ТВОРЧІ ЧИННИКИ РОЗВИТКУ ОСОБИСТОСТІ МАЙБУТНЬОГО ІНЖЕНЕРА\nГоловна Реферати українською Педагогіка ТВОРЧІ ЧИННИКИ РОЗВИТКУ ОСОБИСТОСТІ МАЙБУТНЬОГО ІНЖЕНЕРА\nУДК 378: 37.33\nО.С. Пономарьов, М.П. Черемський\nУ статті йдеться про методи та форми навчання, що сприяють розвитку креативності інженера. Автори пропонують застосувати в системі технічної освіти педагогічний досвід К. Станіславського, В. Сухомлинського, Ш. Амонашвілі та інших провідних педагогів-гуманістів.\nВажливою проблемою технічної освіти сьогодні є брак форм та методів професійної підготовки, що передбачали б креативний розвиток особистості. Як відомо, творчість потрібна не лише митцям. Вона потрібна також інженерам, лікарям, спортсменам, представникам інших професій. Наприклад, інженер-будівельник поєднує мистецтво архітектури з конструкторською думкою. Лікар часто звертається за допомогою до засобів мистецтва, зокрема музики, і від того, яку мелодію він обере, часто залежить життя людини. Спортсмен виявляє свою творчість у тактиці змагання з іншим, обираючи найбільш ефективний спосіб для перемоги над суперником. Для гімнастів та фігуристів важливо запропонувати оригінальний рух чи прийом, які часто стають вирішальними у визначенні переможця.\nОтже, сьогодні потрібні такі методи підготовки майбутніх фахівців, що сприяли б вихованню перш за все творчої особистості.\nЗв'язок проблеми з теоретичними та практичними завданнями. Підготовка висококваліфікованого спеціаліста із креативним мисленням дасть змогу якісно підвищити загальноекономічний та культурний рівень країни. Одночасно, такий підхід розкриває широкі можливості у науково-дослідницькій і практичній сферах діяльності інженера.\nАналіз актуальних досліджень і публікацій з проблеми. Проблема виховання творчої особистості, на жаль, недостатньо висвітлена в сучасних публікаціях. Серед авторів праць з даної тематики слід зазначити І. Зязюна, В. Кременя, В. Андрущенка, Н. Ничкало, С. Сисоєву, В. Кудіна, О. Романовського, С. Пазиніча, О. Пономарьова та інших.\nВиклад основного матеріалу. Сьогодні часто зіштовхуєшся з проблемою браку новітніх ідей, що віддзеркалювали б справжні потреби людини. Зокрема, незважаючи на ту значну кількість спеціалістів, що випускаються щороку провідними навчальними закладами країни, такі сфери життєдіяльності людини як наука, техніка, культура, медицина, спорт тощо перебувають у стані депресії. Які причини приховано за цим? Найпершою і найголовнішою причиною браку новітніх ідей є певна недбалість у виборі цілей і змісту освіти, зокрема в забезпеченні креативного розвитку особистості. Сучасна освіта більше піклується про репродуктивний бік навчання та виховання. Але практично відсутня програма дій, що була б спрямована на розвиток творчо- інноваційного мислення студента. Сьогодні закриваються палаци студентів, скорочується навчальний час, відведений на всебічний розвиток особистості, припиняють роботу творчі лабораторії та майстерні.\nЗважаючи на те, що Україна обрала шлях євроінтеграції, потрібно докорінно змінити і саму систему професійної підготовки майбутніх фахівців. Вона повинна, найперше, вирізнятися високим рівнем демократизму та гуманізму щодо ставлення до особистості. Цьому великою мірою може сприяти творча атмосфера у взаємостосунках між викладачем та студентами. Якщо педагог постійно піклується про збагачення своїх професійних знань та загальної культури, виявляє належну повагу до особистості студента, водночас допомагаючи йому в опануванні знань, то і результат буде відповідним.\nВажливу роль у процесі становлення майбутнього фахівця відіграє мистецтво. Воно розширює можливості професійної підготовки, активізуючи внутрішній творчий апарат не лише студента, але й викладача. Завдяки мистецтву людина виявляє в собі ті можливості, про які вона навіть і не здогадувалася. Сьогодні, у зв'язку із капіталізацією суспільства, особистість має вміти застосовувати свої знання та навички в будь-якій галузі людської діяльності. Для цього майбутній фахівець повинен, окрім знань, володіти багатою уявою та фантазією. У зв'язку з цим пропонується посилити вивчення та практику мистецтва, що дасть змогу особистості підвищити не лише свій загальний та професійний рівень культури, але й виробити в собі здоровий практицизм та винахідливість.\nРеферат на тему: ТВОРЧІ ЧИННИКИ РОЗВИТКУ ОСОБИСТОСТІ МАЙБУТНЬОГО ІНЖЕНЕРА


Дата народження:28 червня 1946, 75 років рак\nМісце народження:Філадельфія, Пеннсильвания, США\nДосягнення:Лауреат премій "Золотий глобус" (1991) і "Незалежний дух" (1991), номінант на "Оскар" (1991), "Еммі" (1998) і Денну премію "Еммі" (2002).\nАмериканський кіноактор, режисер. Народився в місті Філадельфія, штат Пенсільванія, США. Батьки Брюса розлучилися, коли йому було всього три роки. Ріс майбутній актор разом з матір'ю, секретаркою, а з батьком, музикантом і архітектором, бачився тільки по вихідним. Виявляючи захопленість кінематографом, в університеті Пенсільванії займався грою в театрі. Зрештою, отримує свою першу роль в 1966 році, коли йому було 20. Першою серйозною роллю стала участь у постановці "О, тато, бідний тато, мама повісила тебе в туалеті і тепер мені дуже сумно", яка взяла участь у Театральному фестивалі Пенсільванії. До кінця 60-х грає на театральній сцені, наприклад в "Тигр біля воріт", а паралельно пробує сили і в кіно. Починаючи з 70-х, на нього сиплються невеликі, епізодичні ролі в серіалах і кіно, чому сприяла його зовнішність. Брюс Девісон - блондин з приємним обличчям. Успіх на екрані прийшов з роллю в стрічці "Останнє літо" (1969).\nАмериканський кіноактор, режисер. Народився в місті Філадельфія, штат Пенсільванія, США. Батьки Брюса розлучилися, коли йому було всього три роки. Ріс майбутній актор разом з матір'ю, секретаркою, а з батьком, музикантом і архітектором, бачився тільки по вихідним. Виявляючи захопленість кінематографом, в університеті Пенсільванії займався грою в театрі. Зрештою, отримує свою першу роль в 1966 році, коли йому було 20. Першою серйозною роллю стала участь у постановці "О, тато, бідний тато, мама повісила тебе в туалеті і тепер мені дуже сумно", яка взяла участь у Театральному фестивалі Пенсільванії. До кінця 60-х грає на театральній сцені, наприклад в "Тигр біля воріт", а паралельно пробує сили і в кіно. Починаючи з 70-х, на нього сиплються невеликі, епізодичні ролі в серіалах і кіно, чому сприяла його зовнішність. Брюс Девісон - блондин з приємним обличчям. Успіх на екрані прийшов з роллю в стрічці "Останнє літо" (1969). Саме 70-ті і стали злітною смугою для Девісона, для якого кожне наступне десятиліття доповнюється тридцятьма й більше ролями в одному лише кіно. У 1972 році він одружується з акторкою Джесс Уолтон, однак шлюб тривав лише кілька років. На 80-е довелося багато і театральних ролей, зокрема бродвейських. Серед найяскравіших варто згадати роль Джона Мерріка в постановці "Людина-слон", роль Кларенса в "Річарда III". Знявшись в 1991 році в драмі "Давній друг", актор постає номінантом на Оскар за кращу роль другого плану. Статуетку Брюс не отримав, проте роль персонажа з нетрадиційною сексуальною орієнтацією подарувала йому Золотий Глобус. Фільмографія актора налічує ще два фільми, де він грає геїв, це "Це моя вечірка" (1995) і "Ліки" (1996). Незважаючи на вік, Брюс Девісон активно знімається і донині. Найвідоміші ролі включають в себе перші два фільми франшизи "Люди Ікс", "Короткий монтаж", "З першого погляду", серіали "CSI: Майамі", "Лицар доріг" та інші. Можна з упевненістю сказати, що він з'являється в кожному четвертому популярному серіалі, особливо якщо сюжет включає в себе якісь елементи розслідування, детектива. Однак, загальна якість фільмів, в яких зараз грає артист, на жаль не назвеш високим. Після нульових, багато хто з його ролей припадають на низькобюджетних та провальні фільми, наприклад "Повернення землерийок-убивць" або "Мегаразлом". У 2012 році він знімається в "Повелитель Салема", хоррорі Роба Зомбі. Зараз Брюс Девісон проживає зі своєю третьою дружиною Мішель Коррі, з якою виховує доньку Софію, яка народилася в 2006 році.


Лепбук «Музеї для дошкільнят»\nДата конвертації 07.08.2019\nЛепбук, як інноваційний метод морально-патріотичного виховання дошкільнят та залучення батьків у виховно-освітній процес\nПідготували вихователі підготовчої групи\nЛазикіна Олена Анатоліївна\nАношина Тамара Михайлівна\nМБДОУ «Дитячий сад №6» міського округу Корольов Московської області\nВведення нового державного стандарту дошкільної освіти спрямовує педагогів на пошук нових, найбільш ефективних, інноваційних форм, методів, прийомів роботи з дітьми. Однією з таких цікавих форм роботи - це створення лепбука.\nЛепбук - це тематична або інтерактивна папка. Це порівняно новий метод навчання, що прийшов з Америки. У дослівному перекладі з англійської означає "наколінні книга".\nЛепбук є саморобну книжку з кишеньками, дверцятами, віконцями, рухливими деталями, які дитина може діставати і перекладати. У ній збирається матеріал з якоїсь певної теми. При цьому лепбук - це не просто виріб, це заключний етап дослідницької роботи, яку діти виконали в ході вивчення конкретної теми.\nСтворення лепбука допомагає закріпити і систематизувати пройдений матеріал.\nНаш лепбук присвячений музеям для дошкільнят. Він був зшитий з тканини. За основу була взята папка - розкладачка з щільного картону, яку обшили вискозной тканиною.\nКишеньки були виготовлені з різної тканини: фетру, штучного шовку і вовни, мішковини та інших видів тканини.\nКожен розворот лепбука є конкретний музей. Тут зібрана інформація про музеї, фотозвіт, малюнки дітей, різноманітні ігри: танграм, збери картинку, підбери раму до картини, чий будиночок, розмальовки, друку і т. П.\nВсього п'ять таких розворотів:\n• Екскурсія «Боброва стежка» в Національному парку «Лосиний острів»\n• Державна Третьяковська галерея\n• Музей народної іграшки в Ізмайловському кремлі\n• Корольовський історичний музей\n• Загальна сторінка про доступні музеях для дошкільнят.\nСпільне відвідування музеїв рідного краю дозволило вибудувати систему морально-патріотичного виховання через формування культурного світогляду.\nЗалучаючи батьків для спільних екскурсій і походів, ми залучили їх у освітній процес, а створення лепбука допомогло закріпити нашу співпрацю.\nБатьки забезпечили підтримку:\n• організаційну (екскурсії, походи)\n• технічну (фото, відео)\n• інформаційну (збір інформації для лепбука)\n• мотиваційну (підтримування інтересу, впевненості в успіху)\nВ результаті діти спільно з батьками малювали малюнки та робили вироби.\nРобота з лепбуком дозволила зберегти зібраний матеріал про ті місця і музеях, де ми колись побували з дітьми; об'єднала педагогів, дітей і батьків.\nЛепбук - це не просто метод, що допомагає закріпити і відпрацювати отримані знання, це - політ фантазії, який може дати непередбачувані результати, це - дослідження, яке один раз почавшись, продовжуватиметься все життя, адже якщо посіяти в дитині «зерно» відкриття і дослідження, воно буде рости і збільшуватися.\nЗавдання вихователів надати дітям впевненості в своїх силах, і правильно мотивувати на відкриття нових горизонтів.


