На лікування дітей, хворих на рак, у Мукачеві обіцяють виділяти кошти із міського бюджету (ВІДЕО) @ Закарпаття онлайн\nЛюбов Мандзич, начальник відділу охорони здоров’я Мукачівської міської ради\nЩороку у 2-3 дітей вперше виявляють онкозахворювання. Лікування дуже дороговартісне і коли воно лягає на плечі батьків, то сім’я не може сама справитись. Саме для таких випадків і передбачена ця програма. Виділяються значні суми у вигляді матеріальної допомоги.\nПо області цей показник вищий. Наразі в Закарпатті на обліку 160 дітей з онкологією. Медики кажуть, що за останній період на рак діагностують у дітей з Ужгорода та Хуста. З чим це пов’язано – не знають. Проте, той факт, що стали виявляти більше випадків раку – пов’язаний з кращою діагностикою. Хоч в державі і діють програми з підтримки онкохворих, проте через затримки з тендерами, деяких ліків не вистачає.\nЄвген Жупан, головний лікар Закарпатської обласної дитячої лікарні\nЦим дітям надається допомога по державним програмам. Будемо сподіватися, що далі це буде активніше. І держава краще буде розвиватися, тому і більш ритмічні поставки ліків будуть. Тому медики і хворі будуть почувати себе впевненіше і стабільніше.\nЗа кошти, які виділяє Мукачівська міськрада пацієнти можуть лікуватися і за кордоном, проте лише в тих випадках, коли дитині потрібна пересадка кісткового мозку від не рідного донора, в інших випадках лікування проходить в Україні: або в лікарні Мукачева, або ж в столичному Охмадиті.\nБільшість дітей лікується в Україні. В Закарпатті лікуються в обласній дитячій лікарні. Але є невелика частина дітей, які потребують лікування за кордоном.\nПацієнти Мукачівської лікарні не нарікають. Кажуть препарати хоч і дорогі, проте частину надають в медзакладі, інші докуповують, переважно за кошти благодійників.\nНаразі Мукачево – єдине місто в області, яке декларує готовність 100 відсотково фінансувати лікування дітей з онко. Про яку саме суму з міського бюджету йдеться в управлінні поки не кажуть. Але обіцяють допомогти всім дітям.\nТеги: рак, діти, лікування\nпорада 2016-02-10 / 18:38:40\nне допустити виділення тіньової схеми із бюджета так званої "допомоги розвитку вищій освіті" тоесть МДУ 1,200млн.грн народних грошейпід програму, яку розробила для себе рктор МДУ Щербан.Краще ці гроші передати цим хворим діткам.\nНай побояться Господа чиновники із Мукачева,які роблять чорні оборудки.\nА чому саме цьому університету виділяють гроші із місцевого бюджету. що МОН України сбанкрутувало?


Меморіалу на честь загиблих дарничан бути!\nУрочиста церемонія з нагоди відкриття парку біля залізничного вокзалу станції Дарниця розпочалася з молитви, яку возніс в ім'я Всевишнього вікарний архієрей Української Православної Церкви - єпископ Бородянський ВАРСОНОФІЙ. Згодом, освятивши пам'ятник та стели на честь загиблих 14 квітня 1944 р. майже трьох тисяч жертв бомбардування фашистською авіацією, Його Високопреосвященство звернувся до присутніх із проповіддю. В основу свого звернення він поклав думку про те, що керівництво та колектив Південно-Західної залізниці зробили святу справу. Увічнено у камені та металі подвиг багатьох залізничників - працівників другої зміни станції Дарниця. Це вони першими відчули на собі смертоносну силу від розривів фашистських бомб. Значить, наші сучасники та прийдешні покоління киян та гостей столиці не забуватимуть про 121 загиблого залізничника, імена яких викарбовано на стелах у новому парку. Ці імена вдалося відновити завдяки історичним джерелам про роботу станції-трудівниці.\nКвіти до підніжжя пам’ятника загиблим залізничникам поклали\nначальник Південно-Західної залізниці Олексій КРИВОПІШИН\nта голова Дорпрофсожу Орест ЛОГОШНЯК.\nСтела із прізвищами загиблих залізничників на станції Дарниця.\nНачальник Південно-Західної магістралі Олексій КРИВОПІШИН від усього серця поздоровив\nколишнього закрійника автобази столичної магістралі Миколу ФЕДОРОВСЬКОГО.