ПЦУ | Символічним віттям в наших руках ми прославляємо Христа і засвідчуємо своє бажання повернутися до нашого істинного дому – до Раю, – Митрополит Епіфаній - PCU Символічним віттям в наших руках ми прославляємо Христа і засвідчуємо своє бажання повернутися до нашого істинного дому – до Раю, – Митрополит Епіфаній - PCU\nСимволічним віттям в наших руках ми прославляємо Христа і засвідчуємо своє бажання повернутися до нашого істинного дому – до Раю, – Митрополит Епіфаній\nв день свята Входу Господнього в Єрусалим\nСердечно вітаю всіх зі святом Входу Господнього в Єрусалим, яке ми також називаємо Вербною неділею. Таку назву це свято має тому, що за прикладом людей, які урочисто зустрічали Месію, взявши віття дерев і віття пальм, ми також цього дня носимо віття верби, таємничо долучаючись до всіх, хто протягом двох тисячоліть проголошує: «Осанна Синові Давидовому! Благословен, Хто йде в ім’я Господнє! Осанна у вишніх!» (Мф. 21:9).\nЗовнішньо цей звичай можна розглядати як одну з традицій, але сутність його значно глибша, ніж може видаватися нам на перший погляд. З нагоди свята беручи віття дерев, що після сну і омертвіння зими відновлюються до життя, ми нагадуємо собі про оновлення нашого власного життя. І це оновлення ми пов’язуємо не просто з плином часу чи законами природи, але з Господом Ісусом Христом – з Тим, Хто урочисто входить у Єрусалим, виконуючи провіщену про Нього волю Божу. У словах молитви на благословення віття, яку підносимо цього дня, наголошується, що у такий спосіб ми долучаємося до людей, які прославляли Христа, визнаючи Його Царем і Спасителем. І хоча нас розділяє відстань простору й часу, сила віри долає її, роблячи всіх нас долученими до тієї давньої урочистості.\nПротягом людської історії було чимало тріумфальних процесій та урочистих зібрань для прославлення царів, героїв і переможців у битвах. Але всі ці події залишилися у минулому. Ми ж нині вшановуємо подію, яка має значення не лише для того часу, в якому вона безпосередньо відбулася. Бо Вхід Господній у Єрусалим – це урочистість, яка має зв’язок із сьогоденням та з вічністю. Святкуючи зараз, ми виявляємо свою віру в те, що Ісус з Назарету, який в давнину урочисто увійшов до Єрусалима – є істинний Месія, обіцяний через пророків Цар Ізраїля і Спаситель світу. І хоча Він являє Себе у смиренні, а не у всій повноті Божественної слави, як це має статися під час Другого пришестя, однак і з того, що було Ним явлене та засвідчене Отцем і стверджене Святим Духом, ми знаємо і усвідомлюємо, що Він – істинний Цар наш.\n«Не бійся, дочко Сионська! Ось Цар твій гряде, сидячи на молодому ослі» (Ін. 12:15) – ці пророчі слова, про які нагадує нам сьогоднішнє читання з Євангелія, підкреслюють особливість того царського достоїнства, яке Господь Ісус Христос має не за людським звичаєм, як інші земні царі, але від Бога Отця, і не на деякий час, а навічно. Бо земне царство і влада пов’язані із зовнішніми почестями, а Спаситель являє Себе як Царя смиренного, символічно сідаючи для урочистого входу не на коня, як було звично для тогочасних володарів, а на осла – тварину не почесну. Тим самим Господь підкреслює, що хоча Він і є істинним Царем, однак Царство Його – «не від світу цього» (Ін. 18:36).\nВ час, коли більшість країн обрали для себе устрій республіканський, не маючи на чолі держави царя, а в багатьох краях, де монархії збереглися, вони часто мають символічний характер, – слова про царське достоїнство Господа Ісуса Христа можуть теж здаватися чимось давнім, віджилим, художнім образом і метафорою. Насправді ж це не так, і нам, як християнам, необхідно глибше усвідомлювати цю істину, щоби більш повно втілювати її у власному повсякденному житті.\nКожен з нас має громадянство та, живучи в державі, підкоряється її законам. Коли ми подорожуємо в іншу країну, то виконуємо ті правила, які в ній визначені, однак залишаємося громадянами власної країни, несучи перед своєю Батьківщиною відповідальність за громадянськими обов’язками та користуючись встановленими правами. З цього прикладу ми маємо навчитися, що як християни ми є громадянами Царства Божого, і як нагадує нам апостол Павло у Посланні до Євреїв, ми «не маємо тут постійного міста, але шукаємо майбутнього» (Євр. 13:14). Ми усвідомлюємо тимчасовість нашого життя у світі цьому. Наш дім не тут, а в Оселях Отця нашого Небесного. Тут ми лише подорожні. Через цей тимчасовий світ ми подорожуємо до вічності, яку Бог приготував для нас.\nКожному з нас доводилося бути подорожнім. У справах чи для відпочинку ми мандруємо, залишаючи свою оселю на короткий чи довгий час. Однак раніше чи пізніше ми все ж повертаємося до місця, яке для нас є домом. А яким є дім для всього людства? Цим домом є Рай, як місце близького спілкування людини з Богом, нашим Творцем.\nСаме у Раю Господь оселив людину, сотворивши її. Але подібно до блудного сина з притчі, перші люди побажали знайти задоволення поза батьківським домом, хоча у Раю мали все необхідне. Відтак, згрішивши, вони втратили дім свій і стали вигнанцями, бо носії зла не могли більше бути в місці святості.\nПовертаючись до наших міркувань про Царство Боже і Христа як істинного Царя, ми маємо підкреслити, що перший Рай був таким Царством. Бо сутність царства полягає в тому, що воля монарха, правителя, втілюється підвладними.\nЗгадаймо, як про це сказав римський сотник, вірою визнавши божественну владу Христа творити чудеса: «І я – людина підвладна, але, маючи під собою воїнів, кажу одному: іди, і йде; і другому: прийди, і приходить; і слузі моєму: зроби це, і зробить» (Мф. 8:9). Тобто якщо він є хоча і не головним, але начальником, і його волю виконують підвладні йому, то хіба щось або хтось може перешкодити здійсненню волі Божої?\nОтже, Рай був місцем, де людина визнавала Бога як свого Царя і, добровільно підкоряючись Його волі, мала задоволення власних потреб, блаженство і можливість для постійного зростання у досконалості. Але, як ми знаємо, Адам і Єва побажали нібито більшого, схотіли стати «богами без Бога», відкинули волю свого Творця, зрадили свого Царя і підкорилися змієві-дияволу.\nТому, як підвладні злу і раби лукавого духа, люди не змогли далі жити в домі, від початку сотвореному для них Богом. Але Господь, як люблячий Отець, не полишив дітей своїх напризволяще, без допомоги і надії. Він обіцяв, що прийде Спаситель, який відкриє двері Раю для тих, хто зречеться підвладності дияволу, хто відкине гріх і підкорить себе благій волі Божій.\nІ цей Спаситель прийшов. Христос приймає царські почесті не заради слави від людей, – бо яку славу можуть додати люди до слави божественної? – але заради засвідчення виконання того, що віддавна пообіцяв Творець. Він урочисто входить в місто Єрусалим, як столицю царів і місце старозавітного єдиного Божого храму, являючи Себе як особливого Царя – не тимчасового володаря, правління якого зупиняє смерть, але Царя навіки, Який смиренням і хресною жертвою Своєю знову відкриває для людства двері до Раю. Якщо земні царі, помираючи, втрачають владу, то Христос через страждання, смерть і воскресіння входить у славу Свою. Перший Адам не виконав волю Отця Небесного – і тому не зміг залишитися в Раю. Новий Адам, Христос, через жертовне смирення перед Отцем отримує всю владу на небесах і на землі (Мф. 28:18), і цією владою відновлює людину для можливості знову бути в Раю та повернутися до втраченого віддавна дому.\nТому коли ми сьогодні святкуємо Вхід Господній у Єрусалим, коли ми через символічне віття в наших руках долучаємося до тих, хто безпосередньо був учасниками цієї події, разом з ними прославляючи Христа і визнаючи Його своїм Царем і Господом – у такий спосіб ми засвідчуємо своє бажання повернутися до миру з Богом, повернутися до нашого істинного дому – до Раю. Це не означає, що ми маємо відкинути наше земне життя та пов’язані з ним обов’язки. Як подорожні підкоряються законам країни, до якої прибувають, і в чужому домі поводяться згідно з волею господарів, які гостинно прийняли їх, так і ми, живучи у світі цьому, виконуємо обов’язки, з цим пов’язані. Водночас ми не повинні ніколи забувати, що все це – лише шлях до вічності, що дім наш – Царство Небесне, і мета наша – повернутися до Раю.\nТому, дорогі брати і сестри, вітаючи всіх вас з цим великим святом, хочу побажати усім нам твердо пам’ятати ці істини. Не лише словами і зовнішньо, але самим життям і від серця визнавати, що Господь Ісус Христос – наш єдиний істинний Цар і Спаситель. Бо виключно завдяки Його смиренню і жертві на Хресті, особливому вшануванню яких ми присвячуємо наступні дні, Страсну седмицю, стало можливим наше відновлення для життя вічного. І щоби увійти у блаженну вічність, нам слід взяти хрест свій та пройти власний шлях скорботи. Але якщо пройдемо за Христом через страждання – то разом із Ним і будемо прославлені, як про це свідчить апостол Павло в Посланні до Римлян, кажучи, що ми – діти Божі, «А якщо діти, то і спадкоємці, спадкоємці Божі, співспадкоємці ж Христу, коли тільки з Ним страждаємо, щоб з Ним i прославитися. Бо гадаю, що нинішні тимчасові страждання нічого не варті порівняно з тією славою, яка відкриється в нас» (Рим. 8:17-18).


оздоровлення Archives - СТИК\nЦентр військової підготовки та інформації Олександра Шевченка запрошує на оздоровлення бійців АТО та родини загиблих воїнів\nЦентр військової підготовки та інформації Олександра Шевченка запрошує на оздоровлення бійців АТО та родини загиблих воїнів. Перший заїзд, що триває тиждень, вмістив майже півсотні учасників з Івано-Франківська. «Туристичний комплекс «Буковель» вже не перший рік впроваджує ряд соціальних проектів. Вперше в рамках співпраці Центру військової підготовки та інформації і туристичного комплексу стартувала програма оздоровлення для бійців, що отримали інвалідність в зоні бойових дій та родин загиблих воїнів з Івано-Франківська. Хоча тут нещодавно оздоровлювали людей і з Кривбасу, з полку Дніпро та інших регіонів України. Безумовно ми не зможемо допомогти всій державі, але принаймні тим регіонам, де в нас є активні люди, де є довіра до нас як до патріотів, як до Укропівців, то\nЯким було літнє оздоровлення та відпочинок дітей міста Івано-Франківська\nВпродовж літа 2016 року в Івано-Франківську оздоровленням та відпочинком охоплено 12166 дітей, з них 8632 дитини пільгових категорій. Оздоровча кампанія відбувалася на базі 34 дитячих закладів оздоровлення та відпочинку. Станом на 05.09.2016 року на стаціонарній основі з 21-денним перебуванням оздоровлено 762 дитини пільгових категорій, іінформує Департамент молодіжної політики та спорту. З них: - діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування - 75 дітей; - діти-інваліди - 58 дітей; - з багатодітних сімей - 147 дітей; - з малозабезпечених сімей - 43 дітей; - з сімей АТО - 121 дитина; - з сімей ВПО - 33 дітей; - талановиті, обдаровані - 71 дитина; - діти, які перебувають на диспансерному обліку («Д»- облік) - 209 дітей. - діти постраждалі внаслідок ЧАЕС\nУпродовж літнього періоду за кошти обласного бюджету було оздоровлено 1386 дітей пільгових категорій. Про це під час підсумкової наради з питань відпочинку та оздоровлення дітей розповів заступник голови облдержадміністрації Ігор Пасічняк. «Наразі спостерігається тенденція до збільшення кількості дітей, яким необхідно буде наступного року забезпечити безкоштовний відпочинок влітку, - зазначив управлінець. - Зокрема, зростає кількість дітей учасників АТО, дітей переселенців, малозабезпечених сімей. Тож варто налагодити співпрацю із депутатським корпусом задля спрямування більшої частини коштів на придбання путівок на відпочинок». За словами Ігоря Пасічняка, цьогорічний відпочинок відбувся без будь-яких інцидентів. Під час роботи відпочинково-оздоровчих закладів працівниками\nЗа 3 роки діяльності соціально-реабілітаційного табору у Буковелі оздоровилися близько тисячі дітей з особливими потребами\nВже четвертий рік у Буковелі діє проект "Оздоровчий табір для дітей з обмеженими фізичними можливостями". Більше тисячі дітей з усієї Івано-Франківської області вже відпочивали та оздоровлювались в рамках цієї програми, започаткованої народним депутатом від УКРОПу Олександром Шевченком. Діти не лише відпочивають, а й отримують медичні процедури, масаж, гідрованни, займаються різними видами нетрадиційного лікування, такими як арт-, фіто-, арома- та іпотерапією, але головне: отримують соціальну адаптацію, адже на жаль в Україні проблема соціалізації людей, а особливо дітей, з обмеженими фізичними можливостями стоїть дуже гостро. У Буковелі стартував 4-й сезон соціально-реабілітаційного табору для дітей з обмеженими фізичними можливостями. Цього року планують оздоровити 4 с\nВдови, дружини та самі бійці батальйону “Кривбас” приїхали оздоровитися на “Буковель”\nВони та їхні рідні пройшли найстрашніші епізоди антитерористичної операції — Іловайський та Дебальцевський котли. Тож нині, як ніхто, потребують відпочинку й реабілітації. Сюжет - Канал 402.\nПонад три тисячі франківських школярів змогли оздоровитися в цьому році (відео)\nЛітній відпочинок. Понад три тисячі івано-франківських школярів змогли оздоровитися в цьому році. Про це звітують міський Департамент освіти в Івано-Франіківську. Під час канікул працювали 19 пришкільних таборів. Чимало школярів відправилися на відпочинок до муніципального оздоровчо-відпочинкового табору “Лімниця”, що на Калущині. Понад сотню дітей відпочила за кордоном. Така ж кількість набиралася сил в інших областях України. До слова, загалом в Івано-Франківську налічується понад 25 тисяч школярів. Сюжет-ТРК "Вежа".\n52 дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування оздоровляться в “Лімниці”\n52 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які виховуються в сім’ях опікунів, піклувальників та прийомних сім’ях оздоровлюються за направленням служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в ПЗОВ “Лімниця» (с.Вістова, Калуського району, Івано-Франківської області). Діти перебуватимуть на відпочинку з 01.08. по 21.08.2016 року.\nМинулоріч на Прикарпатті відпочили та оздоровилися понад 36 тисяч дітей\nПро це йшлося під час підсумкової колегії управління молоді і спорту облдержадміністрації. Участь у її роботі взяв перший заступник голови ОДА Сергій Басараб, представники спортивної спільноти Прикарпаття, а також депутати обласної ради – члени профільної комісії з питань гуманітарної політики та свободи слова. Під час засідання колегії начальник управління молоді і спорту ОДА Ростислав Микитюк розповів про роботу управління у 2015 році. Зокрема, посадовець поінформував про організовані та проведені заходи, спрямовані на патріотично-громадянське виховання молоді, соціально-психолологічну реабілітацію та розвиток фізичного виховання та спорту. Окрім того, акцентував увагу на спортивних досягненнях краян. За словами Ростислава Микитюка, впродовж 2015 року управлінням молоді і спорту\nПостраждалим майданівцям із Прикарпаття пропонують безплатне оздоровлення у санаторії\nПро це "Стик" повідомив координатор інформаційного центру допомоги учасникам АТО та їхнім родинам Володимир Веркалець. "У нас є закуплено 50 путівок для учасників АТО. Окрім того, окремо виділено кошти і придбано путівки на оздоровлення учасників подій на Майдані. Наразі використано лише шість путівок із двадцяти", - зауважив координатор інформаційного центру. Відгуки від осіб, що уже мали змогу оздоровитися в санаторії, дуже позитивні. Чисте повітря, гарна природа сприяють повноцінному відпочинку та реабілітації, зауважує Володимир Веркалець. Скористатись путівками можуть особи, які отримали осколкові поранення і мають довідку з медичних закладів про лікування. За детальнішою інформацією необхідно звертатися в інформаційний центр допомоги учасникам АТО та їхні\nSep292015 by Романа0 Коментарів\nЦього літа на Прикарпатті оздоровили понад 38 тисяч дітей, витративши 7,5 млн. грн. бюджетних та 3,2 млн. грн. позабюджетних коштів, поінформували під час засідання Координаційної ради облдержадміністрації з питань відпочинку та оздоровлення дітей. «Це, в першу чергу, діти пільгових категорій, – зазначив начальник управління молоді та спорту облдержадміністрації Ростислав Микитюк. – Наголошую на тому, що в області оздоровили 350 дітей внутрішньо переміщених осіб, які переїхали до нас із зони проведення АТО, та 809 дітей, батьки яких беруть участь в бойових діях або загинули». На засіданні Координаційної ради у позитивному плані відзначили роботу щодо організації відпочинку та оздоровлення дітей, налагоджену завдяки Богородчанській, Городенківській, Тисменицькій р


