Nuovo Doblo Cargo • Дизайн • Характеристики • Італавто Центр\nУ своєму вигляді Новий Добло Карго зберіг міць та рішучість свого попередника. Але при цьому зміни, які сталися у дизайні передньої частини, надали автомобілю сучасного та виразного вигляду. Оригінальний дизайн фар, більш округла форма капота, опуклі колісні арки та як і раніше велика площина лобового скла, яка забезпечує прекрасний огляд. Передній бампер, який за бажанням може бути пофарбований у колір кузова, забезпечує максимальний захист протитуманним фарам. Відчуття статечності та міцності автомобіля посилюється завдяки зовнішнім та внутрішнім розмірам, збільшеним у порівнянні з попередньою моделлю.\nВеликі параболічні двосекційні зовнішні дзеркала значно збільшують видимість огляду задніх меж автомобіля. Вказівники поворотів, інтегровані у корпуси бічних дзеркал, підвищують безпеку під час поворотів.\nШирокі зсувні бічні двері не тільки ідеально поєднуються з загальним дизайном Нового Doblo Cargo, але й роблять процес завантаження ще більш комфортним.\nРучка відкриття задньої двері\nКнопки керування інформаційно-розважальною системою Blue&Me та Blue&Me Tom-Tom розташовані також та на кермі, що дозволяє регулювати гучність, перемикати треки, користуватися навігаційною системою та не випускати з рук кермо. Зручно та безпечно.\nNuovo Doblo Cargo оснащений сучасною системою кондиціювання повітря – поїздка в автомобілі буде комфортною у будь-яку пору року. Ви можете вибрати модифікацію автомобіля, оснащену кондиціонером з ручним керуванням, так і версію з автоматичним клімат-контролем. У порівнянні з попередніми моделями Doblo, розподілення повітря в автомобілі покращилося на 20-30%. Ідеальна прохолода жарким літом та тепло, що зігріває холодною зимою вам гарантовані.\nВ якості опції, ви можете оснастити пасажирське місце «секретом» - відсіком, який буде розташований під подушкою сидіння. У цьому заглибленні дуже зручний зберігати дрібні речі, документи.\nПередня консоль Nuovo Doblo Cargo насправді ідеальне робоче місце: на приладовій панелі зручно розташувалися всі основні кнопки керування, а важіль перемкнення передач розташований високо та ергономічно. Відсіків для зберігання дрібних предметів досить багато та вони легкодоступні. Бардачок настільки великий, що в нього без проблем можна покласти ноутбук з діагоналлю екрана до 14 дюймів. В якості опції можна замовити замок для бардачку. В центрі приладової панелі, поруч з блоком живлення, може зручно розташуватися опційна багатофункціональна система Blue&Me-TomTom.\nНовий Doblo Cargo може оснащуватися однією або двома великими зсувними бічними дверима (70 см завширшки та 117 см заввишки), що значно полегшує процес завантаження-розвантаження автомобіля.\nВантажний новий Doblo Cargo може оснащуватися двома типами задніх двопільних дверей: цільнометалевими або заскленими. Нова конструкція ручки задньої двері забезпечує зручне та легке відкриття як лівою, так та правою рукою.\nНовий Doblo Cargo – практичний та зручний вантажний автомобіль. Завантажувальна висота машини складає лише 54,5 см, що значно полегшує процес завантаження та розвантаження.


Чемпіонат Львівської області.МОРМИШКА 03.02.2019 - Федерація риболовного спорту Волинської області\nМормишка ⇒ Чемпіонат Львівської області.МОРМИШКА 03.02.2019\nЗ нами з: 08 грудня 2014 20:31\nЧемпіонат Львівської області.МОРМИШКА 03.02.2019\nПовідомлення ВОВА83 » 23 січня 2019 18:17\nриболовного спорту Львівської області ____________ Ривак.О\nпро проведення змагання з зимового лову риби на мормишку. Змагання рейтингове і має офіційний статус Відкритого Чемпіонату Львівської області.\nЧемпіонат Львівської (ЧО) області проводиться з метою:\nОрганізатором змагань виступає Львівська обласна федерація риболовного спорту\nЧО буде проводитись - 03.02.2019р.місце проведення(попередньо) ТЕРНАВИЦЯ\n4.2. Змагання командно-особисті. Склад команди - 2 чоловіки (допускається наявність тренера і 1 запасного, заявленого перед першим жеребкуванням )\nВитрати пов’язані з організацією змагань покриваються за рахунок вступних внесків. Вступній внесок становить 200 гривень з учасника. Учасники, яким на момент проведення змагання не виповнилось повних 16 років сплачують 50% від суми внеску.\nРеєстрація проводиться на сайті www.active.lviv.ua або за тел. О98.8888.438-Єлісєєв Володимир(керівник напрямку)\n10. ПРОГРАМА ПРОВЕДЕННЯ ЗМАГАНЬ:\n6,30-7,45 - реєстрація учасників,команд, інструктаж, жеребкування, відкриття змагань;\n02.02.2019 – тренування тільки поза зонами змагання.\nСКЛАД КОМАНДИ-2 ЧОЛОВІКА\n1-Кричевичі-Brain (ЛОФРС) м.Львів\n2-Кричевичі (ЛОФРС) м.Львів-Луцьк\n3-Команда "West Team" (Львів-Стрий)\n2. Нановський Тарас (ЛОФРС)\n1.Прокоп'юк Юрій 0637555оо5\nRe: Чемпіонат Львівської області.МОРМИШКА 03.02.2019\nПовідомлення ВОВА83 » 29 січня 2019 18:58\nРЕЄСТРАЦІЯ ВІДКРИТА :\n-Писко Олег 0982066896 Новояворівськ


