хаті, нічого не перевернути – бо ганьба буде! У кожному дворі хлопці, що водять змієм, міняються. Йдуть колядувати по наперед складеному списку хат, і господарі оповіщені, що до них Шаркань прийде – чекають цього як свята. Ви би бачили, яка то радість для людей: збираються цілими сім'ями, сусіди приходять, це неймовірні відчуття! За коляду із Шарканню ґазди дають добрі гроші – по 500 гривень та пляшку горілки в бесаги. Гостять добре – але оскільки це Святвечір, то вечеря пісна й ні грама алкоголю: гріх, бо колядувати маємо завершити до опівночі, коли в церкві та монастирі починається святкова всеношна. А гроші, зібрані під час колядування, хлопці пополам – у нас дві церкви в селі, православна та греко-католицький монастир, то дають половину туди, половину – туди. Собі хіба горілку лишають!\n- Часто буває, що в цьому ж році й гуляють весілля – здебільшого, на осінь, – каже Людмила Бонкало. – Але є у нас хлопці, які по два-три роки із Шарканню до дівчат ходять, а не женяться, – каже Людмила Іванівна. – Як правило, щороку носять Шаркань нові хлопці – вони перед святами ходять тренуватися вибивати змієм – це не дуже легко, не хочеться осоромитися, як часом люстру розіб'ють. А на виступи чи фестивалі ходимо одним колективом – нам треба презентувати себе, треба, аби добре били Шарканню, попадали в такт, тримали паузи та ритм, красиво трясли головою змія…\n- Ні, нема, навіть якщо хлопець із Боронява, а дівчина із сусідньої Сокирниці, то в сусіднє село із Шарканню громада колядувати ніколи не йде, – каже Людмила Бонкало. – Хоча знаємо, що у сусідній Румунії є схожа різдвяна традиція – там у деяких селах також носять змія під час колядування. Але із ним не заходять до хати, а просто стукають ним у вікно – наче викликаючи господаря. У нас це виглядає зовсім інакше.\n- Це старі Шаркані, їм понад 50 років, вони вже багато разів ламалися – тоді майстри або доточують дощечки, або вкорочують змія. Зроблені з липи – беруть спеціально легке дерево. Дубовий би довше прослужив, але буде надто важкий, – пояснює Михайло Берец, який уже 5 років носить Шаркань до боронявських дівчат – та все ніяк не вжениться. Але тепер от запевнив: цей рік уже точно востаннє!\n- Я дивлюся на молодших за нас хлопців, і не маю переконаності, що вони за два роки теж носитимуть Шаркань, – каже Ярослав Можарович, легінь, який цього року теж укотре вже понесе до дівки Шаркань. – Якісь вони мляві, худі, слабі… Але водночас хочеться, аби ця традиція у нас жила, – каже Ярослав. – Такого ж більш ніде нема, хіба в Китаї оті дракони. Але де той Китай! А це – наше, рідне, своє, боронявське! Я гордий від того, що мій няньо носив Шаркань, я ношу, і стоятиму на тому, аби мої діти теж носили! – каже легінь.\n- Казки такі ходять по селу, що колись, кажуть ще 300 років тому, побудували в Бороняві монастир. Православний – це зараз він греко-католицький (але громади у нас добре живуть). Ото, поселилися там монахи і вони посилалися на слова з Біблії. У Псалтирі, в 17-й кафизмі (частина Псалтиря, – ред) зазначається, що коли народився Ісус Христос, усе на землі раділо – усе, і навіть змії. Вони посилалися на це, і є перекази, що спочатку ці брязкальця-змії саме під цю колядку задзвеніли під стінами монастиря, на доказ того, що всі, навіть змії, радіють Нарожденному. Так вони хотіли доказати ту радість і пускали Шаркань біля стін монастиря наверх. «Радость нам ся являє, Діва сина Раждає» – із тих часів і досі ця колядка колядується лише на Святвечір і лише з Шарканню. Можливо, потім ця традиція у селі набула такого вигляду – але того вже нам ніхто не скаже.\n- Я вперше описав цей звичай ще на початку 90-х років. Це справді унікальний факт, що цей звичай – за своєю природою розважальний, світського характеру, зберігся тільки в одному селі. Примітно, що самі боронявці кажуть, що існував він тут із незапам'ятних часів. Саме слово шаркань – угорське, воно означає «дракон». А от як можна цей звичай пояснити, як прояснити його етимологію – на це все ще потрібно пролити світло. Закарпатська Шаркань ще чекає своїх дослідників.\nТетяна Когутич, УКРІНФОРМ. Фото і відео - Сергія Гудака\nТеги: шаркань, Бороняво, коляда\nНик 2018-01-22 / 09:42:29\nЕ, файно, файно, дуже файно...грае на баяни.\nВуву 2018-01-10 / 06:52:25\nТак зато паніка завклубом уболіває ... штоби наші хлопці тими драконами увихалися іше май ліпше як китайці.\nА ти вуйку лем воду каламутиш.\nвуйко Мао 2018-01-09 / 08:16:28\nНьє, фатьови, китайський dragon dance май-май файніше упозірує!\nВуву 2018-01-09 / 06:38:44\nА може тими зміями по через такт клацати ... Один вдарив ... Потім другий ... Бо в такт ... Шось не дуже виходить ... Особливо тому що має більш довшого змія на 7граток ... А. Тому що на 5 вроді легше виходить.