Вифлеємське світло миру запалало в усіх львівських бібліотеках - Варіанти\nП'ятниця, 19 грудня 2014, 09:35642\nЛьвівські бібліотеки отримали Вифлеємське Світло Миру від скаутів Організації Українських Скаутів.\nПрийшли його брати представники від усіх бібліотек міста Львова а також звичайні читачі.\nНа подію зібралося повно людей завдяки цьому Світло Миру потрапить до усіх львівських бібліотек. Світло Миру, яким опікується Організація Українських Скаутів. Скаути розповіли про мандрівку вифлеємського світла а також про саму акцію. Дівчатка- читачі бібліотеки у вишиванках заспівали колядки.\nСлова взяла директор Центральної Бібліотечної Системи для дорослих м.Львова Цапало Л.В., яка відзначила непересічну рол скауів Організації Українських Скаутів в розвитку молоді в організуванню суспільнозначених проектів. Зокрема і Акції Вифлеємського Світла Миру.\nПередача Вифлеємського Світла в Львівські бібліотеки відбулася вперше.\nУ Львові прикрасять новорічну ялинку за 100 тисяч гривень Різдво у Львові розпочнеться із Вифлеємського вогню У Львові скаути передали Вифлеємський вогонь храму Святого Антонія Українські скаути втринадцяте привезуть Вифлеємське Світло Миру Вифлеємське Світло в Україну привезуть скаути


25 - річчя обітів. | Згромадження Дочок Найчистішого Серця Пресвятої Діви Марії\nГоловна » Новини » 25 - річчя обітів.\nМи радо вітали Головну Настоятельку нашого Згромадження Матір Маріанну Матеюк, та економку с.Ельжбєту Шпаковську, які приїхали з Головного Дому в Новому Місті над Піліцою в Польщі. Прибуло також багато сестер з усіх домів в Україні, та дітей, які сестри виховують.Особливе місце займали батьки та родина наших дорогих Сестер Ювіляток. Прийшли помолитися також парафіяни, де працюють сестри. Це були вірні з різних парафіяльних груп, таких як; Домашня Церква, кола Святого Розарію, 3 Ордену св. Францисканська світських, з групи "Діти Марії", Рицарі Коломба, з Неокатехуменальної дороги, та багато інших. Потім вони щиро дякували за дар цих Сестер та їхню невтомну працю.\nПроповідь виголосив о.Роман Лаба на прикладі винаходу "Символу" - дощечки розломаної навпіл, яка служила в далекі часи, для впізнавання двох друзів, які розлучилися понад 25 років тому. Якщо ці дощечки сходились, то це були друзі.\nСвято Непорочного Серця Марії. Одна половина належить Марії, а друга Ісусу. І все що Він говорив, Марія розважала у своєму Серці. Ми також маємо можливість прикладати своє серце до Серця Марії. Але не завжди наша дощечка відповідає Серцю Марії. Знати Її Серце означає мати відносини, дружбу.\nСестри Ювілятки сьогодні хочуть, щоб їх серця відповідали Серцю Марії.\nВоно є найкращим засобом, щоб наше серце відповідало "Forma Dei"-Формі Божій, щоб у нас були Божі думки, почуття, прагнення..\nГенеральна Настоятелька щиро подякувала батькам наших Сестер Ювіляток за жертву зі своїх дітей на службу Богові та людям. Дякувала також всім Отцям, які співслужили, сестрам та людям, які прийшли помолитись.\nПісля служби був невеликий, але дуже гарний концерт. Парафіяльний ляльковий театр професійно показав сценку про "Загублену вівцю". Всі дивилися з захвитом, та дуже дякували молодим "артистам".\nПотім був урочистий обід для всіх. Все було дуже гарно на Славу Божу.\nПісля всього в домашній каплиці були відправлені Церемонії та обряд паління сердець. І на кінець була зустріч Генеральної Настоятельки з усіма сестрами, де вона щиро дякувала за служіння Богові, Згромадженню та Церкві. Вона також поблагословила кожну сестру для подальшого служіння на Славу Божу.\nПідготувала с. Марія Мергут.


10 найбільш високооплачуваних музикантів 2013 - 22 Листопада 2013 - DVI\nГоловна » 2013 » Листопад » 22 » 10 найбільш високооплачуваних музикантів 2013\n10 найбільш високооплачуваних музикантів 2013\nЖурнал «Форбс» представив список найбільш високооплачуваних музикантів 2013-го, який очолила Мадонна з річним доходом 125 мільйонів доларів. Основна частина доходу припала на гастрольний тур MDNA, загальні збори якого склали $ 305 мільйонів. Крім того, американська співачка збільшила свій дохід завдяки сувенірної продукції, власної лінії одягу Material Girl і жіночому парфумерії Truth or Dare.\nЛеді Гага зайняла другий рядок рейтингу, складеного американським журналом на основі даних різних агентств, а також інформації, наданої промоутерами і самими музичними виконавцями. Загальний дохід екстравагантної співачки в період з 1 червня 2012 року по 1 червня 2013 склав 80 мільйонів доларів. Леді Гага заробила понад $ 160 мільйонів під час останньої турне, який міг би принести 200 мільйонів доларів, якби не травма стегна. Альбом Леді Гаги ARTPOP був випущений після звітного періоду рейтингу, проте наступного року має всі шанси піднести співачку на вершину рейтингу.\nЗамкнула трійку лідерів американська рок-група Bon Jovi, яка заробила за звітний період 79 мільйонів доларів. У список найбільш високооплачуваних музкантов 2013 також увійшли рок-група Coldplay ($ 64 мільйони ), Брюс Спрінгстін ( 62 мільйони доларів) і Елтон Джон ( $ 54 мільйони ).\n2. Леді Гага - $ 80 мільйонів\n3. Bon Jovi - $ 79 мільйонів\n4. Тобі Кіт - $ 65 мільйонів\n5. Coldplay - $ 64 мільйони\n6. Брюс Спрінгстін - $ 62 мільйони\n7. Джастін Бібер - $ 58 мільйонів\n8. Тейлор Свіфт - $ 55 мільйонів\n9. Елтон Джон - $ 54 мільйони\n10. Бейонсе - $ 53 мільйони


