Головна Новини Купе і кабріолет Mercedes-Benz S-класу оновилися слідом за седаном\nКупе і кабріолет S 63 обзавелися гратами радіатора Panamericana в стилі сімейства GT, як і віщували шпигунські знімки. Це, можливо, сама помітна зовнішня зміна в модельному ряду «есок». Ще тут нові бампери з повітрозабірниками, окантованими чорним глянцем.\nПочати розповідь варто з «заряджених» варіантів з індексом 63. Чи жарт - заміна двигуна? Як і чотирьохдверна модель, купе і кабріолет отримали «бітурбовісімку» 4.0, відому вже за кількома AMG. Вона змінила старий наддувний мотор V8 5.5 (585 к.с. і 900 Н • м). Віддача в 612 к.с. і 900 Н • м дозволяє і купе і кабріолету набирати першу сотню за 3,5 с (було 3,9 с). У поліпшенні динаміки є заслуга автоматизованої коробки AMG Speedshift MCT з пакетом мокрих фрикціонів замість гідротрансформатора. Вона тепер дев'ятирівнева (до рестайлінгу було сім передач).\nІ купе і кабріолети Mercedes-AMG S, як 63, так і 65, отримали нову задню оптику на органічних світлодіодах (OLED). Їх тут 66 штук (по 33 в кожному ліхтарі). Також змінені дифузор і вихлопні патрубки.\nВажливо відзначити, що у ліворульних купе і кабріолета S 63 відтепер привід за замовчуванням буде виключно повний, а праворульним доступний виключно задній. Минуле купе з індексом 63, до речі, передбачало вибір типу приводу. Тепер вибору немає.\nВсередині S 63 - кермо з тачпадом на спицях. Меню AMG розширено: на екран можна вивести температуру масла в двигуні і трансмісії, поперечне і поздовжнє прискорення, потужність і крутний момент двигуна, тиск наддуву, температуру і тиск в шинах, поточну настройку автомобіля. У приборки три графіки шкал на вибір (Classic, Sport і Progressive).\nЩе одна особливість, специфічна саме для купе S 63: на ньому з'явилася система деактивації половини циліндрів на малих навантаженнях. Як закрита, так і відкрита «Ески» 63 обзавелися новим регульованим лонч-контролем Race Start. Він дозволяє, витиснувши обидві педалі, налаштувати стартові обороти мотора підрульовими пелюстками згідно стану дорожнього полотна.\nЗ'явилися нові колісні диски на 19 (у S 63) і 20 дюймів (S 65). Перші цікаві кришкою болтів, стилізованих під центральну гайку, і логотипом AMG на ободі. У вигляді опції є інші диски з іншими малюнками і забарвленням. У "шістдесят п'ятих" своя родзинка: 16 закручених, як торнадо, і відполірованих спиць, що підходять майже до самої шині. З ними колесо візуально більше.\nДля купе S 63 перші шість місяців буде доступна ексклюзивна серія Yellow Night Edition - кузов кольору Selenite Grey Magno або Night Black Magno, жовті смужки на дзеркалах і на гальмівних супортах (гальмівні диски вуглецевокерамічні), збільшені чорно-глянцеві вуглепластикові аеродинамічні компоненти. В інтер'єрі - жовті акценти. У вигляді опції «заряджені» «Ески» отримають зовнішню обробку Night Package або Carbon Package, а також бортовий рекордер AMG Track Pace, що записує в пам'ять параметри кола для подальшого аналізу.\nУ зовнішності кабріолета і купе S 65 з'явилося більше хрому спереду, з боковин і ззаду.\nВ "шістдесят п'ятих" купе і кабріолет зміни більшою мірою візуальні. Однак і тут є про що розповісти. На купе з'явилася підвіска AMG Active Ride Control з активними пружинами і безперервно регульованими амортизаторами. Вона реагує на показання стереокамери, скануючої дорогу, і в потрібний момент підлаштовує роботу кожного колеса (аналог системи Magic Body, тільки від AMG). Ще вона вміє нахиляти «еску» всередину повороту на 2,65 градуса (раніше 65-й умів лише пригнічувати крен) і знижувати кліренс на 15 мм на високих швидкостях. При поїздці по поганих дорогах просвіт можна примусово підняти на 40 мм.\nУ салоні S 65 зміни аналогічні всім іншим «побратимам» сімейства S-класу: нове кермо і оновлені екрани (приборка і центральний), які тепер встановлені під загальним склом.\nМотор версій S 65 не змінився: ті ж V12 6.0 з віддачею 630 к.с. 1000 Н • м, семиступінчастий "автомат", задній привід, ті ж 4,1 с розгону до сотні. Максималки у всіх «есок» від AMG (63 і 65) теж при рестайлінгу залишилися незмінними: 250 км/год за замовчуванням і 300 км/год з пакетом AMG Driver's Package.\nПрості дводверки S-класу прикрашені новими діодними фарами. Ще тут стоять такі ж, як на купе / кабріолет S 63 і S 65, OLED-ліхтарі.\nУ лінійці звичайних купе і кабріолета S-класу найбільш помітне поповнення - версії S 560 і S 560 4Matic. Як і седан, вони отримали «бітурбовісімку» 4.0 з однаковою віддачею в 469 к.с. і 700 Н • м. Але з цим мотором кабріолет у європейців буде виключно задньопривідний, а для купе можна вибрати задній або повний привід. Є відмінність і в самому двигуні: на купе стоїть більш просунута його модифікація з системами зміни висоти підйому клапанів Camtronic і відключення половини циліндрів. Незалежно від кузова або приводу всі версії дводверних S 560 прискорюються з місця до сотні за 4,6 с.\nПідвіска Magic Body Control на купе краще сканує дорогу і працює на швидкості до 180 км/год. На кабріолеті за замовчуванням - простіша Airmatic з адаптивними амортизаторами. В пакетах AMG Line і AMG Line Plus - нові колісні диски. Розширено можливості помічників (адаптивний круїз-контроль скидає швидкість перед поворотами і перехрестями).\nХоча віддача мотора V6 3.0 у купе S 400 4Matic змінилася (367 к.с., 500 Н • м), його перейменували в S 450 4Matic. Корекцію шильдика частково виправдовує заміна «автомата»: замість «семи-» тепер «дев`ятиступка». Ця модернізація призвела до скорочення часу розгону до сотні на 0,1 с (тепер 5,5 с). А ще цей бензиновий двигун отримав фільтр твердих частинок, зазвичай встановлюється на дизелі.\nДва екрану по 12,3 дюйма під одним склом поліпшили вигляд інтер'єру. На кермі - тачпади. Опція Energizing Comfort Control дає можливість однією кнопкою перемикати клімат-контроль, ароматизацію, обігрів, вентиляцію, масаж, підсвічування і «музику» між шістьма «темами».\n< Новий седан від Mercedes-Benz: шпигунські фото\nНа розробку «Мерседеса» на паливних елементах витратили 200 тонн водню >


Ці прості способи допоможуть швидко прибрати негатив з домівки – Вар'ят\nЦі прості способи допоможуть швидко прибрати негатив з домівки\nДім — це головне місце у житті людини. Саме туди ми прагнемо після роботи, відпустки або повсякденних справ, саме там відпочиваємо не лише фізично, а й морально. При цьому кожен будинок володіє своєю енергетикою — відчуття затишку, комфорту і сприятливої атмосфери формується з безлічі різних складових, і чималу роль відіграють люди, які там проживають, а також їх взаємини. Але є ще й інші показники, які також відповідають за енергетику у домівці — одні фактори її знижують, а інші, навпаки, допомагають підвищити.\nЗатишок не може створитися у бруді і завалах непотрібних речей. Безлад несе у собі негативну енергію. Уявіть своє робоче місце з купою паперів, звітів, документів, з розкиданими канцелярськими товарами і чашкою кави — по-перше, вам буде складно зосередитися і організувати роботу у такому хаосі, а по-друге, бажання працювати у такому безладі взагалі навряд чи виникне. Ситуація з домівкою є такою ж самою, а тому стежте за чистотою, регулярно викидайте непотрібне і не допускайте появи завалів.\nКімнатні рослини не лише виділяють кисень і очищають повітря, але й сприятливо впливають на енергетику будинку (йдеться лише про живі рослини і квіти). Деякі з них знижують іонізацію від електроприладів, тому їх краще ставити у місці, де багато електроніки. Крім того, рослини — це живі організми, які ростуть у вашій домівці і дозволяють відчути єднання з природою. Погодьтеся, саме цього часом дуже не вистачає жителям мегаполісів.\nНові речі, які приємні для ока, завжди радують своїх господарів. Вони не лише вносять візуальні зміни у інтер’єр, але й роблять квартиру, будинок затишнішими. Для цього необов’язково розпочинати серйозний ремонт, можна обійтися придбанням предметів декору: картин, набору свічок, тумбочки, декоративних фігур, нового торшера або лампи. Це додасть відчуття новизни і дозволить змінити звичну картинку.\nЗавали з одягу і непотрібних речей не лише заважають зосередитися і несуть у собі негатив, але й завжди мають специфічний запах — у цьому випадку важливо вирішити питання не з симптомом, а з причиною. Також намагайтеся частіше провітрювати квартиру, оскільки у будинок зі свіжим повітрям завжди приємно приходити. Крім того, можна використовувати аромалампи і палички з улюбленими запахами — приємні аромати піднімають настрій і створюють неповторну атмосферу у вашій оселі.\nЇї вплив на людину незаперечно корисний — так, у спортзалі ви вмикаєте енергійну музику, і тренування стає ефективнішим, а коли ви сумуєте, ліричні мелодії приєднуються до вашого настрою і допомагають легше переживати те, що відбувається всередині. Вдома музика теж створює настрій — обирайте ту, яка допоможе вам розслабитися і відчути себе по-справжньому щасливими.\nНавіть найвишуканіший інтер’єр не зможе поліпшити енергетику житла, якщо у ньому постійно відбуваються сварки і скандали. Будинок — це те місце, куди хочеться повертатися і відчувати себе у безпеці. Там хочеться закутатися у плед з теплим чаєм, почитати улюблену книгу, знаючи, що ви можете відпочити і отримати задоволення від єднання з собою. Не несіть у домівку негативні емоції, залишайте їх за порогом — це один з найважливіших кроків на шляху до поліпшення енергетики вашого житлового простору.


