Стартувала XXVI Піша проща Львів-Унів: “Через терни – до зірок” | ДивенСвіт\nСтартувала XXVI Піша проща Львів-Унів: “Через терни – до зірок”\n25.08.2017 Наталія Павлишин 241\n«Три Z: Стежками патріархів»: незвичайна проща з Києва\nДорогою до Унева. Про прощу з перших уст\nСьогодні, 25 серпня 2017 р. вирушила Піша проща до СВЯТОУСПЕНСЬКОЇ УНІВСЬКОЇ ЛАВРИ. Майже півтора тисячі паломників взяли участь у Архиєрейській Літургії, яку очолив Венедикт (Алексійчук), архиєпископ Чиказький. Владика Венедикт під час проповіді нагадав, що цього року наша духовна мандрівка присвячена особливій постаті нашої церкви – Патріарху Йосифу Сліпому, рік якого вшановуємо.\nОсобливої уваги і поваги заслуговують слова Патріарха, які він розмістив на своєму гербі: Per aspera ad astra!, що означають “Через терни до зірок”, які є прообразом нашого життя. Владика, наголошуючи на словах сьогоднішнього Євангеліє: «Хто витримає до кінця, той спасеться», поділився власним сприйняттям, адже євангеліст вказує, що саме витримка є запорукою спасіння, навіть не молитва чи піст.\nПатріарх Йосиф витримав свій шлях “через терни до зірок” і є прикладом служіння Богу та людям. На завершення вВладика побажав усім прочанам витривалості під час мандрівки – пішої і життєвої.\nПід час триденної духовної подорожі паломники матимуть можливість приступити до Тайни Сповіді, доєднатися до Божественних Літургій та інших богослужінь, молитися, спілкуватися, читати Біблійні уривки по групках, а також слухати реколекційні науки від спеціально запрошених реколектантів, серед яких Владика Володимир (Груца), єпископ-помічник Львівський УГКЦ, Владика Теодор (Мартинюк), єпископ-помічник Тернопільський УГКЦ та інші цікаві й харизматичні особистості.\nСерпнева піша проща “Львів-Унів” – вже традиційна триденна духовна мандрівка прочан, які вирушають зі Львова 25 серпня і прибувають до Унева 27 серпня напередодні празника Успіння Пресвятої Богородиці.\nУнівська проща має три маршрути: перший провадить через села Чижиків і Лагодів, другий – через Звенигород і Станимир і третій – через Верхню Білку і Лагодів.\nПрощі до Унева відновилися з часів здобуття Незалежності, коли Лавру повернули монахам-студитам. Першу прощу, після довгих років переслідування, зорганізували в серпні 1991 року з нагоди храмового празника Лаври. Провадив її єрм. Йосиф Мілян (зараз єпископ-помічник Київської Архиєпархії) разом із Марійською дружиною храму св. Архистратига Михаїла у Львові. В перші роки проща тривала два дні, а кількість прочан була значно менша, ні зараз, – від 150 до 300 осіб. Переломним моментом в новітній історії серпневих прощ до Унева став 1999 рік. Саме тоді прочанський шлях було збільшено до трьох днів. У 2000 році до організації прощі приєдналася молодіжна християнська організація “Українська Молодь – Христові”. Завдяки посиленій активності її членів за декілька років серпнева проща набрала більш молодіжного колориту, а кількість прочан збільшилася до 1000 осіб, а в деяких роках навіть більше.\nОпубліковано у Новини Позначено як Йосиф Сліпий, проща, Унів\n171 queries in 1,060 seconds.


Архивы знешкодження - Чернівці, Чернівецька область - новини в газеті Версії\nУ Чернівцях знешкодили 2 протитанкові міни\nНа присадибній ділянці на вул. Тихорецькій під час проведення земляних робіт місцевий мешканець виявив 2 протитанкові міни часів Великої Вітчизняної війни. Чоловік повідомив про небезпечні знахідки правоохоронні органи та рятувальників. Працівники групи піротехнічних робіт Управління ДСНС України у Чернівецькій області проводять нині роботи зі знешкодження вибухонебезпечних предметів. Від початку року на території Чернівецької області всього […]


"Звичайна показуха": У мережі показали відео "борців" з коронавірусом в Одесі (відео)\nп’ятниця, 3 квітень 2020, 18:37\nВ Одесі на вулиці Сєрова помітили співробітників комунальних служб, які нібито прийшли дезінфікувати один з під'їздів. Замість цього вони там сфотографувалися, імітуючи роботу, після чого просто пішли.\nВідповідне відео опубліковано на Telegram-каналі видання "Думська", передають Патріоти України.\n"Ох, і скандал буде ... На вулиці Сєрова в Одесі прийшли дезінфікувати під'їзд комунальники просто сфотографували його і пішли. Дмитро Олександрович, ви там дайте по шапці", - йдеться у підписі до відео.\nНа ролику видно, що комунальник був одягнений в захисний костюм і навіть мав при собі засіб для дезінфекції, але ніяких робіт на місці він проводити не став.


Палеогеографічні умови - РЕЛЬЄФ, ГЕОЛОГІЧНА БУДОВА І КОРИСНІ КОПАЛИНИ - ФІЗИЧНА ГЕОГРАФІЯ УКРАЇНИ - ГЕОГРАФІЯ УКРАЇНИ - ГЕОГРАФІЯ - Навчальний посібник для старшокласників та абітурієнтів. Програма і відповіді на всі запитання - Масляк П.О. \n11. РЕЛЬЄФ, ГЕОЛОГІЧНА БУДОВА І КОРИСНІ КОПАЛИНИ\n11.4. Палеогеографічні умови\nРозвиток і поширення геологічних порід, корисних копалин, будова низовин, височин і гір, розташованих на території України, мають певні закономірності, що пов'язані з тривалою та складною історією геологічного розвитку земної кори, змінами палеогеографічних умов у різні періоди, характеру неотектонічних рухів. Про ці зміни можна судити, вивчаючи склад, літологію порід, їхні потужність, послідовність і характер залягання, рештки тварин і рослин. Послідовність етапів змін палеогеографічних умов простежуйте за геохронологічною таблицею, геологічною картою та легендою до неї.\nЯк же змінювалися палеогеографічні умови на території України? За архейської ери тут в умовах геосинклінального режиму відбувалися горотворчі процеси, вулканізм і впливи магматичних порід, процеси вивітрювання і метаморфізації гірських порід. Як гадають, наприкінці архейської ери на території нинішньої України були гори. За протерозойської ери земна кора була неспокійною, окремі її ділянки опускалися й піднімалися.\nУ ріфей-палеозойський, кембрійський, девонський, кам'яновугільний періоди моря вкривали Волинь, Поділля, Карпати, Дніпровсько-Донецьку западину. Через рухи земної кори глибина та розміри морів були неоднаковими. Так, на межі кембрійського та ордовицького періодів територія піднімалася, а в девонський і силурійський періоди сталось опускання, і площі морів збільшилися. Великі простори займали моря і в кам'яновугільний період.\nТеплий сухий клімат девонського періоду сприяв формуванню родовищ нафти і солі. Вологий субтропічний клімат кам'яновугільного періоду був сприятливий для утворення запасів вугілля в Донецькому басейні, Галицько-Волинській западині. Завдяки гороутворенням у герцинський час територія України являла собою низовини й височини, мілководні моря вкривали Дніпровсько-Донецьку западину і Донецьку складчасту область. У мезозої на території України були значні морські трансгресії. У юрський період в Криму, Чорноморській западині, Донецькій складчастій області проявився інтенсивний вулканізм. Значна потужність крейдових відкладів у тектонічних западинах, Українських Карпатах і Кримських горах свідчить про їх накопичення в умовах теплого й вологого клімату у крейдовому періоді. Відтоді більша частина території України стала суходолом.\nФізико-географічні умови змінились у кайнозої. Рівнинна платформна частина України в палеогені неодноразово покривалася морями. На середину палеогену випадає максимальна морська трансгресія. Тоді на півдні Східноєвропейської платформи тільки Український щит і західна частина Подільської височини були острівним суходолом. На місці сучасних Карпат і Кримських гір були геосинкліналі, де відбувалися інтенсивні тектонічні рухи. Завдяки їм утворилися складчасті структури Кримських гір за кіммерійського віку та Карпати за альпійського віку. У неогені відбулося загальне підняття платформної частини території, її поверхня мала вигляд слаборозчленованої рівнини. Моря вкривали територію Волино-Поділля і схід Причорноморської западини. А вздовж тодішньої берегової лінії в південно-західній частині морського басейну утворилися берегові рифи, представлені в сучасному рельєфі вапняковим пасмом Товтрами.\nУ кліматичних умовах неогену, що змінювалися від субтропічних до помірних, утворилися поклади нафти, горючих газів, бурого вугілля, калійних солей та інших корисних копалин. У палеогені тут переважали ландшафти тропічного й субтропічного типів. У неогеновий період (понад 2 млн. років тому) ландшафти України були подібні до лісостепових краєвидів, нагадували сучасні савани. Подібна до сучасної структура зональності на території України почала проявлятися наприкінці неогену і на початку антропогену.\nВ антропогені на території України переважав суходіл, відбувалися коливні рухи земної кори, клімат мав тенденцію до похолодання. В її північній частині було материкове зледеніння. Тоді сформувалися континентальні відклади: водно-льодовикові, льодовикові, лесові, еолові, алювіальні, озерні. Потужність товщі антропогенових відкладів коливається від 0 до 100 м., а в середньому вона становить 10—20 м.\nВ антропогені на території України розвинулися річкові ландшафти, сформувалася близька до сучасної зональність ландшафтів.


Амброзія полинолиста – небезпечний бур’ян – Журнал "АГРОЕЛІТА"\nСемінари, конференції, форуми\nОголошення / Насіння\nОголошення / Агрохімічні засоби\nОголошення / Техніка\nОголошення / Обладнання\nОголошення / Запчастини\nОголошення / Послуги\nОголошення / Інше\n← МІКРОДОБРИВА «УАРОСТОК»® – ОСНОВНА ДОПОМОГА ДЛЯ РОСЛИН У СКЛАДНИХ УМОВАХ\nЗахідний кукурудзяний жук – найнебезпечніший шкідник кукурудзи →\nАмброзія полинолиста – небезпечний бур’ян\nPosted on 23.08.2017 by adminСерпень 28, 2017\nБоротьба із бур’янами для агронома є клопіткою роботою і щоденною «головною біллю» у весь період вегетації культурної рослини. Як показує практика у природі існує велика кількість бур’янів із різною шкодочинною дією, що залежить від ґрунту, сівозміни та агротехнічної культури вирощування. Останнім часом за спостереженнями спеціалістів аграрних підприємств та повідомленням профільних фахівців на українських полях дошкуляє одна із отруйних трав’янистих рослин, батьківщиною якої є Північна Америка.\nЙде мова про амбро́зію полиноли́сту (Ambrosia artemisiifolia L.), яка завдає великої шкоди не лише сільському господарству, але й здоров’ю людини.\nАмброзія полинолиста належить до карантинних бур’янів, які завдають великої шкоди не лише сільському господарству, але й здоров’ю людини.\nПо зовнішньому вигляду нагадує полин звичайний. Стебло прямостояче, розгалужене, опушене короткими волосками. Висота стебла й розміри надземних органів сильно варіюють. При густому травостої, на сухих схилах і бідних ґрунтах рослини ледь досягають 10-15 см; на родючих ґрунтах, за достатнього зволоження, і рідкого травостою, окремі рослини досягають 2-2,5 м висоти.\nСходи з’являються наприкінці березня – в травні, цвіте з середини липня до жовтня, плодоносить у вересні – листопаді.\nАмброзія полинолиста розмножується лише насінням, яке утворюється у великій кількості. Невеликі рослини продукують 50-300 насінин, добре розвинені рослини можуть давати по 30-40 тис. насінин, а окремі екземпляри до 80-100 тис. насінин.\nВід материнської рослини насіння може переноситися на значні відстані з водними потоками (талими водами навесні, по струмках, ярах, річках). Розповсюдженню бур’яну сприяють: вітер, транспорт (колеса автомашин, тракторів і інших транспортних засобів), взуття людей, до якого насіння прилипає разом із ґрунтом.\nАмброзія полинолиста засмічує всі польові культури, особливо просапні та зернові, а також городи, сади, луки, пасовища. Часто зустрічається на узбіччях залізниць, шосейних і ґрунтових доріг, по берегах річок і ставків.\nЇї шкодочинність в районах масового поширення винятково велика. Вона складається зі зниження врожайності сільськогосподарських культур, засмічення їх врожаю, погіршення якості кормів, зниження продуктивності пасовищ і негативного впливу на здоров’я людей.\nРозвиваючи потужну надземну масу й кореневу систему, амброзія сильно пригнічує культурні рослини та споживає з ґрунту дуже велику кількість поживних речовин. При сильному засміченні посівів амброзією полинолистою врожайність культур різко знижується. Під час збирання врожаю засмічених посівів пізньостиглих культур (соняшник, коноплі, люцерна, насінники овочевих) у нього потрапляє насіння амброзії, відокремити яке досить важко. В таких випадках необхідні додаткові витрати на очищення насіннєвого матеріалу. При засміченні посівів багаторічних трав (конюшини, люцерни й ін.) і однорічних трав на зелений корм, а також луків і пасовищ якість корму, що заготовлюється, знижується.\nАмброзію полинолисту з повним правом можна назвати екологічно небезпечним бур’яном. Адже пилок амброзії викликає у людей захворювання – амброзійний поліноз або «сінну пропасницю». У період цвітіння амброзії від цього захворювання страждає величезна кількість населення. У людей втрачається працездатність, опухають слизові оболонки верхніх дихальних шляхів та очей, з’являється нежить і сльозотеча, чхання, підвищення температури, розвивається астма. Єфективних ліків проти цього захворювання поки що не існує.\nДля своєчасного виявлення вогнищ бур’яну проводяться обстеження земельних угідь:\nузбіч та схилів основних автомобільних і залізничних магістралей, територій станцій по яких перевозиться сільськогосподарська продукція;\nпунктів ввезення, приймання, зберігання та використання засміченого матеріалу, а також прилеглих до них територій (в радіусі 3 км);\nВирішальне значення для очищення полів від амброзії полинолистої мають агротехнічні методи боротьби: правильне чергування культур у сівозміні, обробка ґрунту, догляд за посівами, спрямований на зниження запасів насіння бур’яну в ґрунті й запобігання повторного засмічення як ґрунту, так і врожаю сільськогосподарських культур. На землях дуже засмічених амброзією, кращим заходом по очищенню ґрунту від запасів насіння є використання чистого пару, де, за правильного обробітку, засміченість бур’яном знижується на 70-80 %.\nНа невеликих площах та присадибних ділянках амброзію потрібно прополювати і скошувати. Правда, після скошування вона інтенсивно відростає, тому процедуру проводять не менше 3-4 разів за літо. Можна також використовувати натрієву й амінну сіль (2-3 кг/га) в суміші з аміачною селітрою (10 кг/га) чи з сульфатом амонію. А на великих площах слід застосовувати гербіциди. Хімічний метод боротьби з амброзією є найбільш дієвим. Асортимент гербіцидів, що усувають даний карантинний вид, є досить широким. Для знищення амброзії полинолистої підходять препарати на основі солей гліфосату, сульфонілсечовини, прометрину. Вибір препарату здійснюють у залежності від культури та фази її розвитку.\nЗа даними Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів\nPosted in Актуально\tpermalink\nГазета "Чим Хата Багата"\n46400, м. Тернопіль, вул. Степана Будного, 36, оф. 9; тел. (0352) 43-58-33, (067) 208-34-52\nЛьвівська філія: вул. Б. Хмельницького, 212, оф. 302 тел. (097) 37-66-907\nНаша сторінка в facebook: www.facebook.com/AgroElitaMagazine\n© Журнал Агроеліта, 2016.