В ІМК завершили підготовку до весняної посівної кампанії | ПроАгро В ІМК завершили підготовку до весняної посівної кампанії – ПроАгро\nГоловна Новини Новини компаній В ІМК завершили підготовку до весняної посівної кампанії\nВ ІМК завершили підготовку до весняної посівної кампанії\nПідходить до завершення підготовка до весняної посівної кампанії на підприємствах ІМК, повідомляє «ПроАгро Груп». з посиланням на інформацію компанії.\nЗазначається, що вже закуплені 100% насіння, засобів захисту рослин і добрив. Наразі проходять щорічні професійні навчання агрономічної та інженерної служб. Добігають кінця ремонтні роботи парку сільськогосподарської техніки компанії і надходять нові сівалки та трактори.\n«Планування весняної посівної кампанії 2022 ми вже завершили. Минулого тижня відбувалися навчання агрономів і інженерів ІМК, де наші спеціалісти знайомилися з новими продуктами, технологіями та технікою від світових лідерів агросектору, а також обговорювали затверджені на сезон-2022 технологічні карти. Як зазвичай, кращі фахівці за результатами тестування після навчань поїдуть у мотиваційну подорож за рахунок компанії. Також очікуємо надходження до кінця лютого нової техніки. Цього року прогнозується рання весна, тож виробнича команда ІМК завчасно підготувалась до старту сезону», – розповів операційний директор ІМК Олександр Вержиховський.\nІМК є інтегрованою сільськогосподарською компанією в Україні, яка займається виробництвом сільськогосподарських культур (кукурудза, пшениця, соняшник), їх зберіганням, а також виробництво молока. ІМК обробляє 120 тисяч гектарів землі, розташованих в Полтавській, Чернігівській та Сумській областях України.\nПопередня статтяЗагроза війни: як реагують інвестори на ринку землі\nНаступна статтяУкраїнська влада та бізнес навчилися адаптуватися до будь-яких загроз безпеці


Telegram отримав революційну функцію, якої немає в WhatsApp і Viber – Програми | iTechua\nГоловна Програми Telegram отримав революційну функцію, якої немає в WhatsApp і Viber\nЯк відомо, месенджер Telegram завжди вигідно вирізнявся на тлі конкурентів своєю продуманістю і зручністю використання. Крім того, його творці регулярно впроваджують в нього різного роду нововведення, які дуже сильно змінили й вкрай відчутно розширюють його функціональні можливості, що дозволяє програмному забезпеченню стрімко розвиватися і залучати нову активну аудиторію. Дійшла справа до того, що даний сервіс для спілкування вважав за необхідне піти на такий крок, якого від нього ніхто навіть і близько не очікував, так як просто не міг собі уявити, що це взагалі колись станеться. Вчора вийшла оновлена версія месенджера, в яку впровадили важливе нововведення.\nАбсолютно кожна людина, яка захоче скористатися таким нововведенням, безумовно залишиться ним задоволений, адже інакше в даному випадку бути ніяк навіть і не може. Запущена послуга дозволяє раз і назавжди забути про будь-які ліміти і обмеження, що, в свою чергу, відкриває неймовірно щедрі і вкрай привабливі можливості для всіх користувачів. Адміністрація Telegram дозволила власникам будь-яких групових чатів і публічних каналів збирати платежі з використанням стандартних засобів месенджера. Це можна робити в будь-якому чаті і в будь-якій групі, завдяки чому процес збору грошей виявиться вкрай зручним і неймовірно простим. Подібним чином можна оплатити як якийсь товар, так і якусь послугу.\nПри цьому, що вкрай важливо, користувачам не потрібно залишати додаток, що, в свою чергу, робить таку можливість ще більш зручною. Адміністрація Telegram, нехай месенджер і обробляє всі транзакції на своїх серверах, не стала вводити будь-яку комісію, тому якщо хтось заплатить умовні 100 рублів, ці ж самі 100 рублів отримає і продавець будь-якого товару, або виконавець з виконання послуги. Всі банківські дані користувачів не зберігаються на серверах, заради забезпечення максимального захисту. Використовується інший підхід, при якому реквізити банківської картки передаються безпосередньо платіжної системи щоразу, коли відбувається грошова транзакцій. Такий сценарій виключає ймовірність перехоплення даних третіми особами.\nНововведення вже є в Telegram для смартфонів, планшетів і комп’ютерів, що працюють на базі різних операційних систем, в тому числі Android, iOS, macOS, Windows і Linux. При оплаті будь-яких товарів і послуг користувачі можуть також залишати чайові, тим самим віддаючи трохи більше грошей, ніж коштує що-небудь. Підключити свій чат або канал до платіжної платформі месенджера можуть всі бажаючі без попереднього узгодження з адміністрацією сервісу. Чи варто говорити, що такі популярні і великі месенджери, як WhatsApp і Viber, навіть і близько не в змозі похвалитися нічим подібним, і навряд чи вони зможуть в найближчому майбутньому, так як ніяких передумов до цього просто немає.\nпопередня статтяУкраїнцям відкриють доступ до даних компаній через «Дію»\nнаступна статтяНазвані найвпливовіші компанії в світі


ФДМ продав 16,24% Полтаваобленерго за 108,7 млн гривень - Економіка - dt.ua\nФДМ продав 16,24% "Полтаваобленерго" за 108,7 млн гривень\nФонд державного майна (ФДМ) сьогодні, у четвер 24 грудня, на фондовій біржі ПФТС продав 16,24% акцій енергопостачальної компанії "Полтаваобленерго" за 108,736 млн грн.\nФонд державного майна (ФДМ) сьогодні, у четвер 24 грудня, на фондовій біржі ПФТС продав 16,24% акцій енергопостачальної компанії "Полтаваобленерго" за 108,736 млн грн. Про це РБК-Україна повідомили у прес-службі Фонду державного майна України (ФДМУ). Покупцями акцій стали інвестиційна компанія "Бізнес-Інвест" (Дніпропетровськ) і "Меридіан" (Київ). При цьому "Бізнес-Інвест" придбала 9,73% акцій за 65,139 млн грн, а "Меридіан" - 6,51% цінних паперів за 43,5 млн грн. Нагадаємо, що Фонд держмайна відновив продаж 16,2% "Полтаваобленерго" із 24 грудня. 9 липня ФДМУ в ході торгів на ПФТС продав двом компаніям 8,76% акцій "Полтаваобленерго" за 58,625 млн грн.


Так склалися зорі, або гороскоп на 16 вересня для всіх знаків зодіаку— WestNews.com.ua\nГоловна | Новини | Суспільство | Так склалися зорі, або гороскоп на 16 вересня для всіх знаків зодіаку\nТак склалися зорі, або гороскоп на 16 вересня для всіх знаків зодіаку\n15.09.2019, 21:47 | Автор: Хромей Зоряна\nWestNews підготував для таких допитливих гороскоп на 16 вересня.\nСьогодні у Овнів є вибір: виявити позитивні і привабливі для оточуючих якості своєї натури — великодушність, щедрість — або дати волю поганій звичці, наприклад, своій роздратованості або злопам’ятності. У першому випадку, ви притягнете до себе партнерів, клієнтів, покровителів і однодумців (у тому числі, за кордоном). У другому, від вас можуть відсторонитися навіть ті, хто симпатизував вам.\nСьогодні Тельцям щастить лише у дрібницях, та й то вибірково. Навіть самим щасливим Тельцям краще уникати відкритої ініціативи. Протягом дня ви не раз зіткнетеся з перешкодою, особливо, якщо хворієте, знаходитесь в гостях або в залежному становищі. Якщо, незважаючи ні на що, ви досягли успіхів у важливій справі або спритно пішли від проблем, вас можна привітати: вам сприяють впливові люди або вищі сили.\nСьогодні для Близнюків багато значить колективна думка, а також позиція друга, батька, вчителя або іншої авторитетної особи. Поряд з позитивними моментами (наприклад, одержанням заступництва) перебування серед інших людей може нести і хвилю негативу, особливо, при участі в масовому заході. Зірки радять вибирати друзів гідних розумних людей і не примикати до екстремальних груп.\nСьогодні тактика Раків залежить від того сценарію, в який вони включені. Опинившись в неприємній ролі, не варто посилювати своє становище бунтом і сваркою: можна ще більше зіпсувати справу. Зайнявши вдалу позицію, варто прискіпливіше обирати цілі та засоби їх досягнення: ведучи незаконну подвійну гру, ви будете піддавати ризику кар’єру і репутацію. Не кращий день для починань, переговорів, укладення союзу.\nВ цей день Леви схильні розглядати будь-яку ситуацію з різних сторін. Особливий інтерес можуть викликати події у світі, а також теми, пов’язані з подорожами, освітою, політикою, правом або професійною етикою. Можливі різкі коливання в судженнях і оцінках, від оптимізму і великодушності до песимізму і непримиренності. Вдалий момент для збору додаткової інформації та розширення кругозору.\nСьогодні Дівам важливо не помилитися з оцінкою моменту, для чого корисно чесно бачити «обидві сторони медалі». Одна і теаж подія може мати позитивну і негативну грань, обіцяти удачі і біди. Займаючись безпекою, легко заодно поставити бар’єр хорошим впливам, закрити шлях удачі чи натхнення. І навпаки, цілком поклавшись на щасливий випадок, можна відкрити ворота проблемам: збитку, нещастю.\nСьогодні Терезів хвилює їх репутація і статус. Можливо, для вас буде важлива чиясь реакція, відповідь або відгук, ваш образ в очах партнера, клієнтури або суспільства. Може мати значення законність ситуації, а також рівень гармонії відносин, ступінь згоди або глибина роз’єднаності. Багато що залежить від вихідної позиції інших людей: ваші старі вороги непримиримі, зате друзі добрі і великодушні.\nВ цю добу Скорпіонам краще займатися рутиною, уникаючи починань і різких розворотів до нового. Зірки підказують, що нудьгувати не доведеться: багато які дрібниці будуть цікавими, а деякі деталі можуть виявитися з сюрпризом. Вимушені обмеження будуть компенсовані, збиток відшкодований. Джерелом турбот і радощів може стати вихованець, робота в іноземній фірмі, поправка здоров’я, побічний заробіток.\nЦей день допоможе Стрільцям залишитися оптимістами, підтримає їх творчий дух і широкий погляд на речі. І хоча улюбленцями фортуни вони будуть не завжди, в більшості ситуацій їм вдасться зберегти легке ставлення до життя і впевненість у собі. Джерелом позитиву можуть стати ігри, діти, хобі. Охолодити запал і звузити можливості може фінансовий фактор, брак коштів на втілення широких задумів.\nСьогодні позиції Козерогів не можна назвати сильними. Багато Козерогів вразливі, залежні від домашньої обстановки, сімейних планів, побутових умов, самопочуття, схильні до негативних настроїв, звичок і впливів. Не варто чекати особливого везіння в подієвому плані. Навіть при хорошому потенціалі зірки радять вам не спокушати долю, економити сили і ресурси, братися лише за прості необхідні справи.\nСьогодні навколо Водоліїв складається неоднозначна ситуація, а їхній погляд на події багато в чому залежить від настрою і точки відліку. Найбільшими оптимістами будуть Водолії, які мають покровителів, однодумців, перспективи на майбутнє або авторитет у групі. Песимізму додасть тривале невезіння, обмеження, самотність, відсутність можливостей, сумний досвід, хронічне системне нездужання.\nСьогодні Рибам важливо не піддатися випадковому імпульсу і не бути занадто залежними від інших людей. Розвивати слід лише явно вдалі починання. Там, де щось пішло не так, зірки радять якомога швидше зупинити процес, наприклад, перервати роботу, повернути гроші чи товар. Інакше можна посилити негативний ефект, помножити фінансові або професійні втрати, послабити позиції на майбутнє.\nУ центрі Франківська неповнолітній зловмисник протягом години здійснив п’ять нападів на людей. ФОТО