Акселератор цифрового мистецтва FuelArts, Київ та Нью-Йорк - Нова Реальність\nКоли я готувався до цієї розмови, я почав збирати інформацію, що відбувається на ринку цифрового мистецтва й що це таке, якісь новини. Я побачив, що цей акселератор вже працює і в ньому є деякі проєкти, які роблять. І стало цікаво, як українець Денис Белькевич робить глобальний проєкт для того, щоб розвивати цифрове мистецтво. Цифрове мистецтво по-різному сприймається (я звертав увагу) різними поколіннями: молодь з ентузіазмом і цікавістю збирає NFT-колекції, а люди більше мудрого стану з підозрою дивляться на все це, посміхаються і кажуть: “Ох, якісь дивні, ох, якісь дивні.” Думаю, сьогоднішня розмова допоможе розібратися в тому, що відбувається у цифровому мистецтві, що це, які можливості це відкриває для українських художників. До речі, ми це робимо у новій подкаст-студії Gwara Media, це подкаст Gwara Talks. Сьогодні ми говоримо з нашим гостем, слухайте далі.\nСергій: Всім привіт! Сьогодні ми спілкуємось з Денисом Белькевичем про його професійний шлях від Київського національного університету театру, кіно і телебачення до роботи консультантом Deloitte цифрового мистецтва, акселератора FUELATRS, про тренди та експертизу мистецького ринку та його цінність. Привіт, Денис!\nДенис: Доброго ранку, доброго ранку, Сергію! Привіт, Україно!\nСергій: Розкажи, Денис, чим ти займаєшся зараз і звідки ти з нами говориш?\nДенис: Дуже приємно, що українською я говорю з Києва, бо я наразі прилетів у свою рідну країну по справах. До речі, самі справи пов’язані із поточною роботою, бо останні пів року я провів у Нью-Йорку, де ми перезапускали акселератор стартапів у галузі мистецтва та технології, тобто так званий ArtTech стартапів. Акселератор називається FUELARTS. Якщо це не дуже зрозуміло, давайте буду розшифровувати. Молоді компанії в будь-якій галузі потребують так званої акселерації, тобто вони потребують відшліфовування їхніх бізнес-ідей, оточення багатьма менторами для того, щоб підвищити їхній рівень виживання. Бо зі ста стартапів, як водиться, тільки три виживають, тільки три доходить до того, щоб отримувати бодай якийсь прибуток. Тобто акселератор, я б назвав його MBA для стартапів – це поєднання навчальної програми та венчурного фонду. Спочатку акселератор відбирає стартапи, він оточує їх менторами, ментори підвищують якість та живучість того стартапу. І після того, як він вже готовий потрапити на розсуд інвесторів, акселератор організовує йому так званий демодей. Тобто зустріч з інвесторами, які розглядають цей стартап та вкладають в нього гроші. Далі стартап під наглядом акселератора розвивається далі. За цей набір послуг акселератор бере собі частку в стартапі. Тож ми заснували ще 2019 року із колишньою директоркою американського офісу аукціонного будинку Крістіс – Роксаною Загнигор – перший у світі акселератор саме для арт-технологічних проєктів. Власне кажучи, за часів карантину ми відібрали 4 стартапи. Один з них український – це харківський проєкт V-ART, вже дійсно знаний у світі. І минулого тижня ми провели у Нью-Йорку перший демодей, ми попрацювали протягом року із V-ART і трьома іншими арт-технологічними стартапами і от на розсуд інвесторів їх виставили. Два з чотирьох стартапів отримали від акселератора перші гроші ще до того, як розпочалися перемовини з інвесторами. Тобто все живе в сферах арт-технології розвивається і українців серед кращих.\nСергій: Я завжди дивують, начебто 2021 рік, а якісь речі з’являються вперше. Знаєш, мені завжди здавалось, щоб все вже придумали з мейнстрімних речей. Але для мистецтва можливо це дійсно так. Я звертав увагу, що це часто закриті середовища, вони високого рівня або вимагають високої експертизи. Як взагалі реагують мистецькі спільноти, колекціонери на те, що це перестає бути загадковим середовищем, а стає хайтек історією з інвесторами, акселераторами, пічдеми, дуже мейнстрімовою попсовою історією? Як вони реагують?\nДенис: Сергію, ти знаєш, дуже влучне питання. Не хочеться жалітися, але скажу, що, на жаль, саме сфера технологій у мистецтві дещо була стримана. Вона стримувалась протягом останніх 15 років китами артринку – великими аукціонними будинками, великими галереями. Чому? В них все було добре. Вони працювали переважно з колекціонерами середнього та похилого віку, які приносили до 90 % грошей у своєму об’ємі. Тобто ці люди проводили свої транзакції часто за кеш, за готівку. Ці люди дуже рідко користувались технологіями. Тобто якщо щось добре працює – не треба це змінювати. Саме тому не вкладались великі гроші в сферу технологій. Тобто не розвивались на тому рівні, як розвивались комп’ютерні технології. Ці ж технології не розвивались у мистецтві. Скажімо так: існував Artsy, існував SuchArt. Так, Сотбіс і Крісті мали свої онлайн аукціони, але вони не приділяли їм уваги. Але після того, як настали часи пандемії, ринок мистецтв зрозумів, що без технології аж нікуди не дітися. В перші місяці, в перше півріччя 2020 року дуже серйозну підтримку отримала сфера технологій в мистецтві, бо величезні гроші поринули туди для того, щоб підтримати зв’язок із колекціонером. Мається на увазі і переглядові кімнати, і віртуальна реальність, і доповнена реальність. Тобто всі ці стартапи, які майже бідували протягом останніх 10 років, отримали новий виклик. І звісно вони отримали свою цінність, бо і галереї, арт-ярмарки, аукціонні будинки залишилися перед загрозою втрати колекціонерів без онлайну. Я наведу приклад, що з 2000 по кінець 2019 року, тобто за майже 20 років, у сферу мистецтва було вкладено (у стартапи в сфері технології мистецтва) 640 мільйонів доларів. З початку 2020 року аж по сьогоднішній ранок в них уже було вкладено 520 мільйонів. Тобто 80% за останні два роки було вкладено тих грошей, які було вкладено за останні 20 років. Це нас не може не радувати. Розумію, що все це сталося здебільшого в пандемійних умовах. На жаль, людство також постраждало від цього. Тобто це така перемога з величезним присмаком суму, але що маємо, то маємо.\nСергій: Зрозуміло. Не дивлячись на те, що ви впроваджуєте інновації, це все одно ще не виглядає величезним ринком. Це неможливо порівнювати з аграркою або з зеленими технологіями. Чому особисто тебе надихає робити технологічні рішення для мистецтва? Чому ти не вибрав блокчейн або агротех? Коли люди займаються витонченими моментами, які вибиваються з мейнстрімних речей, мені завжди цікаво, яка мотивація глибинна надихає людину на це.\nДенис: Дякую за запитання. Так вже сталося, що в мене всі три освіти поєднують в собі і мистецтво, і економіку. Перша освіта – це театральний менеджмент, економіка театру. Друга – це економіка кіно та телебачення. Третя – це економіка мистецтва у розумінні образотворчого мистецтва. Завжди на перетині цих вимірів мені було цікавого знаходити себе, знаходити якісь нові шляхи для розвитку. Але звісно я розумів, що будь-якій сфері, яка хоче розвиватись, потрібно йти у ногу із часом. А йти в ногу з часом наразі означає використовувати саме технології. Більш того, мистецтво завжди використовувало технологію однією з перших сфер. Наприклад, коли з’явився телеграф, а потім телефон, першим закладом недержавним та не військовим, який почав його використовувати, був аукціонний будинок Сотбіс. Ще на початку ХХ сторіччя він став приймати телеграфні, а потім телефоні заявки. Те ж саме стосувалося і супутникового зв’язку. Саме тому ще навчаючись у Нью-Йорку в Інституті мистецтв Сотбіс 2013 року, ми всі мали за душею якийсь технологічний проєкт. Хтось хотів зробити Арт-Форекс, хтось хотів зробити букмекерську контору, де люди могли ставити на результати аукціонних торгів. В мене теж була своя ідея створити менеджмент колекцій, тобто автоматизувати менеджмент колекцій. Я тоді ще не знав слова “блокчейн”, тільки ентузіасти знали в 2013 році слово “блокчейн”. Але з розвитком цього поняття 2016 року я прийшов до того, щоб застосувати технології блокчейну як системи фіксації та надійного захисту інформації для сфери мистецтва. Ми почали працювати над системи менеджменту колекції, де всі дії колекціонера, всі дії менеджменту і всі фінансові показники, які трапляються за роботою, під час володіння колекціонером, записувались і могли б використовуватися надалі у роботі, щоб там складувався у блокчейні саме провенанс. Тобто можна сказати, що в мене 2016 року з’явився свій власний стартап, з яким я ходив роки півтори по інвесторам, збираючи думки, наражаючись на відмови, і від левової долі інвесторів я чув одне просте питання: “А чи пройшли ви акселератор?” Тоді я запитав себе, почав цікавитись, що ж таке акселератор і зрозумів, що є близько трьох тисяч акселераційних програм, але жодна з них не торкається саме технології у мистецтві і у зв’язку із фінансами, тобто не поєднує фінанси, технології та мистецтво. Якщо йти в музейні акселератори, музейні інкубатори, вони кажуть: “Так, у вас добрий проєкт, але ми залишимо арт. Будь ласка, вам треба позбутися теху та позбутися фінансової складової, бо ми працюємо з грантами, працюємо з кураторськими програмами, працюємо в межах некомерційної екосистеми.” А якщо подаватися в технологічний акселератор, як Y Combinator, Techstars, які виховали Uber, Tinder, Airbnb, то вони кажуть: “Все добре, але, будь ласка, викресліть арт, бо ми не знаємо специфіку ринку, ми не маємо доступу до арт-інвесторів, ми не маємо доступу до менторів, які були б обізнані в темі, тільки заради вас заводити цей механізм немає сенсу.” Потім, коли я зустрівся із своїм колишнім викладачем в Сотбіс – Роксаною, яка на той час уже пішла з Крістіс, ми вирішили зробити такий собі акселератор для того, щоб не бігати з одним стартапом, а бігати з десятьма на рік. От така історія. Це відлуння відповіді на передпопередні питання.\nСергій: Ви таким чином дослідивши різні акселератори, знайшли свою нішу, таку мультидисциплінарну і з нахилом до креативної індустрії. Правильно виходить? Не в конкультурній, а в креативній, де створюються продукти?\nДенис: Так, ми зрозуміли, що краще буде створити свій акселератор, допомагати іншим, ніж чекати, коли хтось його зробить без контролю якості. У Роксани величезний досвід напрямку, вона знає всіх менторів, вона знає всіх педагогів, у неї є доступ до ідей студентів Інституту Сотбіс, які до нас також з наступного року почнуть подаватись, бо 2020-2021 рік – це був такий приватний гібридно-карантинний досвід для нас. Ми працювали у приватному режимі, а вже потім, коли влітку 2021 року, 4 місяці тому, отримали перші інвестиції як акселератор, як інвестиційний проєкт, ми вже змогли провести наш демодей і спланувати наступний рік.\nСергій: Розкажи, скільки у вас вже було програм запущено? Так розумію, акселератори мають такі опен-коли, чи набори, чи освітні модулі. Освіта, акселерація, пічдейти, презентаційний день. Скільки у вас було цих хвиль? Перша була чи вже декілька було?\nДенис: В нас була тільки одна з огляду на дві причини. Одну я вже назвав, тобто у нас був карантин, на жаль. Там трапилось така історія, що незважаючи на те, що ми восени 2019 року запустилися, ми мали в квітні 2020 року в Нью-Йорку проводити першу хвилю акселерації. Ми зробили опен-кол і отримали заявки, але, коли почався карантин, ми мали все це або відмінити, або перенести, або перенести в онлайн. Трапилось це так, що викладачі та стартапи були готові перейти в онлайн, а інвестори з іншого боку, які ладні були прийти на демодень, сказали, що в умовах пандемії, в умовах незрозумілості того, що виходить наразі, не можуть гарантувати, що прийдуть та щось профінансують. А є таке правило, що між акселерацією та демоднем не може пройти більше, ніж місяць, бо стартапи расслабляться, можуть посваритися ко-фаундери, стартапи просто перегорять. Саме тому ми сказали нашому першому наборові, що ми плануємо приватну акселерацію, тобто ми будемо з ними працювати у лагідному режимі протягом часу пандемії. Хтось на це погодився, хтось на це не погодився. Ми фактично кожного тижня по декілька разів на тиждень з ними зустрічалися і всього лише декількома менторами та просто відслідковували, як змінюється ринок, що в ньому трапляється, як пристосовується ринок до онлайну, як він використовує технології. Є таке поняття market fit, чи відповідає проєкт потребам ринку. От ми market fit шукали і змінювали його майже кожного тижня або кожного місяця, бо з’являлися нові передумови функціонування артринку. З честю ми вийшли з чотирма стартапами. І на той момент, коли отримали вже фінансування півмільйона доларів, то змогли провести і демодень, і запланувати, запросили на останні три місяці 15 менторів для того, щоб стартапи себе добре показали.\nСергій: Скажи, які проєкти дійшли до фіналу, або були? Тому що незрозуміло, які там є проблеми і, мабуть, ці проєкти їх вирішували. Які вони були? Цікаво про них дізнатися.\nДенис: Дивись, взагалі-то в сфері арту і арт-технологій до 2020-го року було 4 напрямки. 2020 рік та пандемія додали ще два напрямки. Зараз коротко розкажу, а потім скажу, які відповідають за нашого першого набору. Напрямки, які були до 2020-го року актуальні: по-перше, це транзакції, тобто це маркетплейси, це платіжні системи для мистецтва, це аукціонні будинки онлайн, онлайн галереї. 70% всіх стартапів хотіли були маркетплейсами. Ми від цього відмовляли навіть до пандемії, бо там дуже велика конкуренція. Пандемія довела, що всі продавці мистецтва перемістилися в онлайн. Тобто у нових онлайн маркеплейсів майже немає шансів, якщо в них не вкладені величезні гроші з самого початку, або якщо їхня бізнес-ідея не є disruptive, вона не збуджує ринок настільки, що привертає до себе увагу, тобто вона не дає нічого кардинально нового. Друга сфера – це менеджмент колекції, це логістика, зберігання, експертиза, менеджмент колекцій. Третя сфера була big data – робота з індексами, робота з базами даних аукціонних торгів, художників і так далі. Четверта сфера була research development, якщо одним словом казати – це такий арт-Шазам, це пошук інформації щодо художників, щодо ринку мистецтва, це освітні програми, це онлайн освіта. Пандемія додала ще два типи. Перший тип – це візуалізація, тобто віртуальна реальність, доповнена реальність, міксована реальність. Ти мене запитаєш: ну що VR та AR не було раніше, ще 10 років тому? Бостонський музей робив перші додатки з AR, показуючи картини, які вкрали і ніколи вже не будуть в реальному житті в музеї висіти, тобто глядачі могли їх на своєму екрані побачити. Так, звісно, але вони не були стартапами. Тобто музей замовляв ці технології. Приватні колекціонери будували свої віртуальні музеї, але воно не було на рівні стартапу. Бо що таке стартап? Це дві складові: перше, інноваційна ідея, тобто те, що ніхто до тебе не робив, а друге – це заточеність, налаштованість на прибуток, тобто комерційний проєкт. В пандемію дуже багато цих технологій стали на рейси стартапівські, тобто вони почали продаватися, бо музеї почали замовляти ці VR, AR штуки, арт-ярмарки почали замовляти всі ці віртуальні кабінети. А 6-й величезний блок – це геймифікація. Це молоде покоління gen Z, 18-24 роки, яке витратило більше п’яти з половиною мільярд доларів за два останні роки на апгрейд своїх ігрових героїв у віртуальному світі. Вони наразі прийшли до артринку. Так, прийшли через NFT здебільшого. Так, прийшли через цифрове мистецтво. Але наразі геймифіковані проєкти, бо молоде покоління хоче все контролювати, воно хоче отримувати соціальні інвестиції, тобто любов соціальних мереж, яка потім конвертується у зростання їхніх рекламних контрактів і спонсорами на YouTube чи на Discord. По-третє, вони хочуть фану, вони хочуть задоволення, вони хочуть гри в будь-якому прояві свого життя. Шість таких моментів. Шість сфер арт-технологічних стартапів. І от наші 4 стартапи відповідають цим чотирьом з шести сфер. Почнемо з українського стартапу V-ART. Це платформа для колекціонування, експонування та для продажу цифрового мистецтва, зокрема NFT. Тобто це і маркетплейс, і цифровий музей. Тобто він відноситься і до першого, і