Українець купив румунський паспорт, щоб перетнути польський кордон: отримав депортацію і умовне покарання | inPoland.net.pl\nУкраїнець купив румунський паспорт, щоб перетнути польський кордон: отримав депортацію і умовне покарання\nОпубликовано : 17.08.2021 16.08.2021 - Автор O.Nawrocka- 1 Комментарий. 17959\nПід час прикордонного контролю 38-річний українець видавав себе за румуна і використовував підроблені документи для підтвердження свого громадянства.\nВін хотів працювати в Німеччині, а йому, як громадянину Румунії, не довелось би повертатися до своєї країни кожні 90 днів.\nІнцидент стався на прикордонному переході в Корчовій. Українець представив румунський паспорт для перевірки. Прикордонник одразу звернув увагу на сторінку з персональними даними. Зрештою, за допомогою спеціалізованого обладнання було підтверджено, що паспорт — підроблений.\nКрім того, також з’ясувалося, що іноземець також має фальшиве румунське посвідчення особи та посвідчення водія, а в його багажі було виявлено оригінал українського паспорта, що підтверджує його справжню особу.\nУкраїнця звинуватили у використанні неправдивих документів та спробі незаконного перетину кордону. Чоловік визнав себе винним і добровільно погодився на шестимісячне ув’язнення з відстрочкою на один рік. Прикордонна служба видала йому ухвалу про відмову у в’їзді та відправила його назад в Україну.\n1 Комментарий к записи “Українець купив румунський паспорт, щоб перетнути польський кордон: отримав депортацію і умовне покарання”\nЧему бы грабли не учили,а жопа верит в чудеса


Ванга передбачила, що Путін стане господарем світу - Николаевский городской портал\n«Все буде танути, як лід, тільки одне залишається недоторканим – слава Володимира, слава Росії», – сказала вона. «Занадто багато принесено жертв. Ніхто не може зупинити Росію». Вона додала: «Все буде зметено нею зі шляху свого».\nPrevious: Від Бойка Ляшко отримав 500 тисяч доларів «гонорару»


Головна Реферати українською Цінні папери Структура та функції ринку цінних паперів\nОтже, цінні папери — це грошові документи, які: а) засвідчують право володіння або відносини позики; б) визначають взаємовідносини між особою, яка їх випустила, та їх власником; в) передбачають, як правило, виплату доходу у вигляді дивідендів або процентів; г) передбачають можливість передачі грошових та інших прав, пов’язаних з володінням цими документами, іншим особам.\n•\tмобілізація тимчасово вільних фінансових ресурсів для здійснення конкретних інвестицій;\n•\tформування ринкової інфраструктури, що відповідає світовим стандартам;\n•\tрозвиток вторинного ринку;\n•\tактивізація маркетингових досліджень;\n•\tтрансформація відносин власності;\n•\tудосконалення ринкового механізму й системи управління;\n•\tзабезпечення реального контролю над фондовими капіталом на основі державного регулювання;\n•\tзменшення інвестиційного ризику;\n•\tформування портфельних стратегій;\n•\tрозвиток ціноутворення;\n•\tпрогнозування перспективних напрямів розвитку.\nФункція перерозподілу ризиків — це використання інструментів ринку цінних паперів (передусім так званих похідних інструментів) для захисту власників будь-яких активів (товарних, валютних, фінансових) від несприятливої для них зміни цін, вартості або дохідності цих активів. Цю функцію можна назвати захисною (страхування від ризику), точніше функцією хеджування. Однак одностороннє хеджування неможливе: якщо є той, хто бажає захиститися від ризику, то повинна бути й інша сторона, яка здатна прийняти його на себе. З допомогою ринку цінних паперів можна спробувати перекласти ризик зі свого активу на спекулянта, який бажає ризикнути. Отже, суть хеджування полягає в перерозподілі ризиків. Ця функція є відносно новою для ринку цінних паперів і з’явилась у своєму сучасному вигляді лише на початку 70-х років. Завдяки їй ринок, з одного боку, істотно збільшив свою стійкість, а з іншого, — свою значущість, оскільки функція перерозподілу ризиків, базуючись на функції перерозподілу грошових коштів, різко прискорює й навіть спрощує переливи вільних (або вивільнених) фінансових капіталів.\nОблікова функція полягає в обов’язковому обліку в спеціальних списках (реєстрах) усіх видів цінних паперів, що обертаються на ринку, реєстрації учасників ринку цінних паперів, а також фіксації фондових операцій, оформлених договорами купівлі-продажу, застави, трасту, конвертації тощо.\nРеферат на тему: Структура та функції ринку цінних паперів


Електрофізичні та електрохімічні методи обробки металу - Електронна бібліотека Бібліограф\nЕлектрофізичні та електрохімічні методи порівняно зі звичайною обробкою різанням мають ряд переваг. Вони дозволяють обробляти заготовки з матеріалів з високими механічними властивостями (тверді сплави, алмаз, кварц і ін), які важко або практично неможливо обробляти іншими методами. Крім цього, зазначені методи дають можливість отримувати найбільш складні поверхні, наприклад отвори з криволінійною віссю, глухі отвори фасонного профілю і т. д. До числа таких методів відносять электроэрозионную, електрохімічний і анодно-механічний обробку металів.\nВ основі електроерозійної обробки металів лежить процес электроэрозии, тобто руйнування поверхонь електродів при електричному розряді між ними ( 56). Электроэрозионную обробку виробляють на спеціальних (електроіскрових, електроімпульсних) верстатах.\nІнструментом для обробки служить електрод, виготовлений з міді, латуні, бронзи, алюмінію або деяких інших матеріалів. Він має форму, відповідну формі необхідної поверхні оброблюваної деталі.\nЗаготівлю поміщають у ванну з рідиною, що не проводить електричний струм. Інструмент і заготівлю підключають у верстаті до джерела електричного струму. При зближенні інструменту (катода) і заготівки (анода), коли іскровий проміжок стає дуже малим, між ними відбувається електричний розряд. В результаті температура оброблюваної поверхні заготовки миттєво досягає 8000-10 000°С, що призводить до місцевого розплавлення, часткового випаровування і вибухо-подібного викиду мікрочастинок з поверхні заготовок. Викинуті частинки металу в рідкому середовищі тверднуть і осідають на дно ванни. При подачі електроду-інструменту іскрові розряди багаторазово повторюються і, утворюють у заготівлі лунку, відображає форму інструменту.\nЭлектроэрозионную обробку широко застосовують для отримання різних отворів, пазів, поглиблень при виготовленні штампів, прес-форм, кокілів і т.д.\nЕлектрохімічна обробка полягає в тому, що під впливом електричного струму руйнуються поверхневі шари металу деталі, поміщеної в електроліт. Частинки металу, що лежать на поверхні деталі, розчиняються в електроліті, і деталь стає блискучою (електролітичне полірування), В тому випадку, якщо поверхні повинні бути додані визначені розміри, застосовують спеціальний інструмент для механічного видалення зруйнованої плівки металу.\nАнодно-механічна обробка металів побудована на поєднанні електроерозійного та електрохімічного процесів. Її сутність полягає в наступному. Через оброблювану заготовку (анод) і обертовий інструмент (катод) пропускається постійний електричний струм. Анод і катод знаходяться в середовищі електроліту. Електричний струм, проходячи через електроліт, розкладає його і розчиняє поверхню заготовки (анода). На поверхні заготовки постійно утворюється не проводить струм плівка. Обертовий інструмент (катод) механічно зриває цю плівку. При точковому зриві плівки і частковому пробиванні' її на вершинах мікронерівностей в місцях контакту інструменту проходить струм великої щільності, під дією якого мікронерівності оплавляються. Оплавляемые частинки металу видаляють обертовим інструментом.\nАнодно-механічний спосіб обробки металів застосовують для заточування пластинок з твердих сплавів і для різання дуже твердих і грузлих металів.


У Львові загинули рятувальники: Сьогодні у Львові оголошено жалобу за загиблими рятувальниками (01.06.16 08:39) « Події | Цензор.НЕТ\nВсе про:Львів (787) пожежа (1353) звалище (113) смерть (2497) жалоба (37)\n01.06.16 08:39 01.06.16 08:39\nСьогодні у Львові оголошено день жалоби за рятувальниками, які загинули на полігоні в Грибовичах, героїчно виконуючи свою роботу.\nНа вежі Ратуші сьогодні буде приспущено штандарт міста.\nНагадаємо, вчора пізно ввечері на полігоні в Грибовичах знайшли тіло третього працівника управління ДержНС України у Львівській області.\n"Місто висловлює співчуття рідним і близьким загиблих", - сказано в повідомленні.\nПравнучка Івана Франка Надія померла у Львові\nРОЗПОЧАТО ЗБІР ПІДПИСІВ ЗА ПЕТИЦІЮ!\nПідписали 116 чол,або 11%\nпитання вирішується ПРОСТО.\nДостатньо Садовому запропонувати БУДЬ-ЯКОЮ фірмою із списку нижче 50-ти відсотковий відкат.\nМабуть треба запустити питицію на сайті міськради, вже і фірми в наявності є про відкритий конкурс і громадські слухання. Добивати їх треба\nЦарство НЕБЕСНОЕ .......слов нет................\nВічна їм памятьі нехай земля буде хлопцям пухом....Глибокі співчуття рідним та близьким загиблих...\nЦензор.НЕТ › Новини › Події › Сьогодні у Львові оголошено жалобу за загиблими рятувальниками


Доросле життя? - Penall\n22:05 06.11.18 Ketrin\nСонце заходило за обрій і було таке враження, ніби завтра воно не повернеться. Воно прощалося з листям дуба, ніжно обійнявши його своїми променями. Такий же обряд воно проводило з травою, з каменем, що лежав поряд, з мурахою, яка перебігала через травинку кудись поспішаючи. Так воно і поводилося з моєю шкірою, обличчям, шиєю, руками.\nАле насправді – це щовечірній його ритуал. І завтра воно знову повільно вийде з-за обрію і буде своїм світлом наповнювати все життям і любов’ю.\n– Ей, ти тут сама? На твоєму місці я тут би не засиджувався. Вже вечоріє, – якийсь таємничий об’єкт наближався до мене\n– Так, я помітила. Дякую.\n– Сидиш тут, сумуєш, думаєш… – він дивився, але не розглядаючи, а навпаки, ніби мене тут зовсім не було.\n– Ми всі чекаємо доросле життя в надії на те, що з його приходом ми станемо іншими…, – продовжив він, – Більш сильними, досвідченими, розумнішими. А потім доросле життя настає, а дорослим ти так і не став, залишився тим самим. Дивишся такий на себе і нічого не розумієш. І зовсім не так ти все уявляв. Думав, що переступиш якусь уявну лінію і все – ти вже по ту сторону цього світу. Але все вийшло не так, ти ніби і повинен там бути зараз, ти ніби і перебуваєш там – ходиш на роботу, заводив серйозні стосунки… Але всередині ти така сама зламана, загублена дитина. І цій дитині надзвичайно страшно зараз. Правильно?\nЗакінчивши говорити, навіть не дочекавшись відповіді, хлопець розвернувся і пішов. А я так і сиділа, намагаючись збагнути звідки він з’явився і чому проговорив все те, про що я думала весь сьогоднішній день.