Шепітька Лариса Юхимівна - це ... Що таке Шепітька Лариса Юхимівна? 2018\nHomeЕнциклопедія кіноШепітька Лариса Юхимівна\nШепітька Лариса Юхимівна\nШепітька Лариса Юхимівна (06. 01. 1938 року, Артемівськ, Україна - 02. 07. 1979, Калінінська область, похована в Москві), режисер, актриса. Заслужений діяч мистецтв РРФСР (1974), лауреат Державної премії СРСР (1979). Дружина Елема Климова ( см. КЛІМОВ Елем Германович) . З 1961 року Лариса Шепітько працювала режисером на студії "Киргизфільм".\nШепітька Лариса Юхимівна (06. 01. 1938 року, Артемівськ, Україна - 02. 07. 1979, Калінінська область, похована в Москві), режисер, актриса. Заслужений діяч мистецтв РРФСР (1974), лауреат Державної премії СРСР (1979). Дружина Елема Климова ( см. КЛІМОВ Елем Германович) .\nЗ 1961 року Лариса Шепітько працювала режисером на студії "Киргизфільм". У 1963 році вона закінчила режисерський факультет ВДІКу (майстерня А. П. Довженко і М. Чіаурелі). Як актриса Шепітько знімалася у фільмах "Поема про море", "Таврія", "Звичайна історія", "Спорт, спорт, спорт", "Агонія".\nДиплом Шепітько захистила повнометражною картиною "Спека" (1962), поставленої на "Киргизфільм". У ній проявилося майстерність зрілого, впевненого в собі професіонала, а, головне, прозвучала тема морального максималізму, властивого не тільки всім героям Шепітько, але і їй самій. Це історія хлопчика, мовчки бунтує проти влади старших. Сюжет був типовим для 1960-х років, але фільм відрізнявся жорсткістю рішення, відсутність будь-якого ліризму. Фактура пустелі відбивалася в душах персонажів.\nЗ 1964 року Шепітько стала режисером "Мосфільму". Стрічка "Крила" (1966) розповідала про долю льотчика, чия молодість, щастя і любов припали на роки війни. Фільм суворо оповідав про драму людини, який не вмів і не бажав змінюватися, пристосовуватися до часу.Образ льотчиці Петрухиной, блискуче зіграна М. Г. Булгакової, став відкриттям. Зухвало новаторським був погляд на ветерана війни як на людину, знедоленого часом. Цей фільм приніс Шепітько широку популярність, в кінематограф увійшов безкомпромісний і мужньо художник.\nФільм мав великий успіх у критики і викликав дискусію. Шепітько розповіла історію покоління своіз батьків, чия юність припала на війну, на якій залишилося і щастя, і горе, і повнота їх життя. Колишня льотчиця Петрухіна, нині директор школи, намагається командувати і повчати, але нитки життя спливають з рук. Її поступово оточує стіна відчуження, в тому числі і від власної дочки. Спогади про війну, де загинув її коханий, - немов крик ще живої душі.\nКороткометражну "Батьківщину електрики" (1967) зазначав цікавий пошук пластичного еквівалента унікальною платонівської прозі, зазначеної внутрішніми протиріччями. Проза Платонова була трактована як бачення (фільм знімався ширококутної камерою), як мрія про спраглих про джерело води. Фільм "Ти і я" (1971, срібний приз Венеціанського кінофестивалю 1972) став багато в чому винятком в біографії режисера, враховуючи, що в цілому її творчості була властива чіткість, навіть жорсткість моральної позиції. Примітно, що "Ти і я" - єдина кольорова картина Шепітько, віддавала перевагу чорно-біле зображення.\nВершиною творчості Шепітько став фільм "Сходження" (1976, приз "Золотий ведмідь" Берлінського кінофестивалю). Картина поєднувала достовірність розповіді про війну з моральної виразністю притчі, тонку психологічну нюансировку характерів з незаперечність духовної позиції автора, не шукав виправдання зради і визначав подвиг як міру особистісної зрілості.В образному ладі фільму прочитувалися євангельські паралелі, фінальна смерть героя розумілася як сходження на хрест в ім'я порятунку Батьківщини. Наступною роботою режисера мала стати екранізація повісті В. Г. Распутіна "Прощання з Запеклої", але режисер загинула на зйомках картини, пізніше завершеною її чоловіком - режисером Е. Г. Клімовим; який назвав фільм "Прощання". На згадку про дружину Клімов пізніше зняв короткометражний фільм "Лариса".\n1960 ЗВИЧАЙНА ІСТОРІЯ ( см. ЗВИЧАЙНА ІСТОРІЯ (1960)) актриса\n1962 спеку ( см. спеку (СРСР)) режисер, автор сценарію\n1966 КРИЛА ( см. КРИЛА (1966)) режисер\n1967 РОДИНА ЕЛЕКТРИКИ ( см. РОДИНА ЕЛЕКТРИКИ (новела в кіноальманаху "Початок невідомого століття")) режисер, автор сценарію 1969 тринадцятій годині НОЧІ режисер\n( см. СПОРТ СПОРТ СПОРТ) актриса одна тисяча дев'ятсот сімдесят одна ТИ І Я (\nсм. ТИ І Я (1971)) режисер, автор сценарію 1976 ВОСХОЖДЕНИЕ режисер, автор сценарію тисяча дев'ятсот вісімдесят дві ПРОЩАННЯ\nз м. ПРОЩАННЯ (1982)) автор сценарію Енциклопедія кіно. 2010.


Чиновникам Кремля і Білого дому повернули урізані з-за кризи зарплати - Frontier\nдодому Різне Це цікаво Чиновникам Кремля і Білого дому повернули урізані з-за кризи зарплати\nВперше за 4 роки не вийшов «антикризовий» указ президента про зменшення зарплат вищих посадових осіб та держслужбовців на 10%. Співробітники Кремля і апарату уряду вже отримують зарплату як в 2015 році, повідомили джерела РБК\nДмитро Медведєв і Володимир Путін (Фото: Олексій Дружинін / ТАСС)\nСпівробітникам адміністрації президента й апарату уряду відновили зарплати, урізані на 10% з 1 травня 2015 року указом Володимира Путіна. Про це РБК розповіли два джерела, близьких до Кремля, і два співрозмовника, близьких до уряду.\nЗ 1 січня 2019 року чиновники почали отримувати зарплату в тому ж обсязі, в якому отримували до цього «антикризового» рішення, уточнили джерела РБК. «Скільки відняли, стільки й повернули», — пояснив один з близьких до Кремля співрозмовників. Те ж саме сказав джерело, близьке до уряду.\nПовернення заробітку чиновникам не анонсували, так само як і не пояснювали, з чим це пов’язано, сказали близькі до Кремля співрозмовники РБК. «Наприкінці минулого року ходили чутки, що все повернуть. Так і сталося», — сказав один з них.\nПрес-секретар президента Дмитро Пєсков не відповів на запит РБК.\nКого ще стосувалася замороження зарплат\nУ березні 2015 року Путін своїм указом зменшив зарплату (яка складається з фіксованого місячного «винагороди» і щомісячного та щоквартального «заохочень») на 10% таким посадовим особам: президенту, главі уряду, міністра оборони, міністра внутрішніх справ, голови МНС, директорам ФСБ, ФСО, СЗР і Росгвардии, генеральному прокурору і голові Слідчого комітету, віце-прем’єрів уряду, федеральних міністрів, секретарю Ради безпеки, голові ЦВК і його заступника, секретаря і постійним членам ЦВК, президентським омбудсменам з прав людини і захисту прав підприємців, гендиректору Судового департаменту при Верховному суді.\nКрім того, тим же указом на 10% були тимчасово урізані зарплати депутатів і сенаторів, оскільки вони за законом прив’язані до зарплат членів уряду, а також федеральних держслужбовців адміністрації президента, апарату Рахункової палати та апарату уряду. Це рішення було викликано «поточної економічної кон’юнктури» — труднощами з бюджетом з-за падіння цін на нафту і західних санкцій, пояснював тоді прес-секретар Путіна Дмитро Пєсков.\nПотім Путін щороку продовжував норму про 10-відсоткове скорочення зарплат вищих чиновників, співробітників адміністрації президента й апарату уряду. Указу, який би продовжував заморожування 10% заробітку на 2019 рік, не було. Але також не було і офіційних повідомлень про те, що зарплати вищим чиновникам відновлені в колишньому обсязі. При цьому в 2018 році федеральний бюджет вперше за сім років був зведений з профіцитом, який склав майже 2,75 трлн руб., або 2,7% ВВП.\nСенаторам також з 1 січня 2019 року повернули «зрізані» 10% зарплати, повідомив РБК джерело в Раді Федерації. У прес-службі Рахункової палати підтвердили, що співробітникам апарату відомства повернули 10% грошового утримання. У 2019 році доходи у депутатів Держдуми зросли на 10%, говорив раніше глава ЛДПР Володимир Жириновський. «Депутати отримують по 300 тис. Зараз будуть отримувати по 330 тис. Ми раніше заморозили 10%, щоб як би на користь громадян. Тепер цей термін скінчився. З 1 січня 2019 року ще плюс 10%», — сказав Жириновський.\nРБК направив запити до прес-служби уряду, МНС, ФСБ, Росгвардию, СЗР, ФСТ, Генпрокуратуру та СКР.\nСкільки отримують президент і прем’єр\nЗа словами джерела, близького до Кремля, президентський указ на 2019 рік не продовжувався, відповідно, 10% повернулися до всіх, кого стосувалося указ 2015 року. У разі повернення десятивідсотковою частини зарплата Володимира Путіна складе 741,5 тис. руб. в місяць; зарплата Дмитра Медведєва — 593,2 тис. руб. в місяць, показують розрахунки РБК на основі інформації системи «Гарант». Але це лише «грошову винагороду» (оклади), розміри щомісячних/щоквартальних «грошових заохочень» не розкриваються.\nУ 2002 році грошова винагорода президента було встановлено в розмірі 63 тис. руб., глави уряду — 50,4 тис. руб., а після цього підвищувався десять разів — у загальній складності в 11,8 рази. У 2018 року зарплати чиновників, включаючи вищих, були проіндексовані (на 4%) вперше за чотири роки.\nЗарплати силових міністрів і керівників спецслужб складаються з базового окладу 179,1 тис. руб., щомісячного заохочення на суму 1 млн руб. і щоквартального заохочення 179,1 тис. руб. Таким чином, у місяць їх зарплата становить понад 1,24 млн руб.\nВлада не розкривають індивідуальні зарплати віце-прем’єрів, міністрів і інших осіб, що заміщають державні посади, але в кінці 2017 року Мінфін випадково розкрив зарплати більшості міністрів за 2016 рік (потім ці дані були прибрані з відкритого доступу). У своїх щорічних деклараціях чиновники публікують свої доходи, але не зарплати.\nпопередня статтяЕксперт пояснив звязок між підвищенням витрат на оборону ФРН і подіями на Україні\nнаступна статтяНова Шевроле Нива 2019… Ти цього чекав?\nДемотиватори на різні теми\nПантанал – справжній рай на землі (10 фото)\nСофіко Чіаурелі: виросла в любові і любов виростила\nЧиновники вибрали гілку не за розміром (2 фото)


