Leksykolohija - výpisky v sešitě\nПитання 1: Предмет і завдання лексикології\nНаша мова складається зі слів. Мовні звуки завжди реалізуються лише у слові. Такі елементи як префікс, корінь, суфікс, закінчення можуть існувати теж тільки у слові. Зі слів складаються речення, якими людина передає свої думки. Усі слова, що вживаються в якійсь мові, становлять її лексику, її словниковий склад. Проте це не механічна множина, не набір слів, а упорядкована за певними закономірностями лексико-семантична система, елементи якої розрізняються за сферами вживання й пов'язані з різними типами значень. Порівняно з іншими рівнями мови, лексична система визначається більшою динамічністю (tzn. mění se rychleji než kupř. morfologie či fonetika). Розділ мовознавчої науки, в якому вивчається слово як основна одиниця мови та її словниковий склад, називається лексикологією. Залежно від плану дослідження, лексикологія поділяється на описову та історичну. Описова пов‘язана із проблемами функціонування словникового складу на сучасному етапі існування мови. Зокрема це дослідження семантики слова, полісемії, омонімії, синонімії, лексико-семантичних груп та полів лексичної сполучуваності, стилістичної диференціації лексики, емоційно-експресивних характеристик, художнього використання семантики слів. Історична лексикологія вивчає основні напрями формування словникового складу, розвиток значень слів від початків до сьогодні, вплив на цей процес мовних і позамовних факторів запозичення з інших мов. Історична лексикологія тісно межує з етимологією – розділом мовознавства, який вивчає походження та минулі етапи розвитку слів і морфем. У цілому лексика пов'язана також із семасіологією, яка вивчає семантику (морфем, слів, речень та мовних утворень, які виходять за межи речення); ономатологією (власні назви); фразеологією (досліджує стійкі словосполучення); лексикографією (учення про укладання різних типів словників: тлумачний, зворотний, етимологічний, перекладний, історичний словники).\nПитання 2: Слово як основна функціонально-структурна одиниця мови\nСлово – найменша самостійна і вільно відтворювана у мовленні значеннєва одиниця, яка співвідноситься з окремим елементом дійсності й називає його.\nСлово має фонетичну форму – звукову оболонку, а також лексичне і граматичне значення. Важливою особливістю слова як значеннєвої одиниці є те, що воно не називає заново кожний предмет, а узагальнює. Отже, слово співвідноситься з цілим класом явищ (предметів). На основі цього узагальнення – усвідомленості людини, утворюються поняття, і як категорія мислення матеріалізуються у слові. Як і в будь-якій іншій мові, в українській щодо значення слова не однакові, їх можна поділити на дві великі групи: слова самостійні і службові (або несамостійні). До самостійних належать слова, які означають назви предметів, речей, якості, кількості, дії, стану, ознак дії (молодий, десять, носити, гарно, сьогодні). Найголовнішою ознакою самостійних слів є номінативна функція – вони обов’язково називають поняття.\nСлужбові слова ні яких назв не означають, а тільки виражають різні відношення між словами в реченнях та словосполученнях. До службових слів належать прийменники, сполучники, частки.\nУ мові існує невелика група слів, яка не виконує жодної із зазначених функцій, а лише виявляє почуття людей – вигуки.\nНайбільша частина лексики – самостійні слова, бо вони пов’язані з реально-існуючими предметами. Відображення у слові якогось звука є внутрішнім змістом цього слова (його семантикою). Крім лексичних словам властиві граматичні значення, що виражають віднесеність слова до певної частини мови. Крім названих особливостей, слову властиві відокремлена оформленість і структурна цілісність.\nПитання 3: Багатозначність слів. Пряме й преносне значення слова.\nКожне слово, вжите в певному зв’язку з іншими словами, має звичайно тільки якесь одне значення (Хворий готовий до операції. Війська провели бойову операцію.) У різних словосполученнях слово може набувати різних значень, часто дуже далеких одне від одного. Однак усі ці значення для даного слова є стійкими, закріпленими за мовним контекстом. Властивість слова вживатися у різних значеннях називається багатозначністю або полісемією. Поєднання лексико-семантичних варіантів багатозначного слова базується на ієрархічних відношеннях. Це виявляється в тому, що вирізняється головне (основне) і вторинне (похідне) значення. Для прикметника „зелений“ головне значення – один із кольорів спектра (середній між жовтим і синім). Втрачаючи функцію кольору, слово набуває похідних значень: „недозрілий“ (зелені сливи), характеристика віку людини (зелений = молодий), оцінка суспільно-політичної ініціативи (рух зелених). Необхідною умовою для реалізації значень є мінімальний контекст. Переносні значення семантично пов’язані з основним і групуються навколо нього. Так утворюється ряд значень. Буває і так, що мова взагалі втрачає первинне значення слова й залишається тільки вторинне. Стіл: перше значення – місце (постіл, стелити), друге – місце для сидіння (стілець), третє – місце, за яким сидять. Похідне значення у сучасній мові стало основним. На основі полісемії виникло явище метафоричного вживання слів. Метафора – це перенесення назви з одних предметів, явищ, властивостей на інші на основі подібності їх ознак або схожості вражень від них (дощ іде). Як правило, це перенесення закріплюється і постійно відтворюється у певних контекстах (дерев’яний стіл, дерев’яне обличчя (без виразу), дерев’яний голос (скрипливий), дерев’яна усмішка).\nТипові різновиди метафоричних перенесень:\nтварина → людина (сова; працювати як мурашка (mravenec); – Орел, а не козак! – сказав старий.),\nрослина → людина,\nнежива природа → людина (Я не можу ставати машиною і знищити в собі всі думки! Ти ж знаєш, яка в душі моїй буря!),\nвластивості предметів, речовин → людина,\nживі істоти → нежива природа,\nміфічні істоти → людина,\nпросторові характеристики → часові характеристики (Днів коротких не стає.).\nКришталь співає від кожного дотику. Ціла зграя людей увійшла до хати. Життя йде, шуміть і грає.\nНайчастіше метафора вживається в художній літературі, іноді назва одного предмета, явища переноситься на інший, який межує з ним (ознака сумісності). Таке явище називається метонімією (Він читав Гашека.). В основі метонімії лежить реальний зв’язок між предметами, а в основі метафори тільки схожість. Існує ще одне переносне значення слова, яке називається синекдохою, коли у значенні цілого предмета виступає його частина (Зелений капелюх ще довго блукав алеями. Він скрізь має руки.). Найчастіше вживаними є метафора й метонімія.\nПриклад багатозначності (полісемії):\n1. Земля перебуває у постійному русі навколо Сонця. (планета)\n2. Буде щастя й життя на землі. (у людей)\n3. Вели мене сюди пригоди давні, коли я плив до вашої землі. (країна, держава)\n4. На десятий день плавання пасажири побачили на обрії землю. (суша)\n5. Для дослідів узяли багато проб землі. (ґрунт)\n6. Усі свої землі вони засіяли пшеницею. (поля)\n7. Вітер нахиляв дерева низько до самої землі. (до долу, до низу)\n8. Земля – багатство, власність.\nПитання 4: Омонімія\nОмоніми – це слова, які однаково звучать, але мають різне значення. Від полісемії омонімія відрізняється тим, що значення багатозначного слова пов’язані між собою спільним поняттям, проте значення омонімів переважно ніяк між собою не пов’язані.