до п’ятого пункту. По-друге, це платформа ARTEREUM. ARTEREUM- це менеджмент колекції NFT. Тобто це портфоліо, яке об’єднує всі покупки, які NFT-колекціонер зробив на 50 різних платформах, вона їх об’єднує в одному додатку і людині не треба заходити на всі ці 50 платформ для того, щоб похизуватися, для того, щоб зрозуміти як воно зростає. Ще там додано індекс, щоб він знав ринкові маркетингові сигнали, коли треба продавати, коли треба докупати. Тобто з фінансовим уклоном. Третій проєкт якраз стосується big data. Третій проєкт – це гейміфікована платформа для інвестицій у кар’єри художників. Чому саме у кар’єри, а не роботи? Тому що молоде покоління gen Z (я їх як артекономіст трішечки розумію) приходячи в галереї, не стільки хоче інвестувати в роботи, бо молоде покоління не бачить гарантії того, що гроші витрачені на роботу художника, підуть саме на його розвиток. Галерея може їх направити на розвиток іншого художника. Або навіть, якщо вони потраплять до художника, (якщо) купити в нього в галереї, тобто майстерні, він може використати ці гроші не цільового, м’яко кажучи. Саме тому ця платформа буде давати змогу інвестувати не в роботи, а в кар’єри. Через галереї, які мають довгострокові контракти з художниками, можна буде впливати саме на кар’єру художника, але все це буде зроблено в ігровій формі. Тобто gen Z отримують можливість розвивати живого художника візуально як героя гри. Четверта платформа це fresh-or-tash, таке дитя пандемій, як сказав Art Newspaper. З цим здебільшого погодимось. Це такий проєкт, який з’явився 2020 року у вигляді Telegram-боту. В Україні, до речі, теж був доволі популярний. Це обмін предметів мистецтва на послуги та речі. Тобто 2020 року в нас був бум Facebook-аукціонів. Багато людей купила недороге мистецтво. Потім почали думати, що з ним робити. З іншого боку багато людей зрозуміло, що цінності такої в речах немає, вони почали свої навіть нові кросівки, сукні, аксесуари виставляти на продаж. Художникам треба щось носити, а хтось виставляє на продаж свої знання з англійської чи розробки сайтів. Цей проєкт просто прибирає грошові відносини як неважливу ступінь і це чистий бартер, оскільки один оцінює свою роботу, а інший свої послуги чи свої речі. Далі це як Tinder, тобто підбираються ціни по діапазону і ти можеш змахувати та міняти предмети мистецтва, бо в одних людей нема грошей, щоб купити предмет мистецтва, але є речі, а у інших є предмет мистецтва, а вони хочуть щось придбати, але для того треба мати гроші, а можна цю річ просто обміняти. Отакий четвертий проєкт, четвертий стартап, а що буде далі.. Ми на початку грудня оголосимо дві наступні стадії. Щодо цих чотирьох стартапів, повністю готова платформа наразі з чотирьох є тільки у V-ART. Вони вже рік як на Apple Store i Google Play. Більш того, вони додали свій NFT-маркетплейс цього вересня. Можна зайти, побачити і купити, наприклад, нашого друга Романа Мініна і багатьох інших українських і навіть світових художників, бо у світі NFT немає кордонів. Інші три стартапи наразі роблять свій MVP, тобто мінімальний життєздатний продукт. Хтось буде готовий на початку 2022 року, хтось в середині 2022 року. Три інші… їхня стадія рання, але вони всі прийшли так звані KDis i KDev – це найголовніші речі для стартапу, тобто customer discovery (вивчення аудиторії) та customer development (розробка аудиторії). Ви вивчаєте аудиторію і зрозумієте, чи ваша ідея дійсно є проблемною для ринку і чи ринок її захоче. Потім, коли ви робите прототип цього проєкту, ви робите з ними customer development, тобто ви показуєте вже першу ступінь готовності проєкту та формуєте комьюніті людей, які будуть чекати на ваш проєкт, які будуть робити позитивний поголос – працюєте з первинною аудиторією. Що стосується 2022 року, ми вирішили з огляду на те, що, на відміну від інших сфер, у сфері арту та технологій, все ж таки це нішова сфера і багато людей мають свої ідеї, але це люди творчі і вони їх не доводять до суттєвого розвитку, подекуди кидаючи їх, коли отримують перші негативні відгуки. Але стартап повинен отримувати негативні відгуки. Я завжди наводжу приклад того, що Сільвестр Сталлоне, який носив сценарій свого першого фільму Роккі, 274 рази він отримував відповідь “Ні”, і тільки на 275 раз він отримав відповідь “Так, ми готові вас взяти” у 275-го продюсера. Але продюсер після того сказав: ”Ми готові взяти ваш сценарій, але ви не будете грати головну роль.” І він сказав до побачення і пішов. І ще близько 50 людей він відходив, перш ніж домігся не тільки напів перемоги, а повної перемоги. Вже остаточна перемога у вигляді Оскара прийшла після того, як він зробив свій дебютний фільм у якості режисера і актора головної ролі та сценариста. Це була потрійна перемога. Я просто закликаю стартапи, щоб ви вірили в свої ідеї, не зважали на негативні відгуки, відносилися до них із розумінням і відносилися з дуже великою вдячністю, бо негативні відгуки – це запорука того, що ви цих помилок не зробите в майбутньому. Другий заклик – це свої ідеї перевіряти, тобто розуміти, що дійсно ваша ідея відповідає вимогам ринку. З огляду на це, ми вирішили поділити 2022 рік на дві частини. Перша частина буде так званий пре-акселерація. На неї ми будемо відбирати стартапи, які знаходяться на стадії розвитку від ідеї до прототипу. Тобто в мене є ідея, але ще немає жодного технічного прояву, вияву цієї ідеї. Це буде відбуватися у березні, це буде онлайн-курс. Після цього онлайн курсу ми плануємо відібрати звідти один стартап – переможця, якому ми за власний кошт зробимо прототип та підготуємо його до другої частини акселерації. Друга частина стартуватиме у липні, триватиме три місяці і це буде доросла акселерація, куди вже потраплять 4 дорослі проєкти на стадії від прототипу до MVP, тобто від технічного кодування до мінімального продукту, який вже можна виводити на ринок. 4 проєкти прийдуть з вулиці, їм не обов’язково буде закінчувати 1 курс. А один проєкт ми з першого курсу протягнемо, який на нашу думку буде найбільш придатним, найбільш живучим, необхідним ринкові мистецтва. Пріоритетні напрямки.. один з них це геймифікація. Тобто геймифікація всіх процесів на арт ринку – те, чого вимагає молода аудиторія, бо наразі у нас є зміна поколінь. Пандемія підкосила старе покоління, багато колекціонерів пішли з життя, на жаль, але ринок ще не може на одній мові говорити з поколінням Z. Проєкти, які будуть зшивати ринок мистецтва, такий кондовий, із молодим поколінням. Другий напрямок – це все, що стосується цифрового мистецтва та NFT, як тих носіїв, які наразі молоде покоління цінує більш за все. Якщо ми хочемо, щоб молоде покоління поважала Моне, поважало Пікассо, поважало Баскію, ми маємо показати, що їхні NFT художники також належать до історії мистецтва і протягнути ниточку від Баскії до Біпла, і сказати молодому поколінню, що якби був Twitter, Discord та метавсесвіти 30-40 років тому, то Баскія був би найкращими NFT художником та автором криптоманіфесту. Тільки тоді вони почнуть цінувати та поважати фізичне мистецтво.\nСергій: Для яких країн відкритий акселератор? Чи це глобальний акселератор, де з будь-якої країни можна долучитися, в тому числі й українцям?\nДенис: Практика показує, що з українським стартапом, з нашим рідним V-ART було дуже просто і приємно працювати, бо його ко-фаундерки Анастасія Глєбова та Ольга Сімпсон є дуже працьовитими, професіональними та за півтора роки роботи з проєктом вони зросли у професійному розумінні та сам стартап вивели на новий рівень і технологічного розвитку, і сприйняття V-ART з боку ринку. Це ще раз підтверджує, що Україна багата на таланти і не тільки київські та харківські програмісти, харківські юристи, але ще й митці з усієї України можуть народжувати ідеї і можуть з ними працювати. Це я веду до того, що у FUELARTS наступного року буде міжнародний набір. Навчання буде проводиться англійською мовою. Українському митцеві потрібно англійську мову вивчати, не тільки мову мистецтва, а й англійську мову, бо умови сьогодення вимагають від нього, щоб він з колекціонером західним говорив однієї мовою, бо колекціонер хоче почути від митця дві-три ключові фрази, що є в його мистецтві, і говорити з ним однією мовою. Якщо цього немає, на жаль, це ускладнює репрезентацію будь-якого іноземного митця на ринку Сполучених Штатів, якщо ми беремо топ артринку. Саме тому, якщо ми орієнтуємося (а база FUELARTS знаходиться у Нью-Йорку), ми орієнтуємося здебільшого на американських інвесторів. Чому у Нью-Йорку? По-перше, найрозвинутіший ринок інвесторський, тобто найбільші гроші там крутяться. По-друге, найрозвинутіший артринок, всі ці ідеї ми можемо тестувати де саме, як не в Штатах. По-третє, більше 30% всіх інвесторів в арт-технологічних стартапах є колекціонерами, галеристами, артстратегами, великими компаніями, які хочуть залучити якісь нові технології, викупивши стартапи. Чому саме так? Тому що всі хочуть тримати руку на пульсі ринку мистецтва, щоб бути першими, обійти конкурентів, або підвищити рівень власного заробітку за рахунок технологій. Я приведу приклад, що коли ще 12 років тому започатковувався стартап Artsy, то в нього вклалися першими 5 великих галерей. Кожен з них дав по 250 тисяч доларів, але цього вистачило, щоб Artsy стартував. Що хотіли галереї? Прибутку? Ні, вони хотіли тримати руку на пульсі, хотіли дізнаватися про те, як світ реагує на онлайн-мистецтво першими за всіх. Саме тому ці топ-5 галерей виявились найбільш пристосованими до карантину, бо вони знали як працювати з онлайн-аудиторією, з молодою аудиторію.\nСергій: Останнє питання на завершення нашої розмови. Була така теза від різних художників, яку я можливо зібрав в одну. Це те, що ринок сучасного мистецтва світового настільки розвинутий, що туди вже дуже важко зайти художникам, які працюють класичним практиками. Їм треба якийсь супербренд, суперпросування, суперекосистеми навколо, лобіювання на міждержавному рівні тому, що кожен розвиває свого великого митця якоїсь епохи або якоїсь іншої історії. В той же час цифрове мистецтво може дозволити дуже швидко поширити, по-перше, якийсь візуальний наратив або інший тип медіума і захопити інфопростір на найближчі 10 років. Чи це правда, чи це така красива байка для того, щоб надихати художників?\nДенис: Дякую, Сергію. Я скажу так, що будь-яка байка є красивою, але є байки правдиві і байка про цифрове мистецтво – одна з небагатьох правдивих байок на тлі ринку мистецтв. Як все починалося? Карантин поділив колекціонерів умовного Герхарда Ріхтера на дві частини. У першої з них Герхард Ріхтер застряг вдома і вони не могли його здати в музей, щоб підвищити його капіталізацію. А Герхард Ріхтер інших застряг у музеї і вони півроку не могли його забрати. Тобто їхня колекція і не зростала в ціновій динаміці, і не падала. Натомість вони побачили, що молоді митці, які коштують в сто раз менше ніж Герхард Ріхтер, підвищили свою капіталізацію в 2-3-4 рази за рахунок того, що вони вели стріми, зумили, тікточили, твітерили, людям хотілось якогось інтерактиву. Вони почали придивлятися до молодих митців, а більше того, освітній бум, який набув чинності в пандемію, зробив з психологією людей дуже цікаву річ, він натякнув, що в світі нема більшого файну, як фан першопроходця, того, хто відкриває нові зірки. І колекціонери сталого фізичного олдскульного мистецтва замість того, щоб продовжувати колекціонувати, цінити Баскію, почали придивлятися до нових зірок та почали шукати навіть деякі регіони східноєвропейські, африканські, балканські регіон, Австралія і Океанія. Вони почали знаходити фан в тому, щоб відкривати нових нових Ріхтерів, нових Басків, Пікассо. З одного боку ринку фізичного мистецтва я б не сказав, що щось загрожує, загрожує сталим іменам. Нові митці саме завдяки освітньому буму та маркетинговій активності художників отримали шанс потрапити перед очі великих колекціонерів. З іншого боку, коли колекціонери почали намагатися купити цих молодих митців, вони зрозуміли, що якщо вони не живуть неподалік, а якщо вони живуть в іншій країні, то міжнародна логістика, доставка або погано працює, або не працює зовсім. Саме тому вони почали приділяти увагу цифровому мистецтву. Для того, щоб між оплатою та отриманням роботи, навіть у вигляді цифрового файлу (але психологічно це дуже працювало) ми оплатили і ми отримали роботу, ми можемо нею насолоджуватися одразу після покупки. Це в пандемію було вкрай важливо: оптимізація таймінгу. По-друге, цифрові роботи не потребують, м’яко кажучи величезних, майже ніяких видатків на зберігання, на транспортування, менеджменту колекції. Цифрове мистецтво почало вигравати у фізичного мистецтва тому, що воно було дешевше в обслуговуванні і воно було дуже зручним в плані оптимізації таймінгу між покупкою та доставкою. Дуже багато галерей почали провокувати своїх фізичних художників на створення лімітованих діджитал-серій. Так відбувалось протягом всього 2020 року. І от український стартап це підхопив. І як серфер на його гребені в’їхав в 2021 рік. Але 2021 року, на початку 2021 року зріс біткойн, і багато власників біткойну зрозуміли, що їхнє щастя недовговічне, що вони цей біткойн повинні десь розкидати, захистити, диверсифікувати. Тому вони згадали про такий термін як NFT, тобто предмет цифрового мистецтва, загорнутий у сертифікат, у прояв цифрової акції, який називається NFT, non-fungible token, невзаємозамінний токен. Воно існувало з 2018 року, нікому воно не було потрібно тому, що ми переживали криптозиму. Але із зростанням біткойну та другої валюти – ефіру, ринок цифрового мистецтва пережив неабиякий позитивний струс і молоде покоління почало купувати ці NFT. Хотів би звернути увагу на три речі, що ті художники, які кажуть “ми перейшли в NFT” або “ми не робимо мистецтво, ми робимо NFT”, друзі мої, художник повинен розуміти, що перш за все він робить предмет мистецтва, а NFT – це його обгортка. Ви робите мистецтво, ви його оформлюєте у рамку, ви його продаєте без рамки, ви робите паспарту, ви можете його обгорнути чимось. Тобто NFT – це просто юридична обгортка при перетині фізичного переходу на цифровий світ. По-друге, ті митці, які роблять предмети мистецтва, загорнуті у NFT, повинні бути ближче до криптокомюніті, бо воно за абсолютно відмінними від фізичних художників поняттями, ставить свої пріоритети, цінує роботи. Наприклад, NFT-художник може не мати фейсбуку та інстаграму, але він зобов’язаний мати Twitter, Discord, публікуватися на Medium.com та Medium.io, на Reddit. Він має жити в метавсесвіті, він має створити криптоманіфест, він має бути всередині цього кріптокомюніті, і найголовніше, він мав би почати це робити ще до до початку 2021 року, коли все це стало хайпово. Потім ті, які наразі планують вийти на ринок цифрового мистецтва у вигляді NFT, не отримають схвальних відгуків, тому що криптокомюніті, криптоколекціонери думають, що вони просто підлаштовуються під загальний хайп. Такі митці, як Роман Мінін, як Юра Мірон, один з найдорожчих… найактивніших у плані розвитку цифрових технологій ще до 2021 року, наш українець Юра Мірон. Вони користуються неабиякою повагою, яка конвертується в попит.\nСергій: Супернадихаюча історія. Я запрошую наших слухачів, коли вони будуть слухати цю завершальну тезу про те, як це працює, коментувати в соцмережах та задавати додаткові питання. І також читайте нас на сайті. До речі, є великий проєкт про 30 незалежних NFT-художників, де в тому числі знаходили Юру Мірона і там його підсвічували, нам здавалась дуже активною його історія. Дякую, Денисе, сьогодні за розмову. Дуже цікаво те, що ви робите і як ви це робите. Ми будемо раді, якщо наші слухачі задумаються про якусь свою ідею і подадуть на акселератор, тому що українське мистецтво розвивається, ми бачимо як все супердинамічно і яскраво палає і рухається вперед. Шукайте акселератор FUELARTS, який активно зараз працює і слідкуйте за їх наборами і опенколами. Дякую, Денис!\nДенис: Дякую, Сергію. Віримо в свої ідеї та допомагаємо іншим.\nСергій: Супер! Гарного дня!\nДенис: На все добре!