10 листопада: який сьогодні день, свято, прикмети, традиції, День ангела - ТОП Новини України та світу\n10 листопада: який сьогодні день, свято, прикмети, традиції, День ангела\nТиждень, на який випадало 10 листопада, в народі почали називати П’ятницький.\nУ середу, 10 листопада, в світі відзначають Всесвітній день науки, Всесвітній день молоді та Міжнародний день бухгалтера.\nЧитайте також: Міжнародний день бухгалтера: привітання у віршах, прозі, листівках, історія свята\nВ Панамі цього дня святкують День першого проголошення незалежності країни від Іспанії, у Бразилії - Національний день пшениці, в Аргентині - День традицій, у Туреччині - День пам'яті Ататюрка, у США - День народження морської піхоти, в Індонезії - День героїв, у Данії - День Санкт-Мортена, в Азербайджані - День перемоги.\nПам'ятні дати 10 листопада\n1764 - Катерина ІІ скасувала гетьманство, передав всю повноту влади у Гетьманщині президенту Малоросійської колегії Петру Рум'янцеву.\n1928 - у Києві відкритий будинок-музей Тараса Шевченка.\n1970 — Запущено космічну станцію "Луна-17", яка за тиждень здійснила посадку на Місяць і доставила перший радянський самохідний пристрій "Місяць-1".\n1993 - в Україні заборонені всі воєнізовані недержавні організації.\n1994 - Ірак признав незалежність Кувейту.\nЦерковне свято сьогодні 10 листопада\nЯк свідчить переказ, Параскева народилася в сім'ї багатого сенатора, але вже в юності вирішила вести аскетичне життя. Коли імператор Діоклетіан почав гоніння на християн, святу Параскеву схопили, піддали жорстоким мукам і обезголовили.\nПрізвисько П'ятниця — переклад імені Параскєва (батьки назвали дочку так, бо шанували п'ятницю — день хресних страждань Господніх). Крім того, шанування Параскеви поєдналося з культом слов'янського божества П'ятниці — покровительки жінок та матерів. Якщо іменини святої випадали на п'ятий день тижня, це вважалося особливим святом. У будь-якому разі тиждень, на який припадав день Параскеви, називали П'ятницьким тижнем.\nЖінкам цього дня не можна тяжко працювати, прясти, прясти, ткати і прати білизну.\nДівчатам не можна голову мити і чесатися, не можна співати і сміятися.\nУ п’ятницю утримувалися від подружніх обов’язків, щоб діти не народилися каліками.\nП’ятниця вважається днем нещасливим для роботи на городі, для початку нової справи. Не можна сіяти, орати й сапати, щоб не було граду\nПрикмети на 10 листопада\nЦього дня готували будинок до зими, вичищали стійла. Існувала традиція під назвою "лляні оглядини", за якою селяни вихвалялися одне перед одним, показуючи льон-первак. Дівчата, таким чином, демонстрували хлопцям, наскільки хороші вони господині.\nКолись парубки постували на Параскеву П’ятницю, щоб знайти собі гарну й хазяйновиту жінку. Дівчата — щоб вдало вийти заміж. “П’ятінка, моя матінка, допоможи хоч ти, щоб мені заміж піти”. Дівчата просили у Параскеви П’ятниці, щоб не був чоловік питущим, щоб були діти непитущі. Для цього заносили в церкву льон або матерію, дарували рушник на ікону.\nХто багато сміється цього дня, той потім, згідно з прикметами, буде довго плакати. Тому люди на Параскеву намагалися поводитися стримано.\nДень ангела (іменини) сьогодні, 10 листопада, святкують: Арсеній, Ганна, Георгій, Дмитро, Іван, Макар, Максим, Микола, Павло, Степан, Тимофій.


Коронавірус: МОЗ закупить препарат для лікування | Новини на Gazeta.ua\nСереда, 08 липня 2020 11:09\nПрепарат Ремдесивір збирається закупити МОЗ для лікування коронавірусу. Фото: pixabay\nЗ компаніями щодо закупівлі противірусного препарату "Ремдесивір" веде переговори Міністерство охорони здоров'я.\nЙого використовуватимуть для лікування пацієнтів із коронавірусом, повідомив міністр охорони здоров'я Максим Степанов.\n"Препарат "Ремдесивір" був одразу ж включений до протоколу лікування українськими фахівцями. Я вважаю, що у нас хороший протокол, і ми це можемо побачити за ефективністю лікування - за показниками і відсотком летальності, який найнижчий у Європі", - сказав очільник МОЗ.\nЗа його словами, ліки були недоступні у продажу, їх виробляє американська компанія.\n"Наразі ми вже провели переговори з компаніями, які отримали ліцензію від цієї американської компанії, і розраховуємо на закупівлю цих ліків. Попередньо є домовленість про його закупівлю в кількості, розрахованій на лікування 8 тис. пацієнтів", - сказав Степанов.\nЄвропейська комісія схвалила використання першого препарату для лікування коронавірусу - ремдесивіру. Раніше пів мільйона доз цього ж препарату закупили США.\nЗараз ви читаєте новину «МОЗ закупить ліки від коронавірусу». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Реалії глобального світу: Інцидент у Суецькому каналі вдарить по кишені кожного українця\nпонеділок, 5 квітень 2021, 16:51\nІз полегшенням видихнуло пів світу, коли гігантський контейнеровоз зняли нарешті з мілини. За шість днів блокування Суецького каналу - одного з ключових артерій морського руху на планеті, прямі втрати економіки всього світу стали захмарні: 54 мільярди доларів. Це майже два золотовалютні запаси нашого Нацбанку. І це лише попередні підрахунки. Тепер усі напружено чекають, що буде далі і Україна теж. Бо інцидент, що стався так далеко, напряму може торкнутися кишені кожного з нас. Про це йдеться в сюжеті ТСН.Тижня, зазначають Патріоти України.\nГігантський контейнеровоз став поперек тоненького горла світової економіки і в організмі почалася задуха. Рух сотень суден наповнених скрапленим газом, нафтою, худобою, залізною рудою, овочами, фруктами, пшеницею, автомобілями …зупинився повністю. Адже морем перевозять 75% усього, що виробляють у світі. «Зараз навіть якщо ми щось купуємо в 1 клік на Інтернет-магазинах, все одно треба пам’ятати, що холодильник, або комп’ютер, або телефон може плити і застрягти в контейнері», - зазначає торговий представник України Тарас Качка.\nІ не думайте, що України це не стосується. «Україна в своїй зовнішній торгівлі повністю залежить від двох каналів - Босфор 2, Суец», – каже аналітик інституту майбутнього з питань міжнародної політики та Близького Сходу Ілія Куса.\n«Втрати понесли все, серед них і українські експортери, імпортери», - додає керівник підприємства морської галузі Шота Хаджишвілі.\nТого дня Суецький канал оповили єгипетські піски, які здійняв ураганний вітер – 80 кілометрів за годину. Чи то погода, чи то технічна несправність чи людська помилка і судно Еvеr Given розвертає. Воно впирається в піщаний берег. Зрушити з місця гіганта завважки в 240 тисяч тонн - стало головним завданням Єгипту, який є власником каналу, що повністю змінив судноплавство людства з'єднавши води Індійського океану і Середземномор’я.\nСкелі для прокладання цього морського шляху лупали ще за часів єгипетських фараонів. За цей шлях вели війни, із часом його захоронили. І заново почали розривати й розширювати 155 років тому. Якраз тоді, коли паровий двигун - витіснив вітрила і весла, зробивши кораблі в рази швидшими і зручнішим способом для перевезення. «Коли їх відкривали ці канали, вони звичайно були доленосні, тобто змінили назавжди світову економіку», - стверджує морський експерт Дмитро Барінов.\nНа цей канал припадає 12% світової торгівлі. Єгипет заробляє на цьому до 6 мільярдів доларів на рік. Ціна кожної хвилини 11 тисяч доларів, та це лише для самого каналу. Для світу блокада Суецу це – вже захмарні цифриТа головне, це як падіння доміно - та зараз видно падіння лише першої плитки, а вони падають далі, і далі. «Відновлення торгівлі після такого великого локдауну середини минулого року призводить до нестачі контейнерів. Зростання вартості фрахту, суден, зараз всі працюють в напряг. На межі можливостей», - додає Тарас Качка.\nТож, миттєво розпочалася спецоперація, аби затор із сотні кораблів якомога швидше розсмоктався. Зсунути з місця Еvеr Given 6 діб не могла ціла флотилія буксирів. Урешті людей і техніку виручила природа. Приплив допоміг зрушити з місця цей плавучий острів із мотором. Тромб із 400 суден почав розсмоктуватися. Серед них були і 8 українських кораблів.\nУкраїна, що має закриті Чорне та Азовське моря, цілком залежить від таких каналів. Зокрема, турецької протоки Босфор. Це єдиний шлях із наших портів до Близького Сходу та Азії. «Якщо ми говоримо про торгівлю з Європою, яка займає 40% нашого експорту, якщо ми говоримо про Азію - таку ж частку. Якщо ми беремо Азію, Північну Африку, Близький Схід, то тут уже очевидно, що наша домінанта - морські перевезення», - пояснює Тарас Качка.\nМіжнародна конвенція Монтрьо зобов’язала Туреччину дотримуватися свободи судноплавства. Але водночас установила обмеження: військові кораблі, зокрема, у води Чорного моря не можуть заходити більш як на три тижні. А ще є заборона на ввезення розрідженого газу. І ось тут нас може виручити божевільний намір президента Ердогана – прорити ще один канал «Стамбул». Завершити планує вже за кілька років. І для України тут суцільні плюси, кажуть експерти. «Ми сподіваємося, що якщо Туреччина побудує альтернативний канал, то ним можуть піти і газовози і тоді у нас з'явиться можливість побудувати термінал з прийому зрідженого газу і піти від залежності, які у нас є», - розповідає керівник підприємства морської галузі Шота Хаджишвілі.\nІз полегшенням видихнуло пів світу, коли ось цього гіганта зняли нарешті з мілини. 6 днів був заблокований Суецький канал: одна з ключових артерій морського руху на планеті. Прямі втрати економіки всього світу захмарні: 54-ри мільярди доларів. Тепер усі напружено чекають: що буде далі? І Україна теж. То як інцидент, що стався так далеко, напряму може торкнутися кишені кожного з нас? І яку глобальну ідею народив цей екстремальний досвід - дивіться далі.\nАле шантажувати конкурентів такими переправами дуже легко, навіть не порушуючи міжнародних угод, додає аналітик із питань міжнародної політики Ілія Куса: «Країна, яка контролює протоку, наприклад, Босфор, вже були такі ситуації. Можна взяти там зупинити судно під будь-яким приводом…Наприклад, порушення санітарних гігієнічних норм. І держава має право затримати якийсь корабель під таким приводом на якийсь час і це вже будуть збитки».\nУкраїна найбільші збитки має від власної ж протоки – Керченської. Яку Росія захопила, плюнувши на всі міжнародні домовленості. Маріупольський і Бердянський порти опинились у зашморзі. Були навіть ідеї з’єднати Азов із Чорним морем іншим каналом, але план цей дуже гіпотетичний, дорогий і небезпечний. «Треба розуміти, що це територія окупована, небезпечна. Головна проблема з судоходством в Азовскому морі - це безпека. В нас були вантажі, які були на Маріуполь націлені, вони переорієнтувалися аж до Ізмаїлу. Це було навантаження на залізницю і порти Чорного моря», - пояснює заступник міністра економіки Тарас Качка.\nЕфект Ever Given у Суецькому каналі знову змусив світ переглянути альтернативні шляхи для логістики своїх вантажів. Розширення таких каналів не завжди вирішує загрозу схожих морських локдаунів, бо заразом збільшуються і габарити нових суден. Вони дуже економні: ну який іще транспорт може перевезти одним махом 20 тисяч контейнерів?\nТа поки цей інцидент розслідує міжнародна комісія. Уже відомо, що погода не винна. Тож, цілком імовірно, що після однієї з найбільших блокад Суецького каналу може розпочатися найбільший суд над винуватцями. Тайванський оператор контейнеровоза, вже згоден віддати Єгипту на розтерзання свого капітана і мільярд доларів компенсації. Але не факт, що світ пробачить помилку самому Єгипту, який відтепер виглядає не надто надійним маршрутом. А якщо ще й виявиться, що інцидент був неприродним, то світову економку і що гірше, наші кишені - чекає справжнє потрясіння...