Діапенем порошок для ін'єкцій та інфузій 1000 мг 10 флакон - ціна, інструкція, аналоги, відгуки | купити в Аптека DSДіапенем порошок для ін'єкцій та інфузій 1000 мг 10 флакон - ціна, інструкція, аналоги, відгуки | купити в Аптека DS\nДіапенем порошок для ін'єкцій та інфузій 1000 мг 10 флакон\n4250.0 В наявності\nУпаковка / 10 флакон.\nФорма випускупорошок для ін'єкцій та інфузій\nТоргівельна назва Діапенем\nДіапенем порошок для ін'єкцій та інфузій 1000 мг 10 флакон Інструкція\nВиробник АНФАРМ ХЕЛЛАС С.А. ANFARM HELLAS S.A. В В\nЛікарська форма Порошок для розчину для ін’єкцій та інфузій. Основні фізико-хімічні властивості: порошок від білого до світло-жовтого кольору. В В\nУпаковка Скляні флакони, закупорені гумовою пробкою та алюмівим обтискним ковпачком, спорядженим кришкою фліп-оф, що забезпечує контроль першого відкриття. По 1 флакону або 10 флаконів у пачці з картону. В В\nНаведені нижче таблиці містять загальні рекомендації щодо дозування лікарського засобу. Доза меропенему і тривалість лікування залежать від виду збудника хвороби, тяжкості захворювання та індивідуальної чутливості пацієнта. Діапенем при застосуванні у дозі до 2 г тричі на добу у дорослих та дітей з масою тіла більше 50 кг та у дозі до 40 мг/кг тричі на добу у дітей може особливо підходити для лікування деяких видів інфекцій, таких як госпітальні інфекції, викликані Pseudomonas aeruginosa або Acinetobacter spp. Таблиця 2 Рекомендовані дози для дорослих та дітей з масою тіла більше 50 кг Інфекція Одноразова доза для введення кожні 8 годин Пневмонія, у тому числі негоспітальна та госпітальна 500 мг або 1 г Бронхолегеневі інфекції при муковісцидозі 2 г Ускладнені інфекції сечовивідних шляхів 500 мг або 1 г Ускладнені інтраабдомінальні інфекції 500 мг або 1 г Інфекції під час пологів і післяпологові інфекції 500 мг або 1 г Ускладнені інфекції шкіри і м’яких тканин 500 мг або 1 г Гострий бактеріальний менінгіт 2 г Лікування пацієнтів з фібрильною нейтропею 1 г Діапенем зазвичай слід застосовувати у вигляді внутрішньовенної інфузії тривалістю від 15 до 30 хвилин. Крім того, дози препарату до 1 г можна вводити у вигляді внутрішньовенної болюсної ін’єкції протягом приблизно 5 хвилин. Дані з безпеки, що підтверджують введення дорослим препарату у дозі 2 г у вигляді внутрішньовенної болюсної ін’єкції, обмежені. Порушення функції нирок Таблиця 3 Рекомендовані дози препарату для дорослих та дітей з масою тіла більше 50 кг, якщо кліренс креатиніну у пацієнтів становить менше 51 мл/хв Кліренс креатиніну (мл/хв) Одноразова доза (див. таблицю 2) Частота 26-50 повна одноразова доза кожні 12 годин 10-25 половина одноразової дози кожні 12 годин <10 половина одноразової дози кожні 24 години Дані, що підтверджують застосування вказаних у таблиці 3 доз препарату, відкоригованих на одиницю дози 2 г, обмежені. Меропенем виводиться за допомогою гемодіалізу та гемофільтрації, тому необхідну дозу препарату слід вводити після завершення процедури гемодіалізу. Рекомендацій щодо встановленої дози препарату для пацієнтів, які отримують перитонеальний діаліз, немає. Порушення функції печінки Для пацієнтів з порушенням функції печінки коригувати дозу препарату не потрібно. Літній вік Для пацієнтів літнього віку з нормальною функцією нирок або зі значеннями кліренсу креатиніну вище 50 мл/хв коригувати дозу не потрібно. Таблиця 4 Рекомендовані дози препарату для дітей віком від 3 місяців до 11 років, маса тіла яких до 50 кг Інфекція Одноразова доза для введення кожні 8 годин Пневмонія, у тому числі негоспітальна та госпітальна 10 або 20 мг/кг маси тіла Бронхолегеневі інфекції при муковісцидозі 40 мг/кг маси тіла Ускладнені інфекції сечовивідних шляхів 10 або 20 мг/кг маси тіла Ускладнені інтраабдомінальні інфекції 10 або 20 мг/кг маси тіла Ускладнені інфекції шкіри і м’яких тканин 10 або 20 мг/кг маси тіла Гострий бактеріальний менінгіт 40 мг/кг маси тіла Лікування пацієнтів з фібрильною нейтропею 20 мг/кг маси тіла Досвіду застосування препарату дітям з порушенням функції нирок немає. Діапенем зазвичай слід застосовувати у вигляді внутрішньовенної інфузії тривалістю від 15 до 30 хвилин. Крім того, дози меропенему до 20 мг/кг можна вводити у вигляді внутрішньовенної болюсної ін’єкції протягом приблизно 5 хвилин. Дані з безпеки, що підтверджують введення дітям препарату у дозі 40 мг/кг у вигляді внутрішньовенної болюсної ін’єкції, обмежені. Діти з масою тіла більше 50 кг Слід застосовувати дозу, як для дорослих пацієнтів. Проведення внутрішньовенної болюсної ін’єкції Розчин для болюсної ін’єкції слід готувати шляхом розчинення лікарського засобу Діапенем у воді для ін’єкцій до отримання концентрації 50 мг/мл. Хімічна і фізична стабільність приготованого розчину для болюсної ін’єкції зберігалася протягом 3 годин при кімнатній температурі (15–25 оС). З мікробіологічної точки зору лікарський засіб необхідно використати негайно. Якщо лікарський засіб одразу ж не був використаний, за термін та умови його зберігання після приготування відповідає користувач. Проведення внутрішньовенної інфузії Розчин для інфузії слід готувати шляхом розчинення лікарського засобу Діапенем у 0,9 % розчині натрію хлориду для інфузій або у 5 % розчині глюкози (декстрози) для інфузій до отримання концентрації 1–20 мг/мл. Хімічна і фізична стабільність приготованого розчину для інфузії з використанням 0,9 % розчину натрію хлориду зберігалася протягом 6 годин при кімнатній температурі (15–25 оС) або впродовж 24 годин при температурі 2–8 оС. Приготований розчин, якщо він був охолоджений, слід використати протягом 2 годин після зберігання у холодильнику. З мікробіологічної точки зору лікарський засіб необхідно використати негайно. Якщо лікарський засіб одразу ж не був використаний, за термін та умови його зберігання після приготування відповідає користувач. Приготований з 5 % розчином глюкози (декстрози) розчин Діапенему слід використати негайно, тобто протягом 1 години після приготування. Флакон призначений тільки для одноразового застосування. При приготуванні розчину і під час його застосування слід використовувати стандартні асептичні методи роботи. Розчин слід струсити перед використанням. Невикористаний розчин або відходи необхідно утилізувати відповідно до місцевих вимог. В В\nЛікування інфекцій у дорослих і дітей віком від 3 місяців: - пневмо, у тому числі негоспітальної та госпітальної; - бронхолегеневих інфекцій при муковісцидозі; - ускладнених інфекцій сечовивідних шляхів; - ускладнених інтраабдомінальних інфекцій; - інфекцій під час пологів і післяпологових інфекцій; - ускладнених інфекцій шкіри і м’яких тканин; - гострого бактеріального менінгіту. Діапенем можна застосовувати для лікування пацієнтів з нейтропею і лихоманкою при підозрі на бактеріальну інфекцію. При призначенні препарату необхідно дотримуватись офіційних рекомендацій щодо відповідного застосування антибактеріальних препаратів. В В\nВідносне передозування можливе у пацієнтів з порушенням функції нирок у разі, якщо доза препарату не коригується. Обмежений досвід постмаркетингового застосування препарату вказує на те, що у разі виникнення небажаних реакцій після передозування, вони узгоджуються з профілем зазначених побічних реакцій і, як правило, є легкими за тяжкістю проявів та минають після відміни препарату або зниження його дози. Слід розглянути необхідність симптоматичного лікування. В осіб з нормальною функцією нирок відбувається швидке виведення препарату нирками. Гемодіаліз виводить меропенем і його метаболіти з організму. В В\nДані щодо застосування меропенему вагітним жінкам відсутні або їх кількість обмежена. Як запобіжний захід бажано уникати застосування меропенему під час вагітності. Невідомо, чи проникає меропенем у грудне молоко людини. Меропенем виявляється у дуже низьких концентраціях у грудному молоці тварин. Враховуючи користь терапії для жінок, необхідно прийняти рішення стосовно припинення грудного вигодовування чи лікування меропенемом. В В\nЗберігати в оригінальній упаковці при температурі не вище 25 °С. Зберігати в недоступному для дітей місці. В В Кожен флакон призначений тільки для одноразового використання. При приготуванні розчину і під час його застосування слід використовувати стандартні асептичні методи роботи. Розчин слід струсити перед використанням. Будь-який невикористаний препарат або відходи необхідно утилізувати відповідно до місцевих вимог. В В Несумісність. Діапенем не слід змішувати або додавати до інших лікарських засобів. Діапенем, який буде використовуватися для болюсних внутрішньовенних ін’єкцій, слід відновлювати у стерильній воді для ін’єкцій. Меропенем у флаконах для внутрішньовенних інфузій можна безпосередньо відновити у 0,9 % розчині натрію хлориду або 5 % розчині глюкози для проведення інфузій. В В\nПри виборі меропенему як засобу лікування слід брати до уваги доцільність застосування антибактеріального засобу групи карбапенемів, враховуючи такі фактори, як тяжкість інфекції, поширеність резистентності до інших відповідних антибактеріальних засобів, а також ризик вибору препарату щодо бактерій, стійких до карбапенемів. Були зареєстровані, як і при застосуванні інших бета-лактамних антибіотиків, серйозні, а іноді летальні реакції підвищеної чутливості. Пацієнти, у яких в анамнезі зареєстровано випадки підвищеної чутливості до карбапенемів, пеніцилінів або інших бета-лактамних антибіотиків, можуть також мати підвищену чутливість до меропенему. Перед початком терапії меропенемом слід провести ретельне опитування щодо попередніх реакцій підвищеної чутливості до бета-лактамних антибіотиків. При виникненні тяжкої алергічної реакції застосування препарату слід припинити та вжити відповідних заходів. При застосуванні практично всіх антибактеріальних препаратів, у тому числі меропенему, були зареєстровані випадки коліту, пов’язаного із застосуванням антибіотиків, і псевдомембранозного коліту, ступінь тяжкості яких може варіювати від легкого до такого, що становить загрозу життю. Тому важливо взяти до уваги можливість такого діагнозу у пацієнтів, у яких під час або після застосування меропенему виникла діарея. Слід розглянути питання про припинення лікування меропенемом та застосування специфічного лікування Clostridium difficile. Не слід призначати лікарські засоби, які пригнічують перистальтику кишечнику. Під час лікування карбапенемами, у тому числі меропенемом, рідко повідомлялося про напади. У зв’язку з ризиком розвитку печінкової токсичності (порушення функції печінки з холестазом і цитолізом) під час лікування меропенемом слід ретельно контролювати печінкові функції. Застосування препарату пацієнтам із захворюваннями печінки: під час лікування меропенемом у пацієнтів з уже існуючими захворюванням печінки слід ретельно контролювати печінкові функції. Коригувати дозу препарату не потрібно. Лікування меропенемом може спричинити розвиток позитивного прямого або непрямого тесту Кумбса. Одночасне застосування меропенему і вальпроєвої кислоти/вальпроату натрію не рекомендується. Діапенем містить близько 2,0 мЕкв або 4,0 мЕкв натрію на 500 мг або 1 г дози препарату відповідно, що необхідно враховувати при призначенні препарату пацієнтам, які перебувають на дієті з контрольованим вмістом натрію. В В\nдіюча речовина: meropenem; 1 флакон містить меропенему тригідрату еквівалентно 500 мг меропенему або меропенему тригідрату еквівалентно 1000 мг меропенему; допоміжна речовина: натрію карбонат. В В\nДослідження щодо взаємодії препарату з окремо взятими лікарськими засобами, крім пробенециду, не проводилися. Пробенецид конкурує з меропенемом щодо активного канальцієвого виведення і, таким чином, пригнічує ниркову секрецію меропенему, що призводить до збільшення періоду напіввиведення та підвищення концентрації меропенему у плазмі крові. Слід проявляти обережність у разі одночасного застосування пробенециду з меропенемом. Потенційний вплив Діапенему на зв’язування з білками інших препаратів або метаболізм не вивчався. Проте зв’язування з білками настільки незначне, що взаємодії з іншими сполуками з урахуванням цього механізму можна не очікувати. При одночасному застосуванні з карбапенемами було зареєстровано зниження рівнів вальпроєвої кислоти в крові, яке приблизно за два дні становило 60–100 %. Через швидкий початок дії та ступінь зниження одночасне застосування вальпроєвої кислоти і карбапенемів вважається таким, що не піддається коригуванню, тому слід уникати такої взаємодії. Одночасне застосування антибіотиків з варфарином може збільшити його антикоагулянтний ефект. Часто повідомлялося про збільшення антикоагулянтного ефекту перорально застосовуваних антикоагулянтних препаратів, у тому числі варфарину, у пацієнтів, які одночасно отримують антибактеріальні препарати. Ризик може змінюватися залежно від основних інфекцій, віку і загального стану пацієнта, таким чином, вплив антибактеріальних препаратів на підвищення рівнів МНВ (міжнародного нормалізованого відношення) оцінити важко. Рекомендується проводити частий контроль рівнів МНВ під час і незабаром після одночасного застосування антибіотиків з пероральним антикоагулянтом. В В\nМ.