1. 7. Аналіз забезпеченості запасів джерелами їх формування - Chitalka.net.ua\n1. 7. Аналіз забезпеченості запасів джерелами їх формування\nВін показує, яка частина власного капіталу підприємства перебуває у мобільній формі, що дає змогу доволі вільно маневрувати капіталом. Високі значення коефіцієнта маневрування позитивно характеризують фінансовий стан, але яких-небудь обґрунтованих на практиці нормальних значень показника нема. Як опосередкований орієнтир для оптимальних рівнів коефіцієнта можна розглядати значення ≤ 0,5.\nДля промислових підприємств нормальне обмеження показника має такий вигляд: Кшб ≥ 0,6 ÷0,8. Крім цього, коефіцієнт забезпеченості запасів власними\nЗгадані документи встановлюють нормальне обмеження для даного показника: Кзаб. ≥ 0,1. Якщо коефіцієнт забезпеченості власними коштами на кінець звітного


В'язання шкарпеток на 5 спицях. Інструкція з в'язання шкарпеток спицями\nyakSovet.ru » Хоббі та розваги » В'язання шкарпеток на 5 спицях\nЗимові холоди диктують свою моду. Одягаючись, ми більше замислюємося про тепло і комфорт, ніж про красу. Але поєднати і те, і інше можливо в тому випадку, якщо взятися за виготовлення зимових аксесуарів своїми руками. Зв'яжемо теплі зимові шкарпетки на спицях.\nВибираючи пряжу для в'язання шкарпеток слід звернути увагу на ту, в складі якої є синтетика. Шкарпетки, пов'язані з 100% вовни, досить швидко нанесені в районі п'яти. Якщо ж Ви зупинили свій вибір на вовняних шкарпетках, то додайте капрон або синтетичну нитку близько і безпосередньо на Следки. Також зверніть увагу на килимову шерсть - вона міцна, але досить жорстка. Деякі фірми виробляють спеціальну пряжу для в'язання шкарпеток.\nНаступним етапом є розрахунок необхідної кількості петель. Для цього потрібно провести два виміри: обсяг підйому ступні і обсяг щиколотки приблизно на рівні гумки носка. Після цього знаходимо середнє арифметичне цих значень (суму ділимо на два) і набираємо відповідну кількість петель.\n3) Ділимо кількість готових петель на чотири і набираємо їх на аналогічне спиці. Шкарпетки в'яжуться зверху вниз, починаючи з гумки 2х2 і по колу. Для цього в'яжемо по черги дві лицьові, дві ізнаночние петлі. В наступному ряду робимо теж саме, провязивая лицьові петлі над лицьовими, а ізнаночние - над виворітними. Вив'язувати гумку на бажану довжину (У середньому зазвичай беруть 5 см).\n4) Після виконання гумки продовжуємо в'язати шкарпетки лицьової вузький. Для цього в кожному ряду вив'язувати лицьові петлі за передню стінку. Виконуємо дію, набираючи потрібну висоту, яка залежить від бажаної довжини шкарпеток. Можна вибрати і інший простий візерунок. Добре зарекомендувала себе так звана платочная в'язка, то є чергування лицьових і виворітних рядів.\nПочинаємо вив'язувати п'яту. Для цього ділимо петлі навпіл, залишаємо половину на шпильці. На другій половині петель продовжуємо в'язати лицьовій гладдю двома спицями. Якщо носок призначений дорослому - висота п'ятки близько 5 см. Постарайтеся зробити примірку для більш точного розміру.\n6) Щоб вив'язати округлу форму п'яти, в розумі ділимо робочі петлі на три частини. В тому випадку, коли кількість петель НЕ кратно трьом, робимо частина в центрі трохи більше і дві рівні бічні частини. Далі в'язання продовжуємо, зменшуючи кількість петель за рахунок убавкі в бічних частинах. Робимо це наступним чином: пров'язуємо петлі правої бічний частини і центральну частина, при цьому останню петлю центральній з'єднуємо разом з першій лівої бічний основи. Перевертаємо роботу. Повторюємо попередні дії, але знімаємо петлю кромки. Продовжуємо в'язання згідно даної схемою, поки в роботі НЕ залишаться тільки петлі центральній частини.\nДодаємо петлі, залишені раніше на шпильці. Отримана кількість поділяємо на чотири спиці і продовжуємо в'язання згідно візерунку. Виконуємо в'язку до початку великого пальця, після чого починаємо мисок носка. Для цього зменшуємо кількість петель за схемою: у парних рядах пров'язуємо однієї петлею третю і другою петлі від кінця першої і третьої спиці, а другу і третю петлі другої та четвертої спиць з'єднуємо разом протяжкою. Робимо таким чином, поки не зменшимо кількість петель удвічі. Після цього продовжуємо робити убавку, але вже в кожному ряду так, щоб на кожної спиці залишилося по однією петлі. Решта чотири петлі стягаємо, закріплюємо і обрізаємо нитку.\nДля в'язання шкарпеток на п'яти спицях потрібно певний досвід у в'язанні. Весь процес має кілька складних моментів, з якими можна впорається тільки після деякої підготовки. Для в'язання шкарпеток за допомогою п'яти спиць потрібно бути уважним до деталей і правильно вибрати матеріали.