Як буде виглядати Харківський зоопарк після реконструкції? | Вісті НьюсВісті Ньюс\nСуспільство Visti.news - 25.01.2018\nЯк буде виглядати Харківський зоопарк після реконструкції?\nХарківський зоопарк після реконструкції. Відео анімованого проекту розмістив у ФБ Харківський міський голова Геннадій Кернес.\nОпубліковано Геннадієм Кернесом 25 січня 2018 р.\nУ ролику можна побачити нове зонування, оригінальні оглядові майданчики, завдяки яким місцини для тварин стають віддаленими від людей і нагадують локації живої природи. Також показали, якими стануть старі й нові будівлі зоопарку, зокрема, океанаріум “Водний світ” і “Дім жирафів”. Дописом у ФБ за 3 години поділилися понад 2 тисячі людей, а оцінили його майже 4 тисячі. Глобальну реконструкцію в Харківському зоопарку, до слова, найстарішому в Європі (заснований у 1895), почали в 2016 році. Відповідно до проекту тут мають застосувати сучасні підходи до утримання тварин (практично не лишиться кліток, відкриють зоогеографічні зони). Також на гостей чекає зустріч із новими мешканцями зоопарку, тут з’являться пінгвіни, жирафи та білі ведмеді. Їх подарують Харкову. Нагадаємо, що вхід для відвідувачів у мерії обіцяють зробити безкоштовним. У бюджеті 2018 року на оновлення і розвиток Харківського зоопарку запланували 742 млн грн.\nTags:#новиниХаркова, Геннадій Кернес, Дім жирафів, новини Харків, океанаріум "Водний світ", топ новина, Харківський зоопарк


Новости в Донецкой области из первых уст : Робота психологів МНС України в Донецькій області під час повені на Буковині\nposted in 29 Авг, 2008 от admin\nРобота психологів МНС України в Донецькій області під час повені на Буковині\nфото на мобильном с места событий\nДопомога, надана населенню західних областей під час катастрофічної повені була своєчасною та ефективною, однак неспроможною усунути завданого горя та психологічної травми. В таких тяжких життєвих ситуаціях для людей моральна підтримка не менше важлива, ніж матеріальна. Тому у найбільш вражених стихією районах працювали практичні психологи МНС із Донецької, Кіровоградської, Одеської та Черкаської областей.\nВони надали кваліфіковану психологічну допомогу понад 530 постраждалим жителям Новоселицького, Вижницького, Сторожинецького, Путильського та Кіцманського районів Чернівецької області. У селі Чорногузи був розгорнутий пункт екстреної психологічної допомоги, тут створили всі умови для його роботи. Першочергово психологічна допомога надавалася родинам, які залишилися без будинків та мусили виїжджати за межі території проживання. Потрібно було психологічними методами сприяти подоланню у постраждалих станів життєвої кризи, втрати сенсу життя, розгубленості та безпорадності. Були терміново евакуйовані 48 жителів.\nРобота велася безпосередньо на місці та у пункті екстреної психологічної допомоги. Періодично обстежувався стан житла, визначались необхідність та можливості тимчасового розміщення постраждалих. Враховуючи ситуацію та ймовірне погіршення обстановки, у дні несприятливих погодних умов здійснювався обхід території, що знаходилась у зоні ризику, з метою інформування мешканців про правила безпечного поводження, зняття стану тривоги та занепокоєння. З метою своєчасного реагування на зміни у психологічному стані громадян щоденно проводились зустрічі з представниками місцевих органів влади для вивчення проблемних питань, суспільної думки громади. Налагодили зв’язок із місцевими медичними закладами для отримання оперативної інформації про санітарно-епідемічну обстановку та стан здоров’я місцевих жителів. Шляхом безпосереднього спілкування з населенням доводилась офіційна інформація про хід відновлювальних робіт, прийняті органами влади відповідні рішення.\nПосиленої уваги вимагали жителі Кіцманського, Сторожинецького, Новоселицького та Путильського районів. Так Путильський район понад 10 діб був відрізаний стихією від адміністративних центрів і тільки за рахунок збудованої тимчасової дороги вдалося стабілізувати соціальну обстановку. Для недопущення паніки, зменшення почуття страху у постраждалих, надання практичних рекомендацій щодо поведінки під час повені та зсувів із населенням проводились інформаційна терапія та індивідуальне консультування. Активно співпрацювали психологи з органами місцевого самоврядування та громадським активом населених пунктів щодо забезпечення населення хлібом, продуктами харчування та питною водою.\nУ Вижницькому та Сторожинецькому районах працювали представники Міжнародного Червоного Хреста і деяких посольств іноземних держав в Україні. У цілому проведена робота сприяла стабілізації соціально-психологічної обстановки в районі стихійного лиха, активізації проведення відновлювальних робіт, підвищенню психологічної готовності та дисципліни серед особового складу зведених загонів, авторитету МНС серед цивільного населення, накопиченню позитивного досвіду роботи психологічної служби Міністерства.\nПідполковник служби цивільного захисту Сергій Решетняк, начальник центру по роботі з особовим складом ГУМНС у Донецькій області\nНет ответов на " Робота психологів МНС України в Донецькій області під час повені на Буковині "\n« Рятувальники Донеччини беруть участь в ліквідації надзвичайної ситуації в Харьківській області\nПодії за добу 01.09.08 »


rakhiv.in : «Гумор – це моя захисна реакція на страх, біль та розпач». Оксана Йонаш-Тодер про буденне життя, творчість та плани\nОксана Йонаш-Тодер - одна з таких творчих особистостей. Жінка, яка настільки навчилася володіти словом, що підкорила навіть місцеві діалектизми. Вона пише вірші та гуморески, використовуючи наші, рахівські, слова. Сьогодні ми спілкувалися саме з нею.\nПані Оксано, розкажіть більше про себе. Скільки Вам років? Де живете і працюєте?\nМені 39. Живу в Костилівці (присілку Вільховатий). Не працюю. Все своє життя присвятила сім’ї, де я - любляча дружина, добра мама і молода бабуся двох онуків.\nВи пам’ятаєте, коли написали свій перший твір? Про що саме в ньому йшлося?\nСвій перший вірш написали в 14 років влітку, перед початком 9 класу, закохавшись в гарного білявого юнака, який згодом і став моїм чоловіком. Це був вірш «Осінь», в якому переплітались думки та осінні тривоги і, на той час, небажання йти до школи. Це було як грім серед ясного неба. Ніколи не думала, що можу римувати.\nЯк сталося, що Ви вирішили видати свою збірку? Це була Ваша ініціатива, чи хтось підштовхнув?\nНе збиралася видавати збірок і навіть не замислювалася над цим. Це була ідея малознайомою людини, яка щиро запропонувала і з радістю допомогла з цим, взявши на себе майже всі клопоти, а також фінансові витрати. Щоб збірка «З Оксанчиної тайстрини» побачила світ прийшлося чимало попрацювати, перевіряючи кожне діалектне слово, ставлячи правильно наголоси і давши певний пояснювальний словничок.\nПані Оксано, Ваші гуморески висміюють прості побутові проблеми, що стаються із багатьма людьми. А чи можна дізнатися, які ситуації зі свого життя Ви перенесли в творчість?\nНемало гуморесок народилося саме з мого власного життя. Це такі вірші, як: «Долари зелені», «Горішиньи», «Черешні», «День вішиванки», «Помагальник».\nДе си гроші ті дівают?\nШос вни дуже дивні.\nЛиш пішлам два рази в Рахів\nЙ кінчилиси гривні.\nНагадаламси, шо в банці\nВ пивници вкоплені\nДержу собі на "про всьике"\nЯк єм банку відоткала,\nЗа голов си ймила.\nШо й учули ньи й сусіди,\nЯк єм голосила.\nГет заплісніли, наболи,\nЯк жовтуху би дістали -\nТак пожовкли в банці.\nЯ дурнов си учинила,\nПішлам їх міньити.\nУ банкy від ньи ни взьили,\nРевучи м прийшла ід хаті,\nБо й ни взьив обмінник.\nДивлю, сиротьи, той Франклін\nЙшов би в інфекційне.\nГрант жовтьиву має чолку\nТай жовтьиві очи.\nЕ.. гадаю, я їх в ваніш\nАж усі ни побіліют\nТа хоть си пограю,\nБо ми лихо на души так,\nШо місцьи ни маю.\nПрильиглам на постіль збоку,\nЯк єм глипнула в левoрку\nАж на ноги всталам.\nТамки всі американці\nБілі, як коліно.\nГрант біленький, чистий Франклін.\nЖовта вже лиш піна.\nНіч на шпардзі м їх сушила.\nІ ніхто ни запідозрив,\nШо м їх відбілила.\nЯк у когос будут гроші\nМині здайте, ни журітси.\nЯ побаю файно.\nЯк ставляться рідні та друзі до того, що Ви пишете? Чи підкидають Вам ідеї для гуморесок?\nРідним подобається моя творчість, як чоловікові, так і синам. Та перед тим, як вірш побачить світ, його читають мої батьки, які в захваті від моїх творів. Звичайно, що пропонують щось описати в віршах, дають цікаві теми.\nРозкажіть більше про Вашу нову збірку «Думаю в стовпчик».\nУ збірці «Думаю в стовпчик» 223 нових віршів, гуморесок, казок для дорослих та переспівів української та зарубіжної класики. Тематика віршів різна: кохання, любов, еротика, роздуми, комічні життєві ситуації. Книга не поділена на розділи, щоб читача плавно «кидало» з одного стану душі в інший. Майже два місяці працювали над текстом, щоб вже дати в друк в правильному вигляді. Збірку можна буде придбати особисто в мене і, сподіваюся, в кількох магазинах міста Рахова, Ясіня, Квасів та Богдана.\nЯк Ви вважаєте, яка Ваша читацька аудиторія? Це більше чоловіки чи жінки? Люди старшого віку чи молодь?\nЧитацька аудиторія різного віку. Читають мої твори, як і жіноча половина, так і чоловіча. Як люди старшого віку, що їм близьке рідною говіркою з колиски, так і молодь, яка зацікавлена змістом гуморески, що заставляє дочитати до кінця. Багато читають люди, які роки вже живуть за межами України і давно не чули слів, на яких виросли.\nПані Оксано, чи збираєтесь Ви влаштовувати презентацію нової збірки в Рахові?\nПрезентація в Рахові є у планах. А далі час покаже.\nЩо порадите почитати? Розкажіть про свої улюблені книги. Можливо, є твори, які надихнули Вас писати?\nКолись читала багато всякого. Щось улюбленого немає. Тепер читаю менше, більше пишу. З моїми творами, як я їх називаю ПИСАНИНОЮ, не пов’язане прочитане мною. Вона окрема, вона - це маленьке моє Я. Читати треба те, що захоплює з перших рядків, а в кожного свої смаки.\nІ на завершення - з чого смієтесь Ви? Що змушує Вас посміхатись щодня?\nМене може розсмішити навіть зовсім проста і несмішна ситуація, інколи, навіть і сумна та прикра. Гумор - це моя захисна реакція на страх, біль та розпач.\nНагадуємо, що незабаром світ побачить нова збірка Оксани Йонаш-Тодер «Думаю в стовпчик». Бажаємо авторці ідей та натхнення! Чекаємо на презентацію збірки в Рахові!\nВірш «Облом» у виконанні Олесі Волощук:\n12/16/2019 8:28:18 AM | IP: 195.88.158.***\nОксанко вітаю вас, бажаю не втрачати запал і радувати нас своєю творчістю, удачі і Божого благословення


Стало відомо скільки коштує трамвайний Wi-Fi у Вінниці? - 0432.ua\nСтало відомо скільки коштує трамвайний Wi-Fi у Вінниці?\n17:06, 8 июля 2015 г.\nБільшість муніципального транспорту у Вінниці оснащений безкоштовним Wi-Fi. Обходиться він міському бюджету у 20 тисяч гривень щомісяця, відповідно - 240 тисяч гривень на рік. Про це повідомило видання "Forbes. Україна".\nВінницька транспортна компанія встановила мережу Wi-Fi ще кілька років тому спільно з IT-департаментом міськради на базі обладнання компанії “Інтертелеком”. Щомісяця підтримка мережі обходиться в 20 000 гривень.\nКерівник “Вінницької транспортної компанії” Микола Форманюк стверджує: воно того варте. За його словами, пасажири тепер проводять час в інтернеті і рідше дряпають двері або ламають крісла, а, отже, витрати на ремонт техніки зменшилися.