ІЇ у 2 рази збільшив число успішних пересадок органів\nТрансплантологія, мабуть — це одна з тих дисциплін, яка, будучи вкрай важливою галуззю медицини, у силу безлічі факторів не може зробити якісний ривок вперед. І навіть при наявності здорового донорського органу, успіх, на жаль, не гарантований через реакції відторгнення трансплантата і маси інших проблем. Але вихід із ситуації є і його може надати штучний інтелект.\nГрупа дослідників з США перевірила дані про пересадках нирок і з’ясувала, що близько 90% трансплантацій виявляються невдалими або зриваються в самий останній момент. Після цього команда застосувала ШІ для обробки інформації, включивши в аналіз ряд додаткових факторів, які призводять як до дооперационному відмови від органу, так і до можливих невдалим наслідками.\nСамі автори назвали алгоритм «обмін донорами». Справа в тому, що донську нирку отримати не так то просто, особливо якщо немає близької людини, готового пожертвувати орган. У цьому випадку проблема сумісності стоїть особливо гостро. Штучний інтелект враховує всі фактори сумісності органу донора і реципієнта, а також ключові аспекти, які можуть вплинути на результат операції і пропонує органу людині, якій він найбільше підійде. Як заявили автори роботи,\n«Принцип роботи можна порівняти з ланцюгом. Якщо одна ланка «не підходить», можна з легкістю перейти до наступного і знайти найбільш підходяще. Метод вже довів свою ефективність для однієї з найскладніших груп пацієнтів з хронічною нирковою недостатністю. Застосування алгоритму дозволило збільшити кількість успішних операцій на 45%.»\nЦю та інші новини високих технологій ви завжди можете обговорити в нашому телеграм-чаті.\nПоделиться "ІЇ у 2 рази збільшив число успішних пересадок органів"\nЗапис було зроблено в рубриці Огляди і тести - 10.09.2018 - dj-s.\nЦе додаток оцінює ІІ в смартфонах. Перевір свою!\n← Що змінилося для iPhone X до iOS 12 Огляд плеєра Hidizs AP80 — малюк із заявкою на лідерство →


Співробітники Boeing масово переходять в Amazon і SpaceX. - Главком\nСотні колишніх співробітників Boeing перейшли на роботу в Amazon і SpaceX – компанія Boeing скорочує штат. Про це повідомляє Blooomberg.\nАгентство з посиланням на дані LinkedIn пише, що в Amazon зараз працює близько 1 100 осіб, які пішли з Boeing, а в SpaceX – як мінімум 200.\nТакож ексспівробітники Boeing переходять у Microsoft, Lockheed Martin і Northrop Grumman.\n«Ми ставимо питання, чи страждає Boeing від відтоку спеціалістів, адже потенційно дуже велика кількість інженерів покинула компанію в останні роки, а недавній процес найму не заповнив цю прогалину», – заявив аналітик Bank of America Рон Епштейн.\n«Раніше компанія збільшувала виробництво літаків, що призвело до рекордних продажів. Але ця стратегія перестала працювати після двох авіакатастроф за участю літаків 737 MAX, які забрали життя 346 осіб. Вони стали для Boeing «нічним кошмаром«, з точки зору піару, і боляче вдарили по виручці. Потім через пандемію впав попит на інший літак компанії – Boeing 787 Dreamliner», – пише агентство.\nПротягом останніх років керівники Boeing стали «одержимими витратами» і витратили більше 40 млрд доларів на викуп акцій компанії, додає Bloomberg.\nРаніше ЗМІ повідомили, що біля Гавайських островів в океан впав Boeing 737 .


Принцип дії перетворювача біопалива в біогаз - Интернет-магазин Энергорезерв в Киеве. Электростанции, стабилизаторы, бесперебойники 220 Вольт, мотопомпы.\nКаталог » Современные генераторы » Принцип дії перетворювача біопалива в біогаз\nМалюнок 1.1. Пристрій отримання біогазу і добрива з органічних відходів\nВідсортовані органічні відходи подрібнюються в апараті 1. Подрібнена біомаса перевантажується транспортером 2 в транспортер 5, при цьому засівається метаногенной мікрофлорою з засевной бака 3, далі біомаса зрошується знезараженим фільтратом або водою з зрошувача 4 до вологості 50-75%.\nНаступним кроком зволожена біомаса подається транспортером 5 у верхню частину газодренажной конструкції 6 і зсипається вниз на спеціально підготовлену основу 8.\nНасипанні відходів проводиться пошарово, у кілька етапів, до загальної висоти бурта 7, з регулярною пересипанням шарів відходів шарами глини. Так, при досягненні розрахункової висоти першого шару відходів він засипається ізолюючим шаром глини і герметизується зрошенням глини, знезараженим фільтратом або водою з зрошувача 11 і підсушила вологого шару глини до утворення твердої кірки.\nПісля герметизації першого шару відходів він засипається наступним шаром відходів до розрахункової висоти і герметизується аналогічно. При досягненні спільної проектної висоти бурта 7 останній шар відходів герметизується глиною так само, як і нижні шари відходів.\nВідбір біогазу з масиву відходів здійснюється через газодренажную конструкцію 6. Вона монтується в центрі підстави 8 і являє собою жорстко пов'язану конструкцію з труб, що сполучає функції вертикального і горизонтального газового дренажу. Труби горизонтального газового дренажу радіально вмонтовані в трубу вертикального газового дренажу під кутом, близьким до 45° (кут природного укосу сипучого насипного матеріалу).\nУ місцях стиків з вертикальною трубою горизонтальні дрени забезпечені засувками 12, а з протилежного боку вони відкриті і зрізані в нижній частині під кутом для збільшення площі входу біогазу. У міру герметизації шарів відходів засувки 12 відкриваються.\nВідбір фільтрату здійснюється гідродренажних системою 9, вмонтованої в основу 8, яке виконується з твердого водонепроникного матеріалу з ухилом до центру не більше 15°.\nФільтрат, що збирається гідродренажних системою 9, передається до збірки 10 і далі в ємність 4 для знезараження. Після знезараження частина фільтрату надходить в засевной бак 3, де засівається метаногенів штамами. При цьому їх частина витрачається на зволоження біомаси та глини, а основна частина фільтрату передається на зволоження звалища твердих чи інших побутових відходів господарського двору або (на розсуд голови господарства) на добриво землі під ріллю.\nЗ припинення виділення біогазу вміст бурту подрібнюється, просівається для видалення механічних включень і використовується як органоминеральное добриво. Після очищення робочого майданчика цикл переробки органічних відходів у біогаз і добриво повторюється.