Майбутнє НТКУ та перспективи створення суспільного телебачення за нового керівництва.\n28 жовтня 2005, 21:58\nКирило Булкін Гості: Андрій Шевченко - віце-президент НТКУ; Валерій Іванов - президент Академії української преси.\nСьогодні ми говоритимемо про майбутнє НТКУ та перспективи створення суспільного телебачення за нового керівництва.\nГостями студії є віце-президент НТКУ Андрій Шевченко та президент Академії української преси Валерій Іванов.\nОтже, національна телекомпанія України нарешті отримала нового президента. Ним став колишній керівник телеканалу “Тоніс” Віталій Докаленко. Коментарі фахівців суперечливі, адже сам пан Докаленко не є такою широко відомою постаттю.\nВін запевняє, що продовжить курс на створення суспільного телебачення, розпочатий попередньою командою, але відомо, що раніше він був противником самої цієї ідеї.\nТож які справжні наміри нового керівництва? Яке майбутнє очікує НТКУ? Якими за нового керівництва будуть перспективи створення суспільного телебачення? Ці та інші питання ми спробуємо обговорити сьогодні з нашими гостями.\nА на початку запитання, так би мовити, для розминки, для визначення загальних позицій учасників програми – що буде з процесом творення суспільного телебачення внаслідок призначення пана Докаленка – він пришвидшиться? Триватиме так, як досі? Чи загальмується? Оберіть, будь ласка, один варіант відповіді й максимально коротко сформулюйте своє пояснення – одним-двома реченнями, деталізуватимемо аргументацію далі в програмі.\nСуспільне мовлення точно буде, точно на базі державного телебачення. Можливо не так швидко, як хотілося декому з нас, але, за моїми прогнозами, це станеться наступного року, вірогідно після парламентських виборів. Я хочу бути частиною цього процесу.\nІ це не залежатиме від того, що призначили саме цього керівника?..\nМені здається, вчорашня позиція і Олега Рибачука при представленні, і позиція Віталія Докаленка, і озвучена або почута мною позиція Президента показує, що напрямок руху є.\nНа мою думку, на жаль, це тільки напрямок руху, а конкретних дій щодо дійсно переводу державного телебачення на суспільні рейки немає.\nТе, що президентом НТКУ стала людина, яка не висувала якоїсь своєї концепції суспільного мовлення, те, що це сталося саме зараз, свідчить про те, що Президент і його оточення, мабуть, вирішили йти на вибори саме з державним телебаченням. І після виборів я не розумію, чому саме вони вирішать відмовитися від цього зручного інструменту політичного впливу.\nТільки громадський тиск може призвести до того, що вони отямляться і все ж таки суспільне телебачення в Україні буде мати місце. Я підкреслюю, суспільне, а не квазісуспільне.\nВласне, тема телебачення і вибори – це те, що лежить буквально на поверхні і відразу спадає на думку, коли говоримо про будь-які зміни, заміни, перестановки чи кадрові зрушення. І обов’язково сьогодні вона буде однією з чільних у нашій розмові.\nНагадаю, що ми говоримо передусім не про персоналії, а про тенденції: що буде з державним телебаченням, з українським телебаченням узагалі.\nКириле, я дуже вдячний за цей акцент, тому що насправді просто, мені здається, вчорашній і сьогоднішній день показав, що дуже важливо відділити мух від котлет.\nТреба говорити про підходи, про принципи. Я можу сказати, наприклад, що вважаю Віталія Докаленка своїм другом, людиною, яку я знаю з хорошого боку. Тому дискусії про те, що призначення цього президента, цього керівника компанії означає крах суспільного мовлення або його розвиток, мені здається, воно трохи поверхове.\nМожливо, але, так чи інакше, все одно люди говорять різне. Ми спробуємо сьогодні трохи глибше копнути. Для заправки я пропоную дискусійний матеріал саме на цю тему, як поштовх для роздумів для подальшої бесіди. Слово моєму колезі Сергієві Грабовському.\nЧи не цілий рік ще з часу Майдану українська політична культурницька та наукова еліта намагається вирішити сакраментальне питання: а що ж робити з українським національним телебаченням?\nВаріантів вирішення цього питання вистачає. А відповідь на нього мабуть полягає у констатації того, що питання поставлене не вірно. Адже хіба є зазначений предмет розграю та рейваху українським, та ще й національним, та ще й телебаченням?\nХіба наявне там щось по суті українське? Не за кров’ю, звісно, а за духом? Крім, хіба що, безсмертної малоросійської шароварщини, хай навіть у вигляді палких депутатських промов. Хіба можна вловити на телебаченні під такою гордою назвою щось від будь-яких, не має значення, чиїх саме, національних прагнень?\nНе забуваймо, що нація – це спільнота вільних людей. Хіба, зрештою, йдеться про справжнє телебачення, а не про його імітацію, рухомий муляж, чи, як полюбляють казати сучасні французькі філософи, симулякр телевізійного мистецтва. Іншими словами, українськими національними тут виглядають лише кошти платників податків.\nЦе як на споживача, обтяженого бодай елементарними знаннями з національної історії та культури. Адже складається враження, що ця історія, в якій було чимало не тільки трагічного, а й грандіозного, такого, що змінювало лице світової цивілізації та культури в її класичних та сучасних формах, існують окремо, а державне телебачення в Україні - окремо.\nІнша країна давно вже зробила б карколомні серіали навколо долей Марка Безручка, Степана Тимошенка, Костянтина Калініна чи Олександра Соколянського.\nА у сучасній Україні прізвище Калінін, боюся, навіть в інтелігенції асоціюється з всесоюзним старостою часів сталінського режиму. А Тимошенко – це ще радянський маршал чи пасіонарна опозиційна лідерка.\nНі, звичайно, існують у природі часом не погані науково-популярні фільми про того чи іншого персонажа української історії, і ці фільми навіть часом показують.\nУ той час, як, практично, на усіх приватних телеканалах йдуть російські телесеріали, у кожному з яких не нав’язливо чи просто в лоба проводяться певні політико-ідеологічні настанови. В результаті чого масовий глядач досі живе і, схоже, ще довго житиме в середині російсько-совєцької історії та культури з відповідними наслідками.\nІншими словами, проблема не в тому, хто персонально очолюватиме Перший канал, і буде цей канал суто державним чи суспільним. Проблема в тому, що українське телебачення і приватне, і державне, має стати українським не тільки за назвою. Його місія полягає не лише в інформуванні чи розважанні населення, а передусім у націоформуванні.\nБо ж коли цей процес не довести до належного результату, навіщо взагалі було заводитися?\nЯк бачите, Сергій Грабовський порушує засадні теми, пов’язані з функцією телебачення як такого. Тож слово вам, шановні гості: для чого справді потрібне, на вашу думку, чи то державне, чи то громадське телебачення в Україні? Яким має бути його чільне завдання?\nМи з Валерієм Феліксовичем мали приємність працювати в робочій групі, яка готувала матеріал для Секретаріату Президента і для Президента України з приводу суспільного мовлення. Ми зійшлися на формулі, яка, як мені здається, дуже чітко пояснює, про що йдеться.\nСуспільне телебачення – це телебачення, яке належить суспільству. Це не може бути російський варіант, як ОРТ, наприклад, коли це бізнес.\nДруге, це телебачення, яке фінансується суспільством, утримується суспільством. Або через абонентську плату, або через ті чи інші форми бюджетних програм.\nТретє - це телебачення, яке контролюється суспільством через Наглядову раду, через формування програмної політики, незалежної від влади редакційної політики. Ось така формула.\nВ українському варіанті, я б сказав, йдеться про набагато простіші речі. Чи українська влада готова на те, щоб на зміну пропагандистській машині прийшов канал, який служив би інтересам суспільства, на якому би право голосу мали всі люди: і ті, хто програють вибори, і ті, хто їх виграють.\nМені здається, що зараз влада до цього готова. Питання, на скільки вона швидко зможе цю готовність втілити в реальність.\nПане Іванов, якщо суспільство не знає саме, напевно, в чому його інтереси, може так от вислухати референдумом чи якось думку людей – це не буде найадекватнішим вирішенням питання суспільного телебачення?\nЗвичайно, тут референдум не підійде, бо населення ще не знає, що таке суспільне телебачення і для чого воно потрібно. Воно тільки чує поки що розмови про суспільне телебачення.\nВідверто кажучи, я не поділяю оптимізм Андрія щодо готовності вже влади до впровадження суспільного телебачення, бо суспільне державне мовлення – це дійсно зручний інструмент. Сьогодні урядовець високий сказав, сьогодні ж воно в ефірі. При чому з найліпшими, найкращими коментарями.\nВ суспільному мовленні точно такого не буде. Так навіщо владі випускати з рук цей потужний важіль? Це можна тільки примусити будь-яку владу, в тому числі і нашу владу.\nЯким чином це можна примусити?\nЯ думаю, що це треба відпускати. Бо якщо вона не відпустить, то заберуть. А заберуть може й з пальцями.\nМоже бути, заберуть дійсно.\nВласне, це те ж саме, пане Валерію, що Ви казали: треба примусити. Андрій каже - заберуть. Яким чином це може статися?\nТиск. Справа в тому, що на нинішню владу можна тиснути, на щастя, поки що. Я не знаю, що буде через рік, чи можна буде тоді тиснути, а поки що можна. І цей тиск громадськості і української, і зарубіжної - це поки на українську владу впливає.\nА щодо суспільного телебачення і його завдань, то я бачу у нас надто політизоване взагалі телебачення. Час такий ми пережили, час революції, тому телебачення і взагалі медіа заполітизовані.\nА взагалі, українське суспільство складається з багатьох прошарків. Для комерційних каналів багато які з цих прошарків не мають значення, бо вони платонеспроможні або слабоплатоспроможні.\nАле це теж український соціум. І цей український соціум теж має право на представлення в мас-медіа, на те, щоб його інформаційні потреби задовольняли. Наприклад, українська інтелігенція.\nВласне, на Заході взагалі суспільне мовлення взагалі: чи то телебачення, чи то радіо, якраз часто орієнтоване на ту некомерційну частину населення.\nАбсолютно. Вони мають менші рейтинги можливо, але вони охоплюють всі верстви населення. Наприклад, у нас українська інтелігенція неплатоспроможна, але теж хоче дивитися...\nЄ різна інтелігенція...\nНу, значить не українська.\nЯ буду сперечатися з професором Івановим, я просто вірю лише в суспільне телебачення, яке є супер-популярне, супер-рейтингове. Я думаю, що ми дуже багато про теоретичні схеми.\nА давайте запитаємо глядача, чи він готовий, наприклад, це аргумент який ми обговорювали з новим керівником НТКУ Віталієм Докаленком, чи готовий український платник податків зараз платити абонентську плату за нинішні першоканальні новини? Я розумію, що може серед нас є певні ентузіасти, які могли б це зробити, але їх не багато.\nЯ думаю, що шлях дуже простий. Ми півроку тому, і я визнаю, що це наша помилка, ми не змогли донести це країні, донести владі, донести глядачу справжню цінність цього. Тому треба почати це зараз, показати, що ми можемо створити такий продукт, який не дадуть комерційні канали, кращий, сильніший.\nЯ знаю, що саме цей канал має робити такі речі, як трансляція аукціону по “Криворіжсталі” або трансляцію Дня незалежності. Добре, що, наприклад, комерційні канали цього разу, умовно, от “5 канал” робив трансляцію “Криворіжсталі” разом з нами, брав нашу картинку, показував це.\nАле наступного тижня чи наступного конкурсу вони, можливо, не захочуть цього робити. Те ж саме стосується інших великих речей. Отже, мені здається, вихід дуже простий: створити таку модель, яка буде подобатися кожному українцеві, яку я вважатиму за честь і приємність долучитися до фінансування.\nДруге, нам треба пояснити, що зараз утримують державне телебачення, в бюджет на наступний рік закладено 130 мільйонів гривень.\nАндрію, а от те, що казав Сергій Грабовський, про творчу функцію телебачення. Чи готове суспільство платити за висвітлення якихось проблем, скажімо, національних меншин, про якісь історичні, культуротворчі програми?\nЯ думаю, що тут дуже точно і тонко сказав Грабовський, що це не повинно стати симулякром. Тому що ми можемо просто спрофанувати цю ідею насправді в таких обговореннях. Ми маємо говорити про абсолютно практичні конкретні речі, які будуть приносити людям радість, задоволення і віддачу.\nІ користь теж.\nРеаліті-шоу приносять задоволення певній групі населення, але ж...\nЗвичайно, потрібен освітній продукт, сильний, класний. Потрібні культурологічні програми. Але це не самоціль.\nНе самоціль дотримання квоти культурологічних програм тільки тому, щоб вони були. Ні, це повинен продукт, на який буде попит.\nПовертаючись до призначення нового президента НТКУ, не акцентуючи на персоналіях, я хотів би розрізнити два аспекти: перший – сам факт (його короткі оцінки вже пролунали), а другий – процес, тобто, як це було зроблено.\nСаме про цей другий аспект – моє наступне запитання. Будь ласка, панове, ваші оцінки швидкості ухвалення цього рішення, прозорості, відповідності закону та інших дотичних нюансів.\nЯ, відверто кажучи, вважаю, що це був далеко не кращий варіант обговорення і прийняття рішення. По-перше, була задекларована публічність прийняття рішення, цієї публічності не сталося.\nБула задекларована роль робочої групи в Секретаріаті Президента, робоча група свою роль не зіграла.\nБуло задекларовано, що Президент швидко прийме рішення на основі цих концепцій суспільного мовлення. Цього не сталося. Просто швидко прийме рішення, і того не сталося.\nІ знову-таки, не відомо, що було закладено Президентом. Чому він призначив саме Докаленка? Тобто які були умови призначення? Чому обрана саме ця кандидатура, які дійсно буде наповнення першої кнопки?\nЦе дуже важливо перед виборами. Це взагалі просто дуже важливо. А хто це знає, крім Президента і пана Докаленка? Ніхто. І ми можемо говорити про те, що ми рухаємося в бік громадянського суспільства? Та ніколи. Як були авторитарними, так і залишаємося.\nВласне, те, що Ви кажете, такі речі, які відразу впадають в очі кожному, хто на цю проблему погляне. Тому я хочу в Андрія Шевченка запитати про той певний оптимізм, що все ж таки нинішня влада має таку тенденція до створення в державі суспільного телебачення.\nМоже щось таке Ви знаєте, чого ми не знаємо, що ті речі, які на поверхні, про які каже пан Іванов, насправді можна на них оптимістичніше поглянути.\nАдже очевидна логічна думка, що гальмується створення суспільного мовлення, воно не так швидко, як обіцяють нам, твориться, і це дуже схоже на те, що пов’язане з виборами. Може це не так. Якщо це помилкова думка, я буду дуже радий. Що Ви можете сказати з цього приводу такого, що не є на поверхні?\nЯ думаю, що останній рік життя, особливо останні півроку, вони показали, що в країні швидко відбуваються ті речі, за які беруть на себе відповідальність конкретні люди. Те ж саме стосується суспільного мовлення.\nЯ думаю, що цей процес не станеться до тих пір, поки не буде згуртована команда, яка пропише шлях, пройде тим шляхом і створить його. Це саме те, чим збираюсь зайнятися я. Справді вірю, що ми зможемо зібрати гуртом тих людей, які зараз працюють в третьому секторі, я працюють на інших каналах, які можуть допомогти і практичними порадами, і експертними, і теоретичними знаннями. Звести їх до купи.\nТой час, який у нас є, ми розуміємо, що до виборів говорити про суспільне мовлення не доводиться, присвятити тому, щоб згуртувати цих людей, прописати маршрут, прописати схеми, “дорожні карти” – слово, яке любить Президент України, і після виборів швидко це зробити.\nЦе майбутній час, а чому до сих пір це не сталося?\nЦе не майбутній час, це сьогодення, тому що певні кроки вже зроблені. Вони, на жаль, були дуже рваними, дуже несистемними. Тим не менше, в експертному середовищі зараз є присутня велика кількість очікувань щодо цього питання. Інша справа, що це треба буде конвертувати.\nВідверто кажучи, мені здається, що оце помилка третього сектору. Якщо б в перші 2 місяці після приходу нової влади, після помаранчевої революції був би потужний тиск з метою створити суспільне мовлення, то я певен, що таке мовлення у нас було.\nАле третій сектор упустив свій час, таким чином дав владі оговтатися, таким чином зміцнити. А коли влада міцніє, то для суспільства це, на мій погляд, взагалі гірше.\nЯ ще скажу про логіку призначення Президента, як людина, яка була в цьому процесі. Ми знаємо, що рішення було дуже затягнутим, втрати дуже великі за цей час. Це втрати в команді, тому що певна частина людей пішла з каналу, ще велика частина точно піде, тому що з того часу вона перестала вірити.\nІ Ви в цій частині, як я розумію?\nМи говоримо про різних людей.\nДруге. У нас зараз під великим ризиком виборчий сезон. Зараз потрібно буде зробити подих на зусилля, щоб запустити якісні публіцистичні виборчі проекти, які цьому каналу потрібні, як повітря, тому що хто, як не цей канал, повинен робити сильні виборчі проекти.\nТретє. Це олімпіада, яка буде в лютому місяці, по яких зараз системних домовленостей немає. У нас вперше за багато років є ризик, що Перший канал не зможе показати олімпіаду в повноцінному вигляді.\nВсе це можна робити. Тому ми зараз допоможемо Віталію стартувати. Але час втрачений. Це точно можна було займатися ці два місяці, поки ми 2 місяці бралися за цей процес.\nПри всьому цьому я знаю, що Віктор Ющенко, коли він пропонував цей тріумвірат: Докаленко, Шевченко, Павлюк, коли він потрапив дуже багато годин на розмови, переговори, домовленості, то він був точно щирий у бажанні знайти таку ідеальну конструкцію, він був щирий у бажанні об’єднати всіх людей, які йому довіряють під одним дахом, щоб вони разом працювали.\nІнше діло, наскільки це може спрацювати в нинішній НТКУ.\nЩе одне запитання про кадрові і персональні речі, про втрати і відставки. Пане Шевченко, Ви пояснили своє рішення подати у відставку тим, що хочете надати можливість пану Докаленку сформувати власну команду, запевнили, що він є Вашим другом і що Ви готові підставити йому плече у справі створення суспільного телебачення. Він, у свою чергу, сказав, що вважає: ви маєте залишитися віце-президентом. Чи означає це, що ви можете все ж-таки залишитися і далі працювати? Про Павлюка він так само сказав.\nКирило, рішення є. Це не кокетство. Відставка відбулася, рішення тверде і остаточне. Я можу спробувати частину аргументації сказати. Я вірю, що це час, який вимагає персональної відповідальності. Я не вірю в тріумвірати, в пари, в спайки, зв’язки, пакети.\nКожна людина, яка бралася за вирішення кризових завдань, то вона знає, що в таких ситуаціях або ти береш на себе всю відповідальність, всі шишки або медалі. Ти підставляєш свій лоб, своє чоло під гулю. Або краще не братися.\nЯ не кажу про тріумвірати. Я кажу, що пан Докаленко сказав, що він буде президентом, але хай Шевченко залишається віце-президентом. Це уже у кожного своя частина відповідальності.\nТі завдання, які стоять зараз перед компанією, ми щойно їх перерахували. Це виборчі проекти, це запуск “Євроньюз”, це олімпіада. Це проекти, які не можна реалізувати з іншого місця, крім позиції президента НТКУ.\nТому я думаю, що це речі, які мають стати проектами особисто керівника НТКУ. В чому я зможу допомогти, то доможу Віталію.\nМи 2 дні потратили на те, щоб забезпечити цей плавний перехід. Я вчора привів Віталія в колектив новин. Це команда, яку ми згуртували, яка за останні місяці зробила величезний стрибок над головою і показала суперрезультат в ефірі.\nМи познайомили Віталія з колективом. Люди поставили всі питання, які хотіли. Я їм сказав дуже просту річ: “Друзі, всі, хто бачить майбутнє на цьому каналі, працюйте. Це Віталій, це друг. Ми допоможемо. Глядач не повинен бачити чорних дірок в ефірі”.\nЯ вважаю, що тут дійсно прийшла нова команда топ-менеджменту. Рішення Андрія було повністю правильне. Ця команда має показати себе. Я бачу тільки один великий мінус, тому що той процес реформування НТКУ, процес конче необхідний, він перерваний. Це дуже і дуже погано. Ті старі кадри, які звикли працювати по-старому, то вони зараз на коні. Це погано.\nА зараз запропоную традиційну рубрика прямого ефіру “Вечірньої Свободи” – озвучений Інтернет-форум. Гадаю, що цього разу вона буде не зайвим нагадуванням як керівництву НТКУ, так і керівництву держави, про те, що до подій на УТ-1 прикута дуже щільна увага громадськості. У нашому випадку цю громадськість презентують дописувачі “Вільного форуму” сайту “Майдан”, озвучені моїми колегами.\nКерівник "Тоніс" очолив УТ-1. Посада перед виборами ключова. Тому цікаво, що хто знає про цю людину. До речі, поганий знак: Шевченко подав у відставку.\nНу, не знаю. Тоніс – один з кращих інформаційних каналів, мені там новини подобаються. Я вважаю, що по неангажованості вони другі після НТН. Але, на мою думку, Шевченко чи Ткаченко були б краще.\nПогано!!! Перше моє враження від пресухи: президент НТКУ послідовно говорить російською мовою! А потім прочитав його висловлювання:\n”Кому выгодно, чтобы у нового Президента исчезло средство донесения своей политики до граждан?”\n”Категорически не приемлю историю с созданием общественного телевидения”\nНу, у нього свої погляди на це…\nСправді погано. Вслід за Шевченком з каналу йдуть журналісти. Причому не колишня агітаційна машина, а справді об’єктивні журналісти. Так звана профспілка кучмовських журналістів виглядала щасливою. Мабуть, в обмін на те, що позбулися Шевченка, погодилися працювати на вибори.\nЮщенко знову зробив черговий вибір. Адже Шевченком і навіть Ткаченком сильно не покомандуєш. А тут прийшов унтер-офіцер L\nПогано тільки одне: створення громадського телебачення відкладається. Але ця людина керувала Тонісом, а новини на цьому каналі мені подобаються. Думаю, він здатний підняти рейтинг УТ-1. Тільки от заради чого буде використаний той рейтинг?\nВибір Юща - ще один ляпас всім нам: це або лінивець, або тупарик, або патріот іншої держави. Інакше як можна не володіти українською? Для керівника Української (!!!) національної (!!!!) телерадіокомпанії??? І як можна такого призначати на таку посаду? При Кучмі такого не було! І навіть при Совєтах такого не було!!!\nА чий він кум?\nУ нас є слухач. Будь ласка, Ви в ефірі.\nДобрий вечір! Це Олександр, місто Знамянка, Кіровоградська область.\nПерш ніж задати питання всім учасникам сьогоднішньої дискусії, то я хотів би сказати буквально пару слів. На мою думку, в Україні потрібно ввести на громадському телебаченні таку передачу релігійну Василя Зілгалова. Чи планується створити таку передачу, яка була б не заангажована і не виступала у апорти противником або прихильником тієї чи іншої релігійної організації? Це б сприяло, на мою думку, консолідації українського суспільства.\nВоно стосується суспільного телебачення, якого поки що нема.\nПоказує потреби. Знову-таки представники різних конфесій повинні мати якусь трибуну. Ті, хто дотримуються цих конфесій, якщо вони мають вагому частку представлення у суспільстві мають бачити представлення своєї точки зору.\nЗнову ж таки це не комерційний проект.\nЯкому комерційному каналу це потрібно?!\nНа момент нашого приходу на НТКУ було кілька комерційних програм зроблених дуже просто: одна програма для Московського патріархату, одна програма для Київського патріархату. Очевидно, що ущемний порочний принцип, тому в наших планах в вересні місяці був у планах запуск нової релігійної програми, яка би зверталася до вірян різних конфесій.\nМи цього не встигли запустити через відставку Тараса Стецьківа. Про плани Віталія Докаленка поки що не може сказати. Це точно вписується в місію суспільного телебачення. Абсолютно був правий Валерій Феліксович.\nУ нас є ще один дзвінок.\nДумка моя на рахунок НТКУ і громадського, що воно повинно бути виключно українським як радіо “Свобода”. Якщо хтось на російській мові хоче, то будь ласка, перекладача. Це буде правильно. Як Ваше ставлення до цього?\nДякую, я хочу сказати, що якраз Андрій Шевченко запровадив переклад тих синхронів, які російською мовою звучали на українську. Чи збережеться це тепер за нового керівництва?\nЦе збережеться. Вчора було запитання про це до Віталія Докаленка. Він сказав, що збережеться. Він сказав, що для нього це підказка, що потрібно працювати.\nМи не запровадили переклад російськомовних коментарів, ми просто виконали норму закону, яка каже, що новини мають вестися державною мовою. Через кілька років всі українські канали будуть працювати в цьому полі і через кілька років будуть згадувати цей наш перший крок, як початок.\nУ зв’язку з цим повернемося до форуму Інтернет-сайту “Майдан”. Як ви чули, там є досить різкі відгуки саме щодо російської мови пана Докаленка. В принципі, якщо говорити про якісь меседжі, то я не думаю, що президент це мав на увазі, але це теж могло сприйнятися як меседж суспільству, що не є головним людина, яка очолює державну телекомпанію, говорить російською мовою.\nЧи Ви звернули на це увагу? Чи Ви так гостро ставитесь до того, як дописувачі “Майдану” чи не так гостро, пане Іванов?\nВідверто кажучи, на мій погляд, тут важливіше інше, з чим прийшов пан Докаленко, тобто які його задуми, що він буде робити з першою кнопкою. Оце важливо. Тобто я не думаю, що це принципово, якою мовою розмовляти і не вірю, що він не може розмовляти українською. Мабуть, він був в якомусь емоційному стані чи щось, що він висловлювався російською.\nМоже це і погано, що не принципово?\nВідверто кажучи, Перший канал – це виключно український канал. Я не вірю, що будь-який президент новий НТКУ буде робити з нього російськомовний чи англомовний чи змішаний канал. Змістове наповнення, форми контролю, то це багато питань, яким воно буде.\nТоді моє запитання наступне більше про зміст, а не про форму. Воно стосується іншого аспекту, про яке писали відвідувачі Інтернет-форуму, а саме послідовності чи непослідовності нового президента НТКУ у питання саме суспільного телебачення.\nМи знаємо, що він заявив тепер, що цю лінію продовжуватиме, що будуватиме суспільне телебачення, чи просто змінив свою думку порівняно з початком року, коли він говорив те, що цитували, заперечував саму необхідність створення суспільного телебачення? Чи щось інше, пане Шевченко?\nЯ можу сказати, що відповідь з перших вуст була дуже проста. Я кажу про вуста Президента Віктора Ющенка. Суспільне мовлення має бути на базі державного телебачення. Це запитання, яке я поставив під час останньої нашої розмови, яка була в середу, тривала дуже довго, близько 2 годин. Президент сказав, що єдине, що він чекає від тих людей, які будуть це робити конкретного рішення.\nЦим не хоче займатися він особисто, цим не повинен займатися Секретаріат. Це повинні бути люди, які візьмуть ініціативу, обґрунтують, скажуть в чому потрібна підтримка держави, на який час, і зроблять.\nСьогоднішній сигнал цей підтвердив Олег Рибачук, який за цих 2 місяці, що він працює, зробив колосальний внесок у зміну контексту навколо НТКУ. Пригадаймо, 2 місяці назад ніхто не говорив про публічне обговорення кандидатів на посаду президента НТКУ. Ще не було зрозуміло, чи буде суспільне мовлення, на якій базі і т.д.\nПублічного так і не сталося?\nБуло заявлено добрий намір. Можливо, він нам здається, не був доведений до кінця. Я по-людськи можу бути незадоволений тим, що не були враховані результати цього конкурсу. Тим не менше, контекст навколо компанії точно інший.\nТак от сьогодні Олег Рибачук досить чітко сказав, що перед Віталієм Докаленком стоїть завдання створення суспільного мовлення. Більше того, Олег Рибачук підкреслив, що буде робоча група, в яку будуть залучені експерти, такі як Валерій Іванов, Наталя Лігачова, назвав моє ім’я.\nЯ вважаю цю пропозицію дуже хорошою, дуже своєчасною. Я з задоволенням на неї відгукнуся. Сигнал є, напрямок є. Дії? Я думаю, що вони зараз в руках тих, хто хоче за це взятися.\nЯкщо говорити про високопосадовців, то тільки М.Томенко і О.Рибачук послідовно завжди говорили і виступали за суспільне мовлення. Всі інші змінювали свою точку зору. Я не знаю з яких саме причин.\nОт Зінченко допоки був держсекретарем, то він був проти суспільного мовлення. Я, відверто кажучи, підскочив, коли під час цієї славетної прес-конференції, відповідаючи на питання журналіста, він сказав, що він за суспільне мовлення. Тобто, людина, поміняла свою точку зору, мабуть, за одну ніч.\nМоже не за одну ніч.\nМоже за пару ночей. Але в принципі це дуже погано, коли високопосадовці посилають суспільству і журналістському соціуму в тому числі такі різні сигнали.\nТому немає чому і дивуватися, що голова НТКУ спочатку дав один сигнал, а потім інший. Може завтра буде ще інший. То таке вже.\nТоді, очевидно, Президент якимись іншими міркуваннями керувався, ніж вивчення того, що ця людина щодо суспільного мовлення могла говорити...\nЦе є і загадка, чим в даному випадку керувався Президент України? Соціуму це так і невідомо. Це симулякра обговорення суспільства насправді.\nПане Іванов, чи можете Ви детальніше про ту групу, про яку щойно згадав А.Шевченко, розповісти? Як Ви бачите свою участь в її роботі? Які її функції?\nБуло представлено кілька цікавих концепцій суспільного мовлення. Можна виділити тут дві концепції: А.Шевченка та О.Ткаченка. Це принципові підходи. Там була побудована система мовлення. Все інше було слабше. Робоча група над цими концепціями працювала і виробила конкретні пропозиції Президенту. Зараз вже не треба нічого вигадувати, тут треба тільки виконувати.\nПоки що бракує тільки одного – політичної волі. Всі ми сподіваємося, що волі вистачить, але тепер вже тільки після парламентських виборів. Шкода що так.\nНі. Зараз такий етап в країни, що Андрії Шевченки мають займатися двома речами: футболом і телебаченням.\nО. Рибачук заявив про можливе створення чи відновлення Ради інформаційної політики. Що таке Рада інформаційної політики? Чи не буде вона щось дублювати? Чи треба її зараз відновлювати?\nТаке утворення було при Кучмі. У цьому я не бачу нічого поганого. Це група експертна, яка має радити Президенту виробляти якісь конкретні пропозиції. Адже не може Президент бути фахівцем абсолютно у всіх областях. Головне, щоб там були широко представлені третій сектор і експертне середовище. При чому різноманітне. Таким чином можна буде формувати різні підходи і давати їх. Тоді керівництво держави буде обирати той підхід, який воно вважатиме стратегічним і правильним.\nПане Шевченко, чи поділяєте Ви ці побоювання пана Іванова з приводу суспільного мовлення, чи не буде жодних маніпуляцій, жодних спроб керувати державним телебаченням як інструментом у виборчій кампанії? Взагалі, якою Ви бачите роль телебачення, УТ-1 у цій виборчій кампанії?\nЯ не боюся того, що Перший національний канал стане пропагандистом. Це неможливо, бо дуже сильно змінився канал. Справа не лише в тому, що ми вперше в історії підписали угоду про взаєморозуміння із засновником телекомпанії, тобто Кабміном, і з менеджментом компанії, між творчим менеджментом та адміністративним. Ця угода до цього часу виконується.\nСправа в іншому. Змінилася психологія. Зараз ті люди ніколи не дозволять себе перетворити знову на пропагандистів, я так думаю. Там багато людей, які зібралися, - це люди особливої закваски. Ті люди пройшли “Громадське радіо”, “5-ий канал”, плюс ті люди, які зробили величезну трансформацію, працюючи на Першому національному.\nВодночас це дуже неоднорідна маса людей. І той виступ профспілки проти Вас...\nЯ вважаю, що принципово профспілки зайняли неправильну позицію. Там кілька медіа-профспілок, в тому числі і незалежна. Профспілка в цьому монстрі має боротися за те, щоб людям дали гарантії при виході. Може це буде більше – гарантії при скороченні, ніж гарантії, встановлені законом. Вона має використовувати цей політичний момент, який є. Неможливо, щоби стільки людей працювало на цьому каналі. Це божевілля. Це не телевізійний канал, це державне утворення якесь іншого плану.\nНа жаль, медіа-профспілка піддалася на популістські настрої і стала боротися, щоби зберегти всіх людей.\nАндрію, чи Ви з такими ж труднощами зіштовхнулися?\nНапевне, нашою помилкою було починати розмову з необхідності скорочення. Мабуть, ми мали говорити про інше, про легалізацію зарплати, про підвищення заплати, премій, кваліфікації. Тільки розпочато вирішення цих питань. Я знаю, що коли є якась кризова ситуація, почни з себе, подивися, що ти міг би зробити сильніше, і зроби це. Нам треба було починати розмову із цього, тоді ми могли б вийти на інший діалог із профспілками, можливо.\nЗ іншого боку, для мене, на жаль, ця історія дискредитувала саме слово “профспілка”. Мені це боляче говорити як першому голові Київської незалежної медіа-профспілки. Для Першого національного профспілки, на жаль, стали символом регресу, символом ступору, саботажу. Мені це дуже боляче, тому що я знаю, що профспілки можуть бути дуже прогресивними.\nНа жаль, зараз новий керівник каналу починає працювати у такому контексті, коли “по умолчанію” профспілки сприймаються як сила, яка має заважати саботувати. Це несправедливо.\nЧи можна у вас з юридичною групою зв’язатися відносно вирішення питання по погашенню заборгованої зарплати?\nЯ порадив би, аби Ви звернулися до суспільного мовлення, воно має такі речі знати.\nА поки його немає.\nПрикро, що у нас виникають такі проблеми. Для людей воно найболючіше і найближче.\nДавайте повернемося до теми виборів і ролі телебачення на цих виборах.\nЯ менший оптиміст, ніж Андрій. Я думаю, що все можливо. Вибори, судячи по тому, як вони починаються, будуть дуже брудними, з використанням чорних брудних технологій. Я не бачу ніяких застережень щодо того, щоб подібні технології не використовувалися на першій кнопці.\nЯкщо хтось не захоче їх використовувати, все рівно знайдуться ті, яких зможуть зламати, особливо молодь, бо вона тільки завойовує місце під сонцем.\nЯ ще викладаю в Інституті журналістики і мені дуже боляче... Вчора я розмовляв із студентами про звіт по практиці, і мені газетярі казали, як їм редактори перше завдання давали – писати заказуху. Вибачте, журналіст з цього починає свій творчий шлях в Україні. Про що ми говоримо. Ми кажемо, що от старі кучмівські журналісти, а що, молодь краща, якщо прийшла якась дівчинка і, пишучи свій перший матеріал, вона облизувала директора якоїсь фабрики.\nМи зайшли зараз у сферу, де речі тримаються на особистостях і на особистісному виборі, тому що ми знаємо, що жодні угоди (це факт), засада редакційної політики не є гарантією. Тут точно сфера, де все тримається на конкретних людях. Ми кажемо, що у нас найкраща професія на Землі – це журналістика і кожен день – це твій особистий вибір.\nА як працюватиме і коли норма закону про можливість тимчасового припинення діяльності ЗМІ за порушення під час виборчої кампанії?\nНещодавно був семінар із німецькими журналістами. Головний редактор “Дзеркала тижня” В.Мостовий дуже влучно сказав, що якщо би ми працювали за законом, ми вже давно не працювали б.\nУ нас Цивільний кодекс містить стільки багато суперечливих положень, що журналістам просто неможливо працювати. У нас багато законів недосконалих, але багато і гарних. Я думаю, що цей закон як і багато інших просто не буде виконуватися.\nЯ з подібної зустрічі у В.Литвина виніс дуже просте враження, що цей закон буквально ніхто впроваджувати не буде.\nТо навіщо він потрібний? Може, все-таки не треба, щоб були закони, які ніхто не збирається впроваджувати?\nХороша новина, що працювати спокійно можна буде. Погана новина, що ми повторимо практику, що закони пишуться для того, щоб писатися, а не для того, щоб допомагати жити.\nВони віртуальні у своїй плоскості: окремо закони, окремо прості люди. Тобто, закони – це лише симулякр дійсності.\nЯкщо ми вже говоримо про симулякри – це прямий наслідок того симулякра, яким було телебачення до виборів, тому що це аргумент, який використовувався у дискусії, коли Ключковський, автор закону, дуже просто казав чи В.Ряшину чи О.Богуцькому: “Друзі, давайте загадаємо, що витворяли ваші канали у минулій виборчій кампанії”.\nЦе аргумент нижче пояса, це удар нижче пояса. Є минуле, але давайте при цьому всьому говорити про закони про майбутні речі. Отаке. Але ми всі все розуміємо.\nПан Ключковський юрист, то насамперед він мав би суто з юридичної...\nПолітики і медіа – це ж опоненти, це ж природні опоненти. Цілком зрозуміло, що політики хочуть і пробують якось заважати працювати журналістам. А журналісти в міру своїх сил і здібностей заважають працювати політикам, робити те, що вони хочуть робити.\nЦе якийсь симулякр співпраці.\nЯке ваше бачення перспектив суспільного телебачення на НТКУ? Чи ця команда, яка зараз буде керувати НТКУ, швидко його зробить, чи будуть ще якісь зміни? Коли все ж таки буде суспільне телебачення?\nСуспільне телебачення буде і тільки на УТ-1. Тільки я не думаю, що це буде швидко. Суспільне телебачення треба буде втискати в Перший національний канал по краплях.\nВсе залежить від суспільства, тобто наскільки воно буде тиснути на владу. Я сподіваюся, що цей процес буде швидше і займатиме роки два-три.\nВ повноцінному вигляді воно почне працювати десь у 2007-му році з нового фінансового року. Перші формальні кроки будуть наступного року після парламентських виборів. Ну а перші кроки підготовчі ми почнемо робити вже наступного тижня.\nМені лишається тільки нагадати, що сьогоднішню тему “Вечірньої Свободи” обговорювали ведучий К.Булкін та гості програми: В.Іванов, президент Академії української преси, та А.Шевченко, віце-президент НТКУ.\nДякую усім за участь в розмові!