«Євросолідарність» про плани Вітренка відновити експорт газу з РФ: «Це червона лінія й капітуляція» | Новини України - #Букви\n«Євросолідарність» про плани Вітренка відновити експорт газу з РФ: «Це червона лінія й капітуляція»\nЗаяву виконувача обов’язків міністра енергетики Юрія Вітренка про плани щодо відновлення експорту газу з Росії можна розцінювати як доказ того, що найвище керівництво України має намір повернути її в енергетичну залежність від Москви.\nП’ятниця, 15 січня 2021, 14:48\nУ політсилі зауважили, що за”суто формальними ознаками” варто було б вимагати відставки Вітренка.\nУ партії уточнили, що ці плани “синхронізовані з пропозиціями” лідерів “Опозиційної платформи – За життя”. Крім того, ці плани корелюють з ініціативою олігарха Ігоря Коломойського “щодо стратегічного розвороту України від Заходу у бік Росії”.\n“І все це поставили на порядок денний саме тоді, коли “Газпром” стрімко втрачає позиції на європейському ринку, а Сполучені Штати посилюють зусилля, щоб заблокувати будівництво “Північного потоку”. В цій критичній ситуації українська влада поспішає Путіну на допомогу“, – зазначили в “Євросолідарності”.\nУ партії додали, що “категорична неприйнятність відновлення експорту газу з Росії – це червона лінія”. В “ЄС” нагадали, що Україна вже понад п’ять років не купує газ у країни-агресора.\nУ політсилі наголосили, що це питання відповідальності особисто президента Володимира Зеленського та голови Уряду Дениса Шмигаля.\nУ партії порадили найвищому керівництву держави “перечитати статтю Кримінального кодексу про державну зраду”.\n“Європейська Солідарність” зробить все можливе, щоби влада зреклася свого зрадницького плану, а в разі необхідності – будемо апелювати до суспільства, щоб оновити червоні фарби під вікнами на Банковій. Так званий дешевий російський газ – це смертоносна зброя, як дешевий сир у мишоловці. Він вже вартував Україні Криму, окупованих районів Донбасу, тисяч і тисяч життів”, – підсумували в партії.\nТеги: Європейська солідарність, Вітренко Юрій, Європейська солідарність, Міненерго, поставки газу, Росія


королева Єлизавета - Теги ВГОЛОС\nУкраїнський школяр отримав листа від королеви Єлизавети ІІ\n10-річний школяр із Запоріжжя Савелій Васильєв отримав листа від королеви Великої Британії Єлизавети II.\nКоролева Єлизавета орендувала у Києві земельну ділянку Київська міська рада передала Британській королеві Єлизаветі II земельну ділянку площею 0,1622 га на вул. Костельній, 13-а в Шевченківському районі м.Києва в оренду на 49 років.\nУ королеви Єлизавети цього року народиться одразу два правнуки Внучка королеви Великої Британії Зара і її чоловік Майк Тиндалл чекають на другу дитину. Таким чином, в цьому році у Єлизавети II народиться два правнуки.\n70 років разом: британська королева Єлизавета і принц Філіпп відзначають річницю весілля Сьогодні, 20 листопада, королева Великобританії Єлизавета II та її чоловік Філіп відзначають 70-ту річницю весілля - для британського королівства цей шлюб є найтривалішим в історії.\n70 років разом: Оприлюднено святкове фото королеви Єлизавети ІІ та принца Філіпа 19 листопада 2017 20:27 Букінгемський палац оприлюднив світлину напередодні річниці весілля королеви Єлизавети та принца Філіпа.\n«Paradise Papers»: Британська королева вклала 10 мільйонів фунтів в офшори Величезний витік фінансових документів виявив, як могутні і ультрабагаті, включно із тими, хто керує статками британської королеви, таємно інвестують величезні суми у безподаткові офшорні зони.\nКоролева Британії заробила на кінних перегонах понад 7 мільйонів євро Минулого року королева заробила на перегонах одразу 557,6 тисяч фунтів.\nГенерал-губернатором Канади стане жінка-космонавт Новим генерал-губернатором Канади, який офіційно представлятиме у цій країні королеву Великобританії й буде де-юре керівником держави, з жовтня цього року стане колишня космонавтка Джулі Пайєт.