Останній Шухевич: 12 січня відзначають День українського політв’язня - Четверта студія\nНовини 12 Січня, 2020 208\nЮрій Шухевич Фото: Вікіпедія\nЯк пише “Четверта студія”, про це – у публікації “Історичної правди”.\nЗ 86-літнім Юрієм Шухевичем випадково перетинаюся на львівському форумі книговидавців у вересні 2019-го. Його супроводжує дружина Леся, і після кількох загальних фраз я напрошуюся на інтерв’ю. Пан Юрій дає номер мобільного, але, врешті-решт, пройде ще майже 3 місяці як таки остаточно домовляємося про зустріч.\nНапередодні, коли все більш-менш погоджено пані Леся пише листа з проханням, що якщо почуваюся застудженим чи маю ознаки грипу – то краще інтерв’ю перенести – панові Юркові категорично не можна грипувати. Попри застереження, я почуваюся здоровим і в не по-зимовому теплий грудневий день вирушаю на інтерв’ю.\nПопередньо погоджую з паном Юрієм приміщення. Дивує, його орієнтація у Львові та знання місць. Вже коли під’їжджає таксі зустрічаю пана Юрія.\n– Ви не курите? – питає мене і чуючи негативну відповідь каже: Шкода! Хоча й сам поправляється: Тепер я теж майже не курю, можу одну цигарку на тиждень викурити – лікарі заборонили.\nЮрій Шухевич приїхав один. Це викликає мій подив, адже він незрячий – наслідки тривалого ув’язнення.\n– Пане Юрію, Ви бодай на рівні відтінків щось бачите чи цілком втратили зір?\n– Зовсім не бачу, – відповідає.\n– То Ви Львів ще пам’ятаєте яким його знали в дитинстві, за Польщі?\n– Та ні – я ще на початку 1970-х приїжджав сюди.\nЮрій Шухевич, 1933 р.н. – “останній” з Шухевичів\nВ Енциклопедію Українознавства, яку після ІІ Світової війни видало НТШ, потрапили представники одразу п’ятьох поколінь Шухевичів. Від пра-пра-діда пана Юрія – сільського священика Осипа, до нашого героя, який у той час відбував ув’язнення. І це не згадуючи жінок, які при заміжжі змінювали прізвища.\n“Ну, по перше, Осип Шухевич – сам писав і перекладав, він Жуль-Верна перекладав на українську мову. Франко про нього як письменника позитивно писав – і не забувайте, що це середина ХІХ століття , – оповідає про свій рід Юрій Шухевич,\n– Ну, й далі Володимир Шухевич – автор п’ятитомної праці “Гуцульщина”, яка була перекладена і на польську і на німецьку мову та й тепер в Харкові її перевидали.\nТа окрім того, він був і в “Бояні”, і в інших громадських організаціях активний. Тим більше, що він товаришував з нашою елітою – Франком, Грінченком, Коцюбинським”.\nНа моє прохання виділити для себе знакових з родини фігур згадає трьох: “Для мене ключовими є три особи – Володимир, Степан – з перших днів в УСС, командир Бригади Галицької Армії, а по війні – відомий адвокат в політичних процесах. І Роман Шухевич, хоч можна сказати, що то сучасник”.\nСьогодні ім’я Романа Шухевича здебільшого пов’язане з Українською Повстанською Армією, хоча перші згадки, які зустрічаються про нього в пресі, ще з середини 1920-х – як музиканта.\nВ той час про Львівський музичний інститут ім. М. Лисенка говорили, що є наче “родинною інституцією” – в ньому викладали шестеро з Шухевичів, а навчалося аж десять внуків Володимира Шухевича.\nМайбутній провідник націоналістичного руху відвідував клас фортепіано в свого рідного стрийка – Тараса Шухевича. За окремими даними псевдо “Тарас Чупринка” Головного Командира УПА було пов’язано з іменем стрийка (так в Галичині кликали татового брата).\n“Бачите, він міг зробити кар’єру і спортовця, і музиканта, і зрештою яку й зробив – військового. Ще як вчив його стрийко – Тарас Шухевич, то стрийко Тарас казав: “Ромко, кинь спорт, бо пальці в тебе огрубіють!”.\nВласне батька затягнула військова й політична сфера, бо він навіть в Організації весь час був у бойовій референтурі і мав тяжіння до того”.\n“Батько досить часто нас відвідував. Кажуть, що коли він атентати організовував – то їхав до Оглядова – щоб мати алібі. Вже потім Кук (Василь Кук – останній Командир УПА – С.Л.) розказував, що польська поліція почала підозрівати – якщо Шухевич зі Львова зник – то чи чогось не готується?”\n“В родині Юрка втрату дуже важко переживалося – по перше єдиний Березинський, крім нього дідо мав лише двох доньок і тут смерть 20-літнього сина.\nТо вдома цілий культ був Юрка Березинського. От на Святвечір стояла тарілка з проскуркою – і то всі знали, що то для Юрка, що то було Юркове місце”.\nЗа спогадами пана Юрія претензій щодо цього до Романа не мали: “Дідо Березинський до мого батька дуже добре ставився – свого зятя називав Ромчиком, хоча навіть вдома його лише Ромком кликали”.\nАрешт Романа в зв’язку із замахом на польського міністра Пєрацького, згодом зусилля спрямовані на створення рекламного бізнесу – фірми Fama й насамкінець воєнна кампанія в Карпатській Україні – все це були перешкоди в сімейному житті.\nПо справжньому разом сім’я Шухевичів буде лише в Кракові – з початком ІІ Світової війни.\n“Коли я народився – то відбувався процес в справі Пєрацького, а потім коли батько вийшов з в’язниці і в Fami працював, то він навіть знайшов тут у Львові хату, куди ми з мамою мали переїхати, але тоді вже почалася Закарпатська епопея і він уже туди пішов. Коли почалась ІІ Світова війна ми переїхали до Кракова й там два роки зажили родинним життям. Там і моя сестра Маруся народилася”.\nЗ Краковом пов’язана розмова, що її пан Юрій називає пророчою:\n“Ви знаєте що, була з одного боку комічна, а з іншого – пророча розмова… Раз в Кракові ми сидимо, сидить за столом Стецько, мій батько, ще там хтось був – Равлик (Ярослав Стецько та Іван Равлик – провідні діячі ОУН-Б – С.Л.) чи хто. І починають вони говорити там, вже суті не пригадую, але Стецько каже: Юрко як виросте – то він буде революціонером!\nІ всі посміялися, бо то був жарт, але той жарт виявився правдою, бо Україна стала і я тільки що робив з 91-го року – в тій же ж Україні революцією займався”.\nЮрко з матір’ю Наталею та сестрою Марусею, яка народилася в Кракові\nА в 1945-му родина потрапить під репресії – матір дружини Романа Шухевича Осипа Березинська помре у львівській в’язниці, дружину Наталю засудять на 10 років, а дітей – Юрка та Марусю відправлять до сиротинця. 14-літній Юрко здійснить вдалу втечу й незважаючи на всю небезпеку того часу зможе відшукати батька.\n“То було на Рогатинщині, в 1947 році – то була моя перша зустріч з батьком після втечі з дитячого будинку з Донецька. Він відчитав у мене в очах, у виразі обличчя, що я пішов би у підпілля і він сам запитав: “Юрку, і ти хочеш йти в підпілля?”\n– Розумію, я не піду в підпілля. І я для себе закрив це питання на той час…”\n“Батько мене досить строго тримав, але я собі пригадую нашу останню зустріч, тут у Львові в січні 1948 року. Він мені сказав: “Юрку, ми мусимо триматися, нас тільки двох осталося”. І я відчув як він внутрішньо наче схлипнув, він не заплакав, але подавив цей порив.\nМені вже пізніше сказали, що коли мене знову заарештували, а він знав про це, то він сказав: Юрко може жити в дуже важких умовах, але їм його не зламати”.\nУ 1948 році Юрія Шухевича засудять на 10 років ув’язнення. При чому, незважаючи на неповноліття – відбуватиме покарання не в таборі, а в тюрмі, де три роки відсидить в одиночній камері.\n“Я двічі брався тікати і я розумів чим то може закінчитися. Звідси, з Лонцького брався тікати, в 16 років, в 1949-му. Коли пускали в туалет, у нас було таке невелике відерце металеве, в яке воду набирали, літрів 5-6, то я ним по голові дав наглядачеві – хотів його збити з ніг, нас було двоє. Але наглядачка сигнальний знак подала. То карцером обійшлося, ну побили…”.\nВ березні 1950-го його привезуть на розпізнання тіла батька: “Я батька завжди любив, дуже любив і навіть захоплювався. Але скажу таке – коли батько загинув я сидів і вже тоді я знав, десь на підсвідомому рівні, що то трагічно закінчиться – як не сьогодні то завтра.\nІ коли він загинув, і я приїхав на опізнання, то прийшовши в камеру мені з одного боку важко було, а з іншого – як тягар звалився з серця – бо я усвідомив, що він не потрапив до рук живим. І я зрозумів, що то також щастя, що йому пощастило…”.\nУ 1954-му вийшов Указ Президії Верховної Ради СРСР про умовно-дострокове звільнення неповнолітніх. До Шухевича його не застосували. Лише в квітні 1956-му його звільнили, але того ж року в жовтні надійшов протест Генерального Прокурора СРСР Романа Руденка і йому довелось повернутися у в’язницю.\nТермін ув’язнення Юрія закінчиться 21 серпня 1958-го, і того ж дня КҐБ відкриє проти нього нову справу – за антирадянську агітацію. Вирок – чергових 10 років ув’язнення та 5 заборони проживання в Українській РСР.\nЗгодом, відомий в’язень Авррам Шифрін, опинившись в Ізраїлі згадуватиме Шухевича в переліку найколоритніших українських в’язнів:\n“Юра був веселий і товариський: в дитячих таборах він не мав можливості вчитися і тепер користувався будь-якою нагодою, щоб від сидівшої в таборі інтелігенції почерпнути знання, яких він прагнув: історія, література, філософія, математика, поезія – всі ці лекції охоче читалися для нього дорослими друзями.\nА сам він вносив бадьорість своєю життєрадісністю і завжди намагався допомогти слабким зробити норму роботи”.\nНа запитання про свої “тюремні університети” і їх викладачів Шухевич відповідає: “Ой, дуже багато. Я не можу назвати так, бо були різні тюрми – Верхньоуральськ, Володимир, табори. То були різні люди різних національностей – від японців й до німців, французів”.\nВодночас згадує, що завжди відчував опіку старших товаришів: “Та завжди відчував. І коли я переїжджав з тюрми в табір, то чи харчі, чи інше: Юрко, то Тобі. Чи Горбовий, чи Дужий, чи інші, що ще сиділи”.\nЮрій Шухевич з сином Романом, 1970 р. Обкладинка еміграційного журналу Спілки Української Молоді (СУМ) “Авангард” за 1980 р. В Західному світі цей рік проголосили Роком Юрія Шухевича\nЗі старшого покоління членів ОУН, особливо виділяє Володимира Горбового – адвоката Степана Бандери на Варшавському процесі ОУН. Він й сам відбув ув’язнення в польському таборі в Березі Картузькій, а після війни радянські спецслужби схопили його в Празі та засудили на 25 років за “зраду Батьківщини”.\n“Для мене Горбовий! В мене до нього найбільша повага була. По-перше – набагато старший, ще учасник Визвольних змагань 1918-го року, в Галицькій Армії воював, весь час підпілля, потім ув’язнення, і крім того його авторитет – спокійний такий, характер!”\nЯк і чільних провідників ОУН, Юрія Шухевича під час ув’язнення привозитимуть в Україну, та водитимуть по театрах, виставках і музеях – це був один із способів, через знайомство з “радянською дійсністю”, зламати націоналістів.\nВ ув’язненні Шухевич товаришуватиме з російськими дисидентами Валерієм Ронкіним та Юлієм Даніелем. Ронкін у спогадах згадуватиме одну із голодовок за участю Шухевича:\n“На мій превеликий подив, у голодуванні погодився брати участь Юрій Шухевич, який “хлебнувший” стільки, скільки нам і не снилося. Зате його молоді земляки відмовилися. Між собою вони вирішили не брати участь в загальній політичній акції з “москалями”, хоча нам пояснили більш ухильно”.\n“Я був у дуже добрих взаєминах з Ронкіним і особливо з Даніелем. Коли я звільнявся, то заїхав у Москву до його дружини. А звільнявся я в той день коли совєтські танки в Прагу ввійшли 21 серпня 1968 року. Я довідався про це з газети, заїхавши в Москву.\nАле мені “сіли на хвіст” (органи – С.Л.) й спокою не давали, то щоб не завалити цілу акцію, мені сказали: краще їдьте звідси і я поїхав. А вони вийшли на акцію і їх посадили.\nОдин вірш Даніеля, я вивчив на пам’ять і прийшовши до його жінки попросив папір та ручку й написав вірша. Лише попросив, щоб переписали, щоб не було мого почерку – бо це антирадянський вірш був.\nАле багато було способів переправки інформації на волю. Через битовичок переправляв. Дівчатам передавав зубну пасту й казав вивести на свободу, а далі туди й туди відправити. Або в милі, в туалетне мило всередину заварювалося… ціла технологія”.\nПісля 20 років ув’язнення, 35-літній Юрій опиняється на волі. Та під час подорожі в Україну, Шухевича висадили з потяга й примусово відправили на проживання в Нальчик, Кабардино-Балкарію. Тут він перебував під адміністративним наглядом – із забороною виїжджати поза місто, покидати місце проживання з 8 вечора до 6 ранку, відвідувати публічні місця.\nУ 1972-му, за написання тексту “Роздуми вголос” він отримає третій термін – 10 років ув’язнення та 5 років заслання.\nЦікаво, що перед відправкою Юрія з Нальчика в табір, під час обшуку знайдуть ще один текст, що він написав у в’язниці під час слідства – “Роздуми продовжуються”, а в листах до дружини він детально описував методику передачі інформації до Львова – запікши потрібний текст всередині кекса.\nСвою відчайдушну відвагу пан Юрій пояснює просто: “Ну, не знаю, може своєрідний авантюризм, бо схильність в мене до того була”.\nВ той час окремих в’язнів обмінювали на радянських шпигунів, але сам Шухевич на обмін не претендував, хоча на Заході відбувалися масові демонстрації за його звільнення.\n“Мене привезли до Києва, а начальником КҐБ України був той знаменитий Федорчук. А у Володимирі в мене в камері був провокатор і він до мене причіпився з провокаційною темою,чи можна втексти із Союзу через кордон. А в нас був такий Федоренко, який пробував втікати через кордон і попався й дали йому 15 років.\nКоли помер Брежнєв і Андропов став Генеральним секретарем, а Федорчук очолив союзну безпеку, то в мене холод пішов поза шкіру. Бо я собі думаю: для Андропова я був справа номер такий-то, а Федорчук мене знає… Але на щастя він побув шість місяців, а далі став міністром внутрішніх справ і я вже не мав до нього відношення і він до мене”.\nІнша історія про ймовірне звільнення пов’язана за Кабардино-Балкарією:\n“Кайсин Кулієв був такий балкарський поет. Він був на фронті і коли балкарців виселили, йому дозволили в порядку винятку не їхати в Середню Азію на заслання, але він сказав – ні я поїду зі своїм народом і був там.\nІ я знав, що як вимінювали в’язнів, то й моє прізвище десь, не знаю хто подав, і вони то відразу відкинули. І те, що Федорчук сказав – я то все знав і розумів, що мене не обміняють ні на кого. Ну, не знаю, може хтось попався би вже такий знаменитий, але й то не знаю… Але так – ні”.\nПоза тим, що Юрій Шухевич відбував ув’язнення з 1940-х і по 1980-і, все ж, відносить себе до генерації батька: “Я все одно себе причислював до тої генерації – тобто молодший, але з тої генерації –1940-1950-х”.\nНасамкінець, говоримо про те, кого бракує в його житті (скажімо, одним із його гімназійних однолітків був Любомир Гузар – С.Л.).\n“Ви знаєте – дуже багатьох. Нас майже нікого не осталося. Ми себе якось знали, себе розуміли. Моя жінка, яка з боку на нас дивилася, то каже: Ви як зберетеся, як ми ще збиралися – ви зовсім інші, ви так один одного розумієте, у вас якась специфічна розмова, ви тоді не такі як всі.\nОт власне таких уже тепер нема. Прості хлопці, інтелігенти, але їх вже нема. Ще от Дарка Гусяк, то їй 95 років, а Ільків Олі (обидві – зв’язкові Романа Шухевича – С.Л.) в червні буде 100 років…”.\nЮрій Шухевич з матір’ю на засланні, 1983 р.\nНа питання як почувається “останнім Шухевичем” і дивиться на свій життєвий шлях, зітхає:\n“Думай не думай – то вже нічого не зробиш… Бачите, батько на мене іншу місію поклав: Юрку, а хто буде піднімати людей як ми загинемо… І то була моя місія і я дійсно піднімав.\nБула моя мама, моя сестра, Гусяк, Ільків ще пару людей. Тоді я виступив і отримав визнання моєї мами. Вона мене послухала і каже до сестри моєї, до Марусі: – А Ти знаєш – наш Юрко добре говорить.\nЮрій Шухевич: “Бачите, батько на мене іншу місію поклав: Юрку, а хто буде піднімати людей як ми загинемо… І то була моя місія і я дійсно піднімав”\nЯкби мені ще раз довелося так прожити життя – то я, попри все, прожив би його так”.\nПозначки: політв'язень, Юрій Шухевич