\nПодякувавши єпископові Варсонофію за зворушливі молитовні слова, начальник Південно-Західної залізниці Олексій КРИВОПІШИН, розповів присутнім, що цей парк на честь загиблих залізничників, що відкрився у день 70-ліття визволення Києва від німецько-фашистських окупантів, розбудовано завдяки зусиллям з боку колективів багатьох підрозділів Південно-Західної магістралі. Таким чином відновлено історичну справедливість - віддано належне подвигу попередніх поколінь залізничників, які поклали власні життя за сьогоднішнє мирне небо над країною. Станція Дарниця - серце столичної магістралі у роки війни - перенесла протягом кривавої бійні понад 2600 бомбардувань. Атака фашистської авіації (понад 150 бомбардувальників)14 квітня 1944 року майже стерла з карти Києва та залізниці цю станцію. Братською могилою для трьох тисяч загиблих стала величезна, діаметром у 20 м воронка від розриву чергової авіаційної бомби. Трагедію переживала вся столична магістраль. Однак пульс транспортних артерій призупинився не на довгий час. Незабаром фабрика маршрутів відновила свою роботу. Тепер уже назавжди, акцентував увагу присутніх начальник Південно-Західної залізниці.\nСтворення парку, встановлення тут моделі паровоза, як символу давньої воєнної пори, упорядкування скверу біля братської могили - то по-справжньому духовна справа - традиція дбайливого відношення до історичної пам’яті про невимовне горе українського народу за часів фашистської окупації. Дотримання заповідей Божих, що передаються з покоління в покоління. Через властивість душі кожного свідомого залізничника надавати перевагу духовним, моральним та інтелектуальним інтересам над матеріальними, 14 квітня 2014 р. поруч із братською могилою має постати Меморіал пам’яті загиблим від потужного бомбового удару на станції Дарниця.\nВід імені ветеранів Південно-Західної залізниці колишній інструктор з технічного навчання вагонного депо ст. Дарниця Федір СЕМЕНОВ подякував керівникові столичної магістралі за створення нового парку, за встановлення пам’ятника та трьох стел. У свою чергу Олексій Кривопішин подякував ветеранам за ратні подвиги, які вони здійснювали під час Великої Вітчизняної війни.\nЩе один факт з історії наших днів, про який розповів журналістам столичних ЗМІ Олексій Кривопішин. Свого часу горе-підприємці планували, використовуючи рейдерську методику, «прихватизувати» призалізничну територію. Це щоб зручно було розбудовувати поруч із братською могилою торгові ряди. Блюзнірство, чи не так? Бог суддя тим спритникам, які збиралися спиляти під корінь багатолітні дерева, що поруч із вокзалом ст. Дарниця. Встигли поглумитися лише над їхніми верхівками. Старі верби та тополі все одно житимуть, милуючи погляд тих, хто відвідуватиме парк, залізничники її облагородили. Отже, Південно-Західна для української столиці зробила ще одну добру справу.\nЗа сумлінну працю на залізничному транспорті, стійкість та мужність, проявлені в роки Великої Вітчизняної війни, вагомий особистий внесок у справу виховання молоді та передачу досвіду молодим працівникам залізниці, з нагоди 70-ї річниці визволення м. Києва від фашистських загарбників у Великій Вітчизняній війні начальник Південно-Західної магістралі нагородив медаллю Південно-Західної залізниці «Кращому працівнику»:\nМиколу Яковича ВАЛЕНТИКА - колишнього інженера з нормування праці Дарницької дистанції колії;\nІллю Якимовича ГУСЄВА - колишнього машиніста локомотивного депо Дарниця;\nОлексія Костянтиновича ЗАЙЧЕНКА - колишнього електромонтера Дарницької дистанції електропостачання;\nСемена Михайловича КОШЕЛЕНКА - колишнього старшого прийомоздавальника вантажу та багажу станції Дарниця;\nВолодимира Лукича СОЛОДКОГО - колишнього сигналіста станції Дарниця;\nФедора Федоровича СЬОМІНА - колишнього інструктора технічного навчання вагонного депо Дарниця;\nМиколу Андрійовича ФЕДОРОВСЬКОГО - колишнього закрійника Центральної залізничної автобази.