\nТалісман-поні ледь не з'їв букет королеви Британії (ВІДЕО) 07 липня 2017 23:15 Інцидент стався під час відвідин Єлизаветою II замку Стірлінга.\nНа церемонії на честь дня народження Єлизавети ІІ знепритомніли 5 гвардійців (ФОТО) 17 червня 2017 20:34 У Великобританії сьогодні під час церемонії з нагоди дня народження Королеви Єлизавети II знепритомніли кілька гвардійців.\nКоролева Єлизавета ІІ дала згоду на вихід Британії з ЄС Сьогодні королева Великобританії Єлизавета ІІ дала формальну згоду на легалізацію процесу Brexit.\nКоролева Єлизавета ІІ відзначає 65-річчя свого правління 06 лютого 2017 11:21 Сьогодні королева Великобританії Єлизавета II відзначає 65-річчя свого перебування на троні, ставши першим британським монархом, який святкує «сапфіровий» ювілей.\n90-річна королева Великобританії вперше після хвороби з’явилась на публіці (ФОТО) 08 січня 2017 16:51 Королева Великобританії Єлизавета II вперше в цьому році з'явилася на публіці після того, як вона пропустила кілька святкових церковних богослужінь, посилаючись на сильну застуду.\nКоролева Великобританії вручить Вікторії Бекхем лицарський орден Королева Великої Британії Єлизавета II приготувала для Вікторії Бекхем справжній королівський подарунок – внесла її ім'я у святковий список тих, кому в найближчий час вручить Орден Британської імперії. Разом з нагородою Вікторія отримає і почесний чин офіцера.\nКоролівська родина Великобританії втратила нащадка Королева Єлизавета II втратила правнука, що мав невдовзі з'явитись на світ. У внучки королеви – Зари Тінделл, стався викидень.\nКоролева Єлизавета II відповіла на лист школярів з Бердянська (ФОТО) Королева Великобританії Єлизавета II відповіла на лист учнів Бердянської загальноосвітньої школи №1.\nКоролева Єлизавета запросить Трампа на зустріч до Великої Британії Королева Єлизавета запропонує новообраному президенту США Дональду Трампу здійснити державний візит до Великобританії наступного року, щоб зустрітися і спробувати закріпити тісні зв'язки між двома країнами.\nПатріарх РПЦ Кирил зустрівся із королевою Великобританії Єлизаветою II Зустріч Патріарха РПЦ Кирила з королевою Великобританії Єлизаветою ІІ обурила українського посла у Великій Британії Наталію Галібаренко.\nЄлизавета ІІ визнана монархом, який править найдовше в світі 90-річна Єлизавета ІІ зійшла на престол майже 63 роки тому.\nУ РПЦ анонсували зустріч патріарха Кирила і королеви Єлизавети ІІ Патріарх Кирило під час свого візиту до Великої Британії зустрінеться з королевою Єлизаветою II.\nВбрання 90-річної Єлизавети II підкорило соцмережі (ВІДЕО) Поруч зі своїм 95-річним чоловіком, принцом Філіпом, котрий був у традиційному мундирі, королева виглядала майже грайливо.\nЗ’явилися фото святкування 90-річчя Єлизавети ІІ у Британії 21 квітня 2016 17:15 З нагоди 90-річчя Єлизавети ІІ у Британії проходять різні урочисті заходи, а сама королева, зокрема, здійснює прогулянку у Віндзорському парку зі своїм 94-річним чоловіком, принцом Філіпом.\nСьогодні королева Єлизавета ІІ відзначає 90-річчя 21 квітня 2016 12:21 Королеві Великобританії Єлизаветі II сьогодні, 21 квітня, виповнилося 90 років.\nБританська королева у листі до українки запевнила у підтримці (ФОТО) 21 березня 2016 05:14 Британська королева відповіла українській співачці з запевненням про підтримку.\nКоролева Великобританії побила рекорд правління Королева Єлизавета II стала монархом, який найдовше править Сполученим Королівством.\nКоролева Великобританії відповіла на лист школярки з Кіровограда (ВІДЕО) 12-річна школярка з Кіровограда Дарина Семенюк написала листа королеві Великої Британії Єлизаветі ІІ, і вже за кілька тижнів отримала відповідь від Її Величності.\nБританців шокував старий запис нацистського привітання королеви (ВІДЕО) Британська королева Єлизавета II, будучи дитиною, підкидала руку в нацистському вітанні.\nВВС випадково «поховало» королеву Єлизавету ІІ Журналістка, що працює на «BBC» розмістила на своєму профілі в «Twitter» інформацію про те, що померла Королева Єлизавета II.\nКоролева Великобританії сьогодні відзначає день народження 21 квітня 2015 12:19 Сьогодні королева Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії Єлизавета ІІ відзначає свій день народження.