БІОТЕК ЛІМІТЕД M.BIOTECH LIMITED В В Місцезнаходження заявника. Гледстоун Хауз, 77-79 Хай Стріт, Егам ТВ20 9ГИ, Суррей, Велика Британія Gladstone House, 77-79 High Street, Egham TW20 9HY, Surrey, United Kingdom В В В В\nПідвищена чутливість до діючої речовини або до будь-якої з допоміжних речовин препарату. Підвищена чутливість до будь-якого іншого антибактеріального засобу групи карбапенемів. Тяжкі реакції підвищеної чутливості (наприклад анафілактичні реакції, тяжкі реакції з боку шкіри) до будь-якого іншого типу бета-лактамного антибактеріального засобу (наприклад пеніцилінів або цефалоспоринів). В В\nНайчастішими небажаними реакціями, пов’язаними із застосуванням меропенему, були діарея, висип, нудота/блювання та запалення у місці введення ін’єкції. Найчастішими небажаними, пов’язаними із застосуванням меропенему явищами з боку лабораторних показників, про які повідомлялося, були тромбоцитоз та підвищення рівнів печінкових ферментів. У наведеній нижче таблиці 5 всі побічні реакції зазначені за класом системи органів і частотою: дуже часто (в‰Ґ 1/10); часто (від в‰Ґ 1/100 до < 1/10); нечасто (від в‰Ґ 1/1000 до < 1/100); рідко (від в‰Ґ 1/10000 до < 1/1000); дуже рідко (< 1/10000); частота невідома (не можна оцінити на основі наявних даних). У межах кожної групи частот побічні реакції зазначені у порядку зменшення серйозності. Таблиця 5 Клас системи органів Частота Побічна реакція Інфекції та інвазії Нечасто Оральний та вагінальний кандидоз. З боку крові та лімфатичної системи Часто Нечасто В В Частота невідома Тромбоцитемія. Еозинофілія, тромбоцитопенія, лейкопенія, нейтропенія. Агранулоцитоз, гемолітична анемія. З боку імунної системи Частота невідома Ангіоневротичний набряк, анафілактична реакція. З боку нервової системи Часто Нечасто Рідко Головний біль. Парестезії. Судоми. З боку травного тракту Часто Частота невідома Діарея, блювання, нудота, біль у животі. Коліт, асоційований із застосуванням антибіотиків. З боку гепатобіліарної системи Часто В В В В В В Нечасто Підвищення рівнів трансаміназ, підвищення рівнів лужної фосфатази у крові, підвищення рівнів лактатдегідрогенази у крові. Підвищення рівнів білірубіну в крові. З боку шкіри та підшкірної тканини Часто Нечасто Частота невідома Висип, свербіж. Кропив’янка. Токсичний епідермальний некроліз, синдром Стівенса–Джонсона, мультиформна еритема. З боку сечовидільної системи Нечасто Підвищення рівнів креатиніну в крові, підвищення рівнів сечовини в крові. Загальні розлади та стани у місці введення препарату Часто Нечасто Частота невідома Запалення, біль. Тромбофлебіт. Біль у місці ін’єкції. В В Термін придатності. 3 роки. В В В В\nДослідження впливу препарату на здатність керувати транспортними засобами та працювати з іншими механізмами не проводилися. В В\n61-й км Національної дороги Афіни – Ламія, Схіматарі Беотія, 32009, Греція 61 st km NAT. RD. ATHENS-LAMIA, Schimatary Viotias, 32009, Greece В В\nФармакодинаміка. Меропенем чинить бактерицидну дію внаслідок інгібування синтезу стінок бактеріальних клітин у грампозитивних і грамнегативних бактерій шляхом зв’язування з білками, що зв’язують пеніцилін (PBP). Як і для інших бета-лактамних антибактеріальних засобів, показники часу, при яких концентрації меропенему перевищували мінімальні інгібуючі концентрації (МІС) (Т>МІС), вказували на високий ступінь кореляції з ефективністю. На доклінічних моделях меропенем продемонстрував активність при концентраціях у плазмі крові, що перевищували МІС для інфікуючих мікроорганізмів приблизно на 40 % від інтервалу дозування. Це цільове значення не було встановлено клінічно. Бактеріальна резистентність до меропенему може виникнути у результаті: - зниження проникності зовнішньої мембрани грамнегативних бактерій (у зв’язку зі зниженням продукції поринів); - зниження спорідненості з цільовими PBP; - підвищення експресії компонентів ефлюксного насоса; - продукції бета-лактамаз, які можуть гідролізувати карбапенеми. Були зареєстровані випадки інфекційних захворювань, спричинених бактеріями, стійкими до карбапенемів. Перехресна резистентність між меропенемом і лікарськими засобами, що належать до класів хінолонів, аміноглікозидів, макролідів та тетрациклінів, з урахуванням цільових мікроорганізмів, відсутня. Однак бактерії можуть проявляти резистентність до більш ніж одного класу антибактеріальних препаратів у разі, коли залучений до дії механізм включає непроникність мембрани клітин та/або присутність ефлюксного (-их) насоса (насосів). В В Таблиця 1. Граничні значення МІС, що були визначені у ході досліджень з визначення чутливості до протимікробних препаратів. Мікроорганізм Чутливий (S), (мг/л) Резистентний (R), (мг/л) Enterobacteriaceae в‰¤ 2 > 8 Pseudomonas в‰¤ 2 > 8 Acinetobacter в‰¤ 2 > 8 Streptococcus, групи А, В, C, G в‰¤ 2 > 2 Streptococcus pneumoniae1 в‰¤ 2 > 2 Інші стрептококи 2 2 Enterococcus – – Staphylococcus2 примітка 3 примітка 3 Haemophilus influenzae1 та Моraxella catarrhalis в‰¤ 2 > 2 Neisseria meningitidis2,4 в‰¤ 0,25 > 0,25 Грампозитивні анаероби в‰¤ 2 > 8 Грамнегативні анаероби в‰¤ 2 > 8 Граничні значення, не пов’язані з видами мікроорганізмів5 в‰¤ 2 > 8 1Граничні значення меропенему для Streptococcus pneumoniae та Haemophilus influenzae при менінгіті становлять 0,25/л мг/л. 2Штами мікроорганізмів зі значеннями МІС, вищими за граничні значення S/I, є дуже рідкісними або про них на даний час не повідомлялося. Аналізи щодо ідентифікації та протимікробної чутливості відносно будь-якого такого ізоляту необхідно повторити, і, якщо результат підтверджується, ізолят направляють до референсної лабораторії. До того часу, поки є дані про клінічну відповідь для верифікованих ізолятів з МІС, вищими за поточні граничні значення резистентності (позначено курсивом), ізоляти слід реєструвати як стійкі. 3Чутливість стафілококів до меропенему прогнозується за даними чутливості до метициліну. 4Граничні значення меропенему для Neisseria meningitidis стосуються тільки менінгіту. 5Граничні значення, не пов’язані з видами мікроорганізмів, були визначені в основному за даними ФК/ФД і не залежать від розподілу МІС окремих видів. Вони призначені для використання стосовно видів, не зазначених у таблиці 1 та виносках. «–» Проведення аналізу щодо визначення чутливості не рекомендується, оскільки вид є поганою мішенню для проведення лікування лікарським засобом. Поширеність набутої резистентності може змінюватися географічно та у часі для окремих видів, тому бажано спиратися на місцеву інформацію стосовно резистентності мікроорганізмів, особливо при лікуванні тяжких інфекцій. У разі необхідності, коли рівень поширеності резистентності мікроорганізмів на місцевому рівні є таким, що користь від застосування лікарського засобу, принаймні щодо деяких видів інфекцій, викликає сумніви, слід звернутися за консультацією до експерта. Далі перераховуються патогенні мікроорганізми, виходячи з клінічного досвіду і терапевтичних протоколів лікування захворювань. Зазвичай чутливі види Грампозитивні аероби Enterococcus faecalis6 Staphylococcus aureus (метицилінчутливий)7 Staphylococcus species (метицилінчутливий), у тому числі Staphylococcus epidermidis Streptococcus agalactiae (група В) Група Streptococcus milleri (S. anginosus, S. constellatus та S. intermedius) Streptococcus pneumoniae Streptococcus pyogenes (група А) Грамнегативні аероби Citrobacter freudii Citrobacter koseri Enterobacter aerogenes Enterobacter cloacae Escherichia coli Haemophilus influenzae Klebsiella oxytoca Klebsiella pneumoniae Morganella morganii Neisseria meningitides Proteus mirabilis Proteus vulgaris Serratia marcescens Грампозитивні анаероби Clostridium perfringens Peptoniphilus asaccharolyticus Peptostreptococcus species (у тому числі P. micros, P. anaerobius, P. magnus) Грамнегативні анаероби Bacteroides caccae Група Bacteroides fragilis Prevotella bivia Prevotella disiens Види, для яких набута резистентність може бути проблемою Грампозитивні аероби Enterococcus faecium6,8 Грамнегативні аероби Acinetobacter species Burkholderia cepacia Pseudomonas aeruginosa За своєю природою резистентні мікроорганізми Грамнегативні аероби Stenotrophomonas maltophilia Legionella species Інші мікроорганізми Chlamydophila pneumoniae Chlamydophila psittaci Coxiella burnetii Mycoplasma pneumoniae 6Види, які виявили природну проміжну чутливість. 7Усі метицилінрезистентні стафілококи є резистентними до меропенему. 8Показник резистентності > 50 % в одній або кількох країнах ЄС. Фармакокінетика. У здорових добровольців середній період напіввиведення з плазми крові становить приблизно 1 годину; середній об’єм розподілу становить приблизно 0,25 л/кг (11–27 л); середній кліренс становить 287 мл/хв при застосуванні препарату у дозі 250 мг зі зниженням кліренсу до 205 мл/хв при застосуванні препарату у дозі 2 г. При застосуванні препарату у дозах 500, 1000 і 2000 мг, що вводилися у вигляді інфузії протягом 30 хвилин, середні значення Cmax відповідно становлять приблизно 23, 49 і 115 мкг/мл; відповідні значення AUC становили 39,3, 62,3 і 153 мкгГ—год/мл. Після проведення інфузії протягом 5 хвилин значення Cmax становлять 52 і 112 мкг/мл при введенні препарату у дозах 500 і 1000 мг відповідно. При введені кількох доз препарату кожні 8 годин у пацієнтів з нормальною функцією нирок накопичення меропенему не спостерігалося. У ході проведення дослідження з участю 12 пацієнтів, яким вводили меропенем у дозі 1000 мг кожні 8 годин після проведення хірургічної операції з приводу інтраабдомінальних інфекцій, були виявлені значення показників Cmax і періоду напіввиведення, які відповідають показникам у здорових добровольців, але об’єм розподілу більший – 27 л. Розподіл Середнє значення зв’язування меропенему з білками плазми крові становило приблизно 2 % і не залежало від концентрації препарату. Після швидкого введення препарату (5 хвилин або менше) фармакокінетика є біекспоненціальною, але це є набагато менш очевидним після 30-хвилинної інфузії. Було виявлено, що меропенем добре проникає у деякі рідини та тканини організму, включаючи легені, бронхіальний секрет, жовч, спинномозкову рідину, тканини статевих органів жінки, шкіру, фасції, м’язи і перитонеальні ексудати. Метаболізм Меропенем метаболізується шляхом гідролізу бета-лактамного кільця, утворюючи мікробіологічно неактивний метаболіт. В умовах in vitro меропенем демонструє знижену сприйнятливість до гідролізу під дією дегідропептидази-І (ДГП-І) людини порівняно з іміпенемом і потреби в одночасному застосуванні інгібітора ДГП-І немає. Виведення Меропенем, у першу чергу, виводиться у незміненому вигляді нирками; близько 70 % (50–75 %) дози препарату виводиться у незміненому вигляді протягом 12 годин. Ще 28 % виділяється у вигляді мікробіологічно неактивного метаболіту. З калом виводиться лише близько 2 % дози. Виміряний нирковий кліренс та ефект пробенециду показують, що меропенем піддається як фільтрації, так і канальцевій секреції. Ниркова