\nЗа походженням омоніми поділяються на такі групи:\nті, які виникли в наслідок збігу різних за походженням слів („пара“ – стан води, двоє людей, півтора години-заняття),\nомоніми, які виникли в наслідок історичних змін у звуковому складі слова („слати“ – постіл х лист, бандероль, телеграму),\nомоніми, які стали наслідком запозичення з інших мов, слів з ідентичним звуковим складом („лава“ – магма, lavička – слово італь. походження),\nомоніми, що виникли у процесі розвитку багатозначності слова через втрату зв’язків між його семантичними значеннями („ручка“ – malá ruka, propiska).\nНазвані слова належать до однієї частини мови і виступають з однаковим звуковим складом у початковій граматичній формі. Це прості або лексичні омоніми. Є багато омонімів, які виникають через збіг звукового складу окремих граматичних форм, різних частин мови. Василько ніс відро води. (минулий час від дієслова „нести“) х Ніс у Василька почервонів. („ніс“ – іменник, частина обличчя) Омоніми, в яких збігається звучання різних граматичних форм, називаються омоформами. Зáмок – будова, замóк – на дверях. Такі слова називаються омографами (пишуться однаково, але звучать по-різному). Я побачив сонце. х І здалося мені, чи не сон це. Омофони – слова, які однаково звучать, але по-різному пишуться. Значення омонімів розкривається у контексті. Мені подобається ваша коса. (знаряддя або теж волосся – je třeba většího kontextu) Степ без краю. х Я люблю свою безкраю Вітчизну. (омофони) Дорóга повертала до лісу. х Тут дорогá мені кожна травинка, кожна квіточка. (омографи)\nПитання 5: Синоніми. Структура синонімічного ряду.\nСиноніми – це такі слова, які відрізняються одне від одного звуковим складом, але означають назву одного поняття з різними відтінками значення або з різним стилістичним забарвленням (шлях, дорога, путь, траса, магістраль...).\nСиноніми за своїм спільним значенням об’єднуються в одну групу, яка називається синонімічним рядом. Опорним членом ряду є його домінанта – слово, що найточніше виражає значення всього ряду, найчастіше вживається серед інших, стилістично нейтральне. Слова в ряду мають бути синонімічними не тільки щодо домінанти, але й між собою. Особливо повними є синонімічні ряди на позначення понять „іти, говорити, бути, лаяти, великий, малий, поганий...“. Це слова, які є за етимологією найстаршими.\nЄ різні принципи класифікації синонімів. За найбільш поширеним синоніми поділяються на семантичні, стилістичні й семантико-стилістичні.\nСемантичні позначають один і той же предмет дійсності, але відрізняються логічними ознаками (дорога, наприклад, є меншою й ширшою, ніж шлях; відомий – видатний – славутний – význam se stupňuje).\nСтилістичні синоніми відрізняються емоційно-експресивними оцінками і вживаються в різних стилях (бути неуважним х ловити ґави).\nШирші ряди складаються із семантико-стилістичних синонімів, які поєднують у собі дві попередні ознаки.\nБути: У нього є гроші. У нього водяться гроші. У нього не виводяться гроші. (=Він постійно не має грошей.\nУсі названі синоніми називаються лексичними. На відміну від лексичних (загально-мовних), контекстуальні синоніми виявляються тільки в межах окремого контексту або ситуації (Ліс оточував їх холодний, сумний, мовчазний.). Дуже часто синоніми виникають через те, що до слова відомого у мові давно в певних стилях (публіцистичному, наприклад) починає використовуватися рівнозначне іншомовне (оплески – аплодисменти, життєпис – біографія, вивіз – експорт, ввіз – імпорт). Такі пари слів, тотожні за лексичним значенням, розрізняються лише стилістичними функціями. Їх називають абсолютними синонімами. Джерелом синонімів може бути й діалект (ледар = ледацюга = нероба, у діалектах: лайдак, лотр). До синонімічного ряду можуть входити і фразеологічні одиниці (ніяка людина – ні те ні це – ні риба ні м’ясо – ні пава ні ворона; тісно = голці ніде впасти – яблуку ніде впасти). Існують ще й граматичні синоніми: морфологічні: сніг лежить/сніги лежать, Як Ви себе почуваєте? / Як ми себе почуваємо? Люди заповнили зал. / Зал заповнився людьми. Подавши гудок, корабель відійшов. / Після того, як корабель подав гудок, він відійшов. Синонімічні відношення можуть існувати й між власними назвами (Еверест = Чомолонґма – стилістичні або абсолютні синоніми). Уміле користування синонімами допомагає вибрати із синонімічного ряду слово, яке найточніше передає думку або почуття й дає змогу уникати частого повторення однакових слів. Багатство синоніміки свідчить про високий ступінь розвитку мови.\nЇсти – поїдати – ковтати (polykat) – глипати (občerstvit) – жувати – молотити – наминати (hodně jíst) – живитися – споживати – підкріплюватися (trochu pojíst) – трощити (cpát se) – харчуватися – уживати;\nспоглядати – дивитися – блимати (mrkat) – спостерігати – глядіти – зоріти – видивлятися – наглядати;\nпростувати (jít přímo) – чимчикувати – іти – марширувати – тупцяти (přešlapovat) – пливти – теліпатися – прямувати – тарабанитися – крокувати – ступати – топати – мандрувати.\nПитання 6: Антоніми\nАнтоніми – слова з протилежним значенням (мир – війна, тепло – холод, говорити – мовчати). Антонімічні пари об’єднують слова, якщо вони мають яку-небудь лексичну спільність (чорний х білий – семантичною спільністю є назва кольору, верх х низ – простір, іти х стати – рух). Антоніми можуть бути виражені:\n1. іменниками: праця – відпочинок, молодість – старість;\n2. прикметниками: хворий – здоровий, легкий – важкий;\n3. займенниками: всякий – жодний (ніякий), усі – ніхто;\n4. дієсловами: хвалити – лаяти (карати), працювати – байдикувати (ледарювати);\n5. прислівниками: вперед – назад, високо – низько;\n6. прийменниками (у сполученні із повнозначними словами): над, під, до, з, від.\nОсоблива роль у творенні антонімів належить префіксам: без-, проти-, анти-, а-, від-, ви-, роз-, над-, де-, дис-,... Пр.: народний – антинародний, запальний – протизапальний, логічний – алогічний, мобілізувати – демобілізувати, пропорція – диспропорція, зацвісти – відцвісти, зачепити – відчепити, помірний – надмірний, привчити – відучити, навантажити – вивантажити, прилітати – відлітати, вбігати – вибігати, вийти – увійти, збігатися – розбігатися, підводний – надводний.\nІнколи антоніми утворюються за допомогою заперечної частки „не“ (неживий, незалежний, незмінний). Але не у всіх випадках заперечення виражає повну протилежність (глибокий – неглибокий, краще – мілкий; невеликий – краще малий).\nПароніми – це слова подібні між собою звучанням і частковим збігом морфемного складу (континент х контингент). Морфеми можуть розрізнятися лише окремими голосними чи приголосними (плюш = plyš х плющ = břečťan, кампанія х компанія). Часто значення паронімів диференціюється за допомогою суфіксів чи префіксів (людський х людяний = humánní, освітлювати х висвітлювати, нагода х пригода). Паронімічні назви можуть належати до однієї семантичної групи (квартира – квартирка = okénko). За ступенем звукового зближення морфемного складу розрізняють максимальні (роман х романс) й мінімальні (стан х становище) пароніми. Пароніми найчастіше використовуються у художній літературі, особливо поезії, дуже широко теж у народній творчості (як овечка не скаже ні словечка = jít jak hloupá ovce za někým).\nПитання 7: Лексика української мови з погляду її походження. Власне українська лексика.