Слово Боже на війні або як в Україні зросла потреба духовного здоров'я нації | Всі разом!\nСлово Боже на війні або як в Україні зросла потреба духовного здоров’я нації\nВ період війни люди як ніколи потребують впевненості, стабільності, моральної та духовної підтримки. В основному місії та організації забезпечують гуманітарну допомогу людям, надають життєвонеобхідні продукти харчування, ліки, одяг. Але разом з тим є небагато структур, які окрім фізичного здоров’я біженців та людей зі звільнених територій дбають про духовний стан українців. Рух «Всі разом!» поспілкувався із кількома такими організаціями, які забезпечують Бібліями та Євангеліями цивільних та військових впродовж усього періоду повномасштабної війни в Україні.\nВ Україні є кілька організацій, які і в мирний час працювали над поширенням друкованого Слова Божого серед людей. У воєнний час усі вони також активно включилися в допомогу людям, часто поєднуючи із гуманітарною підтримкою населення. Але усі одноголосно стверджують – попит на задоволення духовних потреб у період війни значно зріс. Про це свідчить і статистика розданих Євангелій та Біблій.\nДенис Гореньков, представник місіонерської організації «Місія Євразія», розповів, що за 77 днів волонтерам вдалося роздати 21000 видань Дитячих Біблій та 22000 Нових Завітів. Така роздача здійснюється через програму продовольчої допомоги ICare. Тобто люди одночасно отримали і Святе Письмо, і продуктовий пакет. «Ми робимо це тому, що коробка їжі може допомогти людині 3-4 дні, а Писання здатне дати надію на все життя та на вічність».\nМіжнародний Благодійний Фонд «Східно-Європейська Місія» також не лишився осторонь під час повномасштабної війни в Україні. Представник Фонду – Дарина Новікова розповідає: «На війні немає атеїстів, тому попит на Боже слово дуже великий. Українці зараз прагнуть прихисту та заспокоєння, як ніколи розуміють, що лише Господь здатен забезпечити ці потреби. Коли люди отримують Біблію у подарунок у них з‘являється непорушний орієнтир, майже кожне свідчення яке ми отримуємо від наших партнерів свідчить про це».\nЗ початку війни серед церков, волонтерів та громадських організацій, які допомагають у подоланні гуманітарної кризи, спричиненою війною, «Східно-Європейська Місія» розповсюдила 26000 Біблій. Але ще до початку бойових, коли всі говорили про ймовірність втручання, організація розпочала готуватись. А тому з початку лютого забезпечила своїх партнерів всією необхідною літературою та Бібліями. Лише за один місяць лютий місія розповсюдила 34000 Біблій та Нових заповітів, тож на початок війни багато бомбосховищ та соціальних центрів вже були забезпечені Божим Словом.\nКрім цього, близько 40000 примірників місія надіслала вантажем у Відень для розповсюдження серед партнерів та волонтерів, які допомагають українським біженцям в країнах ЄС.\nУкраїнське Біблійне Товариство (УБТ) теж долучилося до розповсюдження Біблій та Євангелій під час війни. Ростислав Стасюк, менеджер з комунікацій УБТ, розповів, що попит на Слово Боже нині величезний. Офіс Біблійного Товариства особисто, і спільно з командами волонтерів теж виїжджають в різні місця, аби роздавати продуктові набори та Слово Боже. Рахунок розданих примірників Письма становить десятки тисяч.\nВолодимир Багненко спеціально для організації «Місія Євразія» збирає історії людей, як їм в житті під час війни допомогла віра в Бога і Біблія. Однією з таких історій він поділився з рухом «Всі разом!»:\nОлена та її 70-річна матір – Євгенія Михайлівна\n«Я з Харкова. Ми йшли із сестрою до магазину за продуктами. Може, був другий чи третій день війни. І раптом прямо над нами летять 2 винищувачі. У цей момент не знаєш, куди вони летять. Але розумієш свою цілковиту беззахисність. Я молилася. Так молилася, як ніколи. Господи, збережи. Винищувачі відлетіли. А ми виїхали з міста наступного дня. Коли до мене підійшла моя дитина і каже: “Мамо, вибач, я від жаху наробив у штани”. Я все зрозуміла. Це остання крапля. Вже 7 березня ми приїхали до Чернівців. І знаєте. Так, я звертаюсь до Бога. Постійно. Щодня багаторазово. Не уявляю, чи є зараз хоч одна людина, яка не звертається до Нього. Коли ти сидиш у своїй квартирі та летить винищувач, відчуття, що прямо на тебе – тоді в тебе більше немає жодних причин не вірити. Більше немає жодних інших опор. Тільки Бог. Дякую вам за те, що ви робите», – розповідає Олена.\nОкрім цього, капелани періодично отримують молитовники або молитовні картки від християнських організацій. Потім їх роздають солдатам. Свідчень, де молитва піднімала моральний дух воїна, а іноді і рятувала життя, є багато. Про це і про роботу військових капеланів під час повномасштабної війни в Україні, рух «Всі разом!» уже писав раніше.