» Що змінилося для українців після 10 червня 2018 року?\n27.07.2018 � 12:01\nЩо змінилося для українців після 10 червня 2018 року?\nВідтепер, житлово-комунальні послуги розподілено на житлові та комунальні. До житлових належить послуга з управління багатковартирним будинком. До комунальних – постачання електричної енергії, теплової енергії, постачання природнього газу, водопостачання, водовідведення, а також поводження з побутовими відходами.\nПослуга з управління багатоквартирним будинком має надаватися управителями – фізичною особою-підприємцем або юридичною особою, яка за договором зі співвласниками буде надавати відповідні послуги. До послуги з управління багатоквартирним будинком входить утримання спільного майна, купівля електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна та поточний ремонт (спільного майна).\nПри цьому, з 01 січня 2019 року управителі-юридичні особи зобов’язані мати в штаті хоча б одного працівника, сертифікованого за фахом “менеджер (управитель) будинку”, а фізичні особи-підприємці, у разі, якщо самостійно надають вказані послуги, особисто мають отримати такий сертифікат.\nДоговори про утримання будинку, що були укладені до введення в дію (до 10 червня 2018 року) закону Про житлово-комунальні послуги зберігають свою силу до укладення договору з управителем. При цьому, в законі чітко прописано, що договори продовжують діяти саме до моменту укладення договору з управителем. Чомусь про створення ОСББ та початок самостійного управління будинком в цьому контексті забули.\nЗвертаю увагу на те, що органи місцевого самоврядування втратили повноваження щодо затвердження тарифів на утримання будинків, а отже за такими договорами не може бути підвищено вартість утримання будинку, оскільки згідно їх умов тариф має затверджуватися органом місцевого самоврядування, а він більше не має повноважень.\nТаким чином, поступово грошей на утримання будинку вистачати не буде і утримання буде ставати все гіршим. Тому якщо хочете, щоб в будинку було чисто та красиво, а взимку не було проблем з опаленням – створюйте ОСББ, залучайте професійного управителя та наводьте лад у своєму будинку.\nЗасновниця, керівник Школи ефективного ОСББ, Марія Осипчук


Кава illy espresso\nШвидке замовлення безкоштовної кавомашини\nПро каву в капсулах\nПереваги кавоварок Lavazza BLUE\nЩо краще - купити кавоварку або отримати безкоштовно?\nКава Lavazza BLUE\nКава Lavazza espresso point\nIlly - бренд, який завоював істинних кавоманів, своїм прагненням до нового, не поступаючись при цьому в якості. Більше 70-ти років компанія виробляє самі незвичайні композиції з кращих сортів кави. Завдяки своїм експериментам і любові до нових технологій, Illy перший бренд, який розробив кавоварку для приготування еспресо.\nТакож, за допомогою технологій, компанія знайшла спосіб збереження кави на тривалий термін. Найдивовижніше, те що «консервація» кави ніяк не впливала на якість напою. Він був таким же бадьорим і ароматним. Тому більшість професіоналів віддають перевагу саме Illy.\nДля створення своїх неповторних рецептів компанія закуповує необхідні сорти з різних куточків країн, обсмажуючи зерна за своєю технологією. Бренд Illy експериментував і на обсмажуванні кавових зерен, що призвело до створення основних видів кави компанії:\n· Темного обсмаження;\n· Середнього обсмаження;\nПри цьому Illy має безліч інших різновидів кави. Експерименти і високу повагу до кави, допомогло компанії завоювати вдячність цінителів справжньої кави і професіоналів, для яких якість на першому місці. І випускаючи чергову новинку, ніхто з кавоманів не ставить собі питання «Чи варто купувати?». Вони просто беруть і замовляють, бо знають, що «новинка» буде на висоті. І її смак і аромат також неповторний, як і попередні продукти компанії.