\nВіктор ЗАДВОРНОВ, Фото Валентини ЧЕЛЮСКІНОЇ та Олексія ЧУМАЧЕНКА\nХрест, який тримає брат Микола, має вагу у добрих 15 кілограмів. Довелося дивуватися його могутності. Небагатослівний чоловік років 60-ти проніс цей символ мук Хреста за людей майже протягом усього нашого ходу на витягнутих руках, жодного разу не поклавши його на свої могутні плечі. Сила, витривалість і цілеспрямованість. Серйозне ставлення до дорученої справи підіймає дух і дає міць рукам. Він разом з дорослою донькою - сестрою милосердя - йшов до Кип’ячого. У товариському оточенні зі світлою метою: помолитися за свій рід.\n(Продовження. Початок у №№39 - 42)\nПід час чергового привалу довелося познайомитися із матір’ю чотирьох дітей. Вона, підприємлива та заможна, ще недавно ріелтер (продаж нерухомості - ред.), сьогодні опинилась у скрутному становищі. Була змушена переїхати із пристоличного села у глибоку провінцію. Тож до Кип’ячого йде помолитися і за здоров’я дітей, і за те, щоб підприємницьке щастя не відверталося й надалі. А ще у молитвах вона проситиме Всевишнього, щоб допоміг народити п’яту дитину. Передбачаю неадекватну реакцію від деяких читачів щодо викладення кореспондентом душевних мрій і нагадую - не судіть… Нехай здійснюються бажання цієї жінки! Будемо на боці тих, хто захищає почуття віруючих.\n- Щоб взяти участь у Хресному ході, прочани приїжджають із усіх куточків Київщини. До них приєднуються пілігрими із Чернігівщини, Житомирщини, навіть з Одеси. Хоча основа складається із киян. І молоді, і поважного віку люди пішки подорожують у Кип’яче.\nМи зустрічаємося із протоієреєм Іллєю із Свято-Параскевинського храму села Блиставиця. Це вже Бородянський район. Навколо - ліси і озера. Краса нерукотворна.. Побажавши доброго шляху прочанам та отцю Володимиру, отець Ілля нагадав нам, що наступний наш маршрут пролягатиме до с. Микуличі.\n…У Храмі Різдва Пресвятої Богородиці затишно. Протоієрей Микола Самойлович перед Божою службою терпляче чекає, поки кожен із прочан напише заздравні і заупокійні записки. Від яскравих свічок різноманітних калібрів у храмі видно наче вдень. Тут ніхто нікому не заважає. Навіть янголи Божії, так кожний священик називає дітей до семи років, намагаються не перешкоджати піднесенню молитов під склепіння храму. Після служби з розмови із однією прочанкою дізнаюся, що багато жінок і чоловіків у Хресному ходу моляться Миколі Угоднику, просять допомогти їм влаштувати особисте життя. Що ж, кожному своє…\n…На ночівлю йдемо до міста Бородянка. Майже 25 кілометрів пішого ходу даються взнаки. Перепочинок знайдемо у храмі Святого архістратига Михайла. Всіх прочан зігріває молитва. Так ось заради чого більшість з них покидають свої затишні домівки й добровільно приймають дорожній тягар.\nВечеря, яку вдало приготовано у місцевій їдальні при церкві, - це також неабиякий позитивний фактор. Як стало відомо, для багатьох прочан безплатні обіди у церквах - єдиний засіб для існування. І не важливо, де ти харчуєшся. У київському притулку, чи твориш молитву та долаєш шлях до Кип’ячого. Ось такі реалії. Доповню, протягом всієї нашої подорожі, а в обідню пору і на привалах із церковних їдалень, вправні матушки (дружини священиків) та їхні помічниці нам підвозили монастирські пісні борщі, фаршировані овочами та грибами голубці, різноманітні каші, рибні страви, салати. А для нечисельної малечі, яка йшла поруч із батьками, перепадали ще й вареники із сиром та сметаною. Гарячий чай, як мовлять, лише доповнює трапезу. Про їжу всухом’ятку тут ніхто і не згадував впродовж всього довгого шляху.\nАле не хлібом єдиним. Шукати «тепле» місце для ночівлі - то прерогатива жінок із дітьми. Вони влаштовуються на хорах. Другий поверх (балкон) у церкві слугує своєрідною авансценою під час Божих служб для півчих, то й відводиться саме для них. Пізній вечір після молитви. На зауваження одного із, м’яко скажемо, неврівноважених чоловіків, мовляв, він би не відмовився від ночівлі на теплій дерев’яній підлозі, отець Володимир робить свій вердикт. А саме: «Усі ми хворі тією або іншою мірою на егоїзм і себелюбство. Бачимо лише власні проблеми, свої інтереси, свою вигоду й користь, а про ближнього, на жаль, забуваємо. Але в Євангелії Христос прямо говорить: все, що ми робимо ближнім, ми