\nЛексична система сучасної української мови склалася поступово, в ході історичного розвитку. Вона належить до східнослов’янської мовної групи, яка має спільні глибинні корені з південно- та західнослов’янськими мовами. Становлення її лексичного фонду відбувалося у такій хронологічній послідовності:\nіндоєвропейський лексичний фонд → праслов’янський (спільнослов’янський) л. ф. → давньоруський (спільносхіднослов’янський) л. ф. → власне український л. ф. (доісторичний період = до 8. ст. = do písemnictví)\nСемантичні групи слів в індоєвропейській лексичній спадщині зосереджені навколо тріади всесвіт – людина – всесвіт. Індоєвропейський період – найпримітивніший → об’єктивні назви: всесвіт (дощ, вітер, дим...), потім людина (брат...).: Найважливіші з цих груп:\nназви предметів та явищ оточуючого середовища (астрономічні поняття, водні простори, уся природа – земля, сонце, небо, сніг, море,...);\nназви рослин та їх частин (дерево, дуб, липа,...);\nназви тварин, риб, птахів і комах (хрущі, муха, вівця, журавель,...);\nназви спорідненості та свояцтва (мати, син, брат...);\nназви органів і частин людського тіла (голова, рука, зуб,...);\nназви житла та його частин, знаряддя праці, продуктів харчування (двір, м’ясо, мед, путь,...);\nназви дій, станів, життєвих процесів (жити, іти, стояти, пити,...);\nназви якостей (малий, довгий,...).\nУ праслов’янський період (від 3-2-ого ст. до нашої ери до середини 6-ого ст. нашої ери) фіксуються ті самі тематичні групи, які збільшуються в основному за рахунок словотворення. Розширюється кількість назв предметів побуту, понять простору й часу, знарядь праці, особливо абстрактних понять духовного світу, естетичних оцінок (гнів, гріх, душа, честь, мета, правда, плем’я, чоло).\nВід давньоруської писемної літературної мови українська мова успадкувала слова, які існують тільки в східнослов’янських мовах (сім’я, сьогодні, кілька, собака, хороший, гречка, смородина (rybíz), сорок, дев’яносто,...).\nСловниковий склад української мови продовжував формуватися й у пізніші часи; тому вона має і власне українські лексеми (бублик (preclík), галушка, дружина (manželka), ласощі (sladkosti), розкішний, ластовиння (pihy), макітра (velká nádoba; palice, makovice, kebule), линути (rush, flow), марно, багаття (velký oheň, vatra), кремезний (statný, silný),...)\nФонетичні ознаки власне українських слів:\n- чергування о/і, е/і: у відкритих складах ми маємо „о” або „е” і в закритих – „і”, напр.: село – сільський, дім – дому\n- після шиплячих (ж, ш, ч, щ) та йота (й) звук /е/ переходить в /о/, напр.: шість – без шести – шостий, його, щока\n- специфічним для української мови є множинні назви із суфіксом –ощі, напр.: гордощі, радощі, хитрощі, заздрощі, труднощі, солодощі, ласощі\n- багато українських прізвищ – патронімічні назви на –енко (син або помічник того, хто позначений твірною основою), напр.: Коваленко (kovář), Гончаренко (hrnčíř), Бондаренко (bednář); якщо це чоловіче прізвище, тоді воно відмінюється, а якщо це жіноче – ні\n- прізвища спочатку могли означати вказувати на якусь рису зовнішності або характеру (Безбородько, Білоус, Довгань, Довгань, Мовчань, Стогній, Шуміло, Лисий, Безух, Криворучко, Щербань,...); більшість прізвищ того типу походить із Запорізької Січі, де офіційно реєстрували велике число козаків; новоприбулі повинні були взяти нове прізвисько, під яким його записували до козацьких реєстрів; ця група козаками утворених дотепних (vtipný) прізвищ не має аналогії в антропонімії слов’янських мов, напр.: Затуливітер, Непийвода, Непийпива, Задерихвіст, Паливода, Недайкаша, Роздайбіда,...\n- властивими українській мові є назви жіночих осіб молодого віку на –івна; дочка того, хто позначений твірною основою (slovotvorný základ), напр.: суддя – суддівна, цар – царівна, коваль – ковалівна,...\n- до специфічних назв належать також найменування недорослих істот, напр.: левеня (lvíče), вовченя (ovečka), голубеня (holoubě),...\nПитання 8: Запозичення зі слов’янських мов. Старослов’янізми в українській мові\nМожна розрізнити запозичення зі старослов’янські, польські, чеські й російські.\nУ часи Київської Русі старослов’янська мова стала поширюватися з 10-ого ст. як засіб освіти, науки й культури. Саме через нею до української мови ввійшли професійні та філософські поняття, антропоніми грецького, давньоєврейського й латинського походження, конфесійні назви тощо. У словниковому складу кількість старослов’янізмів дуже мала. Їх виділяють за фонетичними або словотвірними ознаками, а саме:\n1. Звукосполучення -ра-, -ла, -ре-, -ле- на противагу повноголосним східнослов’янським -оро-, -оло-, -ере-, -еле-, напр.: брат, глава уряду або розділу, врата храму,...\n2. Ра- на початку слова, напр.: раб\n3. Сполучення -дж-, напр.: вождь (vůdce), нужда (nouze, bída), страждати (strádat),...\n4. Початковий йот, напр.: єдиний, єдність, юродивий (pomatený),...\n5. Суфікси -тель-, -ств-, -знь-, -ин-, напр.: учитель, приязнь (přízeň), боязнь (bázeň), братство (bratrstvo), гординя (zast. arogantnost), господиня, богиня,...\n6. -ущ-, -ящ-, напр.: сущий (zast. суща правда = ryzí pravda), грядущий (kniž. příští, budoucí), путящий (dobrý, schopný, kloudný, pořádný),...\n7. складні слова з першим компонентом благо-, добро-, веле-, напр.: благодать (milost, blaženost), велемовний, благородний, добродій (pán, uctivé oslovení),...\nУживання старослов’янізмів надає мові піднесеного звучання та урочистості (slavnostního nádechu). Вони можуть також надавати текстові гумористичного або сатиричного звучання.\nНапр.: мешкати, квапитися, посполитий (zast. prostý, obecný), вирок, брунатний, кепський, підлога,...\nЧерез польську мову до української ввійшли і чеські лексеми, напр.: брама (brána), влада, власний, ганьба, гасло (heslo), замок, праця, смутний, чекати, табір (tábor), вагатися (váhat),...\nЗапозичення з російської:\nВони належать до найпізніших запозичень, напр.: завод, указ, декабрист,... Шляхом калькування прийшли слова вогнегасник (hasicí přístroj), гучномовець (amplion), відмінник (jedničkář).\nПитання 9: Неслов’янські мовні запозичення в українській мові\nВони потрапляли до української мови в різні історичні періоди. В першу чергу з’являються лексичні грецизми й латинізми, які є переважно антропонімами, як вимога часу, після прийняття християнства, напр.: Анатолій, Андрій (= мужній), Артем (= світлий, бездоганно здоровий), Зоя (= життя). Окрема група грецизмів пов’язана з конфесійними поняттями, напр.: ангел, апостол, Біблія, монах (mnich), монастир (kláter),...\nЛатинська мова була в середньовічній Європі мовою науки, освіти, юриспруденції до початку реформації, коли починають функціонувати живі народні мови. Завдяки безпосереднім контактам із європейськими країнами латинська мова використовується спочатку в канцеляріях, а потім в освітніх закладах.\nсуспільно-політична лексика: оратор (řečník), статут, адміністрація,...\nюридична термінологія: адвокат, нотаріус, прокурор, юрист,...\nмедична термінологія: ангіна, імунітет, інстинкт, аспірин,...\nматематична термінологія: лінія,...\nмовознавча термінологія: асиміляція, інфінітив, префікс, суфікс,...\nтермінологія освіти: студент, факультет, ректор, декан, абітурієнт, лектор, екзамен,...\nімена: Валентин, Віктор, Віталій, Павло,...\nНімецькі запозичення потрапили в українську мову через польське й чеське посередництво або безпосередньо. В основному це позначення техніки й будівництва, військової справи, друкарства, торгівлі та фінансів.\nФранцузькі запозичення служать здебільшого позначенню суспільно-політичних та мистецьких понять, військової лексики, назв одягів, тканин, предметів побуту тощо.\nІталійські запозичення це, передусім, музичні терміни.\nАнглійські запозичення: мореплавство, військова справа, спорт, економіка та фінанси.