недостатність Порушення функції нирок зумовлює появу високих показників AUC у плазмі крові і триваліший період напіввиведення меропенему. Спостерігалося збільшення показників AUC у 2,4 раза у пацієнтів з помірним порушенням функції нирок (кліренс креатиніну (КК) 33–74 мл/хв), у 5 разів – у пацієнтів з тяжким порушенням функції нирок (КК 4–23 мл/хв) і в 10 разів – у пацієнтів, які перебувають на гемодіалізі (КК <2 мл/хв) порівняно зі здоровими добровольцями (КК >80 мл/хв). Показники AUC мікробіологічно неактивного метаболіту з відкритим кільцем також значно підвищувалися у пацієнтів з порушенням функції нирок. Корекція дози препарату рекомендується пацієнтам з помірним та тяжким порушенням функції нирок. Меропенем виводиться шляхом гемодіалізу з кліренсом, що був під час проведення гемодіалізу приблизно в 4 рази вищий, ніж у пацієнтів з анурією. Печінкова недостатність Дослідження з участю пацієнтів з алкогольним цирозом печінки показує відсутність впливу захворювання печінки на фармакокінетику меропенему після застосування повторних доз препарату. Дорослі пацієнти Дослідження фармакокінетики, проведені з участю пацієнтів, не виявили значних фармакокінетичних відмінностей порівняно зі здоровими добровольцями з аналогічною функцією нирок. Популяційна модель, розроблена на основі даних 79 пацієнтів з інтраабдомінальною інфекцією або пневмою, показала залежність основного об’єму від маси тіла, кліренсу креатиніну і віку. Діти Дослідження фармакокінетики у немовлят і дітей з інфекцією при застосуванні препарату у дозах 10, 20 і 40 мг/кг продемонстрували значення Cmax, що наближаються до значень, виявлених у дорослих після застосування препарату у дозах 500, 1000 і 2000 мг відповідно. У ході проведення порівняння були виявлені фармакокінетичні характеристики між дозами препарату і періодами напіввиведення, подібні до таких, що спостерігалися у всіх дорослих, крім наймолодших пацієнтів (< 6 місяців, t1/2 1,6 години). Середні значення кліренсу меропенему становили 5,8 мл/хв/кг (6–12 років), 6,2 мл/хв/кг (2–5 років), 5,3 мл/хв/кг (6–23 місяці) і 4,3 мл/хв/кг (2–5 місяців). Приблизно 60 % дози виводиться з сечею протягом 12 годин у вигляді меропенему та ще 12 % – у вигляді метаболіту. Концентрація меропенему у спинномозковій рідині у дітей з менінгітом становить приблизно 20 % від рівня препарату у плазмі крові, хоча існує значна міжіндивідуальна варіабельність показників. Фармакокінетика меропенему у новонароджених, яким застосовували антибактеріальне лікування, продемонструвала вищий кліренс у новонароджених з більшим хронологічним або гестаційним віком із загальним середнім періодом напіввиведення 2,9 години. Моделювання процесу за методом Монте–Карло з урахуванням популяційної ФК-моделі показало, що при режимі дозування 20 мг/кг кожні 8 годин було досягнуто T>MIC 60 % відносно P. aeruginosa у 95 % новонароджених, які народилися передчасно, і у 91 % доношених новонароджених. Пацієнти літнього віку Дослідження фармакокінетики у здорових добровольців літнього віку (65–80 років) показали зниження кліренсу плазми крові, що корелює зі зниженням кліренсу креатиніну, пов'язаним з віком, а також незначне зниження нениркового кліренсу. Корекція дози препарату не потрібна пацієнтам літнього віку, за винятком випадків помірного і тяжкого порушення функції нирок. В В


Екс-міліціонер "відмив" через електронні гаманці 50 мільйонів - Korrespondent.net\nЕкс-міліціонер "відмив" через електронні гаманці 50 мільйонів\nКорреспондент.net, 15 серпня 2016, 15:13\nГроші були вкрадені з рахунків іноземного банку.\nСиловики викрили організовану групу, що відмивала гроші через електронні гаманці, зареєстровані на жителів непідконтрольних Києву територій Донбасу.\nЯк повідомили в прес-центрі СБУ, колишній міліціонер скопіював з поліцейської бази даних персональну інформацію людей.\nНа цих осіб зловмисники зареєстрували електронні гаманці, на які надходили гроші, вкрадені з рахунків одного з іноземних банків. Кошти учасники угруповання переводили в готівку, в тому числі в самопроголошену ДНР.\nКолишній міліціонер затриманий в Дружківці Донецької області. Під час обшуку в квартирі підозрюваного вилучено комп'ютерну техніку та носії інформації з доказами протиправної діяльності. На електронних гаманцях заарештовані кошти на суму понад чотири мільйони гривень.\nПовідомляється, що за 2015-2016 роки злочинці відмили понад 50 мільйонів гривень.\nЗловмиснику оголошено про підозру, триває досудове слідство.\nЯк повідомляв Кореспондент.net, 28 червня в Іспанії затримали росіян і українця за відмивання грошей.\nТЕГИ: Отмывание денег, банк, Донецкая область, милиционер, кошелек


Краса-це страшна сила, і люди дійсно в першу чергу звертають увагу на зовнішні дані при виборі своєї пари. Також відома фраза про те, що чоловіки люблять очима, і це теж частково правда, але лише частково. Зрілий і розумний чоловік завжди буде захоплюватися красою своєї жінки, але це не перше і не єдине, що він буде цінувати в своїй обраниці.\nЄ набагато більш важливі жіночі якості, які зуміє оцінити тільки по-справжньому мудрий представник сильної статі, і саме про ці риси піде мова докладніше. Не конкурує з чоловіками. Представники сильної статі не люблять, коли відносини перетворюються в змагання.\nЧоловіки не люблять затятих прихильників радикального фемінізму, тому їм не сподобаються жінки, які будуть нав’язливо брати на себе чоловічі функції і взагалі лізти на територію чоловіків. Чоловік хоче відчувати себе головним і дуже цінує, коли жінка дозволяє йому це. Вірний друг.\nЧоловікам важливо відчувати поруч з собою таку жінку, яка буде для нього не тільки улюбленою і берегинею домашнього вогнища, а й вірним соратником, і другом. Представникам сильної статі також важлива підтримка, і їм часто необхідна людина поруч, на якого вони б могли спертися і черпати сили. Чесність.\nБудь-яка правда краще брехні. Цей принцип сповідують всі розумні і зрілі чоловіки, які завжди цінують відкритість, щирість і чесність. Якщо жінка лукавить, щось не домовляє і приховує, то це рано чи пізно все одно з’ясується, і тоді будь-яка довіра буде підірвано.\nЧоловіки хочуть бачити поруч з собою таких жінок, на яких можна покластися і не чекати якогось підступу. Бути максимально чесною-це найкращий спосіб завоювати прихильність чоловіка. Висока мораль.\nЗагальна культура і моральність – це те, що завжди буде прикрашати людину. Багато чоловіків відомі своїм консервативним характером і старомодністю. Вони цінують самі звичайні, але важливі речі в людях: чесність, щирість, великодушність, емпатію, ввічливість і багато іншого.\nЗвичайно ж, таким чоловікам хочеться бачити поруч з собою вихованих, інтелігентних жінок, що володіють високими орієнтирами. З такою дамою завжди приємно вийти в світ і ніколи за неї не буде соромно.


- Знайомство наше розпочалося кілька років тому. Ми познайомилися як спеціалісти з архітектури і реставрації, перспектив розвитку міста. А щодо того, чому я погодився на цю посаду... Знаєте, я просто побачив молоду людину, яка хоче щось зробити, це було найголовніше. Попри свій скепсис до влади я побачив людину, яка ще не зашорена, яка здатна щось зробити.\n- На Вашу думку як архітектора, що зараз є найбільшою проблемою для Львова, над чим Ви маєте намір працювати насамперед?\n- Найбільша проблема - відсутність Генерального плану Львова. Це багатогранна проблема, адже немає перспективи для розвитку міста, ми не можемо розв'язати транспортної проблеми та інших проблем, які має місто. І, найголовніше, важко говорити про якісь інвестиції, позаяк у Генеральному плані відображені комунікації, об'єкти зовнішнього транспорту, соціально-економічні питання, розбудова архітектури. Тому першим завданням буде розробка Генерального плану.\n- Що нового повинен внести цей Генплан у розвиток міста, чи передбачає він розширення меж Львова?\n- Над Генпланом працює понад десяток науково-дослідних і проектних інститутів. Адже це не просто креслення, а збір матеріалу з різних галузей, починаючи від району планування і закінчуючи економічними аспектами. Щодо часових меж, то праця над ним триває доти, поки існує місто. На жаль, у нас були роки стагнації, коли не велося жодної роботи, і ми опиралися на генеральний план 1993 року, який не відповідає сучасним вимогам. Тому робота над документом розпочата два роки тому, і 2007 року уже з'явиться генплан із певними пропозиціями для розвитку міста. А щодо розширення меж Львова... Це просто життєва необхідність. На жаль, чимало часу втрачено, адже попередні міські голови не працювали над розширенням Львова, тому ми зараз у складній ситуації, але намагатимемося якось її вирішити.\n- Як саме? Вестимете роботу з місцевими радами?\n- Законодавство надає певні права місцевим радам, тому без роботи з ними, без особистого контакту ми нічого не зможемо зробити.\n- Чи є у Вас якась програма архітектурного розвитку Львова, збільшення темпів будівництва тощо?\n- Оскільки державних грошей немає, ми можемо сподіватися тільки на приватні інвестиції. На сьогодні Львів не готовий до них, не готовий у плані проектних напрацювань, які ми можемо запропонувати вкладникам. Тому якнайшвидше ми повинні напрацювати їх. Припустимо, до нас приходить інвестор, який хоче збудувати аквапарк. Це коштує приблизно від 20 до 30 мільйонів доларів, і у нього ці гроші є. Але у Львові немає проекту аквапарку, тому інвестор іде в інше місто. Тож коли до нас приходять люди з грошима, ми повинні їм показати, що у нас є, куди вкласти кошти. Тоді це буде цивілізована розмова. До речі, існує потреба інтенсивних проектних розробок поряд і з розробкам інвестиційних програм.\n- Чи плануєте передбачити у цих розробках львівські довгобуди, приміром, на Княгині Ольги або ж поблизу податкової, які вже кілька років стоять порожніми?\n- Реконструкція споруд чи їх переобладнання будуть передбачені в інвестиційних пропозиціях. Тим паче, що на такі будівлі є попит, адже туди підведені комунікації та інфраструктура. Існує інший мінус - ці будинки побудовані в минулому сторіччі і не завжди відповідають сучасним будівельним вимогам. А щодо споруди поблизу податкової... Це колишня незакінчена будівля Театру ПрикВО. Тут є проблема, адже це спеціалізована споруда, яка передбачала проведення театральних дійств. Найкраще, що тут можна збудувати, - це театр. Але поки що пропозицій та інвестицій у театральні споруди є найменше, адже це неприбуткова галузь. Тому якщо робити перепрофілювання цієї споруди, то її доведеться перебудовувати.\n- Як Ви як архітектор оцінюєте роботи на площі Ринок та галас довкола збереження її історичних цінностей?\n- Роботи на площі Ринок оцінюю позитивно. Там працюють над заміною інженерних комунікацій. У Львові є чимало історичних споруд, їх не можна ремонтувати доти, поки ми не зробимо заміни інженерних комунікацій та не відремонтуємо дахів, не перекладемо доріг, які були занедбані 60-70 років. Вважаю, що без робіт, які там зараз проводять, ми не можемо рухатися далі. А щодо протестів деяких науковців і громадськості... Є багато проблем довкола реконструкції, зокрема і соціальна. Тривалий час ми жили у закритому суспільстві, не знали, що відбувається в розвинутих країнах, тому те, що є зараз, викликає чимало запитань. Ми не можемо повернутися у минулі сторіччя, Львів - європейське місто і повинно жити за законами інших міст, у яких зберігається історична спадщина та які відповідають сучасним вимогам. А в тих, хто протестує, є певний скепсис до влади і до того, що вона може зробити для міста та країни. Я зараз відкидаю зауваження фахівців, адже в цей процес втручаються люди, далекі від архітектури і реставрації.\nМанфред Віхманн: Україна стане ключовою у Східній Європі\nПісля Помаранчевої революції педантичні німці вирішили, що демократію у Східній Європі краще підтримувати з України. Саме цим мотивував переїзд дирекції Фонду Фрідріха Науманна у справах Північно-Східної Європи його керівник Манфред Віхманн. Про діяльність фонду та плани праці в Україні він розповів у інтерв'ю "Поступу".