робимо Йому. Якщо ми робимо ближнім добро, то це добро стосується Самого Христа. Якщо ми пам’ятаємо ближнього й допомагаємо йому, то допомагаємо Самому Христу. Якщо забуваємо ближнього й нехтуємо ним, то забуваємо й нехтуємо Христом. Якщо любимо ближнього, то любимо Христа. І Христос тоді буває недалеко від нас, або, краще сказати, в самих нас». Скажете, дуже мудро? Так, але парадокс у тому, що після цих слів отця Володимира Ромащенка отой згадуваний вище нерівноважений прочанин заспокоївся. І вмостився спати там, де було місце…\nНа ранок під зоряним небом - знову у далеку путь. Бородянка, яка пряно пахтить чорнобривцями цієї осінньої пори, вже позаду. Нам належить йти Чопською трасою винятково на захід, іноді зупиняючись для відпочинку на узліссях, що лежать у міжріччі між Здвижом і Тетеревом.\nВ АТМОСФЕРІ ГОСТИННОСТІ\nТретього дня, десь понад вечір ми - у селі Пісківка, що на межі Київщини. Маємо швидко розміститися на ночівлю у промерзлому корпусі колишньої турбази. Справжня нерухомість, що чекає на кращу долю: поки що із вікнами і дверми, але вже без систем опалення та каналізації. Ця вцілила від вандалів інфраструктура є частиною майже закинутого ще в кінці епохи існування СРСР курорт-ного осередку. Напевне, ці місця перестали бути популярними через невелику відстань до сумнозвісної Чорнобильської атомної електро-станції. Пейзаж та інтер’єр закинутої «резиденції» любителів організованого відпочинку із романтичною казковою назвою на кшталт багатьом подібним об’єктам, що залишилися у спадок від колишньої радянської «розкоші». Тим не менш для нас, хто долає тимчасово кочовий шлях, кімнати без меблів та елементарних зручностей - справжній готель серед неповторної природи.\nАтмосфера гостинності царювала під час вечері. Її підготували для нас священики та їхні прихильники із Спасо-Преображенського монастиря. Турботи про нас врешті-решт допоможуть у тому, щоб і докучливий холод здолати, і добрий апетит задовольнити. І ще про одне. Справжнім відкриттям для багатьох прочан стало джерело із чистою водою, що струмує з величезної глибини. Свердловина - у межах місцевої турбази. Ось коли пілігрими відвели душу і задовольнили спрагу: прозора аква віта і рідина із магазинних пластикових пляшок, яку захопили із собою у похід, як кажуть дотепники, дві великі різниці.\nКЛОПІТ ПРО БЛИЖНЬОГО НІКОЛИ НЕЗАЙВИЙ?\nПеред вечірньою молитвою безпосередньо на першому поверсі корпусу турбази вирішуються організаційні питання. Згідно із проханням з боку отця Володимира організовуємо нічне чергування біля дверей нашого спального корпусу. Серед вахтерів - ті із чоловіків, які погодилися охороняти спокій усіх учасників Хресного ходу. Мені випала нагода стояти на чатах поруч із Петром Максимовичем - пенсіонером-залізничником, колишнім поїзним електромеханіком, який, як він наголосив, застудив власну дихальну систему, працюючи у далеких рейсах. А боротися із бронхо-легеневою недугою, увага, допомагає йому читання Псалтиря вголос. Дихальні вправи? Так. Але, як наголошує мій співрозмовник, одночасно очищується і душа. Нервова система приводиться у порядок. Псалтир - це збірник натхненних пісень до Бога, які людству відомі протягом уже трьох тисяч років. Ці вічні вірші безперестанку читаються, співаються, тлумачаться, безперестанку надихають і під час молитов православний люд.\nМолитва при свічках. Через те, що відсутня електрика, ніхто із присутніх не переймається. Нічліг у колишньому корпусі за типовим архітектурним проектом 1970-х рр. дещо відрізняється від попередніх притулків, куди нас приводила доля подорожніх. Ніч видалася зоряною, по-осінньому холодною. Лежати на карематі (килимок із пласт-маси - авт.), що кинутий на бетонну долівку, м’яко кажучи, не комфортно. Не допомагає теплий одяг. Бетонні панелі, здається, витягують тепло із будь-кого. Проте витримую і ці випробування.