Топ-10 перемог Шахтаря над Динамо в Києві - Футбол у всіх його проявах - Блоги - UA.Tribuna.com\nТоп-10 перемог Шахтаря над Динамо в Києві\nТеги Шахтер Динамо Киев Чемпионат Украины по футболу Кубок Украины Футбол\nЗа протоколи матчів подяка сайту allplayers.in.ua\nОстанній на даний момент матч між цими командами. Хоч у ньому і був цікавий сюжет, динамівці краще грали в першому таймі, гірники - у другому, завдяки чому здобули вольову перемогу, але через відсутність глядачів та належної атмосфери на трибунах, ця гра не може входити до топових протистоянь Динамо і Шахтаря.\nЦю гру не можна назвати багатою на гострі та видовищні моменти. Багато боротьби в центрі поля, команди грали дуже обережно і все вирішив єдиний влучний удар Факундо Феррейри.\nТопові зіркові склади обох клубів, практично рівні шанси на перемогу, можливо навіть Динамо рахувалося трішки більшим фаворитом завдяки статусу домашньої команди. Однак, Луіс Адріану став героєм цієї зустрічі, вже в першому таймі оформивши дубль.\nЛітня гра початку цього сезону. Жуніор Мораес забиває чудовий гол п'ятою колишній команді, але новачок киян Жерсон Родрігес невдовзі зрівнює рахунок. Вирішальне слово знову сказав Марлос, технічно обігравши двох суперників та пробивши в кут воріт.\nКубкова гра на стадіоні Лобановського. Рання стадія не завадила командам викластись на 100% і влаштувати чудову битву. Спочатку Едуардо і Тейшейра шокували столичних вболівальників, але потім динамівці зуміли відіграти один гол та полетіли відігруватись. Хоча вони й були близькими до цього, але Едуардо знову змусив прийняти суперників холодний душ. Незважаючи на це, боротьба тривала до останніх секунд.\nЦього разу киянам вдалося забити швидкий гол, але Шахтар продовжував нав'язувати свою гру і це втілилось у два забитих голи та необхідний результат. Героєм цього вечора став Генріх Мхітарян.\nНайрезультативніше класичне. На засніженому газоні Олімпійського було все: високі швидкості, чудові комбінації, голи, автоголи, бійки, вилучення. Жуніору Мораесу вдалося не тільки засмутити суперника, а й побитися з декількома майбутніми партнерами. Втім, його тодішній команді це не допомогло.\nЩе одна вольова перемога Шахтаря в дербі, яка стала ще й першою перемогою донецької команди в Києві за часів незалежності. Тоді гірники ще жодного разу не були чемпіонами України, але вже почали показувати Динамо, що готові до боротьби з флагманом.\nЦе не перша розгромна перемога Шахтаря над Динамо, але єдина, що була здобута саме в Києві. В той вечір у гірників виходило практично все і рахунок міг бути ще більш непристойним. Особливо нестримним був Алекс Тейшейра.\nФінал кубку України. 81 000 вболівальників! Рівна гра з гойдалками в рахунку. Все вирішується в додатковому часі. Що може бути кращим. Дуже емоційна та приємна перемога Шахтаря в надзвичайно напруженому поєдинку.