Тематичний план самостійної позааудиторноі роботи студентів\nУніверсальні запобіжні заходи і безпечна організація праці медичних працівників. Роль програм інфекційного контролю в організації роботи сімейної амбулаторії для запобігання інфекцій, що передаються через кров.\nЗаходи у разі контакту з ВІЛ на робочому місці. Схеми профілактичної ВААРТ у випадку професійного травматизму при наданні допомоги ВІЛ-позитивним пацієнтам.\nПідтримка для медичних працівників. Феномен «згорання»та робочий стрес: визначення та попередження.\nІнформаційно-роз'яснювальна робота серед батьків у сім'ях, у яких проживає ВІЛ-інфікована дитина, формування прихильності до ВААРТ.\nЗасоби проведення поточного контролю рівня знань.\nРівень знань студентів оцінюється за традиційною чотирьохбальною шкалою. Згідно методичних вказівок на кожному практичному занятті проводиться тестовий контроль вихідного рівня знань студентів, індивідуальне опитування студентів та розв’язування ситуаційних задач (кінцевий рівень знань).\nТестовий контроль включає відповідь на 5 тестових питань і оцінюється: «відмінно» - правильна відповідь на 5 тестових питань; «добре» - правильна відповідь на 4 тестові питання; «задовільно» - правильна відповідь на 3 тестові питання; «незадовільно» - правильна відповідь на 2-1 тестові питання чи відсутність правильних відповідей.\nВідповідно до контрольних питань теми усне опитування студента оцінюється: «відмінно» - відповідь правильна, повна, з детальним висвітленням матеріалу; «добре» - відповідь правильна, з деякими неточностями; «задовільно» - відповідь неповна, з великою кількістю неточностей; «незадовільно» - відповідь неповна, неправильна.\nСитуаційні задачі оцінюються: «відмінно» - правильна, повна відповідь; «добре» - відповідь правильна, не в повному об’ємі, неточна; «задовільно» - неповна, неточна відповідь, частково з помилками; «незадовільно» - немає відповіді, неправильна відповідь.\nЗагальна оцінка за практичне заняття виставляється як середня з оцінок за тестовий контроль, усне опитування та ситуаційну задачу.\nОсновною формою проведення підсумкового контролю знань студентів є складання диференційованого заліку у вигляді написання та захисту рефератів, які оцінюються за традиційною чотирьохбальною шкалою: «відмінно» - тема розкрита повністю, з детальним висвітленням матеріалу, повністю відповідає плану, студент відповідає повно і правильно на поставлені питання; «добре» - тема розкрита повністю, з деякими неточностями, студент відповідає на поставлені питання з неточностями, але правильно; «задовільно» - робота відповідає темі, з великою кількістю неточностей, студент погано орієнтується по темі; «незадовільно» - робота не відповідає темі, велика кількість неточностей, студент невірно відповідає на поставлені питання. Оцінка за диференційований залік виставляється як середня з оцінок, отриманих за написання та захист рефератів.\nПерелік рефератів для підсумкового контролю з елективного курсу «Попередження передачі ВІЛ від матері до дитини» для студентів 3-го року навчання за спеціальністю «Сестринська справа».\nЗаходи з профілактики зараження інфекціями, що передаються кров'ю при наданні медичної допомоги, обслуговуванні хворих та роботі з біоматеріалом.\nПостконтактна профілактика ВІЛ.\nПрояви та прогресування ВІЛ-інфекції у дітей. Профілактика опортуністичних інфекцій у ВІЛ-інфікованих дітей.\nОсобливості діагностики ВІЛ-інфекції у дітей, народжених ВІЛ-інфікованими жінками.\nВигодовування дітей, народжених ВІЛ-інфікованими жінками. Особливості харчування дітей з ВІЛ-інфекцією.\nВакцинація ВІЛ-інфікованих дітей та дітей, народжених ВІЛ-інфікованими матерями.\nЗагальні принципи антиретровірусної терапії.\nПротиепідемічний режим у дитячих колективах, де знаходяться ВІЛ-інфіковані діти.\nЗакон України «Про запобігання захворюваності на СНІД на соціальний захист населення».\nВИЧ инфекция в перинатологии /Под ред.. В.Н. Запорожана, Н.Л.Запорожана, Н.Л.Аряєва. К.: Здоров’я, 2000. – 187с.\nЗапорожан В.М., Аряєв М.Л. ВІЛ-інфекція і СНІД. – 2-ге вид., 3-55 перероб. І доп. – К.: Здоров’я, 2004. 636 с.\nВИЧ – инфекция: клиника, діагностика и лечение/ В.В. Покровский, Т.Н. Ермак, В.В. Беляев, О.Г. Юрин. – М.:ГЭОТАР Медицина, 2000. – 496 с.\nПопередження трансмісії ВІЛ від матері до дитини: Навчальний посібник для акушерів-гінекологів, неопатологів, педіатрів, інфекціоністів, сімейних лікарів, організаторів охорони здоров’я, лікарів-інтернів і студентів / В.М. Запорожан, М.Л. Аряєв, Н.В. Котова та ін.. – К.: Акві-К, 2003. – 184 с.\n1. Аряєв М.Л., Котова Н.В., Старець О.О. Формування прихильності до антиретровірусної терапії ВІЛ-інфекції у дітей: навчальний посібник для слухачів. – К.: Март, 2006. – 144 с.\n2. Догляд і підтримка дітей з ВІЛ-інфекцією: Навчальний посібник для персоналу дитячих установ, батьків, опікунів, соціальних працівників та інших осіб, що доглядають за дітьми з ВІЛ-інфекцією / М.Л. Аряєв, Н.В. Котова, О.О. Старець та ін. – К.: Кобза, 2003. – 168 с.\n3. Інструкція з впровадження порядку добровільного консультування і тестування на ВІЛ-інфекцію (протоколу) у протитуберкульозних, дерматовенерологічних та наркологічних закладах охорони здоров’я (затверджена наказом МОЗ України №446 від 06.07.2006).\n4. Клінічний протокол антиретровірусної терапії ВІЛ-інфекції у дітей // МФБ «Міжнародний Альянс з ВІЛ/СНІД в Україні», 2007. – 86 с.\n5. Клінічний протокол антиретровірусної терапії ВІЛ- інфекції у дорослих та підлітків (затверджений наказом МОЗ України № 658 від 04.10.2006).\n6. Клінічний протокол діагностики та лікування опортуністичних інфекцій і загальних симптомів у ВІЛ-інфікованих дорослих та підлітків (затверджені наказом МОЗ України №182 від 13.04.2007).\n7. Клінічний протокол з акушерської допомоги «Попередження передачі ВІЛ від матері до дитини» (затверджений наказом МОЗ України №716 від 14.11.2007).\n8. Клінічний протокол з антиретровірусного лікування та здійснення медичного спостереження за дітьми, хворими на ВІЛ-інфекцію (затверджено наказом МОЗ України від 13.04.2007 р. №182).\n9. Клінічний протокол з лікування опортуністичних інфекцій та ВІЛ-асоційований захворювань у ВІЛ-інфікованих та хворих на СНІД дітей (затверджено наказом МОЗ України від 07.04.2006 №20067).\n10. Клінічний протокол надання медичної допомоги хворим на поєднані захворювання – туберкульоз та ВІЛ-інфекцію (затверджений наказом МОЗ Укріїни №276 від 28.05.2008).\n11. Клінічний протокол надання паліативної допомоги, симптоматичної та патогенетичної терапії хворим на ВІЛ-інфекцію/СНІД (затверджений наказом МОЗ України №368 від 03.07.2007).\nМета навчання: підвищення якості підготовки сучасних медичних фахівців, удосконалення теоретичних знань і практичних навичок з питань попередження передачі ВІЛ від матері до дитини під час вагітності, пологів та в періоді новонародженості.\n10. Акушерство і гінекологія\n12.Гігієна та екологія\n13.Основи психології, основи педагогіки\n14.Соціальна медицина, організація охорони здоров’я\n15.Судова медицина, медичне законодавство\n2.1.3. Методи активізації та інтенсифікації навчального процесу.\n2.1.4. Основні знання та вміння, які набувають студенти на кафедрі.\nшляхи передачі ВІЛ-інфекції та заходи профілактики передачі ВІЛ;\nосновні положення законодавства, нормативних та регламентуючих документів стосовно ВІЛ-інфекції;\nметодики зниження ризику зараження інфекціями, які передаються кров’ю та ыншими быологычними рыдинами;\nособливосты діагностики ВЫЛ-ынфекцыъ у дітей;\nпрояви та ознаки прогресування ВІЛ-інфекції у дітей;\nпорядок медичного нагляду за дітьми, народженими ВІД-інфікованими жінками, та дітьми з ВІЛ-інфекцією;\nпринципи харчування та догляду за ВІЛ-інфікованими дітьми;\nпринципи лікування ВІЛ-інфекції у дітей;\nпринципи психологічної підтримки дітей, їх сімей, персоналу;\nособливості виховання ВІЛ-інфікованих дітей;\nособливості соціального супроводу ВІЛ-інфікованих дітей;\nнедержавні та міжнародні організації, програми в сфері профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією в Україні.\nздійснювати профілактичні заходи щодо поширення ВІЛ-інфекції, як від матері до дитини, так і в сфері надання медичних послуг;\nздійснювати першу долікарську допомогу у критичних ситуаціях;\nздійснювати догляд за ВІЛ-інфікованими дітьми;\nсвоєчасно направляти дитину до лікувально-профілактичних закладів для надання висококваліфікованої та спеціалізованої допомоги;\nпроводити консультування батьків (інших людей) з питань догляду. Харчування, неспецифічної профілактики опортуністичних інфекцій, виховання дітей;\nнадавати психологічну допомогу ВІЛ-інфікованим та їхнім родинам;\nбрати участь в профілактичних програмах та соціальному супроводі ВІЛ-інфікованих дітей.\nВизначення клінічної категорії ВІЛ-інфекції згідно класифікації ВООЗ.\nПроведення консультування вагітних перед тестом на ВІЛ.\nПроведення консультування вагітних після тестування на ВІЛ при позитивному результаті.\nПроведення консультування вагітних після тестування на ВІЛ при негативному результаті.\nКонсультування з питань профілактики трансмісії ВІЛ від матері до дитини.\nМетодичні вказівки для студентів до практичних занять (додаються).\nтести і ситуаційні задачі для поточного і підсумкового контролю знань;\nнабір сучасних дезінфекційних препаратів;\nнабір препаратів для імунопрофілактики;\nDVD –диски з епідеміології та клініки інфекційних хвороб.\nПоняття консультування на ВІЛ, мета, завдання, види, методи, етичні принципи.\n1. Поняття консультування на ВІЛ, мета, задачі, види, методи, етичні принципи.\n2. Загальні відомості про стигму та дискримінацію. Захист прав ВІЛ-інфікованих.\n3. Боротьба зі стигмою та дискримінаціями у медичному закладі.\n4. Організація медичної допомоги та психологічної підтримки і соціальної допомоги людям з ВІЛ/СНІД на рівні сім’ї.\n5. Феномен “вигорання”, прояви, профілактика\nПідготувала Кондрин О.Є.\nКонсультативна допомога – важлива складова комплексу протидії епідемії ВІЛ-інфекції. Консультування передбачає надання допомоги шляхом спілкування: необхідно вислухати людину; запропонувати варіанти вибору (рішення) і допомогти їх зрозуміти; дати змогу пацієнту ухвалити рішення, виробити упевненість і бажання запровадити свій вибір у життя. “Консультувати” – це більш складний і багатогранний процес, ніж “радити”, “навчати” або “надавати інформацію”, хоча всі ці дії можуть бути частиною консультування. Не можна приймати рішення замість іншої людини, примушувати її виконувати певні рекомендації.\nДобровільне тестування на ВІЛ з консультуванням (ДКТ) є найважливішим компонентом програм профілактики передачі ВІЛ, лікування та догляду за хворими на ВІЛ-інфекцію. Проводити тестування на ВІЛ не можна примусово; слід проконсультувати пацієнта та отримати його усвідомлену згоду на тестування [5, 16].\nНеобхідно збільшити обсяг тестування на ВІЛ за ініціативою медичних працівників. При цьому примушувати пацієнтів тестуватися на ВІЛ недопустимо, також слід нівелювати негативні наслідки розкриття ВІЛ-статусу. Існують дві стратегії добровільного тестування на ВІЛ за ініціативою медичних спеціалістів. Якщо у тестування не включено до стандарту медичної допомоги, медичний фахівець повинен вказати причини, які свідчать про необхідність обстеження на ВІЛ, рекомендувати пацієнту тестування, при цьому пацієнт має право відмовитися включити тест на ВІЛ до переліку досліджень. Якщо тестування на ВІЛ включено до стандарту медичної допомоги, пацієнта інформують про цей стандарт обстеження, проте пацієнт має право виключити тестування на ВІЛ з переліку досліджень. В обох стратегіях медичні спеціалісти зобов’язані провести консультування.\nТестування на ВІЛ в Україні як стандарт надання медичної допомоги пропонується таким категоріям пацієнтів:\n• усім дорослим, підліткам або дітям, які звернулися до закладу охорони здоров’я зі скаргами, симптомами або патологічними станами, що можуть бути зумовлені ВІЛ-інфекцією;\n• особам з груп ризикованої поведінки та їхнім статевим партнерам;\n• статевим партнерам ВІЛ-інфікованих осіб (інформувати про ВІЛ-статус статевих партнерів має сам ВІЛ-інфікований);\n• малюкам, народженим ВІЛ-інфікованими жінками;\n• особам, які потребують ПКП.\nМета ДКТ – надати і консультативну допомогу населенню щодо шляхів поширення ВІЛ-інфекції та профілактики інфікування; сприяти у прийнятті добровільного усвідомленого рішення щодо тестування на ВІЛ; визначити ВІЛ-статус людини; підтримати подальшу безпечну щодо інфікування ВІЛ поведінку; отримати своєчасну медичну допомогу: обстеження на туберкульоз, інфекції, що передаються статевим шляхом (ІПСШ), опортуністичні інфекції та їх лікування, своєчасний початок АРТ, АРВ-профілактика вертикальної трансмісії ВІЛ, послуги з планування сім’ї та всебічної підтримки (в тому числі за принципом “рівний – рівному”).