\n…Скільки сюрпризів у долі. Моє чергування підходить до кінця. Час відпочити. Але ж бетонна долівка обіцяє застуду. Побачивши, що не маю власного спального мішка, його мені пропонує безробітний прочанин брат Ростислав, а згодом - ще й власним утепленим плащем укриє. Здавалося б, ну на що йому зайвий клопіт? Аж ні. Поділився тим, що має. Хіба це не по-християнськи?!\nВіктор ЗАДВОРНОВ, Фото Олексія ЧУМАЧЕНКА та Лариси КЛИМОВОЇ\nСтрімкий прорив у розвитку\nНовобудови залізниці, від менших за обсягом до найпотужніших, постійно перебувають у полі зору залізничного часопису. Тож повідаємо детальніше і про наступну вагому справу, яка стосується впровадження мікропроцесорної централізації на ст. Станишівка. Це стало новим етапом у розвитку і станції, і Житомирської дистанції сигналізації та зв’язку, вагомим кроком уперед у справі розбудови залізничної інфраструктури. Зрозуміло, за цим нововведенням стоїть праця багатьох людей, включаючи і керівників, і рядових працівників. Щоденно руку на пульсі будівництва тримали, турбуючись про вирішення нагальних проблем, керівництво галузевої служби та столичної залізниці, начальник Житомирської дистанції сигналізації та зв’язку Сергій ДУБІНЧУК.\nГоловний інженер Житомирської дистанції сигналізації та зв’язку Анатолій ГАБРУК,\nначальник ст. Станишівка Олександр КРАВЧЕНКО, електромеханік СЦБ Михайло МАЗАНЕЦЬ,\nзавідувач лабораторії відділу спеціалізованих систем контролю та управління НВО «Імпульс» Денис БИКОВ.\nПрацівники яких залізничних підрозділів докладали зусиль, аби новітня техніка змогла впевнено «оселитися» в Станишівці? - саме це з’ясовувала кореспондент «Рабочего слова», побувавши на об’єкті, коли вже роботи були на фінішній прямій.\nНа підході до станції, де було зосереджено і чимало техніки, і працювало багато людей, відчувалася атмосфера злагодженої праці. Цілком закономірно, що першим зустріли тут головного інженера Житомирської дистанції сигналізації та зв’язку Анатолія ГАБРУКА. За ним - інженерний нагляд, зокрема, за прокладанням нового кабелю. Загалом же весь процес, увесь комплекс справ перебував у полі зору Анатолія Васильовича. Від нього довідалися, що на допомогу житомирським зв’язківцям прийшли працівники й інших дистанцій, зокрема, Коростенської, Козятинської, Шепетівської, Фастівської. В організації усіх справ, перед впровадженням розумної електроніки, з урахуванням найдрібніших деталей, брали участь заступник начальника дистанції А. БОРЩЕВ, начальники дільниць М. ПРОКОПЧУК, В. АНДРІЙЧУК, з якими теж довелося поспілкуватися на об’єкті. Колектив автоцеху, на чолі зі старшим електромеханіком О. МИРОНЧУКОМ, також трудився на новобудові. У досить напруженому ритмі доводилося працювати в період будівництва і начальнику ст. Станишівка О. КРАВЧЕНКУ та його колективу. Зазначимо, що водночас із впровадженням нової техніки проходили і ремонтні роботи приміщення.\nА безпосередньо займалися монтуванням апаратури в приміщенні станції старший електромеханік О. МОЖАР, завідувач лабораторії відділу спеціалізованих систем контролю та управління НВО «Імпульс» Д. БИКОВ та інші фахівці. Денис Биков і розповів, що виробник нового покоління програмно-технічних засобів для створення систем залізничної автоматики і електроживлення реалізував високонадійну апаратуру. На нашій залізниці першим прохідником в освоєнні нового обладнання стала Станишівка. Тож якщо раніше стрілочне господарство цієї станції управлялося старим способом, вручну, то тепер усім цим процесом керуватиме комп’ютеризований комплекс. Стрімкий прорив у розвитку, чи не так?\nМонтажник обладнання НВО «Імпульс» Андрій ОСИННИЙ.\nЕлектромеханіки СЦБ Коростенської дистанції сигналізації та зв’язку Олександр СЕЛЮК і Вадим КОСТЮК.\nКолійники, енергетики вдало підготовили полігон для впровадження мікропроцесорної електроніки. Адже перед укладанням у землю кабельних мереж потрібно було викопати вздовж станційних колій сотні погонних метрів траншей. А ще реконструювати системи електропостачання. Все це потрібно зробити до настання холодів, поки не промерз грунт. Робота не дуже складна. Складною тут вважається процес приєднання кабельних мереж до модулів мікропроцесорної централізації. Із цим фахівці також вдало вправляються. Йдуть останні приготування до впровадження розумної електроніки.