\nТюркізми: назви предметів побуту, продуктів, харчування, одягу й взуття.\nНапр.: сюжет (FR), майстер (NĚM), вуаль (FR), алегро (IT), трамвай (ANGL), клуб (ANGL), ізюм (TUR rozinky), солдат (NĚM), верстат (NĚM), шосе (FR dlážděná cesta), маскарад (FR), дует (IT), пюре (FR), одеколон (FR), шприц (NĚM injekční stříkačka), арія (IT), халва (TUR), сопрано (IT), бутерброд (NĚM), футбол (ANGL), хокей (ANGL), ландшафт (NĚM krajina), пальто (FR), соната (IT), смокінг (ANGL), пудинг (ANGL), старт (ANGL), фініш (ANGL), каблук (TUR podpatek), браслет (FR náramek), пластир (NĚM náplast), бокс (ANGL), пюпітр (FR stojan), чемпіон (ANGL), жокей (ANGL), яхта (ANGL), бухгалтер (NĚM), суфлер (FR) тощо.\nПитання 10: Лексика української мови з погляду її вживання. Термінологічна і професійна лексика\nЗа сферами вживання лексика української мови поділяється на загально вживану та спеціальну. Першу можна ще назвати загальнонародною. Сюди належать слова, які використовують усі носії мови. Це предмети побуту, явища природи, назви людей, тварин, рослин, дій, станів, часових, просторових і морально-етичних понять. Ця числено велика група завжди відкрита для доповнення за рахунок підвищення рівня освіти її носіїв, популяризації наукових видань (напр., комп’ютер).\nНа відміну від загально вживаної спеціальна лексика використовується:\nу різних сферах професійної діяльності;\nв окремих діалектних ареалах поширення української мови;\nу мовленні різних із соціальної точки зору людей.\nЯкщо загальна лексика – ядро словникового складу, то спеціальна – її периферія.\nТермінологічна та професійна лексика\nТермін – це слово або словосполучення, що позначає поняття спеціальної галузі знання або діяльності (напр.: фонема, лексема, морфема, категорія, евфонія,...). Терміни, що позначають поняття окремих конкретних галузей об’єднуються у спеціальній термінологічній системі. Так можна говорити про медичну, філософську, спортивну термінологію. Але існує ряд спільних ознак, які визначають суть будь-якого терміна: системність, наявність визначення, однозначність, відсутність експресивних значень, стилістична нейтральність.\nЯк непоширене явище існують синонімічні терміни, напр.: флексія = закінчення, дефініція = визначення, алфавіт = абетка (перші – запозичені, другі – питомі).\nПри становленні системи розрізняють два процеси:\n- термінологізацію: в її результаті формуються терміни, що належать до відповідних систем, напр. вершина > вершина трикутника;\n- детермінологізацію: зворотний процес, коли термін стає загально вживаним словом, напр.: казуїстика (юридичний термін = výklad práva pro konkrétní případ, філософський термін = моральні труднощі, теологічний термін = міра гріха; нині це слово також означає вміння говорити, вміння вправно захищати сумнівні або фальшиві думки положення = umění obratně obhajovat pochybné či nepravdivé myšlenky a stanoviska)\nВласне професійна лексика – слова вживані групами осіб на позначення предметів і понять, які безпосередньо пов’язані з їх професійною діяльністю або родом занять, напр.: пломба, скальпель, мікроскоп тощо.\nПитання 11: Жаргонна й арготична лексика. Діалектна лексика\nЦе лексика обмеженого вживання, але одна група відрізняється від іншої.\nЖаргонізми – слова вживані у мовленні групами людей, об’єднаних спільністю інтересів, занять, професійною діяльністю, соціальним станом, напр., студентська мова: у мене три хвости = я не склав 3 іспити, плавав = не знав, шпора = tahák тощо.\nАрготизми – лексика мовлення людей, які свідомо прагнуть зробити свою мову незрозумілою для інших (напр. серед в’язнів). Відповідно вживаються спеціально створені чи деформовані слова, які мають прямі відповідники в загальній лексиці.\nДо неї належать слова, уживання яких властиве територіальним діалектам української мови. До сих діалектів уходять вужчі одиниці, говори та говірки (напр., північноукраїнський діалект, поліський (менший), західноукраїнський діалект тощо).\nДіалектна лексика включає назви предметів домашнього побуту, рослинного та тваринного світу, понять із народних звичаїв та обрядів.\nТипи лексичних діалектизмів:\nвласне лексичні, які збігаються за значенням із нормативними, напр.: відрізаний ножем шматок хліба – скибка хліба, у діалектах – грінка, обертень,...;\nетнографічні – це назви предметів і явищ, які поширені лише у певній місцевості, напр.: дримба – народний інструмент, колиба – місце, де сплять пастухи, обора – місце для доїння худоби, ґражда – будівля для худоби на негоду (špatné počasí, nečas);\nлексико-семантичні – це слова, які мають однакове звучання із загально вживаним, проте інше значення (=омоніми), напр.: губа = вуста, у діалектах – гриб), хвиля = vlna, у діалектах гарна погода.\nПитання 12: Лексика української мови з погляду активного й пасивного вживання\nОскільки словниковий склад мови – відкрита, динамічна система, то на нею впливають два основних процеси:\nпоява нових лексем;\nвіддалення застарілих слів на периферію лексичного складу.\nЗ точки зору вживання лексики виділяємо активну й пасивну.\nАктивна лексика – це всі слова, які щоденно вживаються в різних її формах і стилях. Отже, це не тільки загально вживані слова, а й терміни та професіоналізми. Обсяг активного словника окремої людини залежить від рівня її освіти та духовної культури.\nПасивна лексика позначає рідкісні реалії та імена. Сюди належать також історизми та архаїзми.\nІсторизми – це слова на позначення предметів, понять і явищ, які вийшли з ужитку. Насамперед, це слова пов’язані із Запорізькою Січчю (полковий писар, побережне, колодне – плата, від колоди меду, булава – знак гетьманської влади).\nУ тих випадках, коли предмети чи явища зберігаються, існують, а їх назви заміняються іншими, то первісна (первісна = původní x первинна = prvotní) назва переходить до архаїзмів, напр.: десниця (pravačka), шувиця (levačka), велій = великий, піїт = поет тощо.\nУ мові також існує потреба в нових словах (неологізмах), зумовлена соціальними та політичними змінами суспільства, але неологізмами ці слова є тільки до того часу, поки не стають загально вживаними. Уперше, значна кількість нових слів була зафіксована періодикою кінця дев’ятнадцятого початку двадцятого століття (читач, перекладач, дослідник, властивість, незалежність). Через стадію неологізмів перейшла у двадцятих роках двадцятого століття група понять із науки, культури, мистецтва (кіносценарій, аспірантура, програма, тролейбус, оператор,...).\nКрім загально мовних є авторські неологізми (оказіоналізми), які існують тільки у художній літературі й не стають загально вживаними (стрункодівчина, русодівчина, теплодівчина... М. Семенко).\nПитання 13: Стилістична диференціація лексики\nСлово може не тільки називати предмет, дію, ознаку, але й оцінювати їх. Говорити про позитивне або негативне ставлення з боку мовця. Тому крім номінативної, слова мають оцінно-експресивну функцію. Уся сукупність слів розділяється між функціональними стилями української мови. Частина слів утворює так звану міжстильову лексику, стилістично нейтральну. Це найбільша група в українській мові. Загально вживана лексика, куди входить назви рослин, тварин, явищ природи, професій, побутових понять, дій, процесів, станів,... Ця лексика зрозуміла кожному носієві мови.\nСтилістично забарвлена лексика розподіляється між розмовно-побутовим та публіцистичним стилями.