\n1. Зниження рівня поширення ВІЛ-інфекції серед населення шляхом:\n• інформування щодо шляхів поширення ВІЛ-інфекції та відповідних ризиків інфікування, пов’язаних з кожним із них;\n• ознайомлення із заходами та засобами зменшення ризику інфікування ВІЛ;\n• оцінки індивідуального ризику інфікування ВІЛ, сприяння формуванню у пацієнта власної оцінки ступеня особистого ризику інфікування ВІЛ;\n• інформування про процедуру тестування та практичне значення результатів;\n• тестування на ВІЛ-інфекцію;\n• надання психологічної та соціальної підтримки;\n• інформування про існуючі державні та комунальні заклади охорони здоров’я, інші державні та комунальні установи, організації та заклади, медичні заклади інших форм власності, об’єднання громадян, що надають медичну, психологічну, юридичну, соціальну та інші види допомоги особам, які її потребують;\n• сприяння щодо прийняття добровільного рішення на підставі повної інформації стосовно тестування на ВІЛ-інфекцію.\n2. Інформування з правових питань, пов’язаних з проблемами ВІЛ-інфекції.\n3. Сприяння підвищенню рівня здоров’я населення, в тому числі подовженню та поліпшенню якості життя ВІЛ-інфікованих людей.\nЕтичні принципи міжособистісних відносин у контексті ВІЛ-інфекції.\nВідповідно до рекомендацій ВООЗ та ЮНЕЙДС, принципи ДКТ – це обов’язкові мінімальні вимоги щодо дотримання загальних біоетичних принципів та норм під час консультування і тестування на ВІЛ.\nПринцип “розуміння замість осуду”. Кожну людину слід сприймати такою, якою вона є, і давати їй змогу виявляти як позитивні, так і негативні власні почуття, не осуджуючи їх.\nПринцип “добровільності замість контролю”. Кожна людина має право визначитися самостійно, яка допомога їй потрібна та яку вона хоче отримати.\nПринцип “конфіденційності інформації особи, яка звернулася за консультацією”. Кожна людина має право на повагу та збереження таємниці щодо обставин особистого життя. Використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються.\nПринцип “щирих та довірливих взаємовідносин пацієнта і консультанта”.\nВзаємовідносини пацієнта і консультанта мають бути відкритими, чесними, довірливими. Професіонал повинен діяти тільки в інтересах пацієнта.\nПринцип “тісного спілкування з родиною пацієнта”. Захист та допомога кожному пацієнту можуть бути забезпечені тільки у співпраці з його родиною. Кожна родина, яка має проблеми з ВІЛ-інфекцією, може розраховувати на психосоціальну підтримку, щоб таким чином усунути існуючі проблеми та запобігти появі інших.\nПринцип “допомоги для самодопомоги (активність замість пасивності)”.\nКожна людина, якій надається допомога, повинна активно вирішувати власні життєві проблеми. Консультант має дати можливість пацієнту побудувати власне життя самостійно.\nПринцип “комплексної допомоги”. Будь-яку допомогу слід розглядати у сукупному контексті проблемних життєвих обставин і тому надавати її у співпраці з усіма зацікавленими установами, організаціями та закладами.\nНавички ефективного спілкування. ВІЛ-інфекція – це хвороба, пов’язана з поведінкою людини. Щоб поліпшити епідемічну ситуацію, слід змінити поведінку людей щодо цієї хвороби на менш ризиковану.\nЗмінити поведінку насамперед повинні медичні працівники. Щоб запобігти інфікуванню ВІЛ, необхідно включити в їх повсякденну роботу консультативну допомогу з питань ВІЛ-інфекції. Для якісного та ефективного виконання своїх обов’язків консультант повинен володіти достатньою сучасною інформацією про клінічні прояви ВІЛ-інфекції, новітні розробки з діагностики та лікування цього захворювання; практичними уміннями та навичками консультування ефективного спілкування; навичками саморегуляції, нейтралізації стресового навантаження, психоемоційного виснаження.\nМедичний фахівець має володіти певними навичками спілкування (комунікації). Слово “комунікативний” походить від латинського “communicare”, що означає “робити загальним, ділитися”. Мета спілкування полягає у висловленні власних думок, ідей або почуттів так, щоб вони були зрозумілими іншим особам. Кожен консультант повинен вчитися і удосконалювати власний стиль спілкування з пацієнтами, що сприятиме підвищенню ефективності професійної діяльності. Рекомендації з навичок спілкування базуються на знанні психології людини та включають низку принципів або правил.\nКонсультант має встановити позитивні довірливі стосунки з пацієнтом, розуміти його почуття, проблеми, враховуючи індивідуально-психологічні, вікові, статеві та соціальні особливості пацієнта; переборювати власні почуття, ставлення і упередження від консультаційних взаємовідносин; використову\nДіагностика, лікування та соціально-психологічна підтримка людей, які живуть з ВІЛ вати зрозумілу для пацієнта мову; розпізнавати найбільш поширені психосоціальні та клінічні ускладнення, пов’язані з інфікуванням ВІЛ, (підвищену тривожність, депресію, нав’язливі ідеї, схильність до самогубства, потребу та пошук можливості помсти тощо); тактовно та доброзичливо контактувати з колом осіб, різних за фахом, освітою та способом життя.\nІснують гендерні особливості спілкування. У розмові з чоловіками необхідно пам’ятати про їхню потребу відчувати визнання, захоплення, високу оцінку, схвалення і довіру. У розмові з жінками слід пам’ятати про їхню потребу відчувати підтвердження їхніх почуттів, пошану, розуміння, підтримку і турботу.\n1. Уміння встановлювати позитивні стосунки з пацієнтом:\n• створити комфортні умови, які дають змогу усамітнитися і забезпечують конфіденційність;\n• проявити зацікавленість і співчуття, реагувати на емоційний стан пацієнта, можливу нервовість та розгубленість;\n• показати неупереджене ставлення, активно вислухати (вербальне і невербальне), підтримати;\n• співпереживати – показати, що почуття особи, яку консультують, зрозумілі.\n2. Уміння отримувати інформацію:\n• правильно використовувати “закриті” (на які можна відповісти “так” чи “ні”) та “відкриті” (що потребують розгорнутої відповіді) запитання;\n• мовчати та активно вислухати, щоб дати змогу пацієнту виговоритися;\n• уточнити сподівання пацієнта;\n• уникати вживання оцінювальних слів.\n3. Уміння надавати пацієнту необхідну і доречну інформацію:\n• чітко доносити інформацію про ВІЛ-інфекцію;\n• повторювати важливі моменти і наголошувати на них, переконатися, чи розуміє пацієнт надану інформацію, та узагальнити її.\n4. Уміння справлятися зі складними ситуаціями, які виникають під час консультування:\n• розмовляти на інтимні теми, враховуючи культурні особливості, рівень освіти, релігійні та інші переконання пацієнта;\n• розпізнавати та брати до уваги типові психоемоційні реакції пацієнта на повідомлення про діагноз (емоційний шок, думки/відчуття щодо суїциду, заперечення, озлобленість тощо);\n• заспокоїти пацієнта та пом’якшити його емоційні реакції, залучити за його згодою (якщо це доречно або потрібно) до консультування іншого спеціаліста;\n• сприймати мовні особливості пацієнта і вміти до них адаптуватися.\n5. Уміння проводити рольові ігри з пацієнтом (щодо інформування партнера про позитивний результат тесту, пропагування безпечного сексу тощо).\nНавички вербального (мовного) спілкування з пацієнтом:\n• спілкуватися зрозумілою мовою;\n• показувати, що почуття та емоції пацієнта зрозумілі, співчувати та розуміти ситуацію пацієнта, визнавати його почуття, сприймати слова, вирази і жестикуляції, які він застосовує;\n• поважати погляди пацієнта, переконання і традиції, навіть якщо вони не збігаються з власними;\n• нейтрально сприймати помилкові ствердження пацієнта, а потім висловити власну думку;\n• розпізнавати і схвалювати все те, що пацієнт робить правильно;\n• запитувати, уточнювати та переказувати те, що сказав пацієнт, використовуючи інші слова та вирази, для з’ясування ним власних ресурсів та спільного з консультантом пошуку позитивних рішень;\n• повторити інформацію, яка через емоційний шок чи відмову не була сприйнята;\n• не вживати оцінювальних слів;\n• давати пропозиції, а не віддавати команди;\n• підсумовувати важливі моменти із бесіди для зосередження уваги на нових прийнятих рішеннях.\nНавички невербального спілкування з пацієнтом:\n• розмовляти подібним до нього тоном голосу та у схожому темпі;\n• дивитися в очі;\n• проявляти увагу виразом обличчя, позою та жестами;\n• усувати перешкоди у спілкуванні, підтримувати належну відстань;\n• для зменшення напруження доречні гумор та відповідна жестикуляція;\n• не поспішати, бути терплячим.\nДля медичної сестри, яка проводить консультування, дуже важливо:\n• уміти реагувати на потреби пацієнта;\n• виявляти цікавість до людини і відвертість у відносинах;\n• демонструвати увагу і розуміння почуттів інших людей;\n• проявляти толерантність – здатність сприймати різноманітні погляди; розуміти, що людина має право думати інакше;\n• бути комунікабельною, вміти вільно висловлювати власну думку при обговоренні, не тиснути при цьому на оточуючих, аргументувати її;\n• бути доброзичливою, спокійно сприймати можливі помилки співбесідника;\n• спонукати пацієнтів висловлюватися, пояснювати і уточнювати власні думки;\n• проявляти співчуття до інших людей.\nФактори, які перешкоджають ефективному спілкуванню медичної сестри та пацієнта: байдужість, незацікавленість; повчання, спроба “переконати”, “умовити”; погрози в будь-якій формі; надання некваліфікованої інформації; засудження дій інших медичних фахівців або підкреслення розбіжностей між колегами; нетерплячість, поганий настрій.\nКонсультант має уникати типових помилок. Не обмежувати пацієнта у проявах власних почуттів і потреб, а заохочувати до спонтанного їх висловлення.\nНе засуджувати, читати мораль чи повчати пацієнта, а сприймати його таким, яким він є. Не навішувати ярлики, а визначати мотиви, страхи та тривоги пацієнта. Не заспокоювати та проявляти безпідставний оптимізм, а розглядати проблеми пацієнта, з’ясовувати причини страхів та тривог, допомагати їх опанувати. Не радити, а мотивувати пацієнта до прийняття самостійних рішень. Не звинувачувати. Не формувати залежність пацієнта від консультанта, а посилювати власні можливості пацієнта. Не схиляти пацієнта до прийняття рішення, застосовуючи лестощі або обман. Надзвичайно важливою є психологічна підтримка пацієнтів: прояв пошани до людини, яка звернулася по допомогу, незалежно від його особистих рис, а також від того, хворий він або здоровий; створення під час розмови атмосфери взаємної зацікавленості, довіри і розуміння.\n2.2. Дотестове консультування, тестування на ВІЛ та післятестове консультування\nДотестове консультування – це співбесіда (з дотриманням принципів ДКТ) між консультантом та пацієнтом з метою надання останньому інформації щодо профілактики передачі ВІЛ, емоційної та психологічної підтримки тим, хто вагається стосовно проходження тесту на ВІЛ, допомоги у прийнятті усвідомленого рішення щодо тестування. Консультування може проводитись для групи осіб (групове консультування/інформування) або індивідуально.\nГрупове консультування/інформування може проводитись у разі, якщо з’ясування власного ВІЛ-статусу для даної особи не є головною метою обстеження (особи, яких обстежують для отримання довідки, донори тощо); неможливості індивідуального консультування (серед осіб, які звертаються групою за тестуванням на ВІЛ-інфекцію для отримання довідки, серед ув’язнених, донорів, під час проведення акцій тощо); недостатньої кількості консультантів.\nМетою цього консультування є надання інформації щодо шляхів зараження ВІЛ, ризиків інфікування; методів та засобів захисту від інфікування; профілактики передачі ВІЛ від матері до дитини (при консультуванні вагітних); добровільності та конфіденційності тестування; порядку проходження тестування та отримання його результатів; мотивування до отримання індивідуальної консультації та проходження тестування; наслідків з’ясування власного ВІЛ-статусу з висвітленням правових аспектів; можливості отримання психо-соціальної підтримки та медичної допомоги.\nДля оцінки власних ризиків інфікування слід розповісти про шляхи передачі ВІЛ, поведінкові ризики інфікування ВІЛ, заходи та засоби профілактики з урахуванням особливості складу групи, що консультується, наслідки з’ясування власного ВІЛ-статусу для подальшого життя пацієнтів, у тому числі правові аспекти. Слід запропонувати особам, що консультуються, провести для себе оцінку власного ризику інфікування ВІЛ з урахуванням наявності чи відсутності поведінкових ризиків, у тому числі серед їхніх сексуальних партнерів.\nКожному пацієнту після групового консультування слід запропонувати індивідуальну консультацію до проходження тесту на ВІЛ.\nГрупи повинні складатись з учасників, які мають спільну мету тестування на ВІЛ, наприклад, вагітні чи особи, які обстежуються з метою отримання довідки тощо. Інформація, що надається цій групі, повинна бути адаптована до її потреб.\nІндивідуальне консультування. Метою індивідуального дотестового консультування є оцінка персонального ризику інфікування, розробка індивідуального плану зменшення ризику інфікування та визначення наслідків з’ясування ВІЛ-статусу для пацієнта.\nНеобхідно поінформувати пацієнта: про добровільність та конфіденційність ДКТ і безоплатність останнього; про кримінальну відповідальність медичних працівників за розголошення конфіденційної інформації, відповідно до Кримінального кодексу України; про можливості анонімного консультування та тестування, про можливості присутності сторонніх осіб (у тому числі родичів) під час консультування лише за умови отримання на це згоди пацієнта; про порядок отримання ним результату тесту.