У нас у всіх різна стресостійкість - Нова Доба\nНова ДобаБлогиІнна Кукуленко-Лук’янець\nУ нас у всіх різна стресостійкість\nПри народженні нам не видають довідку про те, скільки ми здатні витримати і вмістити в себе травмуючим подій\nВсе це ми маємо вияснити експериментальним шляхом протягом життя.\nТож як це виглядає і як це зробити?\nУявіть телефон з розміром пам‘яті. Є телефони на 64 ГБ, 128 ГБ, 256 ГВ. Власне, розміри можна змінювати. Тепер уявіть, що це не про пам‘ять, а про стрес. Інформацію, події, факти, фото, які є стресовими, шоковими, травмуючими для вашої психіки.\nВаша задача експериментально виявити скільки ГБ ви здатні вмістити безболісно, тобто без збоїв для життя своєї системи, свого організму.\nЯкщо ви 64 ГБ, то коли стресів під 60, ваш організм починає «глючити». У вас погіршується пам’ять, концентрація уваги, ви чуєте фантомні сирені (ті, яких насправді немає), мігруючі болі по всьому тілі (ніби й не хвороба, а постійно щось турбує), нічні жахіття, порушений сон тощо.\nЩо ви робите в такому випадку з телефоном? Правильно, ви про нього турбуєтеся і підчищаєте. І чим дорожчий телефон, тим більше турбуєтеся.\nТому що, коли стресів буде на 70 ГБ, то він виключиться і є ймовірність, що назавжди.\nАле, підчищати і турбуватися потрібно й про себе.\nНайпростіші і ефективні способи:\nРобити інформаційний детокс, відпочивати від новин, давати мозку можливість відновитися;\nПрогулянки на свіжому повітрі, кращого відновлювача за природу, я ще не зустрічала;\nФізкультура, спорт. Навіть за легеньку зарядку зранку і контрастний душ ваш організм буде вам дуже вдячний і відразу звільнить кілька ГБ.\nВідрегулювати режим сну. Його має бути достатньо.\nДрібна моторика. У дітей вона розвиває мозок і когнітивні процеси, у дорослих діє як антидепресант, має терапевтичний ефект. Тобто, садили, копати, в‘язати, вишивати, малювати, писати, конструювати тощо.\nДопомагати іншим. Момент, коли забуваєш про свої переживання, стаєш потрібним іншим, доєднуєшся до великою спільної справи.\nМожна придумати свої пункти і вони будуть вашими інструментами для саморегуляції на все життя.\nНавіть, якщо ви візьмете звідси дві-три позиції і будете їх робити щодня, то ваше самопочуття покращиться вже за тиждень.\nА який об‘єм вашої стресотійкості, то задача на все життя.\nХоча, у війну діагностика дуже жорстка і швидка.\nНам ще святкувати Перемогу!\nІз фейсбук-сторінки Інни Кукуленко-Лук’янець\nІнна Кукуленко-Лук’янець: «Отримала «інстаґрамний» букет троянд ще коли це не було в тренді»\nВаша дитина – це продукт вашого виховання!\nКнига, завдяки якій я стала мамою


Євангеліє, яке важить... понад дев’ять кілограмів | Новини | Всеукраїнська асоціація пенсіонерів\nЄвангеліє, яке важить... понад дев’ять кілограмів\nПершу частину перевиданого «Пересопницького Євангелія» презентували нещодавно в однойменному селі на Рівненщині, де воно колись і було створене. На його оригіналі присягають президенти держави на вірність українському народові. Аби всі охочі змогли полистати цей раритет, виникла ідея надрукувати копію.\n«Пересопницьке Євангеліє» було написане православними ченцями у XVI столітті. Книга створена в єдиному примірнику. І з 1947 року вона зберігається в Києві. Ще в радянський період були наміри перевидати Євангеліє. Та все марно. Правда, за часів незалежності України його факсимільне видання виходило двічі. Примірник 2010 року подарували музею у Пересопниці. Він видрукуваний невеликим накладом і коштує кругленьку суму. Зберігають його тут під склом. Тому і вирішили музейники зробити книгу доступнішою.