Група компаній DIM допомогла облаштувати сквер в с. Підгірці | Dim-Bud\nГрупа компаній DIM допомогла облаштувати сквер в с. Підгірці\n30 липня 2017 року представники DIM взяли участь у святковому відкритті скверу в селі Підгірці, біля якого зводиться новий проект компанії – еко-містечко Park Lake City. Захід відвідало понад 100 місцевих жителів і гостей з навколишніх сіл.\nСквер був створений на перетині центральних вулиць села з ініціативи Підгірцівської сільської ради та за підтримки групи компаній DIM.\n«Кожен наш новий житловий проект – це значні інвестиції в соціально-побутову інфраструктуру мікрорайону забудови. Park Lake City не став винятком. Після введення в експлуатацію нового ЖК в с. Підгірці з'являться початкова школа і дитячий садочок. Однак, ще до встановлення будівельного паркану, в кооперації з сільською радою та місцевою громадою, ми відкрили в центрі села впорядкований сквер. Сподіваємося, що місцеві жителі змогли його оцінити!», – повідомив на відкритті представник групи компаній DIM Павло Подраний.\nЗавдяки злагодженій роботі Підгірцівської сільської ради та будівельного підрозділу групи компаній DIM, благоустрій скверу площею в 1000 кв. м. здійснився за 3 місяці. Фінансові витрати на облаштування зеленої зони склали понад 800 тис. грн. і дозволили виконати роботи з проектування, благоустрою, освітлення території. Місцевою громадою для озеленення скверу було висаджено кілька десятків різного виду дерев і кущів, встановлені лавки, урни, дитячі гойдалки, автобусна зупинка.\nНа урочистому відкритті дітей і дорослих розважали аніматори та казкові герої. Для найменших влаштували шоу мильних бульбашок, пригощали морозивом і солодкою ватою, встановили батут. Крім того, в сквері, завдяки групі компаній DIM, з'явився арт-об'єкт з символічною назвою «Дерево добробуту», в основі якого місцева археологічна знахідка - жорна старовинного млина.


У Ковелі машина народного депутата потрапила у ДТП. ФОТО | ВолиньPost\nУ Ковелі машина народного депутата потрапила у ДТП. ФОТО\n19 жовтень, 2012, 18:40\nУ Ковелі в аварію потрапили водій і помічник народного депутата Лесі Оробець.\nДепутатка приїхала на Волинь 19 жовтня з робочим візитом, аби зустрітися із виборцями 21-го виборчого округу, де балотується висуванець від Об’єднаної опозиції Ігор Гузь.\nЯк розповів Олександр Машлай зі штабу Гузя, вранці у Ковелі трапилась ДТП за участю автівки, на якій на Волинь прибула Оробець. Її «Лексус» зіткнувся із «Газеллю. Утім самої депутатки в авто не було. В той час вона була на зустрічі із виборцями.\n«Вона сіла у машину до Гузя. І так пересувалися. А у її машині, яка, до речі їй не належить, були водій і її помічник. Вони й потрапили у ДТП. Але всі цілі», – розповів Олександр Машлай.\nНаразі обставини аварії з'ясовують.\nВолинський інформаційний портал опублікував фото із місця ДТП.\nТеги: ДТП, Гузь\nПатріот Волині 19 жовтень, 2012, 19:13\nЦікаво, а як вельмишановний пан Машлай прокоментує наступний факт чи спростує його: «12.08.2012 року Ігор Гузь, на автівці «Мерседес Віто», на автотрасі «Київ-Чоп», в районі с. Глубочиця Житомирської області потрапив у ДТП, зіткнувшись з автомобілем «Пежо Партнер». Він, разом з дружиною Оксаною та соратником, поверталися з фотосесії, яка проводилась центральним виборчим штабом «Батьківщини» у м. Києві. Під час оформлення ДТП, І.Гузь залишив дружину і товариша на місці авто пригоди, а сам швиденько втік на таксі до Луцька».\nДуже хотілося б почути відповідь…!!!\nСаня 19 жовтень, 2012, 21:20\nЧеловеку под таким ником можно и не отвечать. Сразу ясно, чьи деньги он, задавая такие вопросы, отрабатывает...\nanti-Guz 19 жовтень, 2012, 20:01\nВони там усі одинакові - зимой и летом-одним цветом! :)\nмазлтофф 20 жовтень, 2012, 09:28\nНазвався би правдиво "івахівець" -- чого жза ніками ховатись?\nanti-Guz 20 жовтень, 2012, 11:57\nМало знаю хто такий Івахів, тільки по публікаціях, але те що Гузь с... рідкісна - це факт! І не потрібно на людей ярлики вішати і вплутувати в політику! Нудно вже від неї і особливо від таких як Гузь!\n20 жовтень, 2012, 08:00\nКравчук соцопитувань не замовляв, але в перемозі бренду Тимошенко впевнений\n19 жовтень, 2012, 18:46\nМіський голова почистив місто від агітації, окрім плакатів Єремеєва. ФОТО\n19 жовтень, 2012, 17:48\n«Холмщина» підтримає на виборах Віталія Федосюка*\n19 жовтень, 2012, 17:29\nУ Луцьку п'яний водій збив велосипедиста\n28 червень, 10:47\n27 червень, 15:45\nНа Волині 15-річний мотоцикліст злетів з дороги: він – в реанімації\n27 червень, 11:05\nУ Луцьку п'яний водій вантажівки збив велосипедиста\n27 червень, 10:53\nРакетний удар по автотранспортному підприємстві у Дніпрі: з-під завалів дістали 2 загиблих