Реферат: "Культура Галицько-Волинського князівство"\nГоловна - Гуманітарні - ІсторіяКультура Галицько-Волинського князівство\nДізнатися ціну →Додати в закладкиДетальна інформація про роботуВитягСхожі роботиОригінальна роботаВитяг з роботиКультура Галицьке — Волинськогокнязівства.Зміст.1. Галицько-Волннський літопис — найвидатншдш історико-культурннй документ.2. Архітектура та образотворче мистецтво Галицько-волинської Князівство.3. Роль Галицько-волинської Князівства у збереженні та розвитку українськоїкультури.Література.1. Галицько-волинський літопис — наивидатнішии історико-культурний документ.Колі значення Києва як культурно-політітчного центру підупало, важливу роль у духовному житті почали відігравати окремі князівства, до того числі і Галицько-волинське. Воно успадкувало й продовжило культурні традиції Київської Князівство. Зразком цого є Галицько-Волинський літопис, що складає третю частину Іпатіївського літопису. Дослідження літопису показали, що він мав п «ять редакцій, у тій годину він є цілісним твором, що належить до однієї літописної школи.Деякі вчені вважають, що в Галицько-Волинському літописі було б використано старовинний збірник, який до нашого години не зберігся. На думку дослідників, цей збірник включав візантійські хроніки. Ці «премудрі хронографи «були зразком для літописця й він, визначаючи мітку для собі, писавши: «Хронографу треба описувати повністю все минуле, деколи сяіати вперед, деколи повертати у давнє - мудрий читач зрозуміє «. Характерною особливістю Галицько-волинського літопису є ге, що в ньому подано хронологічний перелік подій. Щоправда, літопис у перших редакціях не мав ніяких дат й годину тієї чи іншої* події визначався фразами «в тих ж рокта », «у тій годину », «после того «й г. іи. У процесі подальшого редагувагпія літопис набув форми суцільною оповідання про історичні події.Джерела дігя написання літопису, як засвідчують дослідження використовувались різні, У ньому наводились документи, окремі літописні записи, що були складені у містах Володимирі, 1 аличі, Холмі, ІПнську. Любомлі, деякі оповідання, як наприклад, розповідь про бій над річкою Калкою ющо. Літописці нерідко користувались народними переказами, дружинним епосом, піснями, а також народними приказками й прислів «ями.Літопису, як правило, складався у княжому дворі й його автори були виразниками інтересів княжої верхівки. Вони відстоювали ідею збереження єдності Русі і засуджували тихий представників боярської знаті, котрі сіяли крамолу й підривали авторитет княжої влади. Центральне місце у літописі посідає прославлення князів із роду Романа Мстиславича. Ос-кільки літопис писався різними авторами, то літописці відбивали точку зору різних князів. перший автор, наприклад, присвятив основну увагу діяльності князя Данило І алицького, інші літописці підкреслювали роль князя волинського Володимира Васильовича. Основна ідея літопису виражається в обгрунтуванні права князя 1 алгщько-Волинської держави володіти Києвом й всією Південною Руссю. У літописі відображені найголовніші події «виникнення, розвитку й занепаду Галицько-волинського князівства. Його автори були високоосвіченими людьми, котрі володіли іноземними мовами, зокрема, добро знали уже згадані грецьку, латігпську, польську, німецьку й литовську мови. Літопису є важливим джерелом вивчення історії й культури Галицько-Волинського князівства та України взагалі.2. Архітектура та образотворче мистецтво Галицько-волинськоїКнязівство.У І алицько-Волинському князівстві розвивались архітектура, живопис, художні ремесла. Кріпосні, оборонні й культові споруди в головних містах виконувались у традиціях візантійської та місцевої народної архітектури. У кінці XI століття в архітектурі спостерігаються значні романські виливи, осіб. «шво в Галичі й Володимирі на Волині. Напргтклад, звггчайиий тип церков (так званих тринефних), видовжується в напрямі схід-захід через прибудову третьої парі стовпів. Такі церкви в середгпгі мають шість ггілонів, сюди належати церкви Володимира, Галича, Холма та ігшшх міст. Вони складені переважно із тесаного каміння, їхні покриття, обробка фасадів із двома вежами, портали, капітелі, поліхромне різьблення, вітражі мають виразний романський стиль. Такою, наприклад, є церква святого Пантелеймона в Галичі (1200), котра має розкішний романський портал та інші різьблені із каменю деталі. У центрі староукраїнської культури Галичі було б знайдено понад ЗО фундаментів різних будов тринавних церков й однієї ротонди, що вказують на переплетення східних, західігих 1 місцевих архітектурних традицій.Яскраву картину спорудження Данилом церкви у Холмі подає літопис, розповідаючи, що церква був «гарна й гожа «. Церква мала чотири склешння й «стояли смердоті сторч головою людських, вирізьблених одним умільцем;троє вікон прикрашені скельцями римськими ".Кам «яні зодчество у Галицько-волинському князівстві було б дуже поширеним. Міські забудови, оборонні й церковні споруда виконувались досвідченими будівничими. Літопису повідомляє, що, наприклад, міські укріплення на Волині зводив «чоловік хитрий «Олекса. Археологічні розкопки відкрили багато нових й цікавих матеріалів про архітектуру і мистецтво в Галицьке- волинській державі.У Галнцько-Волинському князівстві високою рівня розвитку набув живопис. Українське живописне мистецтво, як доводити, академік Айналов, виникло ще в дохристиянську добу. Істотний видів на його розвиток зробив стиль візантійського живопису, який панував у тих часи над старокиївській державі, але й і по всій Європі. Візантійський живопис, як відомо, виріс на ірунті античного, який у своїй основі був реалістичним. Християнський живопис порвавши із реаліє гіршими традиціями й перейшов до стилізованої декоративності, замість жгптєдіяльності стверджував аскетизм. Саме в цьому варіанті християнський живопис прийшов із Візантії в Україну. Його характерною рисою було б ті, що окремі постаті розмішувались на картині в небесній гармонії, а чи не в життєвому безладді. Це був досить високий рівень мальовничого мистецтва, але й прийшов він у Стародавню Русь у дещо видозмінених формах, зокрема, у формі монументальною мистецтва, тобто декоративного малювання на стінах, й в формі книжкових мініатюр (рисунків й початкових літер у текстах книжок). Монументальне мистецтво теж зазнало певних змін, зокрема в техніці малювання. Воно прийшло в Україну у формі стінного розпису та у вигляді мозаїки. Стінний розпис нашими живописцями був назв фресками. Отже, монументальне мистецтво ділиться на мозаїку й фрески.У Галицько-Волинському князівстві оздоблення інтер «єрів давньоруських палаців, храмів, княжих дворів здійснювалось мозаїками, фресками, різьбленим каменем, іконами. Видатною пам «яткою живопису тихий часів є мініатюри в літописах й художнє оздоблення книжок. Дослідники характеризують ХП століття як вушко самостійної художньої творчости в Україні.3. Роль Галицько-волинської Князівства у збереженні та розвитку української культури.Галицько-волинське князівство мало тісні культурні взаємозв «язки із країнами Західної Європи, що виявлялися в активній торгівлі, дипломатичних стосунках, різних політичних переговорах та взаємних візитах. Західні князі неодноразово відвідували Володимир, Холм, Галич, а галицькі та волинські князі на свій чергу неодноразово бували в столицях західних держав. Літопису розповідає про візит Данило до угорського князівства. Данило «їхав поруч із королем за звичаєм руським: кінь под ним був напрочуд гарний, сідло із смаленого золота, стріли й шабля прикрашені золотом та іншими оздобами, аж чудово було б, кожух з оловира грецького, обшитий золотим пласким мереживом, й чоботи із зеленого сап «яну «. Воїни, котрі супроводили князя теж бу;ш пишно одягнуті: «Від полків його йшла велика світлість, від блискучої зброї «. Дружина князя справила велике враження на місцевих людей, а король Бела в захопленні казав: «Менш варта Мені і тисяча срібла, ніж ті, що ти приїхав руським звичаєм своїх батьків ».Між державами відбувався обмін мистецькими цінностями. Для церкви Богородиці в Холмі Данило привіз з угорської землі «чашу із багряного мармуру, вирізьблену чудовим мистецтвом,. «. Мстислав Данилович подарував Конраду Мазовецькому дорогий одяг та гарних коней із майстерно виготовленою збруєю.Події культурного й політичного життя у Галицько-волинському князівстві знаходили широкий відгук у хроніках західних держав.У тієї ж одну годину на Галицько-волинському літописі розповідається про події в країнах Західної Європи. Взаємовпливи культур формували атмосферу міжнародної довіри та мирних взаємовідносин у жорстоку феодальну епоху воєн й розбою.Па заході Галицько-волинська Русь був форпостом східнослов «янської духовності. Різні сфери її культури, зокрема такі як освіта, мистецтво,філософія, література, розвивалися под впливом західної та східної культур. ^ Через такі культурні центри, як Володимир, Холм, Галич й Львів культурні впливи давньоруських земель надходили до східних слів «янь в Уіорщину й держави Центральної Європи. У тієї ж годину Галіщько-Волинські землі зазнава;ш істотних культурних виливів своїх західних сусідів; засвоєнл духовні й матеріальні ціності передавалися іншим землям Стародавньої Русі. Алі основа культури І алицько-волинського князівства був українська, спільна із іншими князівствами Стародавньої Русі.Князівські міжусобиці та напади різних завойовників виливали на культуру Галицько-Волинського князівства, але й не змогли призупинити розвитку культурного процесу. Грунтуючись за принципами єдності культури старокні «вської держави, культура західного князівства продовжувала розвиватись в умовах феодальної роздрібненості, втілюючи ідею (диості давньоукраїнських земель. За своїм ідейним змістом та художніми якостями ця культура був на рівні культур середьновічної Європи, а окремих випадках перевищувала їхнього. Цим самим вона сприяла закріпленню історичних традицій Київської Русі, примножувала багатющу скарбницю традицій української культури.6галицько-волинськаДЕРЖАВА — СПАДКОЄМИЦЯ КИЇВСЬКОЇ РУСІНаприкінці XII — у першій половині XIII ст. князівства Середнього Подніпров «я — Київське, Чернігово-Сіверське та Переяславське через низку обставин (нескінченні князівські усобиці, певну зміну світових торговельних шляхів, активізацію нападів кочівників, відтік населення із південних районів тощо) економічно та політичне занепадають й втрачають свої колишні роль та значення. Монгольська навалу посилила та поглибила руйнівні процеси у цьому регіоні.Кардинально іншою був сиутація у південно-західній частині Русі, де 1199 р. із «явилося нове державне про «єднання — Га-лицько-Волинське князівство, яку надалі майже впродовж півтора сторіччя відігравало надзвичайно важливу роль у житті східних слів «ян.Виникненню та піднесенню Галицько-волинської держави сприяло:1. Вдале географічне положення (віддаленість від Києва послаблювала вплив центральної влади, природні умови робили ці землі важкодоступними для степових кочівників, крім того, князівство розташовувалося-на перехресті стратегічно важливих торгових шляхів).2. Необхідність спільної боротьби двох князівств проти агресії із боці Польщі та Угорщини, а згодом проти монгольського нашестя та іга.3. Енергійна про «єднавча політика князів Романа Мстислави-ча (1199−1205 рр.) та Данило Романовича Галицького (1238- 1264 рр.).4. Існування на територї князівства багатих родовищ солі, що сприяло економічному зростанню та інтенсифікації торгівлі.Державний розвиток Галицько-волинського князівства відбувався у кілька етапів:І. Утвореная та становлення (1199−1205 рр.). Спираючись на середнє й дрібне боярство та міщан, волинський князь Роман у 1199 р. придушує опір великих бояр й обєднує Галичину й Волинь. Сміливий воїн, талановитий політик, жорсткий, а інколи навіть жорстокий володар, князь Веде активну зов-нішню політику. Переможні походи проти Литви та Польщі помітно підняли його авторитет та посилили вплив на Русі. Вже 1202 р. Роман оволодіває Києвом й стає великим князем. Літописець називає його «самодержцем всія Русі «.Оволодівши значною частиною київської спадщини, Галицьке-Волинське князівство на рубежі XII-XIII ст. за розмірами своїх володінь не поступалося Священній Римській імперії, Його зміцнення на тлі прогресуючого занепаду князівств Середнього Подніпров «я свідчило про ті, що центр політичного та економічного життя поступово пересувається у західному напрямі. Центром своєї держави Роман «обрав не орієнтований на Візантію Київ, а близький до кордонів західних держав Галич. Потужна торговельна артерія Буг-Дністер витісняє занепадаючий шлях «з варягів — у греки ».