\nСлід пояснити етапність процедури ДКТ:\n1) дотестове консультування;\n3) післятестове консультування (з отриманням результату тестування).\nУсім особам, які звернулись за послугами ДКТ, у тому числі тим, хто відмовився від нього, слід надати таку інформацію:\n• шляхи передачі ВІЛ;\n• активні заходи профілактики ВІЛ-інфекції;\n• можливість отримання додаткової інформації про ВІЛ-інфекцію;\n• можливість отримання консультативної, медичної допомоги та психологічної підтримки, якщо існує або виникне така потреба в майбутньому.\nКонсультант повинен допомогти пацієнту оцінити індивідуальний ризик інфікування (поведінку, пов’язану з високим ризиком інфікування ВІЛ), тактовно пояснити причини, на підставі яких він ставить запитання, у тому числі інтимні, запевнити про конфіденційність інформації, отриманої ним під час консультування. Консультант має запевнити пацієнта про конфіденційність результатів тесту.\nЗа умови виявлення небезпечної щодо ризику інфікування ВІЛ поведінки, слід допомогти пацієнту розробити індивідуальний план щодо зниження ризиків інфікування та профілактики передачі ВІЛ. Пацієнту необхідно надати інформацію про відповідні медичні, психологічні, соціальні, юридичні та інші служби, повідомити про джерела більш докладної інформації та можливості отримання додаткових консультацій.\nКонсультант має сприяти прийняттю рішення щодо проходження тесту.\nНеобхідно оцінити готовність пацієнта пройти тестування, обговорити з ним переваги знання свого ВІЛ-статусу, оцінити наслідки з’ясування ВІЛ-статусу для подальшого життя пацієнта. За необхідності можна надати пацієнту час для обмірковування обговорених питань. Консультант повинен переконатися, що пацієнт зрозумів надану інформацію, і при необхідності внести додаткові пояснення, з’ясувати бажання пацієнта щодо проходження тесту на ВІЛ.\nНеобхідно поінформувати пацієнта щодо процедури тестування; значення негативного, позитивного та невизначеного (сумнівного) результатів тесту.\nКонсультування може бути проведено статевим партнерам, членам родини, друзям, колегам тощо лише за згодою пацієнта. Бажано, щоб до- та післятестове консультування проводив той самий консультант.\nНа проведення тестування медичний працівник повинен отримати усвідомлену згоду пацієнта. Відмова пацієнта від дотестового консультування або неможливість проведення якісного дотестового консультування не може бути перешкодою для добровільного тестування. У цьому разі, як виняток, роблять запис про згоду пацієнта на проходження тесту на ВІЛ з підписом пацієнта у відповідній документації (медична картка тощо).\nЕфективне дотестове консультування допомагає пацієнту:\n• підвищити інформованість щодо питань ВІЛ-інфекції та її профілактики;\n• оцінити персональні ризики поведінки щодо інфікування ВІЛ;\n• ознайомитися з процедурою тестування;\n• отримати інформацію про можливі результати тесту та їх значення;\n• прийняти усвідомлене рішення про проходження тестування;\n• отримати правову інформацію.\nПіслятестове консультування є конфіденційним діалогом між пацієнтом та консультантом. Метою цього консультування є обговорення результатів тесту на ВІЛ, надання пацієнту необхідної інформації та психологічної підтримки.\nПовідомлення про результат тесту має обов’язково супроводжуватись післятестовим консультуванням. Розрив у часі повідомлення про результат і післятестового консультування є неприпустимим.\nБажано, щоб післятестове консультування пацієнта проводив той самий консультант, який проводив дотестове. Якщо дотестове консультування проводилось в іншій установі чи іншим фахівцем, консультанту необхідно з’ясувати у пацієнта, коли та в якому обсязі воно проводилось, якою інформацією щодо ВІЛ-інфекції пацієнт вже володіє.\nРозголошення службовою особою лікувального закладу, допоміжним працівником, який самочинно здобув інформацію, або медичним працівником відомостей про проведення медичного огляду особи на виявлення зараження ВІЛ та його результатів, що стали їм відомі у зв’язку з виконанням службових або професійних обов’язків, тягне за собою кримінальну відповідальність.\nВраховуючи, що відомості про результат тесту на ВІЛ в особи, яка пройшла медичний огляд, є конфіденційними та становлять лікарську таємницю, повідомлення про них дозволяється тільки особі, якої вони стосуються, а у випадках, передбачених законами України, також законним представникам цієї особи, закладам охорони здоров’я, органам прокуратури, слідства, дізнання та суду.\nЦю інформацію не можна повідомляти в державні немедичні або в недержавні (як медичні, так і немедичні) установи, організації, заклади, об’єднання громадян, навіть якщо дотестове консультування проведено у цих установах, організаціях, закладах. Відповідно, післятестове консультування (не первинне) може проводитись там лише за умови активного звернення пацієнта та повідомлення ним самим про результат його тесту.\nПервинне післятестове консультування. Повідомлення про негативний результат передбачає привернення уваги пацієнта до необхідності застосування заходів щодо зменшення ризику інфікування у майбутньому. Необхідно обговорити заходи щодо зниження ризику інфікування ВІЛ, провести консультування з питань безпечної поведінки та, за необхідності, розглянути можливості направлення в інші служби, які допомагають змінити ризикований спосіб життя на менш ризикований.\nКонсультант повинен повідомити, що результат готовий, представити його чітко та доступно, не використовуючи специфічну професійну термінологію.\nНеобхідно пояснити, що негативний результат означає, що пацієнт не інфікований ВІЛ. Дочекатися усвідомлення пацієнтом результату тесту і дозволити пацієнту відчути задоволення від того, що він не є ВІЛ-інфікованим, однак слід наголосити на необхідності змінити ризиковану поведінку, щоб уникнути інфікування у майбутньому.\nЗа наявності ризикованої поведінки протягом останніх трьох місяців (з урахуванням наявності “серонегативного вікна”) важливо тактовно переконати пацієнта у необхідності повторного тестування і запропонувати йому пройти тестування ще раз, а також заохотити прийти на тестування його статевого партнера. Разом з пацієнтом потрібно розробити план зниження ризику інфікування, який має відповідати вмінням і здібностям пацієнта, його мотивації щодо зміни певного типу поведінки. План повинен бути конкретним; вказувати на всі обставини та осіб (що, коли, хто, де і як), які братимуть участь у процесі зменшення ризику; висвітлювати послідовність дій пацієнта щодо зменшення ризику інфікування. Не слід підтримувати плани, що носять необґрунтований або радикальний характер щодо змін у житті пацієнта.\nПервинне післятестове консультування. Повідомлення про позитивний результат передбачає надання зрозумілої та точної інформації з цього приводу та підтримку пацієнта у його сприйнятті. Це – кризове консультування, психологічна підтримка у сприйнятті діагнозу та допомога у плануванні майбутнього, як найближчого, так і віддаленого. Пріоритетним завданням є забезпечення розуміння пацієнтом результату тесту та надання йому відповідної допомоги.\nУ зрозумілій формі консультант повідомляє про результат тесту, уникаючи специфічної термінології, пояснює, що цей результат свідчить про інфікування ВІЛ. За вимогою пацієнта необхідно видати йому довідку про результат тесту.\nСлід пояснити пацієнту, що це не означає, що він вже хворий на СНІД або обов’язково має відразу захворіти. Не треба порушувати паузу під час спілкування з пацієнтом, розуміючи, що важко сприйняти результат. Доцільно запитати, як він себе почуває. Консультант має усвідомити проблеми, пов’язані зі сприйняттям первинного позитивного результату, і надати необхідну підтримку. Слід зрозуміти психологічний стан пацієнта, пояснити, що потрібен час для адаптації до життя з ВІЛ.\nПід час консультування доцільно встановити, які питання пацієнт хотів би обговорити, запропонувати йому обговорити життя з ВІЛ, можливі наслідки для особистого життя, сімейних і соціальних відносин, а також запитати, хто зможе допомогти пацієнту адаптуватися до життя з ВІЛ. Слід наголосити, що емоційне та фізичне здоров’я і медичне лікування є важливими елементами життя з позитивним ВІЛ-статусом. Порадити пацієнту повідомити про результат тесту лише тим особам, в яких він повністю впевнений. Доцільно обговорити ситуації, коли пацієнт може дотримуватися конфіденційності щодо власного ВІЛ-статусу, а коли повинен розкрити його.\nОбов’язково слід поінформувати пацієнта, що в сучасних умовах завдяки лікуванню АРВ-препаратами є можливість трансформувати прогресуючий перебіг ВІЛ-інфекції у хронічний, тим самим подовжити життя ВІЛ-інфікованої людини та поліпшити його якість.\nВІЛ-інфікованому пацієнту необхідно допомогти визначити можливість допомоги і забезпечити доступ до неї. Слід пояснити пацієнту важливість подальшого медичного обстеження і його порядок. При зверненні до медичного працівника ВІЛ-інфікована людина має право не інформувати його про власний результат тесту на ВІЛ, однак це може знизити якість медичної допомоги. Якщо медичний фахівець знатиме про позитивний ВІЛ-статус пацієнта, цю інформацію він враховуватиме при визначенні необхідного обсягу обстеження пацієнта, вирішенні питання про призначення курсу АРТ, хіміо-профілактики туберкульозу, лікування опортуністичних захворювань (кандидозів тощо). Необхідно звернути увагу пацієнта, що при отриманні медичної допомоги, пов’язаної з ушкодженням шкіри та слизових оболонок (хірургічне, стоматологічне або акушерсько-гінекологічне втручання), бажано повідомити лікаря про позитивний ВІЛ-статус, щоб медичні працівники могли уникнути професійного зараження при аварійних ситуаціях під час надання допомоги. Пацієнту доцільно надати інформацію, куди йому потрібно звернутись для поглибленого обстеження, встановлення стадії захворювання та ступеня ВІЛ-асоційованого імунодефіциту і вирішення необхідності та можливості отримання лікування; обстеження на наявність ІПСШ, туберкульозу; отримання консультації щодо планування сім’ї.\nКонсультант має розповісти, що існують групи взаємодопомоги ЛЖВ, соціальні служби. Запитати, чи зацікавлений пацієнт в обговоренні своєї ситуації з іншими, що для нього є найбільш складним в отриманні підтримки.\nЗа наявності ризикованої поведінки з пацієнтом обговорюють індивідуальний план щодо її зміни. При цьому необхідно надати у друкованому вигляді інформацію щодо закладів та організацій, зазначивши адреси, назви та номери телефонів, де пацієнт зможе отримати допомогу з цього питання.\nДля оцінки психологічного стану пацієнта слід запитати, що він збирається робити відразу після того, як залишить цей заклад. Обговорити з ним план його дій на найближчі години та добу. За наявності у пацієнта ознак депресії, нахилу до суїциду надати йому поради щодо подолання такого стану (наприклад, повідомити про безкоштовний телефон довіри, порекомендувати допомогу психолога чи психіатра тощо). Якщо пацієнт неадекватно поводиться у зв’язку з нездатністю усвідомити та прийняти позитивний ВІЛ-статус, необхідно забезпечити соціальний супровід його до психолога чи психіатра.\nЗгідно із Законом України, ВІЛ-інфіковані зобов’язані повідомити осіб, з якими вони мали статеві контакти до встановлення факту інфікування ВІЛ, про можливість їх зараження. Необхідно запитати, чи є конкретні партнери, які також могли б бути інфікованими ВІЛ. Запропонувати пацієнту повідомити їх про можливість інфікування та доцільність тестування на ВІЛ. З’ясувати, яким чином пацієнт збирається повідомити партнера про результат свого тесту, запропонувати обстеження партнера. Важливо наголосити на необхідності безпечного сексу, користування презервативами.\nКонсультант повинен поінформувати пацієнта про дотримання профілактичних заходів щодо запобігання поширенню ВІЛ-інфекції:\n• відмовитися від донорства крові, тканин та органів;\n• у разі статевих контактів використовувати презерватив та повідомляти сексуальних партнерів про власний позитивний ВІЛ-статус;\n• уникати спільного використання засобів особистої гігієни (лез для гоління, зубних щіток, манікюрних інструментів тощо), медичного інструментарію (клізм, шприців, голок), у тому числі для нанесення татуювань, пірсінгу, приготування та вживання наркотиків ін’єкційним шляхом тощо.\nДоцільно пояснити про відсутність загрози інфікування для членів сім’ї, співробітників при звичайних побутових контактах.\nПацієнта інформують про права та обов’язки, соціальний захист ВІЛ-інфікованих осіб відповідно до положень Закону України “Про запобігання захворюванню на СНІД та соціальний захист населення” від 3.03.1998 р. № 1551/98-ВР та Кримінального кодексу України.\nКонсультант пояснює пацієнту, що, відповідно до статті 14 зазначеного закону, ВІЛ-інфікований повинен письмово засвідчити факт отримання інформації про зараження ВІЛ, а також попередити про необхідність дотримання профілактичних заходів щодо запобігання поширенню ВІЛ-інфекції та про кримінальну відповідальність за свідоме наражання на небезпеку інфікування (або інфікування) іншої особи (осіб), пропонує пацієнту заповнити форму первинної облікової документації № 503-3/о “Попередження особи, інфікованої вірусом імунодефіциту людини”.