Ця політика обробки персональних даних ("Політика") iQteco INC. Юридична адреса: США 515 15TH AVE W. PALMETTO, FL 34221, ("Компанія") визначає обсяг, цілі та методи обробки персональних даних осіб, які не є співробітниками Компанії і публікується у відкритому доступі.\n1. Правова основа обробки персональних даних. Правовою підставою для обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.\n2. Згода користувача на обробку персональних даних. Купуючи ліцензію на наш продукт (Програму для комп'ютерів «Wapp.im»/"WhatCRM") та реєструючись в системі, користувач сайту виражає свою згоду на обробку персональних даних для цілей та в обсязі, необхідних для виконання Угоди пропозиції. . Користувач веб-сайту Компанії може підписатися на отримання інформаційних бюлетенів електронною поштою, якщо така можливість надається веб-сайтом. Зі списку розсилки ви можете отримувати інформацію про новини, аналітичні матеріали, заходи, що проводяться на Сайті тощо. Заповнюючи поле «e-mail», користувач дає згоду на отримання таких розсилок. Користувач може в будь-який час відкликати свою згоду на отримання інформаційних бюлетенів. Можливість відмовитися від підписки надається користувачеві в кожній розсилці.\n3. Мета обробки персональних даних. Метою обробки персональних даних є надання користувачеві інформації про Компанію, включаючи умови договорів, надані послуги, акції та спеціальні пропозиції; аналіз якості послуг, що надаються Компанією, та підвищення якості обслуговування клієнтів Компанії; виконання договору; служба доставки; бухгалтерські послуги, що надаються споживачам за розрахунками, робота зі скаргами та претензіями клієнтів Компанії. Якщо користувач сайту лише переглядає сайт Компанії, його персональні дані не обробляються. 4.\n4. обсяг персональних даних, що обробляються. Компанія обробляє такі персональні дані фізичних осіб, які не є співробітниками Компанії: ПІБ, e-mail, номер телефону, адреса, платіжні реквізити. На сайті використовуються технології обробки файлів cookie (cookies) - невеликі текстові файли, в які браузер записує дані веб-сайтів, які відвідував користувач. Ці дані використовуються для збору інформації про дії відвідувачів сайту з метою покращення його змісту та функцій. У будь-який момент користувач може змінити налаштування в налаштуваннях свого браузера, щоб браузер припинив збереження всіх файлів cookie, а також повідомляв про їх відправку. У цьому випадку деякі служби та функції сайту можуть перестати працювати або працювати некоректно.\n5. Конфіденційність персональних даних. Сайт не розголошує третім особам і не поширює персональні дані користувачів сайту без їх згоди, якщо інше не передбачено федеральним законом.\n6. Строк обробки персональних даних. Дані, надані користувачем, обробляються до моменту ліквідації (реорганізації) Компанії.\n7. Права суб'єкта персональних даних. Суб'єкт персональних даних має право надіслати письмовий запит електронною поштою до Компанії для отримання інформації щодо обробки його персональних даних.\n8. Захист персональних даних. Компанія вживає всіх необхідних і достатніх заходів для забезпечення захисту персональних даних. Товариство самостійно визначає склад та перелік заходів, необхідних і достатніх для забезпечення виконання таких обов'язків, зокрема:\n8.1 правові, організаційні та технічні заходи щодо забезпечення безпеки персональних даних застосовуються: - виявлені загрози безпеці персональних даних під час їх обробки в інформаційних системах персональних даних; - визначено правила доступу до Даних, що обробляються в інформаційній системі персональних даних, та забезпечено реєстрацію та облік усіх дій, що здійснюються з персональними даними в інформаційних системах персональних даних.\n8.2. оцінюється шкода, яка може бути завдано суб'єкту персональних даних, а також співвідношення між заподіяною шкодою та вжитими Компанією заходами для забезпечення виконання зобов'язань згідно з чинним законодавством.\n8.3. дотримуються умови, що виключають несанкціонований доступ до матеріальних і віртуальних носіїв персональних даних.\n8.4. Працівники Компанії, які безпосередньо беруть участь в обробці персональних даних, ознайомлені з положеннями законодавства про захист та обробку персональних даних.


Енергозалежність: зменшити не можна подолати - Чернівці, Чернівецька область - новини в газеті Версії\nЕнергозалежність – один із найгостріших викликів сучасності в нашій державі. Головним шляхом її подолання фахівці вважають розробку й використання нетрадиційних джерел енергії. Про перспективи та екологічні проблеми використання традиційних та альтернативних видів енергії йшлося на щорічних Горбуновських читаннях, які проводить кафедра екології і права Чернівецького факультету Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут».\n«Нетрадиційна енергетика потребує спеціалістів»\n– Подолання енергозалежності Україною можливе за рахунок розвитку так званих нетрадиційних джерел енергії, а саме: енергії сонця, вітру, малих річок, енергії біомаси та довкілля, – розповідає Мирослав МАЛЬОВАНИЙ, доктор технічних наук, професор, завідувач кафедри екології і збалансованого природокористування Національного технічного університету «Львівська політехніка». На жаль, усі вони мало розвинені через великі затрати на установку та запуск і відсутність спеціалістів, які могли би працювати на цих електростанціях. Крім того, потрібні комп’ютерні програми, які регулювали б викидання енергії і перенаправляли б її туди, де вона необхідна. Інакше може трапитися так, як після запуску вітрової станції в Очакові на Миколаївщині: через перенапругу в людей згоріла вся побутова техніка, після чого перспективну станцію закрили і нині вона не працює.\nІншою проблемою застосування новітніх електростанцій є їхній локальний характер і відносно невеликий спектр дії, який вимагає поєднання на одній території різних видів станцій, наприклад, сонця й вітру, води й вітру тощо.\nНа жаль, альтернативна енергетика абсолютно не підходить для великих промислових підприємств України, адже вони надзвичайно енергозатратні й жоден з видів станцій не зможе забезпечити потрібною енергією хоча б одне підприємство металургійної, хімічної чи машинобудівної галузі. Тому найкраще запроваджувати нетрадиційну енергетику у сільському господарстві, харчовій промисловості та ЖКГ. Наприклад, практично всі олійно-жирові комбінати в Україні самі забезпечують себе енергією шляхом переробки відходів біомаси. Економічно доцільно будувати сміттєпереробні заводи, які працюють на біогазі поряд зі сміттєзвалищами. У житлово-комунальному господарстві ефективним є використання теплових насосів для обігріву приміщень. За нинішніх цін на газ такий насос окупається за півтора року. Кажу це, бо переконався на власному досвіді: і свій будинок обігріваю таким насосом, і у «Львівській політехніці» ми встановили теплоустановку, яка нагріває воду для миття посуду в їдальні.\nОдин тепловий насос коштує від 50 тисяч гривень.\nОдин вітряк вартує від 20 тисяч доларів.\nОдна вітростанція «тягне» на 1 мільйон євро.\nДля запровадження нових технологій у ЖКГ Німеччина не використовувала державні кошти. Їхня ідея полягала в тому, що модернізацію системи опалення оплачує домовласник, а мешканці будинків поступово повертають йому різницю в тарифах, яка виникає за рахунок заощадження.\nЄвропа багата, бо ощадлива й модернізована\n– Для подолання енергетичної залежності важливо не лише розробляти нові джерела енергії, але й приділяти більше уваги енергозбереженню, – веде далі Віктор ГАВРИЛЕНКО, кандидат фізико-математичних наук, докторант Національного авіаційного університету. – В Україні при переробці, транспортуванні та неефективному використанні втрачається 3-4% енергії, хоча у країнах Європи цей показник тримається на рівні 1%. Далеко ходити за прикладом не треба: у Києві взимку на магістральних трубопроводах можна смажити яєчню, бо температура труби сягає 90 градусів. Що ж ми гріємо, повітря? У мене вдома в селі дерев’яна хата, а цегляну веранду я обклеїв полістиролом і нам цілу зиму було жарко. Навесні проаналізував платіжки за газ і побачив, що сусідська бабця, яка має пільги й платить половину ціни, витратила за зиму більше. Таким чином утеплення стін і даху, а також збереження тепла землі у підвалах заощаджує третину тепла. У Швеції подібні технології використовуються від середини 70-х років минулого століття, у нас не поширені досі.\nОкремо слід сказати про втрати енергоносіїв у промисловості. Енергоємність українського ВВП у 4 рази вища, ніж у країнах Європи, однак усі інвестиції в нашій державі чомусь йдуть у добувну галузь, у сільське господарство, але тільки не в переробні галузі. Їхні технології такі застарілі, що без модернізації ми ніколи не наздоженемо розвинуті країни.


Нещодавно на Донеччині пройшли надзвичайно цікаві уроки зі вшанування безцінного духовного багатства - рідної мови.\nСправжня любов до Батьківщини повинна поєднуватися зі знанням мови, мистецтва, кращих традицій і звичаїв - ці прекрасні слова Костянтина Ушинського стали епіграфом до уроку народознавства «Рідна мова, калинова» у Горлівській ЗОШ №77, який пройшов на базі 6-А класу за участі учнів 5-7 класів. Це був урок-свято, на якому поруч із літературою панувала музика. У ході уроку учні щиро розповідали про Україну, рідний край, з його багатовіковою історією, чарівною піснею, що дивує весь світ, з багатющими народними традиціями.\nВіками український народ творив це багатство, відкладаючи в скарбницю рідної мови.\nЗнати свій народ - це знати мамину пісню, бабусину вишиванку, народні символи вербу і калину та легенди про них. Адже вони - символи безмежної любові до усіх, хто не черствіє душею, - про це учасникам та гостям дійства нагадували ведучі заходу, вчителі школи полковник УРК Ганна Ігольнікова та берегиня УРК Ірина Павленко.\nКозаки УРК - завжди бажані гості у Горлівській ЗОШ №77, де діє сотня імені Івана Богуна.\nОсобливо урочисто лунала молитва в ім’я Отця, і Сина, і Духа Святого, та високого імені України-матері - країни нашої славної. З душевним теплом звучали пісні: «Пісня про рушник», «Чорнобривці», «Україночка» та багато інших.\nТакі уроки збагачують нас знаннями про народну пісню, відроджують звичаї, традиції та обряди нашого народу, виховують любов до народної творчості, гордість за український народ, який має славне минуле і багату спадщину.\nА підсумок свята підбили наші шановні гості - реєстрові козаки Бахмутсько-Торського полку УРК, з якими нас пов’язує тісна співпраця. Адже у нашій школі ось уже кілька років плідно діє козацька сотня імені Івана Богуна, яку очолює наша вчителька, берегиня УРК Ірина Павленко. Як визнання успішної роботи педагогічного та учнівського колективів школи, надзвичайно приємною подією стало нагородження козацькою грамотою Гетьмана УРК Анатолія Шевченка. Її вручив отаман Бахмутсько-Торського полку, генерал-майор УРК Віктор Сіробаба.\nДарина ІЛЛЯШЕНКО, Аліна КОРОТИЧ, учениці ЗОШ № 77, м.Горлівка