– серпня 29, 2018\nУвага, увага компанія Microsoft розшукує навчальні заклади!\nРозшукуються навчальні заклади, які придбали пристрої з ОС Windows 10 після 02.05.2017. Будь ласка, поінформуйте адміністрацію цих закладів - для них є унікальна можливість отримати (безкоштовно)Minecraft Education та пройти навчання із відповідною сертифікацією. Для отримання потрібно заповнити форму - http://bit.ly/2g5rVO6\nДжерело: Програма Microsoft "Партнерство в навчанні" / Partners in Learning Ukraine\nРозшукуються навчальні заклади для участі в проекті з розгортання Єдиного інформаційного простору!\nРозшукуються навчальні заклади, які мають потребу у розгортанні Єдиного інформаційного простору. Участь в проекті - безкоштовна. Учасниками можуть бути Департаменти, Управління або Відділи освіти та навчальні заклади(від дитячого садочка до ВНЗ) будь-якої форми власності. Кількість учасників проекту обмежена. Участь в проекті не передбачає відряджень учасників проекту. Для участі потрібно до 25 жовтня 2017 року включно заповнити реєстраційну форму - https://forms.office.com/Pages/ResponsePage.aspx… До 26 жовтня 2017 всі зареєстровані учасники отримають на зазначені у формі електронні скриньки: план участі в проекті, графік навчання, графік розгортання Єдиного інформаційного простору та отримання сертифікації після проходження навчання(60 годин).\n"Зимова хімічна школа - 2018"\n"Зимова хімічна школа - 2018" запрошує учнів 10-11 класів! Освітньо-профорієнтаційний спецпроект «Зимова хімічна школа - 2018» стартує на кафедрі хімії та методики навчання хімії природничо-географічного факультету Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського з 10 січня, триватиме по 14 січня 2018 р. Проект не є комерційним - участь безкоштовна! Для участі у роботі школи необхідно попередньо заповнити реєстраційну форму до 27 грудня 2017 року.\nМетою роботи школи є: закріплення та поглиблення знань з основних розділів хімії; заповнення прогалин практичних вмінь і навичок з хімії; підготовка до ЗНО з хімії; розвиток наукового потенціалу учнівської молоді; налагодження дружніх стосунків між студентами факультету та учнями шкіл області; допомога учням у виборі майбутньої професії; популяризація серед учнів шкіл області хімічних спеціальностей.