\n— Ми хочемо, щоб Євангеліє стало популярним і більш розповсюдженим. Але якщо зразу видати його повністю (важить воно 9 кг 300 г), то не кожна людина підніме таку книгу. Тому вирішили друкувати частинами. Адже воно складається з 4-х книг. Це своєрідне «ЧетвероЄвангеліє». Тож уже презентували першу частину «Пересопницького Євангелія від Матвія», — розповів директор культурно-археологічного центру «Пересопниця» Микола Федоришин. Долучився до перевидання реліквії й відомий рівненський фотохудожник Олександр Харват. Це його перша подібна спроба.\n— Цю акцію присвятили 500-річчю проведення реформації православної Церкви. Релігієзнавці переконані, що саме завдяки їй і стало можливим створення «Пересопницького Євангелія», — вважає магістр богослів’я Олександр Третяк.\nФаксимільне видання видрукували накладом у півтори тисячі примірників. Частину з них планують продати, а решту віддати у книгозбірні не лише Рівненщини.


Слічна у листопаді отримала понад 100 тисяч гривень\nПонеділок, 6 грудня 2021, 13:18\nУ листопаді заступниці міського голови з гуманітарних питань Галині Слічній нарахували 101 тисячу гривень зарплати.\nУ листопаді цього року заступниці міського голови з гуманітарних питань Галині Слічній нарахували 101 275,56 грн заробітної плати. Зокрема, у цю суму увійшли такі виплати:\n- доплата за ранг – 650 грн;\n- надбавка за вислугу років – 4 395 грн;\n- надбавка за високі досягнення у праці – 19 045 грн;\n- премія – 63 000 грн (у серпні 2020 року, через розголос, спричинений високими зарплатами його заступників, Садовий повідомив, що до кінця карантину премії всім його заступникам та йому самому не нараховуватимуть);\n- індексація – 185,56 грн.\nІз цієї суми Слічна сплатила 19 748,73 грн податків і військового збору та отримала чистий дохід у 81 526,83 грн.\nГалина Слічна, починаючи із січня цього року й закінчуючи вереснем, перебувала на лікарняному.\nДодамо, у січні цього року Слічна отримала 104 тис грн зарплати, у лютому – 43 тис грн, у березні – 80 тис грн, у квітні – 130 тис грн, у травні – 150 тис грн, у червні – 100 тис грн, у липні – 101 тис грн, у серпні – 14 тис грн, у вересні – 155 тис грн, у жовтні – 43 тис грн.\nСадовий у грудні преміював Лопачака на майже 30 тисяч гривень Бойко у грудні заробив більше 100 тисяч гривень Грудневі гроші Садового (21) Алєксєєва отримала у грудні дві премії на понад 100 тисяч гривень Садовий у грудні преміював Зубача на понад 100 тисяч гривень Садовий у грудні з нагоди Дня місцевого самоврядування преміював Слічну на 80 тисяч гривень Маруняк у грудні отримала майже 170 тисяч гривень зарплати Садовий у грудні преміював Москаленка на понад 70 тисяч з нагоди Дня місцевого самоврядування Бізнес-омбудсмен Садового у грудні отримав майже 150 тисяч гривень Зубач отримав майже 42 тисячі за участь у Венеціанській бієнале Алєксєєва отримала понад 18 тисяч за відрядження у Маріуполь Лопачак отримав 120 гривень за відрядження цього року Маруняк отримала майже дев'ять тисяч за відрядження в Італію Бізнес-омбудсмен Кіраль отримав майже 55 тисяч за відрядження в Узбекистан Москаленко отримав понад 26 тисяч за відрядження в Брюссель