З Часом Роман стає помітною фігурою на європейській історичній сцені, про що свідчить пропозиція Папи Римського 1204 р. в обмін на прийняття князем католицизму коронувати його. Галицько-Волинський князь втягується у жорстоку боротьбу між Гогенштауфенами й Вельфами, котра загострилася у тодішній католицькій Європі. Проте не лише мечем здобував собі славу «Роман. У останні рокта життя він запропонував модель підтримки «доброго порядку «на Русі. Відповідно до цого проекту планувалося припинення князівських міжусобиць, консолідація сил для відпору зовнішнім ворогам, запровадження майорату (передачі князівського столу і всіх земель старшому сину. що могло зупинити, на думку Романа, процес роздрібненості) та вибори київського князя (у разі смерти) шістьма найбільшими на Русі князями.Проте галицько-волинському князю не вдалося про «єднати Русь. У 1205 р. він трагічно загинув поблизу польського містечка Завйхоста под годину сутички із вояками краківського князя Лешка Білого. » ! II. Тимчасовий розпад єдиної держави (1205−1238 рр.). Зі смертю Романа розпочинається майже 30-річний період боротьби за галицький стіл. Характерними рисами державного життя у Цей годину були:.— прогресуюче свавілля бояр, котрі дійшли до безпрецедентного порушення норм феодального права — оголошення князем боярина Володислава Кормильчича (1213−1214 рр.);— безперервне втручання у внутрішні Справи західнорусь-ких земель сусідніх держав — Угорщини та Польщі, наслідком та проявом якого було б проголошення «королем Галичини та Володимири «» п «ятирічного угорського королевича Калмана (Ко-л «оману), одруженого із дворічною польською княжною Саломе-є» (розпочата после цого воєнна окупація тривала від 1214 р до 1219р.);— наростаюча монгольська загроза, щовперше заявила про собі 1223 р. на березі ріки Калки (галицькі та волинські формування входили до коаліції руських князів);— енергійна боротьба за відновлення державної єдності Данило Галицького, Яка успішно закінчилася 1238 р.III. Про «єднання та піднесення, активна боротьба з золотоор-дннським ігом (1238−1264 рр.).Відновивши єдність, Галицьке-Волинське князівство набирає сили та відвойовує втрачені позиції. Навесні 1238 р. Данило розгромив тевтонських лицарів Добжинського ордена под Доро-гочином. Незабаром він знову поширює свій вплив на Київ, у якому залишає управляти свого воєводу Дмитра. Відчуваючи реальність постійної загрози з Заходу й Сходу, зводить низку міст-замків (Данилів, Кременець, Угровеськ та ін.).У період монгольського нашестя Данило Галицького над князівстві: він перебував в Угорщині та Польщі, де намагався схилити феодальну верхівку цих держав до утворення антимон-гольськрго воєнного союзу.Колі тгрлчища Батия руйнували в Угорщину, Данило повернувся на рідні землі. Тут його чекали не лише значні демографічні втрати, руїни та згарища, а і черговЄзіткнення зі свавіллям галицьких бояр, котрі запросили на престол маріонеткового чернігівського княжича Ростислава. Одержавши 1245 р. у битві под галицьким містом Ярославом перемогу над військами Ростислава, Данило знову відновлює єдність Галицько-волинського князівства. У тому ж 1245 р. князь змушений їхати до Золотої Орди, щоб одержати ярлик на управління землями. Формально визнавши залежність від хана, Данило намагався тім самим виграти годину для збирання сил та підготовки вирішального удару по золо- тоординцях. Географічна віддаленість від Орди створювала для цого сприятливі умови: сюди майже не навідувалися ханські бас «каки, не проводилися тотальні перепису населення із метою обкладення даниною; головний обов «язок князя полягав лише у наданні хану допоміжних збройних формувань под годину його походів на Польщу та Литву.За цих обставин Данило мав змогу сконцентрувати увагу на посиленні боєздатності, внутрішньому зміцненні та централізації князівства. Активно укріплялися старі міста та зводилися фортеці нового типу, розташовані на горбах й із кам «яними стінами; відбулася реорганізація війська: було б сформовано піхоту, переозброєно кінноту (особливу увагу зосереджено на важкоозброє-ній кінноті, ударів якої, як правило, не витримували татари).Водночас із політикою внутрішнього зміцнення князівства Данило Галицький у зовнішньополітичній сфері намагається реалізувати свої плани щодо створення антиординської коаліції. Князь не лише примирюється, а і налагоджує союзницькі відносини зі своїми колишніми ворогами — Польщею, Угорщиною та Литвою. Шлюб доньки Данило та володимиро-суздальсь-кого князя Андрія Ярославовича, молодшого брата Олександра Невського, скріпив воєнний союз двох найвпливовіших руських князів. На шкода, ці зовнішньополітичні кроки галицько-волинського князя не привели до утворення антиординської коаліції. По-перше, основні інтереси західних сусідів Данило були зосереджені на Заході, а чи не на Сході. По-друге, у 1252 р. Золота Орда завдала спустошливого превентивного удару по Во-лодимиро-Суздальському князівству, внаслідок якого князь Андрій втратив свій стіл й втік до Швеції.Скориставшись скрутним становищем Данило Галицького, Римський Папа Інокентій IV пообіцяв галицько-волйнському князю реальну допомогу в боротьбі із золотоординцями та королівську корону за умови укладення унії руської православної церкви із католицькою под заступництвом Папи. Намагаючись використати усі сили для боротьби проти іга, Данило погоджується на ці умови, й 1253 р. у місті Дорогочині відбувається його коронація. У цьому ж році Папа Римський оголошує Хрестовий похід проти татар, до участі в якому закликав Польщу, Чехію, Померанію та Сербію. Проте через низку причин (більшість названих країн були втягнуті у боротьбу за австрійську спадщину, їхні роздирали внутрішньополітичні негаразди, було неможливо смердоті розраховувати й на кількісну перевагу над військовими формуваннями монголів) плани ще одного хрестового походу то й залишилися нездійсненими. Не відчувши реальної допомоги із боці папської курії, Данило розриває угоду із Ватиканом й вступає у відкриту збройну боротьбу з Золотою Ордою.Наприкінці 1254 р. Данило Галицький перейшов у наступ проти військ Куремси, який намагався окупувати галицьке Пониззя. Внаслідок вдалих та рішучих дій князю вдалося відвоювати у кочівників землі вздовж Південний Бугу, Случі та Тетерева. До його планів входило Визволення Києва, але й саме у цей годину литовський князь Міндовг розриває укладений 1254 р. військовий союз, який було б скріплено зарученням сина Данило — Швар-но та доньки Міндовга. Це різко змінює ситуацію — протягом 1255−1256 рр. безперервно триває протистояння із Литвою.Змінивши слабкого Куремсу на досвідченого Бурундая, якого літописець називає «безбожним, лихим,-окаянним », Орда розпочинає 1258 р. новий масований наступ. Не маючи сил для протидії, Данило Галицький под тиском вимог Бурундая був змушений віддати наказ про знищення укріплень Володі світу, Луцька, Львова, Кременця, Данилова та інших міст. Збе--реглися лише оборонні споруди неприступного Холму. Саме у цьому місті после серйозної хвороби 1264 р. помирає князь Данило.IV. Стабільність та піднесення (1264−1323 рр.). Після смерти Данило Галицького князівство знову втрачає свою ^ єдність: його землі було б поділено між трьома нащадками князя — Лівому, Мстиславом й Шварно. Прагнучи стабільності, Шварно укладає союз Галицького князівства із Литвою, але й це про «єднання не було б тривалим. Найпослідовніше продовжував державницьку політику свого батька Лев Данилович (1264- 1301 рр.). Хоча він й був змушений визнати свою залежність від улусу Ногая, усе ж таки саме цей князь приєднав до своїх володінь Закарпаття та Люблінську землю. Завдяки цьому територія Галицько-Волинської держави стала найбільшою за свою історію.На рубежі XIII-XIV ст. відновилася єдність Галицько-волинської держави под владою наступника Льова — князя Юрія І (1301−1315 рр.). Це був період, коли Золота Орда, Яка роздиралася внутрішніми міжусобицями та чварами, поступово втрачала уладові над підкореними територіями. Юрію вдалося скористатися цією сприятливою обставиною для зміцнення власних позицій. Він, як й Данило, прийняв королівський титул й назвавши собі «королем Русі та князем Володимири «. За період правління Юрія І стабілізувався суспільний розвиток, розквітли міста, піднеслася торгівля, зріс економічний добробут. І хоча миролюбний, схильний до компромісів князь змушений був повернути зміцнілій Польській державі люблінську землю, його міжнародний авторитет та вплив зростали. Про це свідчить встановлення 1303 р. окремої-Галицької Митрополії, котра безпосередньо підпорядковувалася Вселенському патріархові у Константинополі. За словами польського середньовічного історика ЯнаДлу- гоша, Юрій І був «людиною спритною й шляхетною, щедрою до духовних осіб. Під годину його правління Русь користувалася благами світу й величезного добробуту ».Наступниками Юрія І стали його сині - Андрій та Лев II (1315−1323 рр.). Вони поділили територію князівства на сфери впливу, але й правили спільно, дуумвіратом, й тому розпаду єдиної держави не відбулося. Романовичі проводили активну зовнішню політику: налагодили союзницькі відносини із Польською Державою та Тевтонським орденом. Ці союзи малі антилитовську та антиординську спрямованість. Однак братам не вдалося ефективно протидіяти експансії Литви — Дорогочинська та Берестейська землі були втрачені. Трагічно їм закінчилася й боротьба із Ордою: 1323 р. у битві із військами хана Узбека молоді князі загинули. V. Поступовий занепад (1323−1340 рр.). Загибель Андрія та Льова II, котрі не малі дітей, урвала пряму лінію династії Романовичів, що призвело до посилення політичної ролі та впливу галицького боярства, зростання чвар та усобиць у феодальній верхівці, втручання іноземних держав, у внутрішні справ галицько-волинських земель. Майже два рокта галицько-волинський трон залишався без правителя. Лише 1325 р. внаслідок компромісу між місцевим боярством й правителями Польщі, Угорщини та Литви главою держави було б обрано 14-річного ма-зовецького князя Болеслава Тройденовича, сина Марії, доньки Юрія І Львовича. Юний князь, який прийняв православ «я та ім «я Юрія II Болеслава, не ставши маріонеткою у руках бояр, а провівши самостійну внутрішню й зовнішню політику. Проте апогей свого розвитку Галицько-волинська держава уже пройшла. Перірд правління Юрія II ставши поступовим занепадом Галицько-Волйнсько-го князівства: посилився ординський вплив, безуспішноюбула боротьба із Польщею за Люблінську землю, міста дедалі, понад контролювалися іноземними купцями та ремісниками, національна знати відійшла від адміністративної влади, місцеве населення наверталося до католицизму., ««Масове невдоволення народу політикою Юрія 11 дало підставу боярам не лише для антикнязівської агітації, а і до активних насильницьких дій. Внаслідок боярської змови у квітні 1?40 р. Юрія II Болеслава булоотруєно. Після цієї подігзберегти єдність колися могутнього Галицько-Волинського князівства уже не вдалося. Протягом короткого години держава занепала та розчленувалася, її землі опинилися под владою чужоземців: Галичина — под Польщею, Волинь — под Литвою, Буковина — у складі Молдавського князівства.Отже, будучи безпосереднім спадкоємцем Київської Русі, Га-лицько- Волинське князівство відіграло надзвичайно важливу роль історії:-— зберегло від завоювання та асиміляції південну та західну гілки східного слів «янства, сприяло їхній консолідації та усвідомленню власної самобутності;— стало новим после занепаду Києва центром політичного та економічного життя;— модернізувало давньоруську державну організацію;— розширило сферу дії західноєвропейської культури, сприяло поступовому подоланню однобічності візантійського впливу;— продовжило славні дипломатичні традиції Київської Русі, ще 100 років после встановлення золотоординського іга із честю представляло східнослов «янську державність на міжнародній-арені.Показати\nПохожие работыНазваниеТипРусские землі на XIV – XVI ВВРефератВторая світова війна 1943 годРефератРусская правдаРефератВоенный комунізм (Контрольная)РефератНа берегах річки П'яніРефератКрестьянская війна 1919-1921РефератОбъединение Русі у 14-17 ввРефератСША капіталізм 80хРефератПринципат АвгустаРефератДипломатия СвятославаРеферат