\nРозмовно-побутовий стиль – йому властива невимушеність (спонтанність) без попередньої підготовки. Тут уживаються слова з виразними позитивними чи негативними значеннями, а також розмовні варіанти літературних лексем. Саме тут найбільша кількість демінутивів (малий – маленький, малюсінький, манюній). До цього стилю належать стилістично знижені, просторічні слова (діляга – podnikavec, podvodník, вискочка – povýšenec, zbohatlík, хапуга – chamtivec, недоучка – nevzdělanec, hlupák, primitiv).\nОфіційно-діловий стиль – точний, конкретний. Тут неприпусні експресивні відтінки, слова вживаються тільки в прямому значенні, терміни уніфіковані та стандартні. Це слова законів, установ (instituce), договорів (smlouva), угод (dohoda), дипломатичних нот, актів, наказів (příkazů), довідок (informace, potvrzení), посвідчень (osvědčení, atest), напр.: ратифікація, адвокат, посол, рішення,...\nПубліцистичний стиль розрахований на вплив. Тому тексти політично гострі, ідеологічно спрямовані. Лексика тут дуже різноманітна, вживаються мовні штампи (ustálené výrazy) та кліше, фразеологічні одиниці. Усе це добирається відповідно до авторської позиції (гуманізм, ідеал, ідея, загарбник – okupant, самовідданість – obětavost, пожертва – dar,...).\nНауковий стиль виконує інформативну функцію, тому основою тут є різногалузева термінологія, а також загальнонаукова абстрактна лексика (система, типологія, причина, наслідок,...).\nПитання 14: Фразеологія. Класифікація фразеологічних одиниць\nПредмет фразеології – дослідження природи, ознак, джерел, походження фразеологізмів та їх функціонування у мовленні.\nФразеологізм – єдиний вислів, семантично зв’язане словосполучення, неподільне на окремі частини без втрати його значення, напр.: закохатися по самі вуха – фразеологічна одиниця (ФО). Значення ФО не може тлумачитися на основі значень окремих слів, напр.: стояти над душею – nehnout se od někoho na krok, припасти до душі = líbit se,...\nКласифікація за семантичною злитістю компонентів:\nФразеологічні зрощення – неподільна цілісність, значення якої зовсім непов’язане зі значенням компонентів, напр.: з’їсти собаку на чомусь = дуже досвідчена (zkušená, znalá) людина, править теревені = žvanit,…\nФразеологічні єдності неподільні вислови, загальне значення яких зв’язане зі складовими частинами; це переважно ідіоми, образні переосмислення, напр.: вона пече раки = вона соромиться, і тому почервоніла ні світ, ні зоря = дуже рано, коли ще темно,...\nФразеологічні сполучення стійкі звороти, характерні певною самостійністю компонентів, напр. брати участь, здобути перемогу, делікатне питання, важка вода,...\nФразеологічні вислови – стійкі звороти, які семантично не діляться і складаються зі слів із вільним значенням, проте в мовленні відтворюються як сталі мовні одиниці\nФразеологічні вислови комунікативного типу (речення) – це мовні прислів’я, приказки, крилаті вислови, народні порівняння тощо, напр.: бідний, як церковна миша, на словах медок,...\nФразеологічні вислови номінативного типу – це мовні кліше, виражені переважно простим словосполученням, напр.: пленарне засідання, ринкові відносини, охорона здоров’я, золоті руки, трудові успіхи, чорне золото,...\nКласифікація за походженням (етимологією):\nСталі вислови з народної мови (побутового народного мовлення, анекдотів, жартів тощо), напр.: рука руку миє, як горохом об стіну, обоє рябоє,…\nПрофесіоналізми, що набули метафоричного вжитку, напр.: лити воду на млин, закласти фундамент, відігравати роль,…\nПереклади з інших мов або запозичення фразеологізмів без перекладу, напр.: ставити крапку над і, дивитися крізь пальці, contra spem spero,…\nВислови з античної культури, напр.: гордіїв вузол, прокрустове ложе, піррова перемога, авгієві стайні,...\nБіблійні та євангельські вислови, напр.: не одним хлібом живе людина, пісня пісень, лікарю, вилікуй себе самого,...\nВислови відомих людей (афоризми, цитати), напр.: іскра вогню великого, за всіх скажу, за всіх переболію, за вашу і нашу свободу, мертві страму не ймуть, нове життя нового прагне слова,...\nКласифікація фразеологізмів із стилістичного погляду:\nРозмовно-побутові (переважно в усному мовленні та художній літературі): вродися та й вдайся, казці кінець – ділу вінець, як тіло без душі, іти світ за очі, мороз пройшов поза шкірою, той все у ліс дивиться,...\nНароднопоетичні: при битій дорозі, голубе сивенький, нехай його лихий візьме, хай наші вороги плачуть, не так склалося, як гадалося, будь здорова, як вода, а багата, як земля, а щаслива, як весна,...\nЄ й інші класифікації (за різними авторами).\nПитання 15: Лексикографія. Найважливіші типи словників\nЛексикографія (від гр. слів lexikos = словниковий та grapho = пишу) – це розділ мовознавства, який займається збиранням і описом словникового складу та укладанням словників. Як науково-прикладний розділ лексикографія тісно пов’язана з усіма іншими розділами, але в першу чергу із лексикологією.\nЩоб добре володіти мовою, потрібно насамперед правильно вживати слова і знати їх найтонші відтінки, а також мати великий словниковий запас. При вивченні лексики велике значення мають словники, які сприяють нормалізації мови.\nЗалежно від лексичного матеріалу та способу його опрацювання й призначення словники поділяють на енциклопедичні й загальномовні (лінгвістичні). В усіх словниках слова, звичайно, розташовані за алфавітом.\nВ енциклопедичних словниках пояснюється не значення слів, а зміст і характер предметів та різних явищ; тут міститься багато довідкового матеріалу, часто ілюстрованого. Прикладами таких словників можуть служити „Енциклопедія українознавства” у 3-х томах (К., 1994-1995), а також „Українська мова. Енциклопедія” (К., 2000).\nПредметом пояснення в лінгвістичних словниках є слово як одиниця мови. Оскільки слово може пояснюватися з різних поглядів, розрізняють різні типи лінгвістичних словників. У першу чергу вони поділяються на перекладні та одномовні.\nУ перекладних словниках подаються переклади слів та фразеологізмів з однієї мови іншою. Найбільш поширені двомовні перекладні словники (українсько-чеський, українсько-англійський, французько-український та ін.), проте є і багатомовні. У перекладних словниках подаються не тільки значення слів. У першу чергу тут враховано особливості функціонування слів у мові, фіксуються типові приклади їх уживання, у тому числі й у фразеологізмах. Це викликано тим, що в різних мовах похідні значення відповідних слів не збігаються, хоч основне значення їх спільне. Наприклад, в українській мові іменник сон означає не тільки процес і стан спання, але й те, що сниться людині (Я бачив дивний сон. – І. Франко), сновидіння. У чеській мові у першому значенні вживається слово spánek, а в другому – тільки sen. Слід також зважати на те, що в перекладних словниках часто не збігаються також значення омонімів і іншою мовою це передається кількома відповідниками. Тому при користуванні перекладним словником береться не будь-який відповідник, а той, який у кожному конкретному випадку передає семантику слова.\nІснує багато типів одномовних словників: тлумачні, орфографічні та орфоепічні, історичні, етимологічні, термінологічні, діалектні, міжмовних зв’язків (синонімів, антонімів, омонімів, паронімів), словники мови окремих письменників, фразеологічні та інші.\nУ тлумачному словнику трактується значення слова. Цей словник відображає словниковий склад мови на певному етапі його розвитку. Крім тлумачення значень, стисло подано довідки про правописний характер, граматичні та стилістичні особливості, типові поєднання цього слова з іншими, фразеологічні звороти. Найґрунтовнішим і найкращим тлумачним словником є „Словник української мови” в 11 томах, виданий у 1970-1980 рр., що містить близько 135 000 слів.