\nЗаступник начальника Житомирської дистанції сигналізації та зв’язку Юрій БОТВІН, який, приймаючи апаратуру на полігоні НПО «Імпульс», брав участь в опробовуванні її, говорить, що нове обладнання забезпечить надійність роботи залізничників, адже скорочується час для складання маршруту, та й стрілки переводитимуться одним натиском клавіші комп’ютера. Першими переваги нового об’єкта мають оцінити фахівці з організації руху поїздів у режимі роботи станції.\nЗа коментарем щодо сучасних позитивних перетворень у господарстві південно-східного рубежу ст. Житомир, як із гордістю назвав станцію Станишівка її начальник Олександр Кравченко, ми звернулися до місцевих організаторів руху поїздів. Як виявилося з розмови із черговими по станції, після заміни громіздкого пульта з управління сигналізацією, централізацією та блокуванням (СЦБ) станції на мікропроцесорну систему працювати стане набагато легше. Схема в комп’ютері дозволяє черговому персоналу контролювати реальну ситуацію на станційних коліях і стрілочних переводах.\nО. Кравченко розповів про те, що будь-яку можливу помилку у діях чергового по станції допоможе виявити та виправити комп’ютер. А якщо через коротке замикання в електромережі станція опиниться без напруги? То, за словами О. Кравченка, технологічний персонал швидко діятиме, щоб здійснювати роботу станції у робочому режимі. Гарантією безпечної роботи у разі вимкнення електроенергії є дві потужних акумуляторні батареї вітчизняного та закордонного виробництва, які тимчасово «прийдуть на допомогу» станційникам.\nЯким чином було покращено умови для роботи чергових по станції? Автоматика тепер слідкує за визначенням прибуття та відправлення поїздів, а також проводить контроль за веденням журналів руху поїздів та діяльності технічної контори.\nІ це ще не всі позитивні перетворення у межах станції. Начальник станції розповів і про те, що капітальний ремонт колійної решітки у парній та непарній горловинах станції дозволив бути впевненим технологічному персоналові у забезпеченні безпеки руху поїздів. Більш того, це гарантуватиме правильне приготування маршрутів у разі схрещення руху поїздів по ст. Станишівка. Далі - більше.\nУдосконалено системи освітлення станційних горловин, а також забезпечено гучномовний зв’язок. Отже, з точки зору техніки безпеки під час роботи на південно-східному рубежі ст. Житомир колійників та фахівців з обслуговування пристроїв СЦБ все влаштовано, як належить.\nУспіхів тобі, оновлена станціє Станишівка!\nІван СОТНИКОВ, Оксана КЛИМЧУК, Фото Оксани КЛИМЧУК\n«ДАЄШ КИЇВ!» - Про Лютізький плацдарм, що виник на Троєщині\nЯк вшанувати пам’ять прадідів фотокореспондента та батька автора цих рядків, які брали участь у визволенні Вітчизни від фашистських загарбників? Минулої неділі вирішили зробити фоторепортаж з показової «битви», яку провели в урочищі Ситняки (Троєщина, Київ) ні не актори та статисти, як це відбувається під час кінозйомок. Тут на березі р. Десенки було розіграно справжні батальні сцени за участі понад 1000 учасників військово-історичних клубів з України, Росії, Білорусі, Естонії, Литви, Латвії, Чехії, Болгарії, Ізраїлю, Німеччини, Франції, США та Польщі.\nДемонструвалась техніка, методи форсування водної пере-шкоди із застосуванням шлюпок і баркасів, підручних засобів, проводилось наведення понтонних мостів. Також було задіяно артилерію, велику кількість броне- та мототехніки, танків, кавалерії та авіації. Ведучий цього показового дійства розповідав і про Букринський, і про Лютізький плацдарми, боротьба в районі яких потребувала чималих жертв з боку радянських військових.