2) вибирайте шлях з легкими для вас і неприємними для переслідувачів перешкодами (бруд, калюжа, кущі). Якщо переслідувачі і не припинять бігти за вами, вони на мить уповільнять біг перед неприємною перешкодою, може, оббіжать її, втративши ще декілька\nцінних для вас секунд. Часто переслідування припиняється, якщо перед цим не було принципової сутички і супротивники не оскаженіли до того, щоб перестати турбуватися про свій одяг;\nPrevious Post: Офіційно-діловий стиль – Стилі мовлення\nNext Post: Швидкість. Рівномірний прямолінійний рух


Василь Стефурак, фермер й виробник хамону з баранини: хотілося відновити не так інститут вівчарства, як образ гонорового українського газди\nВасиль Стефурак, голова громадської організації «Асоціація вівчарів», вже 10 років займається вівчарством на Коломийщині. У його господарстві в селі Молодятин не лише вівці та барани. Тут розводять ще й кіз, з молока яких роблять крафтові сири. А ще на фермі коні, собаки та інша живність. Фіртка дізналась чи легко сьогодні відновлювати промисли, що були популярні в горах ще пів століття тому.\nРозповідаючи про власний досвід у вівчарстві, Василь зазначає, що на сьогодні у господарстві налічується 250 овець та понад 50 баранів дорослих тварин, а ще є молодняк.\n«Моя ідея набагато глибша, ніж просто фермерська діяльність. Мені хотілося відновити не так інститут вівчарства, як образ гонорового українського газди. Зовсім не важливо, яким господарством займатися і кого розводити: кози, корови, вівці чи кури. Я хотів показати людям, що ми можемо заробляти в себе вдома», - каже чоловік.\nЗа його словами, він насамперед прагнув зберегти культуру Карпат. Згодом поставив собі питання, як саме це зробити.\n«Спочатку було дві ідеї: ремісництво і вівчарство. У народі кажуть, що в будь-якій справі мають бути замисли й розмисли. На ремісництво попит є, насправді. До прикладу, ми б створили жіночу прикрасу – український гердан. Далі б через сайт намагалися продавати виріб на весь світ. Але з часом прийшло усвідомлення, що сенсу в тому мало - з тим технологічним прогресом, який є зараз, Китай таких герданів зробить енну кількість за день», - продовжує Василь Стефурак.\nФермер переконаний, що навіть у вівчарстві Китай зараз №1. Однак тут є вільні ніші на ринку. За його словами, світовий ринок баранини насичений приблизно на 40% і в Україні зараз чи не найбільше можливостей для вівчарства. Головне наявність землі та бажання працювати.\n«Треба приблизно 10 соток на вівцю. Якщо у мене в господарстві «крутиться» щонайменше 500 голів – значить має бути 50 гектарів території. Окрім овець, у мене ще є приблизно 50 кіз і пара коней. До речі, є кінь, дідусь якого – олімпійський чемпіон, а тато – кращий жеребець в країні. Що стосується баранів, то вони, насправді, дуже агресивні. Словом, баран може вбити навіть бика», - продовжує вівчар.\nДля того, аби доглядати все господарство потрібно досить багато часу, але, як каже Василь Стефурак, він до такої роботи звик з дитинства.\n«У мене вдома вівці були завжди, я, по суті, з ними виріс. У моїй родині від діда-прадіда займалися вівчарством, щоправда, не так масштабно. За "совітів" не можна було мати багато тварин в господарстві, максимум, що на зиму лишали – то 3-4 вівці. На літо збільшували до 15-20 і потім знову здавали. Такі були правила», - ділиться чоловік.\nВівці у господарстві дають м’ясо, шкіру, вовну та молоко. Однак, за словами фермера, в Україні на вовні ніхто не заробляє. Виготовляють лише ліжники. Що стосується шкіри, то її найчастіше використовують на зимове взуття.\n«Оскільки зараз на вовну попит зовсім невеликий, то ми стрижемо овець раз в рік, хоча можна й двічі на рік. Зазвичай такі процедури проводимо весною. Цього року весна була затяжною, а оскільки мої тварини більшість часу живуть на вулиці, то після зими я їх не стриг. Потім літом кількох постригли, і зупинилися, бо активізувалися різні комахи. Шкіра овець дуже ніжна і тонка, а комахи роз’їдають її», - пояснює фермер.\nДо речі, якщо професіоналу на стрижку однієї вівці знадобиться кілька хвилин, то новеньким інколи не вистачить й години.\nОвече стадо не вибагливе в їжі, за словами Василя Стефурака, вони їдять все, що їм даси. Однак за тваринами слід стежити під час несприятливої погоди.\n«Мої вівці пасуть траву, для них це найважливіше. Тварини живуть просто неба, ховаються під деревами чи кущами. Їх «охороняють» електропастухи – це така собі огорожа. Однак, коли несприятливі погодні умови й шерсть забруднюється, тоді її потрібно мити, що, до речі, треба вміти правильно зробити, бо дуже легко зіпсувати», - ділиться досвідом вівчар.\nКрім того, в господарстві чоловіка є ще кілька собак породи лайка, вони захищають стадо від хижаків, але не від усіх.\n«Це дуже універсальна порода. Проти вовків, вони, правда нульові, а от проти рисів і ведмедів лайки дуже ефективні, вони їх відлякують чи навіть атакують. До речі, цього року весною ведмідь нам вулики перевернув. Йому залишилося десь 50 чи 70 метрів, аби дістатися до вівців. Так ось, собаки його прогнали», - каже чоловік.\nГолова громадської організації переконаний, що на вівчарстві можна заробляти - головне любити свою справу та виготовляти якісний продукт, тоді проблем зі збутом не виникатиме. Цього року Василь Стефурак презентував хамон із баранини власного виробництва.\n«Якщо до чогось братись – то мусиш стати в тій справі чемпіоном. У вівчарстві я все одно робив би щось з м’ясом. Спочатку навіть не думав про хамон, бо це доволі специфічний продукт. У перекладі означає «м’ясо на кістці». Якби пан Йозеф, наш австрійський брат по вівчарству, не поділився родинним рецептом виготовлення хамону, якому, до речі, вже пару сотень років, то можливо, хамону й не було б», - зізнається фермер.\nЗа його словами, подібні продукти придумали моряки: іспанський хамон, італійське прошуто. Консервантів та стерилізації не було, зате була діжка і сіль, так і берегли продукти.\n«Потім подумав: є рецепт, є барани, але нема потрібного м’яса. І знайшов хорошу людину, яка дуже добре дружить з м’ясом, у неї були потрібні технологічні можливості й ми рік експериментували з м’ясом, бо ж барани у мене пасуть різнотрав’я, як дичина, відповідно підхід мусів бути теж, як до дичини», - зазначив фермер.\nВасиль Стефурак поділився, що зараз активно займається збереженням вологості хамону за допомогою плісняви. Наразі цей продукт ніде не презентували, адже процес виготовлення ще недопрацьований до бажаного результату. Вартість хамону з баранини, за його словами, становитиме в межах 100 євро за кілограм.\n«Щоб приготувати такий продукт, потрібно шість тижнів його маринувати, шість тижнів чекати поки він дозріє і потім як вино: чим довше зберігаєш, тим з часом він смачніший. Найпростіше хамон зберігати на горищі, холодні температури не обов’язкові. Основним тестуванням хамону на якість у мене були мухи. Я поклав хамон надворі, коли дуже спекотно. Тоді мухи пролітали та не звертали на нього уваги. Вони ж процеси гниття відчувають на дуже великих дистанціях, а тут не реагували, значить там немає нічого подібного», - каже газда.\nП’ять років фермери експериментували над породами овець, які були б придатними для виготовлення хамону. Вівчар каже, що багато залежить від того, чим харчуються тварини.\n«Мої вівці з’їдають по пару десятків тон жолудів. Крім того, дуже важливо, щоб вони споживали різнотрав’я, різноманітні ягоди, зокрема малину, суниці, афини чи шипшину. Загалом, мої тварини випасають територію в радіусі до 10 кілометрів. За день отара проходить в середньому 20 кілометрів. І так до моменту поки немає великого снігу, бо якщо ще до десяти сантиметрів, то вони розгрібають копитами зелень. Зимою ми годуємо їх сіном, зерном, жолудями. В принципі, якщо й на зиму залишити їх у лісі – не пропадуть», - переконаний Василь.\nВівчар розповів, що кожна тварина зі своїм характером. Кози, до прикладу, дуже образливі та ревниві. У багатьох з них є свої клички, на які вони навіть відгукуються.\nБувають й неприємні ситуації, як от у 2019 році, коли у господарстві вовки "забрали" 14 голів овець, в тому ж році ще 20 голів вбила блискавка, коли тварини заховалися від дощу під деревом.\n«В отарі є баран Бублик, він улюбленець журналістів - зірка фотосесій. Найбільше люблю його за те, що він ручний і нікого не покалічив. Річ у тім, що в мене не контактна ферма, а племінне господарство. Люди часто не розуміють цього і хочуть погладити тварин. Барани дуже не люблять, коли їх гладять по голові. Це те саме, що трясти собаку за хвіст», - ділиться Стефурак.\nОвець на фермі Василя Стефурака не доять, все молоко споживають ягнята. У майбутньому господар планує виготовляти дороговартісний сир «Рокфор».\nЗаймаються в господарстві й племінною роботою.\n«Виводити потрібні породи, насправді, доволі тривалий процес. Фарби змішати – й то складно, а тут - живі істоти. Ми багато спостерігаємо, якісь риси додаємо, якісь віднімаємо, змінюємо характеристики. Це ціла наука. Вівці виношують своїх дитинчат 150 днів, тобто результат можна побачити не швидше, як за пів року. А потім ще кілька місяців спостережень. Я опрацював пару десятків порід. Але зараз зупинився лише на двох: м’ясо-молочна і молочно-м’ясна», - продовжує фермер.\nДитинчата у господарстві вівчаря народжуються цілорічно. На 100 голів дорослих тварин в середньому з’являється 250-300 ягнят в рік. Хоча, за словами вівчаря, чим їх більше – тим вони слабші. Тому інколи чоловік зменшує народжуваність.\n«Зараз я генетично закріплюю чотири вим’я у вівці, це дозволить більше вигодувати дитинчат. Вже приблизно пів отари у мене з чотирма сосками. Крім того, у мене є баран-домінатор, тато якого коштує 15 000 євро, ми його тримаємо для покращення крові. Бублик, Шкварок, Емігрант, Зубр – такі у нас кумедні клички», - ділиться Василь Стефурак.\nКрім того, фермер співпрацює з ветклінікою, оскільки вівці часто потребують професійного ветеринарного догляду. Ветлікарі обробляють тварин від внутрішніх паразитів двічі або й тричі на рік. Бо інакше ті втрачають імунітет і часто хворіють.\n«Для овець холоду не існує, вони живуть у високогір’ї та витримують люті морози. Однак, якщо буде плюсова температура і сирість – тоді може бути навіть запалення легень. Коли спека – тварин краще не турбувати зовсім. Бо якщо 30 градусів тепла і вівця побігає, то можуть бути серцеві напади. Зрештою, на моїй території є природні чагарники, де вони ховаються від сонця», - каже фермер.\nГолова асоціації вівчарів розповів, що планує й надалі підтримувати цю справу та поділився, що нещодавно підписали меморандум про співпрацю з вівчарями з Молдови, в планах розширити міжнародну співпрацю, підписавши такі ж меморандуми з колегами з країн Середньої Азії, Румунії та Болгарії.\n«Прагнемо довести до ідеалу породу української вівці, яка зараз сформована приблизно на 90%», - зазначив Василь Стефурак.\n03.09.2021 Тіна Любчик 7863


Тетяна Когут здобула ще одне "золото" на чемпіонаті України – Новини Тернополя і області - За Збручем\nТетяна Когут здобула ще одне “золото” на чемпіонаті України\n3 Лютого, 2022 Софія Романська\nЩе одне “золото” здобула легкоатлетка з Бережан Тетяна Когут на чемпіонаті України. Дівчина змагалася на дистанції 2000 метрів з перешкодами.\nЧемпіонат проходив у Сумах. Як розповів тренер Володимир Дудів, Тетяна фінішувала з особистим рекордом. “Легкоатлетка з Тернопілля Тетяна Когут — знову чемпіонка України у бігу на 2000 метрів з перешкодами\nЧергове «золото» здобула спортсменка у Командному чемпіонаті України з легкої атлетики у закритому приміщенні, який відбувся в Сумах. З особистим рекордом 6:48.36 сек. Тетяна здобула перемогу в бігу на дистанції 2000 м. з перешкодами, що дозволило їй залишити суперниць далеко позаду”.\nДодамо, також на чемпіонаті вдало виступили тернопільські легкоатлети Денис Загалюк та Олександр Хома, які у стрибках у висоту посіли 4 та 5 місця. Спортсмени представляють ТНПУ ім Володимира Гнатюка.\nТеги: легка атлетикановиниспортТернопіль


Хіти тижня. У мережі показали, як снайпер ЗСУ знищив кулеметника бойовиків на Донбасі (відео)\nсубота, 27 квітень 2019, 9:00\nЖоден обстріл противником позицій ЗСУ не залишається без адекватної відповіді Об'єднаних сил.\nНа Донецькому напрямку український снайпер знищив кулеметника бойовиків, передають Патріоти України.\n«Донецький напрямок. Відстань близько 700 метрів. Кулеметник окупаційних військ», - так прокоментував відео офіцер ЗСУ Анатолій Штефан («Штірліц»).\nЯк повідомляє Анатолій Штефан, жоден обстріл противником позицій ЗСУ не залишився без адекватної відповіді Об'єднаних сил - за даними розвідки, в четвер, 18 квітня, були знищені троє окупантів, ще п'ятеро були поранені.