На Волині ОДА передала ПЦУ два раніше захоплених храми - СПЖ - Спілка православних журналістів\nСвято-Троїцький собор, м. Берестечко. Фото: b1.culture.ru\nУ постійне користування розкольницької структури передали пам'ятки архітектури місцевого значення у Берестечку і Боровичах.\n22 травня 2020 року на сайті Волинської облдержадміністрації опублікували нове «релігійне» розпорядження голови ОДА – документ про передачу в користування ПЦУ двох культових споруд. У ньому йдеться про раніше захоплені розкольницькою структурою храми – Свято-Троїцький собор м. Берестечко Горохівського району та храм Різдва Пресвятої Богородиці в с. Боровичі Маневицького району. Про це повідомляє кореспондент СПЖ.\nПопереднє розпорядження за підписом голови ОДА Юрія Погуляйка про передачу храму у користування перереєстрованої на користь ПЦУ громади УПЦ вийшло 31 березня 2020 року, в ньому йшлося про парафію в с. Мерва Горохівського району, в якому відбувся один з небагатьох добровільних переходів разом з настоятелем.\nЩо стосується храмів у Берестечку і Боровичах, то тут громади УПЦ збережені, незважаючи на захоплення храмів та перереєстрацію юридичних осіб.\nНеобхідно зазначити, що після зміни влади в 2019 році «переходи» в ПЦУ на Волині, як і по всій країні, практично припинилися – з останнім розпорядженням про перереєстрацію 18 листопада 2019 року, підписаним в. о. голови ОДА Олександром Киричуком. Поки що завершальна перереєстрація громад УПЦ на користь ПЦУ пройшла 11 грудня 2019 року вже розпорядженням Юрія Погуляйка – за фактом переходу у різні єпархії ПЦУ громад у селах Кутрів і Борисковичі Горохівського району.\nАктивна передача захоплених і перереєстрованих храмів УПЦ – пам'яток архітектури – проводилася до вересня 2019 року розпорядженнями голови Волинської ОДА Олександра Савченка (відповідно, 15 та 29 березня, 7 і 12 червня), в. о. голови ОДА Олександра Киричука (27 червня, 25 липня, 8 серпня, 29 серпня). Розпорядження від 9 серпня підписав заступник голови ОДА Валентин Цьось.\nЯк повідомляла СПЖ, раніше нардеп з Волині закликав УПЦ «покаятися і саморозпуститися».\nТеги: УПЦ, Захоплення храму, Церковне рейдерство, Церква і влада, Волинська єпархія, ПЦУ


На одному із заводів Дніпра рятувальники ліквідували пожежу. Інцидент ДНІПРОГРАД\nГоловна / Інцидент / На одному із заводів Дніпра рятувальники ліквідували пожежу\nНа одному із заводів Дніпра рятувальники ліквідували пожежу\nВчора,8 квітня, о 10:18 до Служби порятунку «101» надійшло повідомлення про пожежу на вулиці Ударників у Новокодацькому районі міста Дніпро. На місце одразу направилися декілька підрозділів ДСНС. Про це повідомляє Дніпроград із посиланням на прес-службу рятувальників.\nПрибувши на місце, рятувальники встановили, що пожежа виникла на території приватного акціонерного товариства. Вогнем пошкоджено шпали в бувшому користуванні в залізничному вагоні на площі 25 квадратних метра.\nО 10:39 вогонь було локалізовано та о 10:49 ліквідовано. Загиблих та постраждалих немає. Причина пожежі встановлюється правоохоронними органами.\nНагадаємо, раніше через пожежу у багатоповерхівці було евакуйовано два десятки осіб.\nТеги: пожежу, ДСНС, завод


У Луцьку росіянина засудили до 5,5 років в'язниці | Волинське Агентство Розслідувань\nГоловна / Новини / У Луцьку росіянина засудили до 5,5 років в’язниці\nУ Луцьку росіянина засудили до 5,5 років в’язниці\n26 березня, 2015, 16:14•Новини•Коментарі (0)\nПопри апеляційну скаргу, уродженець Російської Федерації, якого засудили за грабежі, таки відсидить п’ять з половиною років за ґратами.\nТаке рішення сьогодні ухвалила колегія суддів Апеляційного суду Волинської області.\nЛуцький міськрайонний суд визнав винним молодого лучанина, уродженця РФ у 6 епізодах грабежу, які він скоїв влітку минулого року. Правоохоронці довго відслідковували злочинця і завдяки даним з місцевих ломбардів з’ясували ім’я та адресу обвинуваченого, а точніше його дівчини, – повідомляє “Під Прицілом“.\nВиявилося, що молодик приносив усе награбоване до своєї благовірної і просив її здати золото в ломбард. Виручені гроші пара витрачала на розваги. Втім хлопця таки затримали і при “очній ставці” усі потерпілі вказали саме на нього.\nПід час слухання справи у Луцькому міськрайонному суді молодик заявляв, що справу проти нього сфабрикували, а сам він на момент скоєння злочинів був чи то у клубі, чи то в іншому місті, чи то у своєї дівчини.\nОднак суддя Михайло Квятковський не знайшов підтвердження цьому і присудив обвинуваченому 5,5 років позбавлення волі.\nНе погоджуючись із вироком суду прокурор та захисник обвинуваченого подали апеляційні скарги.\nАдвокат засудженого просив виправдати його підзахисного, у зв’язку з недоведеністю його вини, натомість прокурор вважає, що молодику слід призначити більший строк покарання з урахуванням попередньої судимості.\nЗауважимо, що на момент розгляду даного кримінального провадження, хлопця судили ще й за крадіжку телефону у нічному клубі. Потерпілі, яких також викликали на судове засідання повністю підтримували апеляцію прокурора і розповіли колегії суддів про події, що мали місце минулого літа.\n«Це було зранку, в районі школи №26. Людей тоді майже не було. І я бачу, що на мене йде чоловік. Я думала, він щось спитати хоче, а він підійшов, подивився так на мене, зірвав золотий ланцюжок і побіг», – розповіла потерпіла.\nІнша жінка також переконувала колегію суддів Апеляційного суду Волинської області в тому, що чітко запам’ятала лице нападника.\n«В той день, 22 вересня, я стояла на пішохідному переході по вулиці Шопена. Біля мене з одного боку став підсудний, а з іншого боку нижчий чоловік і вони обоє на мене дивилися. А потім обвинувачений до мене повернувся і зірвав ланцюжок з кулончиком і ладанкою. Він так різко з мене зірвав ланцюжок, що вирвав шматок сукні. Я не розгубилася, зняла взуття і побігла за ним. Коли я його доганяла, то двоє хлопців постійно бігали перед мною і намагалися мене збити. Так я добігла до магазину «Єврошоп», а потім слід злодія зник. Але його лице я запам’ятала на все життя», – розповідала дівчина.\nАле підсудний взявся спростовувати покази жінок і попросив викликати в судове засідання його друга у якості свідка. Мовляв товариш зможе підтвердити, що він був з підсудним на час усіх епізодів обвинувачення.\nПроте колегія суддів залишила без задоволення і клопотання засудженого, і апеляцію його захисника. А тому чоловік таки відсидить за ґратами п’ять з половиною років.\nкрадіжка росіянин\tСхожі матеріали:


Сергій Кузьменко: Маємо зробити наступний крок!\nЧотири місяці тому Сергій Кузьменко разом із командою небайдужих започаткував соціальний проект. У нелегкий час, коли по всій країні оголосили карантин і до якого не були готовими ані люди, ані медичні заклади, він підтримав жителів Олександрії та району, а разом із тим – лікарні, які потребували технічного оснащення для порятунку хворих на коронавірус. З квітня понад 15 тисяч родин отримали продуктові набори, а медичні заклади – засобів індивідуального захисту й техніки майже на 6 мільйонів гривень. Нині гуманітарна акція переросла у благодійний фонд «Турбота». Спільно з футбольним клубом «Олександрія» фонд став дієвим інструментом допомоги людям і перетворень у місті. Про те, з чого почалася робота фонду, які зміни чекають на Олександрію, Сергій Кузьменко розповів журналістам.\n– Хвиля пандемії вже проходить, то які будуть наступні кроки вашого благодійного фонду «Турбота»?\nСергій Кузьменко: Благодійний фонд – це інструмент, необхідний, щоб допомагати людям у різних складних обставинах. Пандемія коронавірусу стала викликом для усього людства. Думаю, спочатку мало хто в світі розумів, що треба робити. Але одне було зрозуміле точно – треба захистити лікаря. Тому я і моя команда людей, які допомагали, прийняли єдино вірне рішення: маємо забезпечити медиків усім необхідним. Це засоби індивідуального захисту в першу чергу, бо їх дуже бракувало. Поруч із цим ми придбали якісне обладнання європейського виробника у три заклади Кіровоградщини: міську лікарню Олександрії, обласну та дитячу обласну лікарні. Це реанімаційна техніка фірми «Гамільтон»: апарати для штучної вентиляції легень, дефібрилятори, монітори, бронхоскопи та інші необхідні для порятунку життя технічні елементи.\nТакож ми розуміли, що багато соціально незахищених людей мають проблеми в період жорсткого карантину з тим, щоб навіть елементарно вийти в магазини. Медики просили літніх людей залишатися вдома. Тому в рамках соціального проекту, за підтримки вболівальників нашого футбольного клубу, за підтримки волонтерів ми прийшли до жителів Олександрії і району додому з допомогою у той скрутний час.\n– Карантин пом’якшили, більш-менш включилася влада. Але ви не припиняєте меценатської діяльності іншого змісту: почалася реконструкція парку Шевченка в Олександрії. Чому ви вирішили саме в цьому напрямку інвестувати кошти?\n– Я переконаний в тому, що наше місто вже дуже гарне, але воно має усі перспективи зробити наступний крок! Крок у майбутнє. Зрозуміло, в кожному місті мають бути магазини, аптеки, школи, тобто базові заклади. Проте в місті повинна бути і душа. Особлива, унікальна атмосфера, історія, культура. Хочеться, щоб ми пишалися нашим містом. Наприклад, футбольний клуб – це майданчик чи навіть інструмент для того, щоб Олександрія була ідентифікована в Україні та світі. Мені приємно, що завдяки футболу ми змогли сформувати певний імідж Олександрії, імідж успішного міста. І мені хочеться, щоб ми продовжували це робити на більш високому рівні. Представляти Україну та Олександрію на європейських змаганнях дуже приємно та почесно. Разом з тим ми були в багатьох європейських містах і бачили, як вони розвиваються. Упевнений, Олександрія має всі можливості, щоб бути саме таким європейським містом. Містом майбутнього.\nПарк Шевченка – один із найбільших наших парків – має красиве географічне розташування між двох річок. Мені здається, що це буде чудове місце, яке допоможе зрозуміти, якою може бути Олександрія.\n– Коли цей об’єкт плануєте здати в експлуатацію?\n– Парк дуже великий, якщо не помиляюся, його площа близько 20 гектарів. Реконструкція відбуватиметься у два етапи. Перший – це облаштування тієї частини, яка знаходиться біля річки: пляж і зона відпочинку. Зараз займаємося центральною алеєю. Є ідея також облаштувати в центрі парку фонтан, але не звичайний. Це буде «пішохідний» фонтан. Розумію, у зимовий період такі роботи проводити не можна. Так само, як і висадку рослин і дерев. Тому все, що стосується планів на цей рік, буде завершене у вересні-жовтні цього року.\n– Під час імовірної другої хвилі пандемії у нас заплановані вибори. Чи не плануєте ви призупинити вашу адресну допомогу, щоб не отримувати у відповідь «чорного піару» та звинувачень у підкупі виборців?\n– Благодійний фонд «Турбота» створений для того, щоб допомогти людям. Це не виборчий проект. Вважаю, ми робили гарну справу, а головне – своєчасну, коли підтримали і медиків, і простих людей.\nЩо стосується політики: у нас в Україні завжди якісь вибори. Як не місцеві, так у Верховну Раду чи президентські, або ж перші вибори в ОТГ. Процес цей перманентний і так люди, мабуть, втомлюються від нього. Потім звикають, починають вірити в якесь диво, а далі знову розчаровуються. Це природно. Переконаний, люди спокійно самі розберуться, де є політика, а де реальне бажання змінити життя на краще.\n– Чи збираєтеся ви особисто брати участь у виборах? І якщо так, то на якому рівні?\n– На сьогоднішній день тих інструментів, які є в моєму розпорядженні (це і президентство у футбольному клубі, і благодійний фонд), достатньо, щоб опікуватися проблемами, з якими до мене звертаються. Активна фаза виборчого процесу до місцевих рад розпочинається у вересні, час ще є. Є можливості порадитися, почути думки і політиків, і людей, які просто активні в соціумі. Я не кажу, що я поза межами політичного життя – я в консультаціях, у розмовах. І їх ще буде дуже багато.\n– Питання виборів виникло через вашу активну позицію: ви опікуєтеся театром в Олександрії, відновлюєте парк Шевченка, є багато інших проектів. Зазвичай таку активність починають саме напередодні виборів.\n– Більше скажу: я займаюся такими “активностями” понад 10 років, коли 2010 року очолив районну державну адміністрацію. З того часу ми будували дороги, дитячі садки – це була моя робота. Я хочу, щоб у майбутньому у нас все було класно.\nЯкщо говорити про місто Олександрію, то із Степаном Цапюком ми разом були у владі. Я як голова обласної адміністрації, а він – міський голова. Ми разом робили чимало хороших справ. Наприклад, Олександрія має одні з кращих в Україні доріг. Мені за честь це чути! Я радий, що будучи головою ОДА, мені вдалося залучити гарні ресурси та інвестиції в область. І я не пам’ятаю жодного разу, щоб на мою пропозицію відремонтувати ту чи іншу дорогу нинішній керівник міста відмовився. Можемо це покласти, як-то кажуть «у залік» виконаної роботи і рухатися вперед.\nМісто – це ж не тільки гарні дороги. Місто ще має історію, має душу. І в цьому плані наш театр дуже красивий і автентичний. Ми там провели не просто реконструкцію, ми провели реставрацію – зберегли ту культуру, ту душу, що була закладена тими, хто будував його багато років тому. Я хочу попросити журналістів, щоб вони зробили та показали громаді світлини з реставрованого театру, показали, який він сьогодні. До речі, роботи там виконані на 90%. Залишилося завершити благоустрій території навколо й облаштувати сцену.\nМені дивно, чому влада ухвалила рішення про припинення робіт. У цьому році ніякі роботи там не ведуться. Але я хочу зараз пообіцяти всім олександрійцям, що докладу максимум зусиль, аби найближчим часом наш театр відкрив свої двері.\n– З’явилася інформація, що Кіровоградщину може очолити людина з іншої області. Як ви до цього ставитеся? І друге питання: якби вам запропонували очолити обласну адміністрацію іншої області, чи погодилися б ви?\n– Стосовно другого питання: я вже говорив, що в мене є проект на Кіровоградщині. Він довжиною у 45 років, тобто усе моє життя. Я з великим задоволенням буду продовжувати його. Щоб моя маленька Батьківщина – Кіровоградщина, Олександрія, ставали кращими. Думаю, в інших областях є дуже багато здібних менеджерів, політиків, здатних реалізовувати завдання держави.\nСтосовно того, хто має очолювати область: я не готовий коментувати чутки, тому що в мене немає інформації щодо планів президента. Щойно таке рішення буде ухвалене, ми всі будемо мати можливість щось сказати або прокоментувати. Абсолютно логічно, що керівник в області повинен бути, і ми чекаємо від Президента такого рішення.\n– Ви можете прокоментувати події, що відбулися з попереднім керівником області Андрієм Балонєм?\n– Мені особисто це глибоко неприємно. Вважаю, що це величезні репутаційні та інвестиційні втрати для Кіровоградщини. Дуже шкода, що після тієї величезної роботи, що була зроблена для того, щоб сюди залучити інвестора, щоб будувалися дороги, лікарні, школи, дитячі садки, спортивна інфраструктура, сонячні станції, елеватори, біо-газові заводи та ще багато чого цікавого, сталися ці події.\nУ 2020 році я багато їздив по Україні і бачив, що у багатьох областях ведуться будівельні роботи, будуються дороги. На жаль, не можу сказати, що бачив багато будівельних майданчиків на Кіровоградщині. Оце, мабуть, і є відповідь на це запитання. Ми втрачаємо час і динаміку. Важливо, щоб на Кіровоградщині з’явився очільник, який би скорегував і згуртував суспільство на продовження позитивних змін.\n– Нова команда оголосила масштабний проект «Велике будівництво» по всій Україні, але в нашій області туди потрапили проекти, започатковані у минулі роки і фактично закінчені. Ці заслуги приписали. Прокоментуйте цю ситуацію.\n– Власне те, що у влади є наміри завершити проекти, необхідні для області – це вже добре. Під яким гаслом це реалізовується, людям мало цікаво. Якщо будівництво школи чи лікарні, яке розпочалося у 2018 чи 2019 році, буде завершене, то я лише вітаю такі дії влади. Для мене важливо, щоб проект був реалізований! Ми на свої проекти не встановлювали табличок. Ми будували, щоб люди користувалися. А те, що стосується політтехнологів, які радять «брендувати» ті чи інші проекти, то це людей не цікавить. Головне, щоб будувалися дороги, продовжували реконструюватися школи, дитячі садки та лікарні.\n– Питання, яке виникло в соціальних мережах: в Олександрії є люди, яким подобається кіно просто неба, що зараз відкрилося в місті. Інші питають про долю кінотеатру. Тож коли він буде відкритий?\n– Хочу подякувати Степану Цапюку за гарну ініціативу з цим кінотеатром просто неба. Погода дозволяє, і літо – прекрасний час для цього. Я радий, що ми знайшли можливість виправити помилки, адже я вважаю помилкою рішення про продаж приміщення кінотеатру в Олександрії. Мені, як людині небайдужій, прикро було спостерігати за долею кінотеатру. Він горів, до того ж там викопали величезний котлован, і приміщення було під загрозою повного зруйнування. Ми змогли тоді викупити цю будівлю, зберегти її цільове призначення. За останні два роки в неї було вкладено близько 20 мільйонів гривень приватних інвестицій. Ми його зберегли. Зараз там збудований цокольний поверх, завели мережі і в цьому році завершуються усі зовнішні роботи. Я переконаний, що роботи зі встановлення обладнання і внутрішнього оздоблення теж скоро закінчаться.\nНе буду зараз говорити, що на це потрібно два місяці чи п’ять, тому що це такий собі творчий процес. Але те, що найближчим часом в Олександрії відкриється сучасний кінотеатр, олександрійців можу запевнити.\n– Інтригу про участь у виборах ви тримаєте гарно! Але за новим законодавством вибори будуть партійними, і вам, якщо йти на вибори, доведеться співпрацювати з якимись партіями. Навіть на посаду міського голови треба йти зі своїми депутатами, створювати свої фракції. З ким ви готові до співпраці?\n– Я вже казав, що вибори для мене – це інструменти досягнення мети в частині змін на краще в нашому регіоні. Але, мабуть, потрібно думати і про додаткові інструменти та можливості для їхньої реалізації. Є ще час проконсультуватися та ухвалити рішення. Адже правильно сказано: вибори будуть політичні. «Партії Кузьменка» немає і не буде! Відповідно, ми повинні мати порозуміння з політиками та політичними силами. Що хочуть вони змінити в області чи районі на краще, щоб зробити новий крок, щоб покращити умови людей? Якщо партії запропонують цікаві проекти розвитку, безумовно, я буду розглядати такі ініціативи.\n– Команда ФК «Олександрія» за складом – одна з найбільш українських у Лізі. Маю на увазі кількість легіонерів. Але існує така думка, що саме без них неможливо досягти успіхів на європейських аренах. Чи плануєте ви або тренерський штаб придбати гравців із інших країн?\n– Мені подобається, що ми найбільш український клуб! Це дуже круто! Це не тільки за паспортом гравців – вони щирі українці, патріоти. І я знаю, що завжди на полі вони борються саме тому, що в них є гордість за наше місто. У нас є легіонер, який добре грає, гарно виконує свою роботу. І говорити, що ми не залучаємо легіонерів, не можна. Я повністю довіряю тренерському штабу: це їхні рішення і їхня прерогатива.\n– Будь-який клуб критикують, але саме «Олександрію» не надто. Як ви вважаєте, чому так?\n– Не буду таким однозначним у цьому питанні. Критику від експертів отримували всі, і «Олександрія» в тому числі. Коли команда успішно грає – її хвалять. Коли є якісь провальні матчі – критикують. Я думаю, коли футбольний клуб демонструє все можливе, щоб досягти успіху – його не критикуватимуть. А якщо є проблеми зі стабільністю, з навичками чи відсутністю стратегічного розуміння, тоді експерти говорять про ці проблеми. «Олександрія» – це європейський клуб, який хоче грати в європейський футбол. Ми хочемо досягати успіхів і нового рівня як для клубу, так і для міста. Вважаю, люди заслуговують на це. Тому з вірою в майбутнє рухаємося до кращого, до нових перемог – і футбольного клубу «Олександрія», і нашого міста Олександрія.\nCBN: Центральноукраїнське бюро новин\nпродуктовый набор это свинячий корм


Якісний Запис IVR | Голосове привітання та меню\nЗапис IVR - запис голосового вітання, голосового меню\nСьогодні обійтися без повної або часткової автоматизації роботи компанії просто неможливо. Комп'ютерна техніка - далеко не єдиний інструмент, що дозволяє якісно поліпшити показники ефективності підприємства. Все більш поширеною стає система під назвою «запис IVR». У перекладі на російську мову ця абревіатура означає «інтерактивне голосове меню» і фактично перебирає на себе функції офісного секретаря.\nIVR - запис, обов'язково включає вітання та коротку інформацію про організацію або підприємстві, в яке додзвонився абонент. Крім того, ця система фактично перерозподіляє дзвінки всередині call-центру, тому що складається з декількох інформаційних розділів, у кожному з яких клієнт може з'єднатися з відповідним оператором. Сам абонент управляє меню за допомогою клавіш свого телефону в режим тонального набору.\nДуже важливо записати голосове привітання якісно. Адже перше, що почує абонент, додзвонився в компанію, буде голос автоматичного секретаря. Якщо в запису будуть шуми, скрип або голос звучатиме тихіше, ніж фонова музика, то в такому випадку ефективність комунікації з потенційним клієнтом зводиться до нуля.\nГолосове меню можна і потрібно створювати в студії звукозапису. Тут для цієї мети підберуть професійного диктора з чітким і виразним голосом, при цьому будь-які шуми і перешкоди будуть повністю виключені. Фонову музику (якщо вона необхідна) змонтують таким чином, щоб вона вигідно доповнювала мова, але не дисонувала з нею. База голосів, як правило, представлена у вільному доступі, тобто із зразками вітання замовник може ознайомитися самостійно. Якщо ж є певні труднощі при виборі голоси, на допомогу прийде режисер, який надасть професійну допомогу. Існують різні характеристики і тембр голосу, технічні особливості мови та інші нюанси, в яких знають толк лише ті, хто працює зі звукозаписом.\nПроцес створення автоматичного вітання складається з декількох етапів. Перший і головний - підготовка текстового матеріалу. До нього існують певні вимоги: текст повинен бути коротким і, в той же час, інформативним. Слід враховувати той факт, що клієнт повинен дізнатися максимум корисного за мінімальні тимчасові витрати. Другий етап - підбір голосу диктора. Слід визначитися, який тембр жіночого або чоловічого голосу найкраще підійде для вашої компанії. Лише після цього починається запис голосового вітання разом з монтажем. Поки все акцент не будуть розставлені правильно, тобто відповідно до побажань замовника, дублі повторюватимуться. Готовий матеріал записується в необхідний формат і здається замовникові.\nЗапис повідомлення - важливий етап у створенні іміджу компанії. Кожному додзвонитися клієнту навіть під час обідньої перерви буде приділено увагу. Крім того, замість гудків абонент почує корисну інформацію. За рахунок системи IVR можна грамотно розподілити обов'язки кожного із співробітників, а значить - заощадити гроші. Взагалі, цінність комунікації в інформаційну епоху недооцінювати не можна. Саме тому слід звертати увагу на створення і підтримку максимально ефективного зв'язку з усіма своїми партнерами. Адже сьогодні вже не агресивний маркетинг, а саме здатність приділити увагу, вислухати і зрозуміти потреби партнерів дає шлях до справжнього фінансовому процвітанню. Купуючи IVR, ви робите внесок у підвищення якості обслуговування абонентів, збільшення клієнтської бази і, як результат, - в майбутнє вашої компанії.