\nУточнимо, саме військові частини українських фронтів вийшли до лівобережжя Дніпра в останні дні жовтня 1943 р., здійснили із великими втратами переправу через Славутич та зайняли на його правому березі понад 20 плацдармів. Подальший наступ основних сил радянських військ можливий був лише за наявності мостів. Ступінь руйнування Дарницького залізничного переходу не дозволяв його експлуатувати. На жаль, не почули від ведучого, який голосно коментував хід визвольних боїв під час показової баталії, про те, як шостого листопада 1943 р., у день визволення Києва від ворога, було розпочато будівництво багатопрогонової низьководної штучної споруди. Тоді, за задумом військових інженерів, у 80 метрах нижче Дарницького залізничного мосту за рекордний строк у 13 діб силами залізничних військових та цивільних будівельників, серед яких були робітники Другої житлово-ремонт-ної контори, фахівці з Другого мостозагону Південно-Західної магістралі, споруджено дерев’яний перехід довжиною у 1059 м. Ще ніхто у світі не споруджував подібні переправи за такий строк. Саме ним на правий берег Дніпра на невеликій швидкості рухалися військові ешелони. На обох берегах ріки працювали спеціальні паровози, що допомагали поїздам долати нахили у плані. Але так було лише протягом перших днів експлуатації залізничного переходу. Незабаром машиністи відмовились від допоміжних локомотивів, навчившись одним паровиком витягувати поїзди на підйом. Ось що залишилось «за кадром» для героїв батальних сцен.\nУ розмові із вашими кореспондентами один із учасників показового бою поділився не лише враженнями. Ганс Мюллер, так представився цей «фашистський жандарм», для власного екіпірування (автомат - раритет часів Великої Вітчизняної, відновлений після спеціального ремонту, кинджал, каска, шинель тощо) витратив майже 75 тисяч гривень. Не меншу суму на подібні справи віддають й інші учасники гри у «війну по-дорослому». Як сказав ротний командир військової частини, яка квартирує у м. Чеські Будейовиці (Чехія), Єжі ДУШЕК, для того, щоб продемонструвати нинішньому поколінню всі жахи від воєнної навали, подібні заходи потрібно проводити не лише в Києві, а й у Празі, Берліні, Вашингтоні, і додав: «Цього не повинно повторитися!»\n«Моё непростое детство». Освобождение Киева. Глазами ребёнка\nМысленно возвращаюсь в моё непростое детство. Наступил ноябрь 1943 года. Наша семья жила в оккупированной зоне в бараке на ст. Беличи, что под Киевом. Мне тогда шел пятый год. Учитывая положение дел на фронтах, немцы стали более покладистее и разрешали нам, детям, подносить к лагерю заключенных, что за колючей проволокой, скудные продукты.\nНаша семья из шести человек очень голодала, но я часто выпрашивала у мамы картошки или у папы табака и с большой радостью бежала к тем дядям в военной форме, чтобы получить от них добрую улыбку, благодарность за свой подарок. И была счастлива от этой встречи.\nВ день 5 ноября была очень напряженная обстановка. Над Беличами часто летали самолеты, слышались взрывы, происходила суматоха среди немцев.\nУчитывая такую опасную обстановку, жильцы барака во главе с единственным мужчиной, моим папой (он болел сильно, т.к. после операции на желудке у него не заживал шов), взяв ватные матрасы, опустились в бомбоубежище. Каждая семья расположилась на «своем» месте. Лампа «летучая мышь» освещала тусклым светом помещение. А там, наверху, все чаще и сильнее раздавались взрывы, выстрелы, гул канонады.\nОтчетливо помню, как от взрывов болело в ушах и голове, а от страха колотилось сердце. Висевшая на крюке под потолком лампа сильно вздрагивала и качалась.\nСколько так прошло времени я не знаю, но помню, что вдруг наступила мертвая тишина. Это состояние тишины и неизвестности давило на психику находящихся в бомбоубежище людей.