2017 Грудень | Чинадіївська селищна рада\nГрудень 31, 2017 No comments\nПрийміть щирі вітання з Новим роком ! Щиро зичу всім вам, вашим рідним, близьким, батькам, дітям, коханим, миру і спокою, здоров’я і родинного затишку, достатку і веселих свят! З найкращими побажаннями, селищний голова – І.Мошак\nГрудень 26, 2017 No comments\nЗ днем народження, Надія Іванівна!!!\nСьогодні 26 – го грудня відмічає свій черговий день народження, інспектор ВОС , Лашкай Надія Іванівна! Від усієї душі вітаємо Тебе з цим радісним святом! Бажаємо безтурботної, світлої, щасливої долі. Нехай дорога Твоя буде завжди рівною, широкою і гладкою. Нехай\n10.01.2018 рокуо 13-00 год. у залі засідань в приміщенні селищної ради пройдуть громадські слухання щодо обговорення детального плану території щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,056 га із ведення особистого селянського господарства, власником якої є Когут О.С. для комерційного\nПро скликання 18 сесії 7- го скликання\n22– го грудня відбудеться 18 – та сесія 7 – го скликання о 10 00 годині в приміщенні селищної ради в смт. Чинадійово, вул. Волошина, 41 з таким порядком денним: Про приняття бюджету Земельні питання. Різне.\nГрудень 7, 2017 No comments\nСьогодні 7 – го грудня святкує свій черговий день народження, депутат селищної ради , Кохан Юрій Юрійович! Бажаємо Вам міцного здоров’я, щастя, благополуччя, подальших успіхів у будь-яких починаннях, щоденних справах, сміливих планах та сподіваннях. Хай Вас підтримують та надихають рідні люди,


Миколаївці просять демонтувати пам'ятник комуністу Петровському - новини Миколаєва Depo.ua\nМиколаївці просять демонтувати пам'ятник комуністу Петровському\nПарк, названий на честь антиукраїнського діяча, вже перейменували\n18 березня 2016 16:49\nЗ приводу збереження або демотажу пам'ятників за декомунізацією у миколаївців розділилися думки. Одні кажуть що це лише частина історії і пропонують чи залишити монументи на місці, чи перенести їх в музей. Інші ж безапеляційно вимагають демонтажу. Наприклад, це стосується пам'ятника Григорію Петровському, на честь якого колись назвали Дніпропетровськ. Петицію про демонтаж зареєстрували на сайті міськради, повідомляє Depo.Миколаїв.\nАвтором виступив Валерій Супрун. Він пропонує демонтувати у парку пам'ятник Петровського, називаючи його катом українського народу. На його місці встановити фонтан: "Навіть у Дніпропетровську, місті, що носив ім'я особи, причетної до масової загибелі українців у 30-х роках 20 сторічча, демонтували подібний пам'ятник. У Миколаєві ж, який ніяким чином не пов'язаний з цим катом українського народу, цієї згадки не повинно бути взагалі", - аргументує Супрун.\nНагадаємо, що парк, який донедавно носив ім'я Петровського, перейменували в "Народний сад". Зазначимо, рішення про демотнаж цього монумента, а також ще декількох, повинно узгодити Міністерство культури, оскільки ці об'єкти входять до переліку культурної спадщини.\nНа думку мера, у місті можливо створити щось накшталт парку радянського періоду з пам'ятників.\nМітки: #фонтан #демонтаж #Миколаїв #пам'ятник


Показати всі монети - Георг V (1865-1936)\nСтрейтс-Сетлментс (1826 - 1946) Срібло ...\nв групі 20 монет / 20цін\n1 Фартінг Сполучене королівство Великобр ...\n1/2 Соверен Сполучене королівство Велико ...\nГеорг V (1865-1936)з ВікіпедіїПрочитати оригінал статті\n1 зміна в цій версії очікує на перевірку. Стабільну версію було перевірено 5 листопада 2014.\nКоронація 22 червня 1911\nПопередник Едуард VII\nНаступник Едуард VIII\nІмена George Frederick Ernest Albert (Джордж Фредерік Ернест Альберт)\nХрещення 7 липня 1865\nДата народження 3 червня 1865(1865-06-03)\nМальборо Хауз, Лондон\nДата смерті 20 січня 1936(1936-01-20) (70 років)\nСендрінґем Хауз, Норфолк\nМісце поховання Каплиця Св. Георга, Замок Віндзор\nДружина Марія Текська\nДіти Едуард, Георг, Марія, Генріх, Джордж, Джон\nБатько Едуард VII\nМати Олександра Данська\nГеорг V (англ. George V; *3 червня 1865 - †20 січня 1936) — король Великої Британії (з 1910 року).\nНародився 3 червня 1865 року в Мальборо-Хаус (Лондон), другий син принца та принцеси Уельських (пізніше Едуарда VII та королеви Олександри). При хрещенні отримав ім'я Георг Фрідріх Ернст Альберт. Його мати є рідною сестрою Марії Федорівні — дружини російського царя Олександра III та матері останнього російського імператора Миколи II.\nЗдобув військово-морську освіту та служив на флоті. У 1892 році передчасна смерть старшого брата, герцога Кларенса, зробила його другим в лінії престолонаслідування. Королева Вікторія надала внукові в травні 1892 року титул герцога Йоркського. У липні 1893 року він одружився з принцесою Вікторією Марією Текською, яка раніше була заручена з його старшим братом. Після смерті королеви в січні 1901 року, як спадкоємець престолу, Георг отримав герцогства Корнуолл в Англії та Ротсей в Шотландії, а 9 листопада 1901 року, після коронації свого батька Едуарда VII, став принцом Уельським. Після смерті Едуарда 6 травня 1910 Георг був проголошений новим королем та коронувався 22 червня 1911 у Вестмінстерському абатстві.\nНовий король зіткнувся з складною політичною ситуацією. Палата лордів відкинула бюджет, запропонований палатою общин; остання у відповідь висунула білль про парламент, який істотно обмежував владу палати лордів. На вимогу прем'єр-міністра Герберта Асквіта король був вимушений сприяти ухваленню білля про парламент.\nУ часи Першої світової війни Георг V відмовився від всіх особистих та сімейних німецьких титулів та змінив назву королівської династії з Саксен-Кобург-Готської на Віндзорську.\nПри нім був прийнятий Вестмінстерський статут 1931 року, який урегулював правове положення домініонів та їх взаємини з Великобританією.\nПомер Георг V в Сандрінхемі 20 січня 1936 року.\nВійськові звання[ред. • ред. код]\nБританський фельдмаршал та адмірал флоту (6 травня 1910),\nПрусський генерал-фельдмаршал (16 травня 1911),\nПочесний данський адмірал (25 травня 1910),\nРосійський адмірал (1910),\nНімецький адмірал (27 січня 1901),\nПочесний сіамський генерал,\nМаршал Японії (28 жовтня 1918).\nОрден Підв'язки 4 серпня 1884\nОрден Будяка 5 липня 1893\nОрден Святого Патріка 20 серпня 1897\nОрден Святого Михайла і Святого Георгія 9 березня 1901\nОрден Зірки Індії 28 вересня 1905\nОрден Індійської імперії 28 вересня 1905\nКоролівський Вікторіанський орден 30 червня 1897\nОрден Імперської служби 31 березня 1903\nТаємний Радник 18 липня 1894\nГеорг V на 2uk.ru\nМатеріал без джерел може бути підданний сумніву та вилучений. (вересень 2014)\nЕдуард VII Король Великої Британії\nОтримано з http://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Георг_V&oldid=15648425


У Києві та Дніпрі припинили роботу підпільних борделів, в яких примусово працювали понад 60 жінок (фото) — УНІАН\nУ Києві та Дніпрі припинили роботу підпільних борделів, в яких примусово працювали понад 60 жінок (фото)\n2 хв. 1652\nПравоохоронці одночасно провели 21 санкціонований обшук у Києві та Дніпрі за місцями проживання фігурантів та адресами надання сексуальних послуг.\nЖінки працювали у борделях Києва і Дніпра / фото НПУ\nУ Києві та Дніпрі правоохоронці припинили роботу підпільних борделів, де примусово працювали понад 60 жінок.\nЯк повідомляє Управління комунікації Національної поліції, працівники Департаменту міграційної поліції встановили групу осіб, які у Києві та Дніпрі організували бізнес із надання сексуальних послуг.\n41-річний організатор злочинного угруповання та його спільниці – жінки віком від 27-ми до 44-х років - підшуковували тих, хто перебував у скрутних життєвих обставинах. Зловмисники, використовуючи уразливий стан жінок, змушували їх займатися проституцією, погрожуючи фізичною розправою за відмову.\nПравоохоронці одночасно провели 21 санкціонований обшук у Києві та Дніпрі за місцями проживання фігурантів та адресами надання сексуальних послуг. За їх результатами поліцейські виявили та вилучили два пістолети, авто преміум-класу, мобільні телефони, гроші, чорнові записи та інші речові докази, які підтверджують злочинну діяльність фігурантів.\nЧитайте такожВ Одесі затримали жінку, яка вербувала молодих українок для роботи проститутками в Туреччині (фото)\nТакож поліцейські встановили особи 63 жінок, які працювали на учасників організованого злочинного угруповання та надавали сексуальні послуги.\nТрьох фігурантів затримали та оголосили про підозри у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 303 (Сутенерство або втягнення особи в заняття проституцією) Кримінального кодексу України. Санкція статті передбачає від чотирьох до семи років позбавлення волі.\nПоліцейські виявили та вилучили два пістолети / фото НПУ\nЯк повідомляв УНІАН, у Дніпрі поліція накрила два борделі в орендованих квартирах. Жінки винаймали квартири, щоб надавати там за гроші інтимні послуги, а оголошення про свій бізнес секс-працівниці публікували в інтернеті.\nбордельновини Києвановини Дніпрапогода у Дніпрі


Погода в Курітібі на два тижні. Прогноз погоди на два тижні в Курітібі, Парана | METEOPROG\nОгляд погоди у Курітібі\nПогода в Курітібі\n/ Погода в Курітібі\nПогода Курітіба - прогноз на сьогодні, на завтра, на тиждень, на місяць.\nПогода в Курітібі сьогодні допоможе визначити температуру повітря, ймовірність опадів, дізнатися інформацію про швидкість і напрям вітру, атмосферному тиску і вологості, і як ці дані будуть змінюватися протягом дня.\nПогода в Курітібі на тиждень, на 10 днів або на місяць показує тенденцію зміни погоди протягом декількох днів. Графіки температури, ймовірності опадів і атмосферний тиск покажуть повну картину погоди на 3, 10, 14 днів або на місяць. Великий спектр даних на сайті - Температура повітря, напрям і сила вітру, хмарність, види опадів і їх інтенсивність в Курітібі - допоможе вам розібратися в погодної ситуації. Так само ви можете дізнатися час сходу і заходу сонця, тривалість дня, і в якій фазі знаходиться Місяць.\nЗавдяки аватарки на сайті ви зможете швидко вирішити проблему «що вдягнути», чи брати з собою парасольку чи окуляри в залежності від прогнозу погоди. Щоденний прогноз погоди в Курітібі допоможе вам не застудитися, якщо раптом до вечора буде різке похолодання, або посилиться вітер.\nМетеопрогноз Курітіба - найточніший і стабільний прогноз на сьогодні, завтра і два тижні. Так само є функція погода в Курітіба тільки на вихідні, щоб вдало спланувати свій відпочинок. Дані про погоду з метеостанцій обробляються щогодини - це дає можливість надавати найточніший прогноз, аж до погодинної погоди.\nПрогноз розрахований в 20:15:16 © meteoprog.ua\nПоділитися погодою в Курітібі:\n-26° 35′ 24″ пд.ш. -50° 45′ 0″ з.д.


Децентралізація буде закладена в Конституцію найближчим часом, сподівається Порошенко » Слово і Діло\nДецентралізація буде закладена в Конституцію найближчим часом, сподівається Порошенко\n«Вже в найближчі тижні ми, не виключено, проголосуємо в першому читанні зміни до Конституції, підготовлені Конституційною комісією, створеною моїм указом, відповідно до яких Київ поступиться значною частиною влади на користь місцевих громад», – про це заявив Президент на зборах активу Донецької області в Маріуполі.\nПетро Порошенко заявив, що бюджетна децентралізація в країні вже працює. В той же час, на його думку, «левова частка» повноважень повинна бути передана на місця внаслідок майбутніх змін до Основного Закону, цитує слова Порошенка «Інтерфакс-Україна», передає «Слово і Діло».\nОднак «жодних федералізацій» не буде, запевняє Глава держави. На його думку, питання зовнішньої політики, оборони, цілісності держави, статус унітарної держави «є ключовим елементом нашої Конституції».\nУкраїна має сконцентруватися на конституційній реформі – політик 28 квітня 2015, 09:28