Демократична Україна - В’ячеслав Рисцов: творчість – це завжди очищення\nВи тут: Головна >> Культура >> Вітальня[col=130] >> В’ячеслав Рисцов: творчість – це завжди очищення\n— Пане В’ячеславе, хто переважає у вашій натурі: гончар чи поет?\n— Вони сплавилися в нерозривне ціле. Отже, я, мабуть, чи не єдиний в Україні гончар-поет. Утім, усе почалося з глини.\n— Моє дитинство пройшло в Охтирці на Сумщині. Дід мій — Василь Коробка — був потомственим гончарем. І я, перш ніж збагнув, що Земля обертається довкола Сонця, побачив, як у майстерних дідових руках на гончарному крузі витворюються горщики, миски. Це завжди було для мене чудом. А дід казав: «Е, ти ще не таке диво побачиш, як поїдеш в Опішню!» І віз мене у столицю українського гончарства на Полтавщині, хоч і не гадав, що колись із мене виросте гончар. Уже пізніше, коли я усвідомив, як із глибини тисячоліть прийшло це мистецтво, мені теж захотілося творити оту неповторну красу. І руки самі потяглися до цієї роботи, до цього дивовижного мистецтва, як, власне, до всього, що повинно творитися задля добра.\n— Отже, вплинув дід?\n— Авжеж. До речі, прадід мій — Федір Михайлович Коробка — мав у Києві срібну майстерню і неодноразово обирався громадою цехмістром срібного цеху. У 1816–1823 роках він виконував замовлення Києво-Печерської лаври: виготовляв мідні іконостаси для Варлаамівської та Введенської церков, зробив неповторної краси п’ять срібних лампад, що й досі дивують численних екскурсантів світу.\nЯ пішов по гончарній лінії. Хлопцем разом з дідом опускався в колодязь на глибину до п’ятнадцяти метрів і, переборюючи напруження і задуху, добував найчистішу, без домішок, вогнетривку, майже білу глину. У шістнадцять уже опанував деякі секрети гончарства. Знав: аби глина була пластичною, її слід очистити, інакше під час випалювання окремі її частини неоднаково реагуватимуть на температуру в печі. Тоді можливі викривлення, тріщини, розриви.\nКоли відшумувала остання шкільна пора, я став перед вибором. Гончарство і поезія — то були два мої крила. Дід Василь казав: «Крило лише в леті — крило».\nУ тих словах — глибока житейська мудрість. Бо лише в польоті, себто в роботі, крило дає життя птахові. Тільки тоді він розпростовує свої крила. А людина? Вона також схожа на птаха своїм жаданням лету й високості. Першою такою висотою став для мене вступ до Харківського держуніверситету на філологічний факультет.\nУперше мої гончарні вироби експонувалися в Києві на огляді майстрів мистецтв і художніх колективів республіки в лютому 1982-го. Того ж року я отримав звання народного майстра декоративно-прикладного мистецтва, а в Харківському науково-методичному центрі відкрилася моя персональна виставка. Потім упродовж тільки двох років мої вироби експонувалися у Москві на сімох персональних виставках. У доробку з’явилися скульптурні композиції, присвячені Харкову, — пам’ятник Шевченку і сквер Перемоги; ілюстрації до творів визначних українських та російських письменників, зокрема М. Гоголя, Г. Квітки-Основ’яненка.\n— Як Ви долучилися до космонавтики і стали лауреатом премії космонавтів «Золотий Ікар»?\n— Цією премією мене нагородили за те, що я оздобив фасад Палацу космонавтів у Зоряному містечку під Москвою. Палац той був безликий, щось невиразно світилося ввечері неоном. У мене там була виставка. Якось у розмові з Олексієм Леоновим, який у космонавтів усім заправляв, я запропонував: «Давайте я вам зроблю красу». А він: «Ні, В’ячеславе, треба пройти конкурс». Я намалював ескізи, їх затвердили у космонавта — начальника Георгія Берегового.\nБуло відіслано листа до п’ятого керамічного заводу у Харкові. Там на третьому поверсі я і ліпив по сегментах величезну скульптуру завбільшки дванадцять з половиною метрів. Цвяхом по сирій ще глині написав своє прізвище. Подумав: мене не буде, а витвір мистецький житиме.\nЯ маю у Зоряне містечко довічну перепустку. Спілкувався з багатьма космонавтами, зокрема з Павлом Поповичем, Валентиною Терешковою, розмовляв з дружиною Юрія Гагаріна — Валентиною Іванівною. Зберігаю фотографії. Ці спогади, певно, і є діамантами, що розсипані по нашому життю.\n— Розкажіть про історію, пов’язану з Павлом Загребельним, про ваші стосунки.\n— Мені ще мати казала: «Славо, я люблю читати Загребельного. І ти читай, і знатимеш мову». А мені це було конче потрібно. Я спрагло читав Загребельного, Коцюбинського, Стефаника, всіх найкращих, мертвих і живих. Вивчав мову. Я добре її не знав. Мій батько — росіянин з Тамбова, військова людина. А от із матір’ю спілкувався українською.\nІз Загребельним мене познайомив Дмитро Павличко, вони були сватами. Тобто Павличкова донька Соломія була заміжня за Мишком, сином Павла Архиповича. А з Павличком зазнайомив Станіслав Тельнюк, який на дачі поета Павла Усенка в Кончі-Озерній опрацьовував архіви Павла Тичини. Я тоді працював у газеті «Молодь України» і жив на Прорізній (на той час — вулиця Свердлова). Тельнюк забігав до мене (щось залишити чи передати), ми здружилися.\nІ виник ланцюжок: Павличко-Загребельний. Я до цього прочитав «Євпраксію», «Роксолану», розпитував Павла Архиповича.\nАж раптом виникла ідея створення садово-паркової скульптури «Я, Богдан» для садиби Загребельного. Сталося це так. До приймальні Павла Загребельного, голови Спілки письменників України, я прийшов у якійсь справі. Павличко перехопив мене, каже: «Вийдемо до холу». Біля вікна говорить: «Є дві ідеї. Мої ідеї — твоє втілення. Ти у Москві виставляєшся, по закордонах їздиш, тож у письменницькому домі на Банковій зроби виставку. Наші письменники будуть вдячні. Їм подобається те, що ти робиш. Це мистецтво від самого народу йде. Я піду до директора Будинку літераторів Олега Орача...» Отже, він хотів, щоб я перевіз свою виставку з Москви на ВДНГ до Спілки письменників. Забігаючи наперед, скажу: я таки це зробив, аж чотири місяці експонувалась.\n«Тепер про другу ідею, — каже Павличко. — Це ще таїна, але я вже прочув, що мій сват закінчив роман під робочою назвою «Я, Богдан». Добре буде, якщо ти на його шістдесятиріччя зробиш скульптуру-подарунок». Я почав заперечувати: «Дмитре Васильовичу, я просто не встигну за термінами. Шамотна глина має висохнути, я мушу пройти всі технологічні стадії аж до випалювання». Павличко каже: «В’ячеславе, це на тебе не схоже. Треба». Я запитую: «Як я її допру з Харкова до Києва?» — «Я зателефоную Василеві Мисику, поети допоможуть довезти».\n— Авжеж. Помагав Микола Козак. Довелося ціле купе займати.\n— Важка скульптура?\n— Понад сто кілограмів. Скульптурний Богдан книжку тримає. Коли ще глина сира була, я задумав написати назву роману, який поки не вийшов. Телефоную Павличку у Київ: «У назві після «Я» — кома чи тире?» Павличко замислився, потім каже: «В’ячеславе, не знаю. Даю тобі гарантію, що впродовж дня взнаю». Увечері дзвонить: «В’ячеславе, став кому».\nЯ, до речі, сушив голову, де взяти стільки високоякісної глини. Пішов до директора п’ятого керамічного заводу Остапенка. Знав, що той пописує вірші. Він допоміг не тільки з глиною, а й з випалюванням.\nОтже, скульптуру привезли до Києва. На пероні стрів Павличко, під’їхав «Волгою» прямо до вагона. Із Миколою Козаком скульптуру завантажили. Приїхали в Конча-Озерну якраз на святкування ювілею Загребельного. Привезли подарунок Павлу Архиповичу до застілля.\nЙому і всім Богдан дуже сподобався. А поважних гостей було чимало. Я не вірив своїм очам — головний комуніст України Щербицький сидів. Якісь питання риторичні йому ставив на злобу дня...\nЗгодом, коли я приїжджав, Загребельний кричав дружині: «Елю, я знаю, що Славко любить солодку каву, зроби йому». Елеонора Михайлівна несла пресолодку каву. Поки я пив, він біг до кабінету (ох і шалено працював!) Потім виходив і казав: «Пішли, Славко, зробимо паузу біля твого Богдана». Він у садку під кущем стояв.\n— Стосунки із Загребельним не переривалися?\n— Ні. Він завжди мене тепло зустрічав.\n— Розкажіть про ваш американський період життя. Як туди потрапили і що там робили?\n— 1987 року у мене вийшла книжка «При гончарному крузі» у видавництві «Молодь». Вона потрапила на очі тодішньому головному редактору газети «Свобода» в США (орган української діаспори). Йому сподобалася моя мова. Він запросив мене на три роки поїхати в Америку літературним редактором (згодом я продовжив контракт). Та вийшло так, що від початку я став працювати під керівництвом іншої людини — газету очолив видатний поет Микола Руденко. В редакції працювала його дружина Раїса. Я у них попервах ночував.\n— США, як відомо, технічно випереджає нас років на 10–15. Коли я приїхав туди, вже почали обробляти всі літературні матеріали на комп’ютерах. Лінотипні і друкарські машини були тепер не потрібні. А я по простоті своїй сказав: «Я заберу». — «Як ти їх забереш? Вони дуже важкі». — «Привезу у порт Іллічівськ кораблем, а там видно буде». Та в Іллічівську всі ті машини просто потопили.\n— Випадково чи навмисно?\n— Так тоді служба безпеки перевіряла.\n— Тобто КДБ за це взявся?\n— Авжеж. Вони допитувалися, де я гроші взяв? А це був подарунок за мою роботу. Я планував прилаштувати цю техніку на вітчизняній типографії. Паралельно вони запідозрили щось погане: а раптом ці машини нашпиговані «прослушками» і призначені для диверсії... Тож у море їх.\n— Чим ще американський період запам’ятався?\n— Я там плідно писав вірші. У Харкові почали на них писати музику. Композитор Валентин Іванов, зокрема, створив пісні «Дощ над Нью-Йорком» і «Ностальгія». Під час виконання у філармонії люди плакали. «Я не хочу того раю, що Україні серце крає...»\nА тим часом на Батьківщині свавільничали лихі бандитські дев’яності, від яких мене рятувала Америка. В’ячеслав Брюховецький, ректор Києво-Могилянки, приїжджав і розповідав мені, що в Україні відбувається. А то якось під Нью-Йорком, на українському цвинтарі у Бам-Бруці, ми гуляли із Павличком, і він ще детальніше розповідав про ті жахи, які відбуваються у Вітчизні. Я думав, що робити: повертатися чи ні? Павличко не вмовляв залишатися, казав: «Славо, на твій розсуд». Ми сумно ходили між могил, де лежать знані українці. Вони теж ніби говорили: «Сам вирішуй для себе».\nМіж іншим, голова УКПЦ в США Станіслав II розповів мені, що його мати — рідна сестра Симона Петлюри, тобто він є його племінником. Розповідаючи про Петлюру (о, як той сумував за Україною!), Станіслав II, зокрема, сказав, що привіз із Парижа кришку з труни Петлюри. Вона — з білого мармуру, лежить на цьому цвинтарі біля входу на видному місці.\nДо речі, я дружив з єпископом Антонієм. Тепер він, здається, в Одесі є високим релігійним чином. Коли з’явлюся перед його ясні очі, він згадає багато-багато наших розмов.\nЧимало цікавих спогадів пов’язано зі знаменитим генералом Петром Григоренком, з яким мене познайомив Микола Руденко.\n— Коли у Вас закінчився американський період?\n— 1989 року я поїхав, повернувся 1996-го. Моя майстерня у Харкові завалилася, доводилося відновлювати. Вона міститься поруч із моїм родовим будинком — на Холодній горі. Там усе моє виробництво. Часто їжджу в Опішню за материковою гончарною глиною.\nЖиву сам у п’яти кімнатах. Зробив ремонт, гарячу воду провів, чого не було за моїх батьків. Дочка Ярослава живе у сільській садибі, стала фермером, розвела тридцять чотири свині. А я роблю те, що за часів діда: чашки, глечики, вази, дитячі іграшки, звіряток...\n— Що найпопулярніше?\n— Глечики з ручками у вигляді казкових істот, які зазирають всередину. Людям це чомусь найбільше подобається. Товар ніколи не залежується. Продаю я дешево. На відміну від новоспечених гончарів, які не знають, як оцінити свої роботи, тож ціни гилять. Я міркую так: глина під ногами, дрова — у лісі. Працюй — буде і на життя, і для душі. Витвори мають покращувати і очищати авторів і споживачів.\n— Яким бачите свій завтрашній день?\n— У творенні. Ось, урешті, вийшла книжка моїх нових віршів «На любов приречений». Її вихід затримався через те, що підвів спонсор. Нині, як відомо, письменники залежать від меценатів.\n— Українські письменники здебільшого поневіряються. Ваша оцінка ситуації?\n— Я приїхав зі США в суцільний бедлам. Чимало української валюти у мене просто «згоріло». А письменники розлізлися по норах, кожен на своїй ділянці зализує рани, зі своєю бідою бореться уособлено. Не хочуть об’єднуватися-консолідуватися. Усіх б’ють поодинці. Спілка письменників України не виконує своєї ролі.\nУ нас на Слобожанщині створено альтернативу — Асоціацію українських слобідських письменників, якою керує В’ячеслав Романовський. Не скажу, що хороший поет, але енергійний менеджер, уміє добре виступати. Проте очолювана ним асоціація теж не впливова. Я Романовського знаю ще від часів, коли працював у районній газеті і друкував його вірші. Нині він це забув.\nУ Харкові 93 письменники, однак справа письменницька наче заморозилася. Кожен, повторюю, самотужки долає життєві негаразди. Звісно, вони стежать за сьогоденням, намагаються впливати на громадське життя. Можливо, теперішня влада дослухатиметься.\nУкраїнський письменник недооцінений і не поцінований.\nКожен із нас може зробити набагато більше. Держава не використовує потенціал митців. Колись драматурги Минко, Корнійчук чи Коломієць писали п’єси, які йшли майже в кожному театрі. А нині пиши — не пиши... От Олег Чорногуз чи Григорій Штонь творять першокласні п’єси, а їх у театрах перекладають із шухляди до шухляди. Ставлять французькі, австрійські, німецькі, польські, британські п’єси. Чому? Бо постановки фінансують культурні центри відповідних країн.\nУ нас є Володимир Винниченко. На мою думку, це драматург шекспірівського рівня, якщо вникнути в його серцевину, філософію. Шекспір жив десь і давно, а Винниченко — наш, творив у недалекий від нас час, порушував теми, які болять сучасному глядачеві. Я подивився виставу «Закон» у Харківському драмтеатрі імені Шевченка. Яка п’єса! Порадів за талановитих українців. Але вистава йде раз на місяць. Запитав у директора: «А чого так рідко?» — «Український глядач не цікавиться. Йому подавай водевільну розважалівку...»\nТа я нескоримо вірю, що дешевизна набридне українцям. Як набриднули беззаконня і несправедливість. Відбувається очищення.


Великодня виставка крашанок\n» Виховна робота » Національно-патріотичне виховання » Великодня виставка крашанок\n23 квітня 2019 року в школі пройшла великодня виставка «Яйце-Райце», участь у якій взяли учні 2-4 класів та продемонстрували свою творчість, креативність, любов до прекрасного. Активними помічниками у виготовленні композицій стали батьки. Дякуємо усім за участь!\n…Старі люди кажуть, що колись у наших краях була сувора-сувора зима. Птахи, на жаль, не встигли відлетіти до теплого вирію, вони замерзали і гинули. Та люди пожаліли птиць, бо ж Божі створіння, і позабирали їх на зиму до своїх хат. Коли холоди відступили і стало все сильніше пригрівати сонце, птахи полетіли у вирій, але не надовго. На подяку за порятунок вони на крилах принесли кожній людині по писанці, весну і надію на краще. З того часу люди пишуть писанки…\n(З української народної легенди про писанки)


27 жовтня на запрошення єпископа Житомирського і Овруцького Паїсія, Владика Федір узяв участь в освяченні храму та Божественній Літургії у місті Малин Житомирської єпархії. Богослужіння очолив Предстоятель Православної Церкви України Блаженнійший Митрополит Київський і всієї України Епіфаній.\nМалинський храм збудували на честь Покрови Божої Матері. Споруда зводилась понад дев’ять років, по принципу — «народного будівництва», тобто, працею, пожертвами, молитвами вірян та настоятеля протоієрея Василя Ігнатовича. Храм просторий, збудований в стилі українського бароко, архітектором Георгієм Рогожиним.\nПодія зібрала велику кількість вірян. На завершення урочистої відправи Предстоятель вручив церковні відзнаки найактивнішим вірянам та благодійникам, громада, також, вручила митрополитові та єпископам квіти та запашні короваї.