\nОрфографічний словник є довідником написання слів. Одним із найновіших є „Український орфографічний словник”, виданий колективом Академії наук України НАНУ у 2002 р. (бл. 143 000 слів).\nОрфоепічні словники подають відомості про вимову слів та наголошування їх. Останній „Орфоепічний словник української мови” (1984 р.) містить близько 44 000 слів; у 2003 р. вийшов „Словник наголосів” (понад 20 000 слів). Широко використовуються такі комплексні словники, як „Словник-довідник із правопису та слововживання” (1989 р.) та „Словник труднощів української мови” (цього ж року), у яких пояснені правопис, вимова, відмінювання слів, особливості словотворення та стилістичного вживання. Такі словники допомагають оволодіти мовленням.\nІсторичні словники містять слова і звороти з різних пам’яток попередніх часів із перекладом їх на сучасну мову. Прикладом такого словника служить „Словник староукраїнської мови” (ХІУ – ХУ ст.), почав виходити і словник української мови ХУІІ ст.\nЕтимологічні словники дають характеристику найдавнішого звукового складу слова, тлумачать походження і зміни значень слів на основі зіставлень зі словами спільного кореня інших споріднених мов. В Україні вийшли вже 3 томи „Етимологічного словника української мови” із запланованих 7.\nТермінологічні словники бувають як одномовні, так і двомовні, перекладні. В одномовних термінологічних словниках пояснюється значення термінів із певної галузі знань (біології, фізики, хімії, лінгвістики). У двомовних словниках спеціальні терміни перекладаються з однієї мови на іншу. „Словник лінгвістичних термінів” української мови видано у 1985 р.\nДіалектні словники містять місцеву територіальну лексику, незалежно від її поширення в літературній мові. Як правило, такі словники подаються до записів текстів певних говорів чи говірок.\nЗначними набутками української мови стали:\n- двотомний „Словник синонімів української мови” (1999-2000), що містять понад 9000 синонімічних рядів, де реєстровим словом є домінанта. Кожен синонім супроводжується семантичними граматичними та стилістичними характеристиками;\n- „Словник антонімів української мови” (1999), що містить понад 2200 компонентів антонімічних пар із їх тлумаченням, зразками сполучуваності, ілюстраціями з художніх та наукових текстів, а також однокореневими словами;\n- „Словник паронімів української мови” (1986), де описуються близькі за звучанням, але різні за значенням і написанням слова (обсяг – близько 1000 найбільш уживаних слів);\n- „Фразеологічний словник української мови” у 2-х томах (1999), де пояснено значення фразеологізмів та особливості їх уживання.\nСловники мови окремих авторів (наприклад, „Словник мови Шевченка”, „Словник мови творів Г. Квітку-Основ’яненка”) фіксують слова і звороти з художніх текстів із тими значеннями, в яких вони там використані.\nВажливе місце в українській лексикографії посідають також словники частотні, морфемні, власних імен та прізвищ та інші.\nPozn. Text napsán v LS2003.


Аніматор Сонік на дитячому дні народження в Києві | Діти в місті Україна\nАніматор Сонік на дитячому дні народження в Києві\nСонік Ікс проведе дитяче свято\nАніме-серіал для дітей Сонік Ікс - це найулюбленіший мультфільм всіх хлопчаків! В Києві та Київській області ми можемо організувати дитяче свято з аніматором в образі Соніка Ікс. Буде весело і цікаво! Замовити подібне свято можна на День народження для дівчаток і для хлопчиків. Всі гості будуть задоволені! Дитячий День народження з аніматорами в образі тварин їжачка Соніка і його друзів лисеняти і їжачихи пройде в тематиці аніме-мультфільму. Як і всі герої, ці хлопці б'ються з негативними персонажами, і ось на святі вони теж будуть протистояти злу. Кожен образ продуманий до деталей і підійде на свято в дитячому садку, у вас вдома, у школі, в кафе і в ресторані.\nАніматор Сонік на дитячому святі\nПерсонажі мультфільму «Сонік» чудово підійдуть для хлопців дошкільного віку та школярів. Аніматор Сонік буде веселитися і грати з дітками. У нього є багато цікавого і захоплюючого: аквагрим, мильні бульбашки, повітряні кульки та багато інших фішечок. Саме ми - кращі аніматори покликані подарувати дітям радість і веселощі, розфарбувати дитяче свято яскравими фарбами і стати чарівниками! Вир подій на святі для дітей закрутить всіх і створить абсолютну атмосферу веселощів і радості. Всі програми у нас унікальні. Для кожної дитини ми редагуємо сценарій і доповнюємо його за вашим бажанням найрізноманітнішими фішечками. Наші дитячі аніматори - прекрасні фахівці! Їх досвід роботи, професіоналізм і любов до дітей допомагають нам організовувати захоплюючі та оригінальні свята для дітей. Свято в стилі Сонік Ікс стане яскравим і незабутнім для дівчаток і хлопчиків! День народження дитини пройде незабутньо з аніматором Сонік Ікс і його прекрасними друзями. Діти будуть щасливі!\nУ програмі вечора рухливі ігри, естафети та веселі конкурси. Остаточну вартість озвучить фахівець Квестманіі після уточнення деталей. Вона залежить від тривалості заходу, кількості гостей і замовлених аніматорів. Також, для вас можуть розробити квест програму!\nАніматор Сонік на дитячому дні народження в Києві : 1000 грн


Етико- філософські ідеї Френсіса Бекона | Етика сьогодні\nФренсіс Бекон (1561-1626) – видатний англійський філософ, творець методології дослідницької науки, один з перших філософів Нового часу, та засновник матеріалізму. Він вважав, що такої могутності можна досягти тільки завдяки науково-технічному прогресу. Ця позиція свідчить про незалежність його до нової епохи. Він переймався проблемами моралі.\nЗ початку своєї творчості Бекон виступив проти пануючої на той час схоластичної філософії, і висунув ідею що ґрунтується на дослідницькому пізнанні. Погляди філософа сформулювалися на основі досягнень філософії епохи Відродження.\nНа його думку, основне завдання науки це покора природі, і без цього неможливе удосконалення людського життя. Наука повинна відмовитися від споглядального ставлення до природи і слідувати за нею відповідно її законам, і тільки в цьому випадку її може очікувати успіх. Він виділив в навколишньому світі конкретні явища та явлення, звичайні їх форми знання яких дозволяє нам опанувати ходом процесів та вміти їх контролювати.\nВін підкреслює, що відкриття і знання швидко поширюються та розповсюджуються по всьому світу, це подібно спалахнулому полум’ю запаленому від іншого полум’я.\nТакож цікавою є ідея про тісний зв’язок між свободою культурою та . Він вважав, що людина існує в умовах універсальної детермінованості, але вона не приречена на рабські підпорядкування природі та суспільству.\nНа думку Бекона існують дві істини: божественна, яка дана через одкровення та пізнавання через віру, та природна, яка є область філософських досліджень та постає через почуття.\nФілософія повинна спрямовувати свій погляд на пізнання природи та її законів. Це необхідно для того, щоб вона служила людині, ми здатні через вивчення причин свого існування. Тому всяку пізнання повинне надавати конкретне знання, яке приносить користь людині, і тільки подібне пізнання володіє силою. Таким чином Бекон формує постулати прагматичної філософії.\nМетодом отримання знання є не словесна логіка або слово Христа, а конкретний емпіричний метод індукція. В інтерпретації Бекона індукція не є союзом досвіду і розуму, тому узагальнення фактів це отримання чистих понять , які показували б основні ознаки, зв’язки об’єкти та виключали сторонні ознаки. Індукція призводить до гіпотези, яка відкриває шлях дедукції та експерименту.