Starlight Media долучилася до освітнього проєкту Deutsche Welle Starlight Media долучилася до освітнього проєкту Українського інституту медіа та комунікацій – SLM\nГоловна/Проєкти/Starlight Media долучилася до освітнього проєкту Українського інституту медіа та комунікацій\nStarlight Media долучилася до освітнього проєкту Українського інституту медіа та комунікацій\nМедіагрупа Starlight Media, до складу якої входять сім українських телеканалів (ICTV, СТБ, Новий канал, ОЦЕ, М1/М2), долучилася до освітнього проєкту Українського інститут медіа та комунікацій з підвищення кваліфікації викладачів журналістики в університетах.\nЦіллю спільного проєкту медіагрупи та УІМК є розвиток української журналістики через співпрацю комерційного й громадського секторів. Представники медіагрупи проведуть для викладачів факультетів журналістики українських університетів і студентів-журналістів серію онлайн-семінарів про роботу медіа. Співпраця має на меті підвищення освітнього рівня викладачів і студентів.\n«Академія викладачів журналістики, яку створив Український інститут медіа та комунікації за підтримки Deutsche Welle Akademie, уже працює третій рік. І ми дуже раді, що можемо зараз розпочати ще й співпрацю з однією із найбільших медіагруп України. Таким чином ми створюємо місток між класичною журналістською освітою та медіаіндустрією. Дуже сподіваюся, що викладачі та студенти журналістики завдяки цій співпраці отримають багато практичної інформації, чого часто не вистачає в освітньому процесі», – прокоментувала Діана Дуцик, виконавча директорка Українського інституту медіа та комунікацій.\n22 червня в рамках співпраці відбудеться перший онлайн-семінар. Його проведе директорка департаменту інтернет-проєктів Starlight News Ольга Тищук.\n«З початком війни в нашій роботі змінилося майже все: графік, підходи, формати й процеси. Сьогодні журналістика – це цілодобова відданість українцям, які як ніколи потребують оперативної й перевіреної інформації. Сподіваюся, що ця соціальна ініціатива зробить необхідний внесок в українську журналістику, адже сьогодні ринок потребує професійних медійників, які б самовіддано захищали інформаційний простір України й наближали нашу спільну перемогу», – прокоментувала Ольга Тищук.\nПроєкт реалізовується у співпраці з Deutsche Welle Akademie за фінансової підтримки Федерального міністерства та розвитку Німеччини (BMZ).\nУкраїнський інститут медіа та комунікацій – незалежний аналітичний та освітній центр, який проводить медіадослідження, аналізує медіапроцеси та їх уплив на політику й суспільство, надає компетентні рекомендації та пропонує ефективні рішення у сфері медіа та комунікації, є майданчиком для експертних дискусій та центром, який поширює знання про медіа для широкої громадськості.\nЗареєструватися на вебінар можна за посиланням: https://docs.google.com/…/1FAIpQLSdukz1PVnAqpZ…/viewform\nStarlight Media створила об’єднаний департамент комунікацій та сталого розвитку Відео Starlight News – серед трендів YouTube


Фільтри для очищення води - купити фільтри для води в магазині AQUANOVA\nЧиста вода у квартирі\nЧиста вода у котеджі\nСистеми зворотного осмосу Проточні фільтри Магістральні фільтри Комплекти картриджів для фільтра Вугільні постфільтри Мембрани зворотного осмосу Мінералізатори\nСистема зворотного осмосу AQUAGUARD PRO 5P з помпою\nСистема осмос Platinum Wasser Ultra-6P з помпою\nLeader UF5 проточний фільтр з ультрафільтрацією\nМеханічний фільтр Aquafilter Big Blue 20"\nКомплект картриджів Ecosoft 1-2-3 для зворотного осмосу CPV3ECOSTD\nПостфільтр Aquafilter AICRO-QC\nВугільний постфільтр Platinum Wasser PLAT-ICARB\nAquafilter AICRO-L-AQ вугільний постфільтр\nЗворотньоосмотична мембрана DOW Filmtec BW60-1812-75\nМембрана Aquafilter TFC-75F в систему зворотного осмосу\nМембрана Vontron ULP1812-50 для фільтра зворотного осмосу\nМембрана Vontron ULP1812-75 в систему зворотного осмосу\nМінералізатор Ecosoft PD2010ECOPKG\nМінералізатор Kaplya KP-MIN\nДля клієнтів та партнерів\nНагадаємо про заміну\nЗареєструйте ваш фільтр, і ми допоможемо вчасно замінити модулі\nСервіс фільтрів води\nПрофесійний монтаж та сервіс систем очищення води\nІнформація для інженерів з водопостачання, монтажників систем очищення води та підрядників\nПункти самовивозу де можна забрати замовлення\nКоліформні бактерії у питній воді, свердловинах та колодязях\nЩо викликає неприємний запах у воді і як від нього позбутися?\nЩо вигідніше бутильована або фільтрована вода?\nЯк жорстка вода шкодить Вашому здоров'ю?\nФільтр для води - джерело чистоти\nУ пошуках джерела чистої води, люди зазвичай приходять до найшвидшого рішення: перестають пити з крану і починають купувати бутильовану, таку, що продається в супермаркетах, кіосках або користуються послугами доставки, вважаючи, що бутильована вода жорсткіше піддається контролю. Але мало хто замислюється про фінансову вигоду такого рішення. Купівля води обходиться на 100-200ороже, чим використання у себе будинки фільтру для очищення.\nТак може коштує купити фільтр для води? Це питання задає все більше і більше людей, які хочуть звільнитися від купівлі бутильованої. На ринку України представлена безліч рішень по системах фільтрації, починаючи від простих фільтрів-глеків до проточного фільтру з окремим краном фільтри зворотного осмосу чи комплексні системи очищення.\nЯкі переваги Вам дасть очищення води?\nЧому люди все більше в Україні встановлюють фільтри для води? Для багатьох це питання очевидне, система фільтрації будинку це зручно і практично! Але для тих, хто ще сумнівається купити систему очищення води, ми розповімо найсильніші сторони цього придбання.\nПереваги використання фільтру для очищення води численні і особливо важливі, якщо Ви піклуєтеся про здоров'я.\nПершою перевагою є економія: середня вартість 1 літра очищеної води за допомогою найсучаснішого фільтру = 25 копійок, за умови споживання до 15 літрів чистої води в добу.\nЯкщо у Вас велика сім'я, ви повинні постійно контролювати наявність питної води, використовуючи фільтр, чиста питна вода буде доступна 24/7.\nВиробники бутильованої води використовують технології очищення аналогічні, домашнім системам фільтрації, то чом би Вам не встановити у себе удома компактний фільтр очищення води.\nТаким чином, вибір купити фільтр для питва, сприяє значному скороченню витрат.\nЯкий тип фільтру для води вибрати?\nІснують різні фільтри для води, які відрізняються методом очищення, так і їх адаптацій до різних потреб споживача. Щоб уникнути купівлі того, що насправді Вам не треба і не витрачати лишнии гроші, першим кроком оцініть проблему і здайте воду на аналіз.\nПроведення аналізу не лише виявить необхідність придбати фільтр, але виходячи з наявності конкретних забруднюючих речовин вкаже яка система очищення води має бути вибрана. Ще один нюанс, який слід враховувати при ухваленні рішення про купівлю фільтру очищення води, та кількість користувачів. Якщо у Вас велика сім'я або необхідно забезпечити безпечною питною водою велику кількість людей (кафе, бари, ресторани або інші заклади громадського харчування), краще вибрати систему очищення води, яка зможе гарантувати достатній об'єм.\nЗавдяки використанню конкретного фільтру очищення води можна пити чисту воду безпосередньо з крану, значно економлячи на бутильованій.\nСистема очищення води зворотний осмос-краща система очищення на сьогодні. Серце і основний елемент такої системи це мембрана зворотного осмосу, вона видаляє до 99,8агрязняющих речовин (механічні домішки, хімічні сполуки, соли жорсткості, бактерії і віруси), дозволяє провести очищення на молекулярному рівні, залишивши тільки молекули води, міру фільтрації 0,0001 мкм. З недоліків: зворотний осмос займають багато місця під раковиною, низька продуктивність, від 130 мл в хвилину.\nМембранний фільтр для води-ефективно видаляє зважені речовини, хімічні сполуки, бактерії. Після фільтрації, вода чиста з приємним смаком, чудово підходить для питва, приготування їжі, приготування льоду, чаю, кави, миття фруктів і овочів. Міра фільтрації до 0,02 мкм. Швидкість фільтрації до 2 літрів в хвилину.\nПроточні системи фільтрації-як правило це триступінчаті фільтр для очищення води. Вони видаляє механічні домішки (пісок, бруд, зважені речовини), знижує концентрацію заліза і зменшують жорсткість води, видаляють хлор, пестициди, органічні речовини, покращує її смак і запах. Міра фільтрації до 1 мкм, швидкість фільтрації до 2 літрів в хвилину.\nУ будь-якому випадку, прислухайтеся до думки експертів і компетентних людей, які допоможуть вам вибрати фільтр для очищення води і при необхідності зможуть її встановити.\nКупити фільтри для води в Дніпрі і Україні\nКоли Ви визначитеся з фільтром для води, прочитайте про нього відгуки користувачів і ще раз оціните його переваги і недоліки, не завжди ціна на фільтр для води відіграє Важливу роль!\nУ інтернет-магазині АКВАНОВА, Ви можете купити фільтр для води онлайн в Києві і ми доставимо Ваше замовлення у будь-яку точку України. У нас завжди є в наявності змінні картріджи і комплектуючі до фільтрів очищення води.\nНа кращі фільтри для води у нас діє безкоштовна доставка у відділення Нової Пошти або адресна доставка по Україні: Одеса, Запоріжжя, Харків, Кіровоград, Миколаїв, Житомир, Чернівці, Рівне, Полтава, Черкаси, Херсон, Івано-Франківськ, Вінниця і інші міста України.


Можна, я теж запропоную план "Що робити?" | Народний Оглядач\n13 Травень 2021 р., Четвер, Київський час 05:44\nМожна, я теж запропоную план "Що робити?"\nРозглядайте шайку-лєйку, яка зараз при владі, як ідеальних санітарів лісу. Саме вони догризуть залишки тієї конструкції, яку називали "державою" всі 18 років незалежності.\n1. крок перший - це провести межу між ними і нами.\nПочинаючи з рівня моралі: вони - крадуть, ми - не крадемо. Вони - беруть і дають хабарі, ми - ні. Вони брешуть, а ми - ні, тощо.\nУ нас - культура, що сприяє об’єднанню, спільні дії, у нас є взаємодопомога, співпраця і солідарність, ми можемо разом виконати проекти будь-якого масштабу тощо.\nНасправді, вже досить давно реліктові пост-совкові державні інститути в країні були приватизовані. Замість того, щоб в обмін на виконання мною обов’язків надавати мені - згідно з Конституцією угодою - сервіси у вигляді забезпечення моїх прав, "держава" гарантує права, і нефігові, лише для дуже обмеженої кількості людей.\nФактично, суспільна угода для мене позбавлена сенсу - інша сторона, держава, не виконує своїх зобов’язань. Тому така угода (і така держава) мене не влаштовує.\n2. крок другий: відмовитися від співпраці. Активна - або хоча б пасивна - відмова від співпраці з діючими органами влади. Для цього, звичайно, потрібна альтернативна інфраструктура.\nОсобливо гострі відчуття (від поточного моменту) з’являються тому, що приватизатори держави вже не роблять жодних спроб якось це (факт прихватизації) приховувати чи пом’яшкувати - як це було донедавна.\nМало того, що держінститути неефективні (це спадкове), вони ще й у приватній власності. З країною сталася класична "tragedy of commons" - і група "хижаків" викачує за допомогою цих інститутів всі можливі ресурси.\nЯкщо це не змінити, нас чекає колапс. Це станеться одразу після того, як витрати на таке викачування перевищать вартість ресурсів, яких викачують.\nТому головна задача (окрім спротиву відвертій інформ- та економ- експансії наших братів зі сходу, звичайно) - це не виграти наступні вибори - ні. Це занадто дрібно.\nГоловна задача -\n3. створення суспільних структур, які в необхідний момент (падіння діючої системи) повністю - я підкреслюю: повністю - замінять собою поточні інститути влади.\nТреба створити альтернативну інфраструктуру, яка б перебрала б на себе більшість функцій держави, але при цьому була в десятки разів меншою (розшифровка буде пізніше).\nТому що чинна система - не реформується в принципі. Єдине, що з нею можна зробити - замінити повністю. Не опір (це тактичне завдання, так само як і вибори), а альтернативна система.\nЗавдання майже епічне по складності, і настільки ж цікаве. Однак, у нас є значна перевага: нам не шкода діючої системи - нас ніщо до неї не прив’язує.\nВикладене вище - нарис і план. Детальніше будемо розглядати далі. Все тільки починається.\nПро позитив у негативі, або для чого Україні "Чорний вівторок" (про паралельне суспільство)\nЩодо проектів будь-кого\nПосилання Опубліковано Микола Стригунов 7 Жовтень, 2020 - 20:15\nЩодо проектів будь-кого масштабу - життя довело, що, принаймні на жовтень 2020 року, це помилка, так вважати. Ще потрібно на порядок збільшити нашу дієвість, аби нам були під силу хоч якійсь, не дуже дрібні, проекти.


Співробітники Служби безпеки України викрили низку фінансових оборудок з державними коштами, організованих посадовцями у районі проведення антитерористичної операції.\nПосадовці Новоайдарської селищної ради завищили кошторисну документацію на капітальний ремонт дорожнього покриття у населеному пункті. Внаслідок оборудки державі було завдано шкоди на більше ніж один мільйон гривень. Відкрито кримінальне провадження ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України.\nУ Старобільську керівництво одного з технікумів "заробило" на демонтажі науково-виробничої будівлі. Під час списання та реалізації будівельних матеріалів службовці привласнили мільйон гривень. Кримінальне провадження відкрито за ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.


, а, с., зневажл.\nСпосіб думок і дій, власт. лівакові (у 1 знач.)\n– Ви теж не лізьте в кишеню за словом. Не лізьте... А з іншого боку – остерігайтесь лівацтва. Знаєте – буває заносить, заносить... хочеться покрасуватися фразою, ерудицією, незвичайною думкою!\nВін знав, що за ним стежать, він сміявся з них, залишаючись наодинці з Кітті, сміявся з їхньої наївної віри в те, що назовні, в його поведінці, в зустрічах, у словах, які він кидає ненароком, якось проявляться сліди його лівацтва