Як влаштувати приголомшливе романтичне побачення | Anywell\nAnywell › Лайфстайл › Як влаштувати приголомшливе романтичне побачення\nЯк влаштувати приголомшливе романтичне побачення\nAnywell - 10.02.2022\nПоради Каті Андрєєвої, засновниці сервісу доставки гастрономічних вражень Dip food\nПерше, з чим варто визначитися, це формат і місце. Романтична вечеря при свічках вдома або тематичне побачення на даху, а можна взяти за основу ваше улюблене місто або фільм і підбирати всі деталі під цю концепцію.\nПотім визначаємося із запрошенням. Це сюрприз чи ви готуватиметеся до нього разом? Звісно, несподіванка — це більш романтично, але тоді краще попередити половинку заздалегідь, щоб на цей вечір він чи вона не будували планів.\nзасновниця сервісу доставки гастрономічних вражень Dip food\nПереходимо до важливих складових свята.\nЇжа та напої. Залежно від вибраного формату визначись із меню. Можете готувати разом, а можеш приготувати заздалегідь або зовсім віддати перевагу доставці — переходите на сайт і вибираєте сет із тих закусок, які ви любите: сири та м’ясна гастрономія під вино, солодощі для чаю або сет для сніданку із сирниками. Не так важливо, що ви їсте на побаченні, головне — процес і насолода спільним проведенням часу. Пам’ятай: перше правило цієї складової – легко! Як організація, так і сама їжа, а також напої до неї мають бути легкими та не відволікати від романтичного настрою. До речі, статистика каже, що ігристе найчастіше асоціюється з романтичним побаченням.\nДекор та оформлення. Заздалегідь подумай, як буде створено атмосферу. Свічки, квіти, посуд – компоненти свята, про які варто подумати наперед. Також не забудь про музичний супровід і заздалегідь склади плейлист.\nРозваги. Щоб романтична вечеря була особливою, запропонуй своєму партнеру якийсь незвичайний варіант розваг. Це може бути розмовна гра, під час якої ви дізнаєтеся одне одного ще краще, або спільна активність. Наприклад: ліплення з глини, створення свічок або флораріуму, розгадування кросворду, малювання картини… Для всього цього можна знайти в інтернеті готові набори.\nПам’ятайте, головне в романтичному побаченні — щоб вам обом подобалося те, що ви робите, це ваш настрій і вкладена в цей вечір енергія. Адже цей вечір лише для вас двох.


Паштетня — Василь Вражливий, читати повністю текст твору онлайн. УкрЛіб : Українська Бібліотека\nБібліотека української літератури > В > Вражливий Василь > Паштетня — повний текст твору\nПАШТЕТ H Я\nСіроокий будинок із п'яти поверхів, східці йдуть униз просто з вулиці. То найнижче—підвал, але й там мережаться на вікнах занавіски, а хоч рямці тільки наполовину витикаються з землі. Троє дверей. На одних (вони середні) вивіска на обох стулках. Праворуч—намальовано підсліпуватого скопця, що примружив одне око й місить руками тісто. Скопець—в білій кепці і в сірім, заялозенім гряззю, фартусі. На другій половині дверей—яблука на дивовижному посуді й одно чогось висить у повітрі. За цими дверима, далі,— кімната, яку пристосував господар до крамниці. Стіни обставлені шафами: за склом—шоколади, плисняв} ковбаси, коробки з консервами, папироси... а біля прилавки трохи схожий на того скопця...—дядя. Його так називали всі, хто приходив до крамнички.\n— Дядя, дайте півфунта халви!\nДядя турбувався, кипів і, викидаючи з рота часто літеру "с" говорив:\n— Можна-с. Вам-с цукерок. , Елегантний, красивий жест.\nА колись дядя запрошував гостей до себе в покої. І тепер дисонансом урізувалося прикащицьке "с" в аристократичні жести.\nЧасто, коли він утомлювався, виходила, замісць нього, на його місце, за прилавок Негодячкина. Ласкавими, тошними очима вона стежила за дверима й звикло витягала з шафи чи папирос чи чого иншого. Сиве, ніби забруднене попілом, волосся вибивалося з потертого шовкового очіпку. Вона поправляла зморщеними пальцями і часто хапалася за гострого, товстого на кінці, носа...\nТоргівля йшла до 2 годин; після двох крамницю зачиняли.\nДядя тоді ще дужче тормошився й гонив Негодяч-кину.\nСупруго, зачиняй двері, а то знову будуть неприємності... Негодячкина, дійсно, приходилася дружиною дяді. Правда, вони одружилися недавно, але знайомі— давно. Дядя прекрасно пам'ятає стару, давню Него-дячкину.\nВона колись мала свій власний будинок на якійсь досить популярній, вулиці в цім-же городі.\nНа илхтарі чорними літерами на червонім фон участка *%* № *%* Негодячкиной.\nПід усіма будинками—лихтарі.\nСвідомі цієї справи люди знали цей міщанський стильний будинок. Його впізнавали не тільки по сіро-блакитній фарбі й лихтарю, а ще по иншому... по тій славі, що розкинулася дзвіночками по городу й по окрузі.\nПоміщик Сюселін навідувався часто туди. Негодячкина зробилася гарною знайомою. Вона спізнала смак Сюселіна швидко і коли він приїздив, то вона хутенько обтирала руки об передника й співуче, нахиляючи голову, тягла:\n— Маня, Манічка, ідіть, вас нуждають господін! Маня була найкрасивіша між ЇЇ дівчатами,.. А зустрічаючи ще в своїй спальні поміщика...\n— Повірте, Жан Гордієвич, я тією Манічкою так дорожу... Вона-ж мені приходиться родичкою...\nСюселін обривав, одмахувався, як від набридливого комара:\n— Ну, знаю, знаю... говори №...\nВона згортала очі в посмішку мадони, клала навхрест руки, долонями до пухких грудей:\nА коли за грюком дверей підскакув на підлозі стіл і крісло-колиска похитувалося, Негодячкина виривалася слідом за Сюселіним і бігла в буфет. Скоромовкою:\nВасиль Вражливий — Палата без числа\n— Сьомий... шоколаду, шампанського, пирожного...\nЗ вечора починалися райські ночі. З вечора починався шумний дзенькіт бокалів. Знесилений сон умирав під музику буйних вальсів... У загальному залі в цупких обіймах гасла кров.\nСвічада в золочених рямцях одбивали чітко на хрустальнім склі ті фігури. А по паркеті неслися нові й нові згуки.\nЦі ночі називалися—райськими.\nНевідомо, чому саме ця назва припала, але про їх знали далеко. Чи може той святий рай був теж таким, може й там зливалося голе тіло зі стильними орнаментами залю й пахощі рівних струнких фігур ховали під пальми.\nПро їх Сюселін товаришам говорив так:\n— В неї ночі класичні. Там, у тих кімнатах, такий комфорт, що иншим і не снилося. Підбор!—він аж ляскав пальцями від задоволення.\nСама Негодячкина розуміла це дуже гарно й виправдувала свої витрати. Найбільше, звичайно, її виручала Маня—її родичка. Зараз Негодячкина не-знає про неї нічого. Хто говорив, що вона спилася і опинилася в морзі, а хто говорив, що вона поїхала з цього міста.\nПід революційні часи будинок опорожнів, його-чиясь могутня нахабна рука розтрусила. Цегла валяється й зараз біля колон під'їзду і шматки свічада дивуючися відбивають обличчя, що проходить, або схоплять частину пальта й кинуть потім від сонця блідий промінь на позолоту рямців. Орнаменти, виліпл єн з твердого мозку якогось інженіра, посіріли й дихали осінню.\nТепер,—то пустельна, глуха вулиця: більшість із будинків—розруйновані й поночі мало хто ходить.\nЩе з наступом революції Негодячкина не жила в цім будинкові. їй не тільки снилися важкі вдари прикладів, а вона бачила їх. Тоді лазив по нетрах Республіки вошивий тиф і босі вогнища горіли, ступали босим полум'ям по венеціянських арках... їй здавалося,. що тиф ось-ось нащупає її й звалить.\nКоли забувала про постріли згадувала про те давнє, клала пальці на чоло і розкидала їх хрестом. Вона ще дужче хрестилася, коли помічала свіжий: мозок на мурові і плями крови на тротуарі.\nПеред спанням, вона пильно вдивлялася в шибки й аідтіля чекала ось-ось побачити облитий кров'ю розстріл.\nЖила вона в пригороді, в маленькій кімнаті, на своє старе золото—до своєї віли не навідувалася. Там, у вуличці, рідко лише можна було побачити чорну постать. Вона прийде закутана в драну латану хустку, щось згадає, поплаче й розпливеться між прірвами вулиць.\nОдного разу, краплистого осіннього вечора вернулася додому. Там її чекав Сюселін. Давньої борідки-клинок не було. Підборіддя обліпилося кучерявими перснями, з легенькою білизною. Вона не впізнала. Потім крикнула. Невеликий полохливий каганець погас від її жаху і все тоді потонуло в темряві.\nСюселін нервово витяг сірників і із тунелю в сіреньких крапках вилізла блідна обстановка кімнати.\nПерше слово пролетіло несміло й тихо:\n— А де-ж Манічка?\n— Не питайте! Не нагадуйте...\n— Ах, що було, то пройшло... Що ви так нервуєтесьі п мав який маєток, який парк... Так плакати по вашому?\n— Ну, щр-ж робити?—фігура насторожилася; короткі хитрі вуха зашевелилися під хусткою, як у лисиці, коли попадеться в капкан і хоче визволити голову.\nЯк що... У мене є гроші й у вас, мабуть, теж збереглися... давайте крамничку. Звичайно, податки великі прийдеться вносити. Але ви-ж маєте досвід, ви маєте спеціяльність.—Лівий куток рота підплигнув догори, а брова нахилилася донизу.—Як прийдеться,\nfro й кінці в воду... Тільки не можна наймати, а за-для І цього ми давайте одружимося.\nНегодячкина раптом посунулася на край ліжка. Вуха ще дужче затремтіли, а з очей видавлювалися сльози, що Втільки нікелювали вічка. Розгадати з боку не можна Вбуло, чого й повіки забралися так далеко під брови.\n— На старість?\n— Які ми старі... Ех, ми ще поживемо... Ви женщина Впри здоров'ї, а я!—він ударив артистично кулаком ; себе в груди...\nНегодячкина повеселіла. Полум'я язиком жовтіло Е, на очіх. Вона згорнула губи в лагідну усмішку.\n— А де-ж баришні?\n— Madame, чи ви знаєте моїх племінниць?.. І Старша кінчила інститут благородних дєвіц, а менша\nтеж там училася.\n— Я їх не знаю: вони-ж у мене не бували. А до } чого тут інститут... Товар який??\nСюселін спалахнув. Раптом крикнув: —— Ви, madame, чорт-би вас забрав, не смійте так... Вони мені, як дочки, я їх виховував... Вона злякалася, притулилася до бильця...\n— Ви не сердьтеся!\nВін замовчав, підсмикнув бороду.\n— Я погарячився... Який той... Жюлі, красива, струнка, ніжна й чорна, як циганка.\nОх, я така була молода.\nА друга, та на ту Тоньку, не...\n— Чого, чого??. Не дає згоди?? Ви їй пообіцяйте Г й зараз дайте.\n— Ні, її не буде... Буде друга, я знаю. Та була їв Смольному.\nЩо робиться, вихованки Смольного й тепер, як ті Маньки... Ви чуєте\n— Богу вгодно.\nЗнаєте, пішли-б ви куди з богом.\nАле випили лагідно (він під полою приніс пляшку) і Сюселін ночував тут...\nЦі минулі картини проносяться так хутко й вираз на обличчі змінюється, як і їхній зміст. Сидить за прилавком і не знає тоді, про що вона думає. Вона не думає, а лише стежить за рухливістю тих орнаментів життя, які миготять у калейдоскоп*.\nСкільки не дивилася вона—бачила все инші та миші картини.\nКоли чулися запасні кроки Жюлі, вона прислухалася й говорила:\n— Що, виспалася, Жюлічка??\nЖюлі пропливала не говорила нічого. Блискучим поглядом, дивилася тільки поперед себе. Негодячкина мимрила під ніс:\n— Тоже, скажеш, царевна.\nВдень Жюлі гуляла по широкому проспекту. Сиділа довго на дзиґлику й знайомилися з молодими людьми.\nЧерез бульвар спішили натовпи, під пахвою з портфелями, з стеками. Бігли з корзинками жінки.\nЖюлі згадала, що скоро Різдво... Пронеслися фурою висічені в пам'яті, як на граніті, спогади про різдвяні\n.бали в дяді поміщика Сюселіна... Юнкера, пажі, ліцеїсти. Обличчя в такий мент розбивалося на дві половини й вони стискали мозок. Голова горіла. І це тільки звівала посмішка якогось джентльмена, що прищурював очі і вертів у руках стек.\nПеред Різдвом. Туманний вогкий шум іде з ріки. Мовчить сніг на гілках і падає пухкий і великий, як клоччя бавовни, сніг. Жюлі скинула невеличкий сніг 'з обличчя; незадоволено притулила підборіддя до коміру з дорогого хутра й розстібає редикюль з тоненьких ланцюжків. Невеличке свічадо взяла в ліву руку, а правою запудрила те місце.\nПовернула обличчя й здивувалася.\nТонька, чорт-би її взяв! ' Але не встала, а залишалася сидіти. Йшла її сестра, Антоніна.\nВона закуталася старим, в деяких місцях пошма-леним пледом.\nКоротенький теж зітертий і заялозений кожушок був на ній.\nОбтріпана сукня падала зморшками на ноги. Антоніна, наче не помітила сестри, йшла далі.\nЖюлі кинула поглядом біля себе. Із молодих, чи знайомих не виднілося нікого.\n— Чорт із ним, хто й побачить, подумає, що прислуга!—і покликала:—Тоню!\nАнтоніна на ходу кинула:\n— Ти?.. Жулька?.. чого треба? 4 Куточки рота засіпалися.\n— От, сволоч, безумовно, навмисне, без ніякої ввічливости!—а голосно, як на прислугу в наш час:— Ти... ми вкупі підемо.\n— Ти не знаєш? Я скидала вугілля на вокзалі. Жюлі досить гарно знала, де була Антоніна. На\nповненькім її обличчі де-не-де вчепилися пилинки з блискучого антрациту.\nА в віях обкреслилася чорна смуга... туди позападав вугіль і від нього очі здавалися підведеними. ' — Жюлі це й подумала.\n— Ти, як там попрацюєш, твої оч[ становляться красивими.\nАнтоніна насмішкувато змірила поглядом...\nСторінку згенеровано за 0.020492 сек.