\nДоцільно запропонувати пацієнту при потребі звертатися за подальшими консультаціями та за необхідності домовитися про час наступної зустрічі.\nПервинне післятестове консультування. Повідомлення про невизначений (сумнівний) результат. Консультант повинен повідомити пацієнта, що результат тесту на даний час розцінено як невизначений або сумнівний. Причинами цього можуть бути:\n• пацієнт має іншу хронічну хворобу: ревматичний артрит, множинний склероз, системний червоний вовчак, цукровий діабет 1-го типу, хвороба Аддісона, анкілозуючий спондиліт, хронічний гепатит, злоякісні захворювання (особливо лімфопроліферативні злоякісні процеси), тяжкі захворювання нирок, що може призводити до виявлення неспецифічних антитіл;\n• пацієнт зробив щеплення проти грипу протягом 30 днів до тестування;\n• пацієнт отримав переливання крові, її компонентів чи препаратів (гама-глобулін) або мав пересадку органів чи тканин.\nДоцільно пояснити пацієнту про можливість перебування його у стадії “серонегативного вікна”: час з моменту інфікування людини до появи антитіл до вірусу імунодефіциту, який може тривати 1–6 міс., коли кількість антитіл до ВІЛ ще недостатня для отримання позитивного результату; пояснити клінічні прояви гострої стадії ВІЛ-інфікування. Поінформувати, що у 30–40% ін фікованих хвороба нагадує гостру респіраторну інфекцію: гарячка, слабкість, біль у голові та горлі, іноді діарея, висипання, збільшені лімфатичні вузли. Цей стан триває до 12–15 днів і зникає навіть без лікування. Запропонувати пацієнту обстежитися знову через 2 тиж. або через 2–3 міс. залежно від рекомендацій лікаря-лаборанта, який проводив дослідження, та стану здоров’я пацієнта.\nВажливо пояснити пацієнту про необхідність дотримуватися безпечної щодо поширення ВІЛ-інфекції поведінки до отримання результату повторного тесту на ВІЛ (відмовитись від донорства, відкласти заплановану вагітність, зменшити кількість статевих партнерів, під час статевих контактів використовувати презерватив тощо), надати йому інформаційні буклети і адреси державних, комунальних організацій та закладів, об’єднань громадян, які надають психоемоційну підтримку, а також призначити дату та час наступної зустрічі.\nЗагальні відомості про стигму та дискримінацію та захист прав людини. Епідемія ВІЛ-інфекції у світі викликає значну кількість біоетичних проблем, поглиблює соціально-економічний поділ у суспільстві. Права людини у контексті епідемії є об’єктом поглибленого вивчення. Розгляд епідемії ВІЛ-інфекції з точки зору прав людини лежить в основі розробки міжнародних і національних документів і стандартів в галузі ВІЛ-інфекції.\nСтигма – це динамічний процес відокремлення та приниження особи у зв’язку з наявністю якої-небудь ознаки чи захворювання. У контексті прав людини стигматизація – це заперечення загальногромадянських прав ВІЛ-інфікованої людини. Стигма, яка пов’язана з епідемією ВІЛ-інфекції, багатогранна і має тенденцію до розвитку та посилення негативних наслідків епідемії внаслідок асоціації захворювання з маргінальними формами поведінки – вживанням ін’єкційних наркотиків, комерційним сексом, гомосексуалізмом та ін. Стигма призводить до виділення окремих «груп ризику», невизнання суспільством наявності особистого ризику інфікування ВІЛ, що знижує ефективність профілактичних заходів. Застосування у засобах масової інформації визначень ВІЛ-інфекції як «захворювання наркоманів», «чума ХХ сторіччя» посилюють прояви стигми. Деякі рекламні компанії, метою яких було знизити ризик інфікування ВІЛ, базувалися на обвинуваченні ВІЛ-інфікованих, посиленні страху смерті, що не приводило до бажаного результату, лише поглиблюючи проблеми стигматизації. Стигматизація має глибокі коріння та посилює існуючу у суспільстві соціальну, гендерну, расову нерівність. Отже, у цілому стигматизація – це процес дискредитації ВІЛ-інфікованих, від якої можуть постраждати не тільки самі хворі, але й їх найближче оточення.\nІншою стороною проблеми стигми у контексті епідемії ВІЛ-інфекції є «внутрішня стигма» або самостигматизація. Цей процес визначають як зміни особистості ВІЛ-інфікованої людини із зниженням самооцінки, появою сорому, чуття неповноцінності.\nДії, обумовлені стигматизацією, визначають як дискримінацію. Дискримінація слідує за стигматизацією і включає несправедливе і упереджене відношення до людини, обумовлене її ВІЛ-статусом. Стигматизація і дискримінація можливі на різних рівнях, включаючи політичний, економічний, соціальний, психологічний і інституціональний. У «Протоколі для виявлення випадків дискримінації по відношенню до людей, які живуть з ВІЛ» (2000 р.) дискримінація визначається як будь-яка форма свідомого визнання різниці між людьми, їх ізоляція або обмеження прав людей з підтвердженим або підозрюваним ВІЛ-статусом незалежно від того виправдані ці заходи чи ні. На політичному або національному рівні дискримінація може відбивати офіційно прийняті стигматизаційні норми, які закріплені законодавчо і застосовуються на практиці. Так, ознаки дискримінації за ознакою наявності ВІЛ-інфекції існують у країнах, де за законом проводиться обов’язкове примусове тестування усього населення або його груп на ВІЛ, ізоляція ВІЛ-інфікованих, обмеження поїздок за кордон та ін. Ознаками дискримінації на політичному рівні є також відсутність або невиконання законів, спрямованих на захист прав ВІЛ-інфікованих. Відмова у наданні медичної допомоги ВІЛ-інфікованим, відсутність доступу до специфічного лікування, порушення конфіденційності є прикладами дискримінації на інституціональному рівні.\nОтже, стигма та дискримінація взаємопов’язані та посилюють одна одну. Стигма є підґрунтям дискримінаційних дій, може приводити до діяльності або бездіяльності, які наносять шкоду ВІЛ-інфікованим або їх оточенню, обмежити доступ до лікування і послуг, стати бар’єром реалізації прав людини. Дискримінація – це результат практичного здійснення стигми, в свою чергу дискримінація призводить до посилення стигми.\nУ контексті прав людини стигма і дискримінаційні дії порушують базове право людини на свободу від дискримінації. Окрім цього, дискримінація у зв’язку з ВІЛ-статусом порушує інші права людини, такі як право на найвищий рівень фізичного і психічного здоров’я, автономії особистості, недоторканість особистого життя та інші, регламентовані міжнародними деклараціями, конвенціями, пактами (табл.1.8)


Marks & Spencer презентує колекцію аксессуарiв - ТЦ "Променада центр"\nДо колекції увійшли ультрамодні сумки, капелюшки, пояси, сережки та кольє - все найнеобхідніше для образу, продуманого до дрібниць.\nКроссбоді, месенджери та шопери Marks & Spencer надають карт-бланш для динамічного дозвілля. Відтінки теракоту, снігу та мусону поєднуються з трендового палітрою одягу, а ніжні текстури роблять моделі ідеальними деталями, як для романтичного рандеву, так і для офісних буднів.\nЯким би спекотним не обіцяв бути сезон, від прохолоди сутінків найкраще сховатися в палантинах. Витончені шарфики Marks & Spencer зіткані з чуттєвих матеріалів, які ніжно огортають плечі. Моделі з перфораціями і поблискуючими нитками - все, що потрібно для блискучого луку. Принт з ребристих візерунків і гранованих обрисів підкреслить багатогранність дівочої натури, а нарочито недбалі акварельні плями привнесуть в стиль богемність.\nЛаконічні однотонні пояси виконані з матових та глянсових матеріалів, з ефектом шкіри крокодила, позолоченими і посрібленими пряжками. У цьому сезоні Marks & Spencer перетворює ремені з функціональної деталі в об'єкт бажання дівчини. Дизайн налаштовує на те, щоб зафіксувати асиметричну блузу, спадаючу на одне плече, або ж ультрамодні кюлоти, чінос і палаццо.\nТрендовий капелюх дозволить з шиком пережити найспекотніші температури. Плетені головні убори з витонченою стрічкою Marks & Spencer - не тільки пляжний маст-хев, а й незамінна деталь гардеробу модниці. Капелюшки ідеально поєднуються з повітряними сарафанами і строгим офісним дрес-кодом, креативно перетворюючи casual у формальний стиль.\nСумочки, ремені, шарфи, капелюхи і біжутерія - всi моделі британського бренду самодостатні і ефектні. Трендовi аксесуари Marks & Spencer закохують в себе з першого погляду і полонять назавжди!


October 17, 2018, 3:08 PM 2018-10-17T15:08:27\nПро це в ефірі Громадського радіо поспілкувалися з Наталею Линник, заступницею генерального директора та керівницею програм Комітету виборців України\nПро це в ефірі Громадського радіо поспілкувалися з Наталею Линник, заступницею генерального директора та керівницею програм Комітету виборців України.\nЧому це важливо для громадян та для налагодження виборчого процесу – чесного, прозорого, підзвітного?\nУ Виборчому кодексі зведено одразу декілька законів про вибори (про вибори президента, парламенту, про місцеві вибори, про ЦВК, про державний реєстр виборців). Виборчий кодекс не передбачає постійного внесення змін, відповідно члени виборчих комісій роблять все за узагальненими процедурами на парламентських, місцевих виборах і на виборах президента.\nТакож доволі часто відбувається ротація членів виборчих комісій, причому за тиждень перед початком виборів. Тому так буде простіше навчати членів виборчих комісій.\nУ Виборчому кодексі, який пройшов перше читання і готується зараз до другого, пропонується система професійного навчання членів виборчих комісій, які спочатку мають отримати сертифікат від ЦВК. Це унеможливить багато помилок, які роблять члени виборчих комісій, заміна яких часто відбувається напередодні виборів.\nРобоча група щодо Виборчого кодексу\nРобоча група працює зараз за ініціативи групи народних депутатів і громадських діячів для того, щоб прискорити розгляд 4400 поправок, які були внесені до Виборчого кодексу. Частина цих поправок були внесені небезпідставно.\nЦе робоча група, яка складається з 26 депутатів, але ходить максимум 6-7. Це вкрай замало. Решта депутатів інколи присилають своїх помічників, які мають доповісти їм про поправки. Але коли Виборчий кодекс із прийнятими поправками надійде в профільний Комітет, у 20 депутатів, які не ходили на засідання робочої групи, можуть виникнути певні питання, що можуть викликати дискусію та затримку проекту, підготованого до другого читання, в комітеті перед тим, як його мають винести в парламент на друге читання.\nЩо пропонує КВУ для зміни системи\nНеобхідно позбавлятися мажоритарної складової, тому що вона призводить до великої кількості фальсифікацій і підкупу виборців. Це найкорупційніша складова виборчої системи на теренах України.\nМи однозначно пропонуємо пропорційну систему з відкритими виборчими списками, тому що потім необхідно формувати коаліцію, яка буде відповідати за формування уряду. Необхідно розвивати політичну відповідальність і внутрішню партійну демократію, розбудовувати партії як певні гаранти майбутньої стабільності уряду, інституційної пам’яті влади та її відповідальності в майбутньому. Мажоритарний депутат, на жаль, відповідає тільки за прийняття своїх рішень у парламенті, але не відповідає за рішення, які прийняв уряд.\nЧи захочуть депутати щось змінювати перед виборами?\nНасправді, я так розумію, чіткої і визначеної політичної волі ще немає. Робоча група все одно працює, готує законопроект. Для розгляду Виборчого кодексу необхідні два тижні на його розгляд у парламенті, а на це треба знайти час у щільному графіку порядку денного. Зараз багато законопроектів подані як першочергові для розгляду, відповідно складно виділити два тижні на безперервний розгляд Виборчого кодексу, тим більше – перед виборами президента та парламентськими виборами.\nХоча нічого неможливого немає, можливий і такий сценарій, що розгляд буде. Чи будуть саме ці парламентські вибори проведені за цим Виборчим кодексом із відкритими списками – це питання. Але розглядаються можливості – я чула думки експертів, що, можливо, для наступного скликання парламенту Виборчий кодекс набуде чинності.


Faraday Future, нарешті, показала свій перший серійний електромобіль FF 91\nFaraday Future показала-таки перший серійний електромобіль преміум-класу під назвою FF91, яким нас дражнили вже не один місяць. Машина являє собою кросовер і, як повідомили представники компанії, буде випущена спочатку в кількості 300 одиниць. Перші поставки почнуться в 2018 році.\nОпинитися в числі 300 щасливчиків, які отримають перші екземпляри, що можна, сплативши відшкодовується депозит у розмірі $5000 і тим самим зарезервувавши за собою право на покупку автомобіля з першої партії. Цікаво, що частина коштів компанія обіцяє пожертвувати на благодійність, а точніше екологічним організаціям, імен яких виробник не називає.\nХарактеристики новинки вражають. FF91 має батарею на 130 квтг з пробігом до 378 миль на одному заряді. Потужність двигуна – 1050 «конячок», а розгін з 0 до 60 відбувається всього за 2,39 секунди.\nПри цьому машина напхана електронікою і системами безпеки. Є 10 камер, 13 радарів, 12 ультразвукових датчиків і лидар (останній розташований на даху і може забиратися). Цікаво, що двері автомобіля може відкрити лише той, у кого буде спеціальний ідентифікатор на смартфоні.\nКитайські партнери Faraday Future вже високо оцінили новинку. Ціна електромобіля невідома.\nТеги: Faraday FutureFF 91