\nУ рамках своєї етико-філософської концепції Бекон описав основні джерела помилок, яким піддається людина. Він назвав їх ідолами. Щоб подолати ці перешкоди, вчений і філософ повинен постійно пам’ятати про необхідність критичного ставлення до тих знань, що вже є.\nВін виділив їх чотири різновиди: ідоли печери – це індивідуальні особливості людей та їх схильності; ідоли театру які являють собою віру в авторитети, які нерідко перешкоджають звільненню від забобонів і пошуку істинного знання; ідоли роду – вони властиві людині взагалі, як біологічному виду; ідоли площі – означають спілкування між людьми та незрівнянність мови, яка використовується в рамках спілкування.\nБекон писав про благо, природу людини та її смерть, доброту, добродушність , дружбу любов, щастя, виховання, звички та звичаї, манери, заздрість, марнославство, хитрість , тощо. Він є одним із творців концепції природної сутності моралі і вважав волевиявлення людини, яке спрямовує її розум, і призводить у дію афекту.\nФілософ розглядав доброту як турботу про благо людей та їх відповідні діяння. Він вважав, що з усіх достоїнств і чеснот найбільшою є доброта, бо природа її божественна. Без доброти людина лише жалюгідне та шкідливе створіння. Він переконував що, схильність творити добро закладена в людській природі. Головного значення Бекон надавав вихованню доброти та безкорисливості.\nЗапись опубликована 18.09.2016 автором Адміністратор в рубрике Етика та наука с метками Бекон, етика, філософія.\n← Специфіка моралі соціалістичного ладу Етико — філософські ідеї Томаса Гоббса →


Директор підприємства Укроборонпрому попався на розтраті - новини\nПривласнив гроші для ЗСУ: топ-чиновник "Укроборонпрому" попався на мільйонній розтраті\nВійськова прокуратура Сумської гарнізону повідомила про підозру в розтраті з держбюджету майже 1 мільйона гривень керівнику одного з підприємств концерну "Укроборонпром".\nЙдеться про ДП "Державний науково-дослідний інститут хімічних продуктів", інформує прес-служба відомства.\nТак, у лютому 2019-го Міністерство оборони і "Державний НДІ хімічних продуктів" уклали договір на поставку 600 одиниць військових засобів ураження на суму понад 12 млн гривень. Після цього директор держпідприємства уклав договір із керівництвом приватного товариства, яке не могло виготовити та поставити необхідне озброєння.\nУ серпні правоохоронці провели 25 обшуків на підприємствах і військових представництвах, під час яких було вилучено необхідну дозвільну документацію, чорнові записи тощо.\nНаразі тривають подальші слідчі дії. У прокуратурі додали, що санкція ч. 4. ст. 191 ККУ передбачає позбавлення волі на термін від 5 до 8 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.\nРаніше OBOZREVATEL повідомляв, що працівник підприємства "Укроборонпром" передавав секретні дані в Росію.\nДо цього стало відомо, що в Раді хочуть ліквідувати концерн "Укроборонпром".\nУкраїнаБоротьба з корупцією в УкраїніЗбройні сили УкраїниУкроборонпромфотографии


Встановлення батареї сантехніком ᐉ Монтаж батарей Київ\nНеобхідність встановлення батарей опалення – ситуація, з якою рано чи пізно стикаються практично всі. Заміна стояка, необхідність утеплити будинок, прорив опалювальних комунікацій або ремонт у квартирі – все це призводить до необхідності вибрати, купити та встановити нові батареї. Самостійно з цим впоратися дуже складно, особливо якщо немає профільних знань, тому ми пропонуємо скористатися послугами наших сантехніків. Ми проведемо всі роботи зі встановлення батарей опалення у Києві швидко та якісно, допоможемо визначитись з вибором, а також проконсультуємо з приводу експлуатації.\nПроблеми, з якими можна зіткнутися в процесі монтажу\nНапевно сьогодні основною складністю установки радіаторів опалення є естетика. Кожен хоче встановити батареї так, щоб вони віддавали максимум тепла, але не шкодили інтер'єру. Тут важливо правильно співвіднести бажані характеристики при виборі обладнання. Колір, тип матеріалу, система подачі тепла та робочий тиск – все це потрібно ретельно вивчити, перш ніж купувати.\nНаступна складність полягає у необхідності перекривати весь стояк опалення, якщо батареї встановлюються у квартирі багатоповерхового будинку. Тому такі роботи краще виконувати влітку до запуску опалювального сезону, щоб на початок холодів система була повністю готова до експлуатації.\nПри установці деяких батарей може знадобитися послуга зварювальника, наприклад, монтаж чавунних радіаторів. Все це ми враховуємо на етапі розробки проекту та підготовки до робіт.\nСпосіб та місце кріплення - також одна із складностей встановлення батарей. Добре, коли приміщення зовсім порожнє, і монтаж не зашкодить інтер'єру, але найчастіше доводиться встановлювати батареї у квартирах та офісах із готовим оздобленням. Кріплення таких батарей та під'єднання до системи може знаходитися у важкодоступних місцях, а іноді характеристики будівлі не відповідають експлуатаційним вимогам батарей – висота підвіконь, віддалення від підлоги тощо.\nЯкі радіатори ми встановлюємо\nІснує чотири основні типи радіаторів опалення: алюмінієві, чавунні, біметалічні, сталеві.\nАлюмінієві батареї - найпоширеніший різновид завдяки високій теплопровідності металу. Вони легко вписуються практично в будь-який інтер'єр, мають малу вагу, досить прості у встановленні. Варто звернути увагу, що потужність алюмінієвого радіатора залежить від довжини секцій, і це потрібно враховувати при доборі обладнання.\nБіметалічні радіатори – досить ергономічна, але дорога система. Виготовлені з алюмінію та сталі, мають високі теплопровідні характеристики, тривалий термін експлуатації і можуть бути встановлені в приміщеннях практично будь-якої площі та об’єму.\nСталеві радіатори - панель із зварених між собою листків сталі, у проміжках яких знаходиться трубка з теплоносієм. Характеризуються тривалим терміном експлуатації, але схильні до корозії, тому навіть у теплий період року не можна спускати теплоносій.\nЧавунні батареї - звичні для всіх панелі, які встановлені в більшості київських квартир. Чавун відрізняється низькою тепловіддачею та складністю складання. Крім того, чавунні радіатори досить складно вписати в інтер'єр.\nЯкі варіанти підключення виконуються під час встановлення радіаторів опалення\nНаші майстри можуть підключити батареї до системи опалення за допомогою поліпропіленових, металопластикових труб та зварювання металевих.\nПідключення батарей до поліпропіленових труб виконується за допомогою спеціальних кульових кранів. Такі труби можна використовувати як в однотрубних установках, так і двотрубних.\nДля підключення батарей до металопластикових труб зварювання не потрібне. Такі труби витримують значні навантаження, мають великий термін експлуатації, стійкі до корозії та сильних морозів. Велика різноманітність діаметрів дозволяє використовувати металопластикові труби для системи теплої підлоги.\nМеталеві труби частіше використовуються на виробництві, тому що відрізняються високою міцністю, вогнестійкістю та стійкістю до температурних коливань. Також характеризуються гарною теплопровідністю, проте для їх встановлення потрібне зварювання.\nЯкі роботи ми виконуємо під час встановлення батарей опалення\nдемонтаж старих батарей\nмонтаж нових труб\nзбирання монтажного комплекту\nвстановлення нових батарей\nпідключення батарей до системи опалення\nперевірка всієї опалювальної системи на предмет герметичності\nЗ цінами на всі послуги ви можете ознайомитись у таблиці нижче.\nАварійна заміна батарей\nНаш сервіс також надає послуги аварійної заміни батарей. Це необхідно, коли існуюча батарея луснула або протікає. Заміну потрібно зробити якнайшвидше, тому що великий ризик підтоплення квартири гарячою водою.\nПричиною протікань батареї може бути неготовність системи до запуску опалення або термін експлуатації.\nНаша компанія надає послуги з ремонту, встановлення та заміни батарей у всіх районах та мікрорайонах Києва:\nТакож наші сантехніки можуть виїхати до Київської області: Бровари, Буча, Бориспіль, Ворзель, Ірпінь, Вишневе, Чайки.\nУ нашій команді працюють професійні сантехніки, які вміють працювати швидко та якісно. Ми використовуємо довговічні запчастини від кращих виробників сантехніки, виконуємо всі роботи акуратно, щоб завдати мінімальної шкоди внутрішньому оздобленню будинку. "Мій сантехнік" працює цілодобово і без вихідних, тому ви можете викликати сантехніка в будь-який зручний для вас час.\nЯк викликати сантехніка для встановлення батарей у Києві