Шахтар — Зоря, buy football tickets 14 вересня 2019 17:00 - tickethunt.net\nШахтар — Зоря\nШахтар — квитки на футбольні матчі Шахтаря в Україні та розклад матчів в 2019. TicketHunt. ЗОРЯ\nОСК "Металіст" - Харьков, 14 вересня 2019 17:00\nЩоб знайти інші події чи дізнатися докладну інформацію про Шахтар — Зоря,\nПодробиці Шахтар — Зоря\nЛуганська «Зоря» — одна з небагатьох команд в Україні, здатних дати чемпіону справжній бій. Так, статистика не на користь луганчан, проте у інших немає і таких досягнень: у останніх 16 іграх чорно-білі перемагали двічі, і один матч звели в нічию. Ігри з «Еспаньолом» в рамках єврокубків показали, що у команди зразка 2019 року є потенціал, і минулорічний успіх луганських футболістів був не випадковий. Всі квитки на ігри «Зорі» ви знайдете на персональній сторінці клубу. А тут пропонуємо купити квиток на матч «Шахтар» — «Зоря» в Харкові, в якому з високою часткою ймовірності може статися сенсація. Нижче пояснимо наші очікування.\nУ цьому немає ніяких сумнівів — гірники дійсно найсильніші. Однак завдяки європейському жеребом у «Зорі» є шанс вирвати якщо не три очки, то хоча б одне. Справа в тому, що після матчу з луганчанами гірники будуть готуваться до важкого поєдинку з кращим клубом Англії — Manchester City (Манчестер Сіті). Відзначимо, що з цим клубом фортуна зводить горняків вже третій турнір поспіль. Останній раз «Шахтар» зазнав нищівної поразки — чи не найбільшої за всю європейську кар'єру клубу.\nЗвичайно, донеччанам потрібна сатисфакція, тому всі їхні думки про цей матч. У поточному чемпіонаті гірники розносять всіх в пух і прах, тому сильні як ніколи. До слова, всі квитки на матчі «Шахтаря» шукайте на їх персональній сторінці. А поки гірники будуть мріяти про реванш у матчі «городянами», у луганчан з'являється шанс здолати «старшого брата». Чи вірні наші припущення, стане відомо зовсім скоро: матч «Шахтар» — «Зоря» відбудеться 14 вересня 2019 года о 17:00 на стадіоні «Металіст», який став домашньою ареною гірників у зв'язку з окупацією Донецька.\n«Зоря»: «Шахтар» — не ми!\nЛучанчане через окупацію рідного міста також змушені були змінити дислокацію, тому грати в гостях вже звикли. Тим більш в Харкові знаходиться велика кількість луганських уболівальників — навряд чи менше, ніж в Запоріжжі, де базується клуб зараз. А значить команда не буде відчувати дискомфорту. Клуб йде на третьому місці в Прем'єр Лізі, і завдяки вольовій нічиєї з «Динамо» команда відчуває себе прекрасно. Сподіваємося, що двотижнева пауза в іграх, яка утворилася через образливий вильот «Зорі» з єврокубків, буде використана тренерським штабом і гравцями для більш ретельної підготовки до поєдинку з гірниками. Віримо в команду і красивий футбол, тому чекаємо всіх на стадіоні. Залишилося купити квиток на матч «Шахтар» — «Зоря» і дочекатися заповітної дати.\nЗамовити і купити квитки на "Шахтар — Зоря" в місті Харьков, (ОСК "Металіст") Ви можете на tickethunt. Подія пройде 14 вересня 2019 17:00


Україна готова до міжнародного контролю за транзитом газу - Korrespondent.net\nУкраїна готова до міжнародного контролю за транзитом газу\n11 лютого 2008, 10:45\nУкраїна готова до введення міжнародного контролю за транзитом російського газу в Європу через її територію.\nЗа словами першого віце-прем'єра України Олександра Турчинова, країна не робила й не робить несанкціонований відбір газу.\n"Нафтогаз України", сказав він у неділю, виконує всі міжнародні зобов'язання, узяті Україною, у тому числі й щодо транспортування газу в Європу.\n"Ми готові запросити міжнародних спостерігачів, щоб підтвердити, як ми сумлінно виконуємо всі взяті зобов'язання й не використовуємо газ, що Україні не належить", - заявив Турчинов.\nНагадаємо, що Київ уперше визнав наявність газового боргу перед Москвою. НАК Нафтогаз України пропонує погасити його за рахунок кредиту Deutsche Bank за умови укладення прямих контрактів з Газпромом на купівлю газу по $179,5 за тисячу кубометрів.


У star citizen стартував тиждень безкоштовного доступу з кораблями-переможцями - Skisoft\nДодому Різне У star citizen стартував тиждень безкоштовного доступу з кораблями-переможцями\nУ star citizen стартував тиждень безкоштовного доступу з кораблями-переможцями\nАвтори одного з головних довгобудів сучасності під назвою star citizen знову кличуть на сервери всіх бажаючих. Студія cloud imperium games оголосила про початок тижня безкоштовного доступу до гри. Акція приурочена до щорічного івенту, в рамках якого фанати космічного симулятора вибирають кращий корабель.\nБезкоштовно випробувати star citizen можна до 27 вересня, 23:00 за московським часом. Щоб отримати доступ до гри, необхідно зареєструвати аккаунт або авторизуватися за допомогою існуючого, ввести промокод showdown2021 в спеціальній формі і завантажити клієнт. В рамках акції всім користувачам будуть доступні чотири кораблі, які пройшли в заключний етап івенту ship showdown 2021. Детальніше про них можна дізнатися на офіційному сайті тайтла.\nНагадаємо, що підготовка star citizen почалася ще в 2012 році, проте гра як і раніше не обзавелася датою релізу. Крім цього, cloud imperium games розробляє squadron 42-самостійний тайтл, який спочатку замислювався як одиночна кампанія основного проекту.\nпопередня статтяПутівник по грі f. I. S. T.: forged in shadow torch\nнаступна статтяВ diablo ii: resurrected додадуть dlss після релізу\nСестри моргана і кейл, а також реворк доктор мундо вже в...\nШостий сезон симулятора бездоріжжя snowrunner вже доступний для проходження


У Черкасах презентували першу персональну виставку Миколи Кадагазова — ПРОЧЕРК.інфо\nУ Черкасах презентували першу персональну виставку Миколи Кадагазова\n01 листопада 2021, 23:57\tПРОЧЕРК\tТаблоїд\t/ Черкаські новини\n29 жовтня 2021 року Черкаський обласний краєзнавчий музей презентував першу персональну виставку МИКОЛИ КАДАГАЗОВА «ELEGIA».\nВиставка представляє серію графічних робіт автора та твір у техніці холодного батику. Концептуальне доповнення кожної роботи складають філософські ремарки до запропонованої митцем назви. Автор окреслює свою техніку як Дзен або медитативну графіку. Серія виконана в ахроматичній гамі. Чорний і білий кольори врівноважують, балансують одне одного, хоча площинну перевагу автор надає чорному, що співвідноситься з нескінченністю.\nАвтор закладає велику внутрішню силу у кожну з невеликих за розміром робіт. Хитросплетіння ліній створює геометричні системи та образи складної структури, які неможливо інтерпретувати односкладово. Роботи Миколи Кадагазова характеризуються рухливим динамізмом та духовною інтенцією.\nПро митця. Микола Кадагазов народився 19 січня 1988 року в м. Черкаси.\nЗ дошкільного віку багато часу приділяв спостеріганню та вивченню зовнішнього світу. Тоді ж був знайомий з виміром мистецтва через дозволеність малювати на деяких поверхнях, музичне навчання брата та його перші комікси, авторські казки батька космічно-фантастичного змісту, художньо-педагогічну діяльність матері. Мистецтво з дитинства приваблювало Миколу майже на рівні з вперш побаченими проявами природи та світла, «робило внутрішнє “вау”», – як говорить митець.\nПереїхавши в Казахстан, м. Павлодар, вперше у першому-другому класі взяв участь у художньому конкурсі крейдових малюнків на асфальті. Втілив концепцію аналогії матеріального світу з сотами: бджоли – люди, комірки – кластери соціуму, все разом – єдина система. Завдяки відзнаці у конкурсі заклав думку про акцент на важливості ідеї. Попри це інтерес до процесу створення зображень пропав до періоду навчання у Черкасах у старших класах школи.\nЧерез дислексію не склав екзамени до бізнес-коледжу, вступив до приватного навчального закладу МІХМД (Мистецький інститут художнього моделювання та дизайну, сьогодні – Арт-Академія сучасного мистецтва ім. Сальвадора Далі), м. Київ, на факультет комп'ютерної графіки. З другого курсу займався викладацькою діяльністю, вів клас 3d та клас основ дизайну у приватному навчальному центрі Dialon.\nЗгодом перейшов до візуалізації інтер’єрів, надовго поринувши у цю діяльність.\nНеодноразовий учасник колективних виставок та фестивалів: «Антракт» (2009, 2011), «Его» (2011), «Кожура» (2011), «Молодіжна мистецька палітра» Черкаської обласної організації Національної спілки художників (2019, 2021). Представляв мистецькі твори та інсталяції у колаборації з Вікторією Міловицькою. Організатор та учасник перформансів.\nСпівзасновник творчого об’єднання Dagaz Art.\nМикола розповідає про своє становлення особливого арт-бачення: «У період студентства мав знайомство та приємні чаювання з майстром каліграфії Ду Хун Вей, рідкісні, але дуже сакральні та серйозні бесіди з містиком і художником-слов’янистом Віктором Володимировичем Крижанівським, казкові лекції з історії мистецтв та велику базу ексклюзивних фото Катерини Миколаївни Гамалії, багато культурних подій у столичному просторі. Рідко, але систематично створював картини, це був більше процес експерименту, пошуку техніки, матеріалів. Періодами створював авторські жіночі прикраси з недорогоцінних матеріалів, мідної проволоки, елементів механізмів. Втомившись від Києва, повернувся в Черкаси.\nОкрім художньої діяльності та дизайну, крізь моє життя проходить тема медитації, Дао, символізму, метафізики. Займався практиками дихання. Пройшов 10-денний ретрит віпасани школи Гоєнко. Синтезом цього стала форма художньої діяльності, побудована на зосереджені у процесі виконання, поєднання дихання та руху, концентрації на ідеї, первинної до візуальної формі, або в деяких випадках – відчутті.\nТакий підхід створює основну частину зображення шляхом експромту до моменту остаточного втілення концепції у деталізований образ. Аналітичні процеси мислення долаються переміщенням уваги на те, що з’являється на папері. Звісно, фінальний етап роботи більш осмислений, проаналізований, та чим менше розум втручається в процес, тим більше збалансована остаточна картина.\nПодібний процес описував Жан Жиро (moebius): створення того, чого ще не бачив. Думаю, окрім сакрального символізму, на стилістику вплинуло споглядання в дитинстві Ієроніма Босха, Альбрехта Дюрера, Ніколауса Чюрльоніса, Миколи Реріха і багатьох інших майстрів візуального ключа».\nТекст: куратор виставки – Марина Бугеря, завідувач відділу науково-просвітницької та виставкової роботи музею.\n17/10/2021 13:04 - Співорганізаторку виставки ляльок в костюмах країн Європи відзначив міський голова Черкас\n-1 #3 Ну и камментаторы 04.11.2021 19:36\nНу вы даёте! Там же написано - дислексия. Автор работ ваши камменты прочитать не сможет.\n-2 #2 Nikolai Roerich 04.11.2021 12:46\nДо уваги: майстра живописних симфоній звали Мікалоюс Чюрльоніс\n-2 #1 Понятно - это не мандалы 04.11.2021 09:08\nЖаль, что Ророшаха больше нет. Он бы мог с десяток этих графічних робіт собрать для уже своей, новой работы - "Тест Кадагазова".