Step by step: Класифікація мов програмування\nВикористання мов високого рівня надає можливість описувати програми для комп'ютера, використовуючи загальноприйняті позначення операцій і функцій. Та програми, що написані на мовах програмування високого рівня (алгоритмічних мовах програмування), комп'ютер "не розуміє". Для того, щоб він міг виконати програму, її потрібно перекласти на машинну мову. Для такого перекладу використовують спеціальні програми, що мають назву - транслятори.\nКомпілятор - це програма, призначена для перекладу в машинні коди програми, що написана мовою високого рівня.\nПроцес такого перекладання називається компіляцією.Кінцевим результатом роботи компілятора є програма в машинних кодах, яка потім виконується ЕОМ. Скомпільований варіант програми можна зберігати на дискові. Для повторного виконання програми компілятор вже не потрібен. Досить завантажити з диска в пам'ять комп'ютера скомпільований перед цим варіант і виконати його. Існує інший спосіб поєднання процесів трансляції та виконання програм. Він називається інтерпретацією.\nЯк равило, програми компілятори та інтерпретатори називаються так само, як і мови, для перекладу з яких вони призначені. Слова Паскаль, Бейсік, Сі можна сприймати і як назви мов, і як назви відповідних програм - трансляторів.


Сироватка з екстрактом насіння зеленого чаю Innisfree Green Tea Seed Serum 80 мл: продаж, ціна у Одесі. Антивіковий та лікувальний догляд за шкірою від "Интернет магазин корейской косметики" - 1041866807\nСироватка з екстрактом насіння зеленого чаю Innisfree Green Tea Seed Serum 80 мл\nСироватка з екстрактом насіння зеленого чаю Innisfree Green Tea Seed Serum 80 млНемає в наявності\nСерія косметичних засобів «Green Tea» на основі чистого екстракту насіння органічного зеленого чаю та інноваційного комплексу «Green Complex» є унікальною розробкою компанії «Innisfree».\nВідновлюючий рослинний комплекс «Green Complex» (сертифікований ECOCERT) складається з п'яти природних компонентів: зелений чай, виноград, танджерин, опунція і вода з вулканічних джерел острова Чеджу (Jeju).\nЗавдяки природній особливості насіння зеленого чаю зберігати в собі значно більше вологи, ніж насіння інших рослин, серія «Green Tea» найбільш ефективно і глибоко зволожує як шкіру, так і тіла.\nБудучи природним антиоксидантом, що зелений чай сприяє уповільненню процесів старіння і посилення природних захисних функцій шкіри. Містяться в екстракті танін, катехін і кофеїн покращує мікроциркуляцію крові, зменшують набряклість, підвищують пружність шкіри, нормалізують роботу сальних залоз.\nСпосіб застосування: нанесіть достатню кількість на чисту шкіру обличчя і шиї, м'яко втріть для кращого вбирання.\nПризначення і результат Антиоксидантний, Очищаючий, Тонізація, Зволоження


Замок готельний електронний RF - INV - 300 - XX з доступом за безконтактними картками, ціна 2 911,69 грн., купити на UB.UA - Товари - UB.UA\nЗамок готельний електронний RF - INV - 300 - XX з доступом за безконтактними картками\nКод товару RF-INV-300\nЗамок електронний кодовий INV-300 забезпечує доступ за безконтактними MiFare картками. Замок має пам'ять подій місткістю 200 подій. Механізм ANSY.\nЗамок електронний кодовий INV-300 забезпечує доступ за безконтактними MiFare картками. Замок має пам'ять подій місткістю 200 подій. Замковою механізм ANSY для дверного полотна завтовшки не менше 40мм.\nЗамки працюють тільки з картками-ключами, що поставляються виробником замків.\nДетальний прайс-лист з описом усіх електронних готельних замків і аксесуарів, що поставляються фірмою INV представлений в розділі Прайс-листи : Прайс-лист "Замки електронні готельні INV" Детальніше: https://tavex.prom.ua/price_lists\nМатеріал замку: Цинковий сплав\nЗастосування замку: Готелі


Дафлкот — Вікіпедія\nАлекс Капранос з гурту Franz Ferdinand у дафлкоті\nЯпонська студентка в дафлкоті\nДа́флкот (англ. duffel coat) — однобортне вовняне пальто прямого силуета з каптуром. Характерною деталлю є застібки типу «бранденбург» — з довгими петлями і ґудзиками-цурочками. Зазвичай сягає колін, хоча існують і довші і коротші моделі.\nНазва пов'язана з бельгійським містечком Деффел[nl] — звідти походить щільна вовняна тканина, яку первісно використовували для пошиву цього одягу.\nМожливим предком дафлкота вважається польський військовий сюртук з каптуром і ґудзиками-цурочками, що з'явився у 1820-х, і на 1850 рік він поширився у Європі. У 1850-х виробник верхнього одягу Джон Партрідж (John Partridge) створив перший варіант сучасного дафлкота. Матеріалом слугував «деффел» або «дафл» (duffel) — вовняна тканина з бельгійського міста Деффел, внаслідок чого він і отримав свою назву. Цікаво, що цей же матеріал використовувався для пошиву речових мішків, звідки походить і їхня англійська назва duffel bag.\nУ 1890-х Адміралтейство розмістило замовлення деяким виробникам на виготовлення дафлкотів для Військового флоту — під назвою «convoy coat» («ескортний бушлат»). Конструктивні особливості цього одягу були зручні для моряків: великі ґудзики з широкими петлями полегшували застібання і розстібання руками в рукавичках, а широкий каптур можна було надягати на кашкет.\nДизайн дафлкота мало змінився аж до часів Другої Світової війни. Фельдмаршал Монтгомері був любителем цього одягу, бажаючи бути ближчим до підлеглих, внаслідок чого дафлкот відомий у Британії під неофіційною назвою «Monty coat», а в Італії і Греції — як «монтгомері» (італ. montgomery, грец. μοντγκόμερυ). У Польщі дафлкот офіційно називається budrysówka («будрисівка»).\nЗавдяки великим запасам флотської уніформи на сховищах, які були пущені у вільний продаж, у 1950-1960-х роках дафлкот став популярною формою одягу, зокрема, серед студентства. У 1954 році почався випуск дафлкотів із застібками з шкіри і рогу водяного буйвола, з підкладкою у подвійну клітинку.\nЗараз дафлкот є елементом як чоловічого, так і жіночого верхнього одягу.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Дафлкот\n↑ «Polish Frock Coat at around 1850», «…with toggles & hood.»\n↑ «Duffle coat history» Gentleman's Gazette\n↑ «Duffle coat», Encyclopedia of clothing and fashion\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Дафлкот&oldid=22284701\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 20:06, 20 березня 2018.


Що таке ДІНА (поліція Піночета) »Визначення і поняття\nІсторія »DINA (поліція Pinochet)\nЩо таке ДІНА (поліція Піночета)\nУ контексті диктатури сили безпеки держави зазвичай стають репресивними засобами в руках влади. Саме це сталося в Чилі під час диктатури Августо Піночета (1973-1990).\nУ період з 1973 по 1977 рр. Функціонувало Національне управління розвідки (DINA), а в 1977 році це агентство змінило назву - Національний центр розвідки (CNI). Обидві установи стали секретною поліцією режиму Піночета і забезпечили правову основу для репресій.\nНайбільш відповідальна за ДІНА вивчала методику тортур у Школі Америк США\nСекретна мережа, що вводила в дію поліцейські сили, розгорнула всі види діяльності: викрадення людей, складні методи тортур, вбивства, зникнення, тривалі злочини. У 2007 році було виявлено одне з приміщень, присвячених винищенню людей, казарми Лаутаро, розташовані на вулиці Сімона Болівара в чилійській столиці (генерал Мануель Контрерас, начальник ДІНА, командував казармою).\nХоча цей інститут контролювався збройними силами, з плином часу було продемонстровано, що деякі представники чилійського крайнього правого стоять за репресивними діями ДІНА. Крім того, чилійські антимарксистські кола мали зв'язки з анти- Кастро- рухом , з італійським неофашизмом і з ЦРУ.\nУ Школі Америк були запропоновані навчальні курси для боротьби з революційними явищами, особливо натхненними марксистською ідеологією . У цій академії армії США латиноамериканські військові отримали спеціальну підготовку, щоб дезактивувати будь-який політичний рух, що виступав проти інтересів Сполучених Штатів у Латинській Америці.\nФігура генерала Мануеля Контрераса\nНа початку 1960-х років він вже був штабним офіцером і особистим другом Августо Піночета. Обидві поділилися одержимістю: своєю турботою про зростання революційних ідей.\nЩоб розширити свої знання, в 1967 році він закінчив навчальний курс у Школі Америк. У наступні роки він підтримував контакти з ЦРУ з метою нейтралізації народних рухів чилійських лівих. Він був одним із засновників операції "Кондор", репресивної операції, яку пропагували латиноамериканські диктатури і ЦРУ.\nПісля закінчення чилійської диктатури Мануель Контрерас зіткнувся з кількома судовими процесами і потрапив до в'язниці за те, що вважався головним винуватцем кількох вбивств, викрадень і зникнення. Він помер у 2015 році і ніколи не покаявся у своїх злочинах.\nТеми в ДІНА (поліція Піночета)