Валентина Борисенко - найкращі книги в книгарні\nВалентина Борисенко - книги автора\nДата народження 07.07.1945\nНагороди Заслужена діячка науки і техніки України(2005), Орден княгині Ольги III ступеня (2008)\nОсвіта Київський державний університет, Інститут мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені М. Рильського АН УРСР\nВалентина Борисенко – провідна дослідниця-етнологиня, фахівчиня з історії української культури, докторка історичних наук (з 1992 р.), професорка (з 1997 р.). Очільниця відділу архівних наукових фондів рукописів та фонозаписів Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені М.Т. Рильського НАН України. Вшанована Орденом княгині Ольги ІІІ ступеня (2008) за визначний науковий внесок та висвітлення правди про Голодомор 1932-1933 в Україні. Редакторка наукової збірки «Етнічна історія народів Європи». Авторка низки статей до Енциклопедії сучасної України.\nКниги Валентини Борисенко\nНародилася 1945 року на Вінниччині. Відвідувала Хижинську середню школу, по закінченню якої вступила на історичний факультет Київського державного університету. Здобувши диплом у 1968 році, вступає в тому ж році до аспірантури Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені М.Т. Рильського АН УРСР, де згодом отримала місце молодшої наукової співробітниці відділу етнографії. У 1974 році захистила кандидатську дисертацію в Інституті мистецтвознавства, етнографії та фольклору АН Білоруської РСР. Інспірувала створення та очолила першу в Україні кафедру етнології історичного факультету Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка. Від 2002 року вона є професоркою цієї кафедри.\nДосліджуючи питання з історії етнології та матеріальної і духовної культури українців, Борисенко брала участь у серії історико-етнографічних експедицій по областях України. В дослідницькому доробку історикині такі наукові праці, як «Нова весільна обрядовість в сучасному селі» (1979), «Весільні звичаї та обряди на Україні» (1988), «Традиції та життєдіяльність етносу» (2000), «Нариси з історії української етнології 1920-1930-х років» (2002), «Свіча пам'яті. Усна історія про геноцид українців у 1932-1933 роках» (2007) та ін.


Великобританія може вийти зі складу ЄС, - Тоні Блер » Політика » Живи у стилі Hi Tech - новини в Україні та світі, погода, все цікаве тут\nВеликобританія може вийти зі складу ЄС, - Тоні Блер\nФото: EPA 09.08.2012 08:58 Останні опитування населення показали, що лише 35% всіх підданих британської корони підтримують членство країни в ЄС\nКолишній глава уряду Великобританії Тоні Блер не виключає загрози виходу Сполученого Королівства зі складу Європейського Союзу. На його думку, нарощування політичних та економічних інструментів управління з боку всіляких європейських регуляторів, ризикує порушити питання про доцільність членства Лондона в ЄС, - передає канал Вести.\n"Мова йде про те, що останнім часом в Європі виникають відчутні перекоси владних повноважень, які призводять до порушень демократичних основ існування єдиної Європи, - вважає Блер. - Великобританія повинна грати в Європі важливу роль".\nОднак, за його словами, прагнення наділити певні організації додаткової силою веде до обгрунтованого спротиву в лавах британських політичних сил. У тому випадку, якщо влада країни вирішать провести всенародний референдум з цього питання, населення, з великою часткою ймовірності, підтримає відмову від єдності ЄС.\nВарто зазначити, що британський парламент в цьому році вже піднімав питання про проведення подібного референдуму. Втім, тоді врятувати ситуацію допоміг нинішній глава уряду Девід Кемерон. Чинний прем'єр зумів домовитися про перенесення всенародного голосування на невизначене майбутнє.\nФунт чекає шотландського референдуму. Ризики величезні\nВ Каталонії проходить репетиція референдуму про незалежність\nЧечетов пообіцяв, що референдуму з приводу російської мови не буде\nНайближчим часом парламент Криму може бути розпущений , - Кошулинський


Фільм Феномен (2016) смотреть онлайн\nФільм Феномен (2016) смотреть онлайн\nФеномен (2016) 5 439\nФільми, Спортивні, Фільми які вже вийшли, Американські фільми, Фільми 2016, Драми, Сімейні\nІтан Хоук, Пол Джаматті, Пол Адельштейн, Джонні Сіммонс, Елізабет Марвел, Марін Айрлэнд, Юо Васкес, Луїса Краузе, Софі Кеннеді Кларк, Джон Вентімілья\nВ фільмі Феномен - Спорт це важка праця, що вимагає повної віддачі, фанатизму до своєї справи, щоденних тренувань, на які людина повинна приходити з вільної головою і відкритим, щирим серцем, залишаючи особисті переживання за порогом спортзалу. Головний герой спортивної драми «Феномен» початківець спортсмен. На даний момент, він займає місце «Пітчера» і тренера пророкують хлопцеві велике майбутнє. На гру талановитого новачка збираються подивитися навіть досвідчені знавці футболу.\nМолодик став улюбленцем публіки і, звичайно ж, численних уболівальників. Попереду ряд складних і відповідальних змагань з серйозними суперниками. На обдарованого подає покладають великі надії і передчувають команді довгоочікувані перемоги у вищій лізі. Однак, несподівано, спортсмен раз за разом провалює матчі. Тренери серйозно стурбовані психологічним станом улюбленця і відправляють гравця до спортивного терапевта. Психологічні негаразди у знаменитостей не рідкість і практично кожен має власного фахівця, з яким можна обговорити свої проблеми.\nВін зобов'язаний зберігати таємницю, так що подібна інформація в пресі з'являється рідко. Ну, хто буде афішувати негаразди психічного характеру. З'ясовується що низка невдач, забуті демони сина, якого в дитинстві і юності гнобив рідний батько. Жорсткий батько всіляко знущався над дитиною та наслідки вилізли в самий невідповідний момент. Чи вдасться впоратися йому з фобією або на кар'єрі футболіста можна поставити хрест...\nБажаємо Вам приємного перегляду фільму Феномен онлайн в хорошій якості hd 720p, 1080p повністю безкоштовно та без реїстраціїї на всіх мобільних девайсах.\nШановні користувачі нашого онлайн кінотеатру. На сайті vdn1 як і на популярних сайтах кіного, зеркс, бобфільм, бігсінема, кінокрад, фільмікс, зібрані кращі фільми такі як Феномен онлайн перегляду, які Ви можете безкоштовно, дивитися на своїх смартфонах айфон, андроїд або айпад (iPad, iPhone, Android) і найголовніше в хорошій якості hd 720p. Дивіться фільм онлайн українською в хорошій якості hd 720 безкоштовно.\nТренер 1 сезон