\nЧерез некоторое время мой папа решил пойти на разведку. Он вышел наверх, а мы, затаив дыхание, ждали. Что-то он замешкался там, и сидящие в бомбоубежище стали один за одним выходить наверх. Я тоже поспешила за ними. Мы увидели приближающиеся танки и оцепенели. Но вдруг кто-то крикнул: «Наши!». Вся толпа ринулась им навстречу…\nЖенщины стаскивали с мощных машин бойцов, обнимали, целовали, плакали от радости. Я увидела таких же дядей, как я их тогда называла, что были за колючей проволокой, побежала в барак, набрала картошки в подол платья и, подойдя к маме, стала дергать ее за юбку. Мама, не обращая на меня внимания, обнимала и целовала в слезах радости какого-то военного. Я более настойчивее стала ее дергать за юбку и она спросила меня, что я хочу. Я показала картошку и попросила отдать ее дяде. Мама поняла, в чем дело, засмеялась и рассказала танкисту историю с картошкой. Этот веселый молодой танкист поднял меня на руки, усадил на танк и грозные машины поехали дальше по дороге на Киев. Мама несколько метров бежала за танком. Потом меня ссадили с него. С радостным настроением возвращались мы с мамой домой. А там все жители посёлка вокруг ДОКа (деревообрабатывающий комбинат - ред.) возбужденно разговаривали, пели песни, веселились. Так продолжалось до вечера. А вечером, помню, когда стемнело с верхушки заводской трубы котельной стало раздаваться какое-то стрекотание и вспышки. Находившиеся в поселке солдаты сразу ликвидировали оставшегося там немца. Утром мы увидели кусок выбитой трубы и вспомнили вечернюю перестрелку.\nКаждый раз, когда я бываю в районе улицы Гарматной, где установлен советский танк (на фото), я вспоминаю эту историю и радуюсь, что была свидетелем начала освобождения Киева от фашистов.\nЕще один маленький эпизод по рассказам моих сестер Шуры и Тамары, которым в 1943 г. было 16 и 14 лет. Вечером собрались девчонки и стали возбужденно рассказывать друг дружке все, что каждая слышала о победах на фронтах. От радости они потихоньку запели песню. Вдруг подошли двое немецких солдат. Девчата замолчали, а те попросили продолжать петь. Девчонки молчали. Тогда на ломаном русском языке попросили спеть «Интернационал». Девушки молчали. «Тогда спойте «Катюшу». Эту песню очень любили немцы. Шура ответила: «Завтра утром». А утром действительно канонады «Катюши» «спели» освободительную песню для всего Киева.\nНекоторые эпизоды детства из тех военных лет я не могу стереть из своей памяти, т.к. это, я теперь понимаю, маленькая частичка духа нашего народа, увиденная глазами и сердцем ребёнка.\nНадежда МАЦИЕВСКАЯ, Фото з інтернету\nДо нових зустрічей на стадіоні «Локомотив»!\nІгри з великого футболу на Кубок начальника Південно-Західної залізниці, про які ми коротко розповідали у попередньому номері, відкрили багато нових талантів у багатьох командах, що сформовані на терені столичної магістралі.\nКОРОТКИЙ ВІДСТУП. У пам’яті зберігаються тріумфальні виступи футболістів Жмеринської дирекції залізничних перевезень, які вдало виступили під час вересневих баталій з міні-футболу. Тоді капітанові команди - помічникові машиніста Дмитрові ГОРОЛЮ начальник залізниці Олексій КРИВОПІШИН вручив від свого імені «Золотий кубок».\nЦього разу фортуна відвернулася від хлопців. Як виявилося, через незвичність гри у великий футбол, коли від власних воріт слід проводити довгі передачі, нав’язувати суперникам позиційні контратаки, для жмеринчан виявилося складною справою. Вже в першій зустрічі із командою з Конотопської дирекції залізничних перевезень команда Д. Гороля програла з розривом у три очки. Рахунок 5:2 відкинув жмеринчан на третє місце у підгрупі «А». Буду відвертим. Можливо, через серйозну травму, яку отримав під час гри талановитий півзахисник лідер команди Юрій Калінський, жмеринчани відчутно здали свої позиції. І це за умов, що Юрій Олегович намагався не покидати поля бою протягом всієї гри. Автор особисто переймався змінами не у кращий бік у грі нещодавніх асів у міні-футбольних баталіях: Олега Кваснєвського, Антона Мельника та Віталія Матвієнка зі Жмеринки. І саме тоді цим скористалися їхні суперники з Конотопа. Сергій Кравець, Олександр Крикливий, Ігор Терехов, Олександр Джур (кращий захисник чемпіонату), Роман Хоревич, Юрій Манєшкін не давали, як кажуть, спуску захисникам жмеринської команди. Красива командна гра. Нічого не доповниш. Хіба що: у кубка свої закони.\nПроте значно цікавішу гру жмеринчани продемонстрували на другий день, коли зійшлися у двобої із аутсайдерами чемпіонату залізниці - командою управління Південно-Західної магістралі. Ось тут було приємно спостерігати за атаками Олександра Шуляка. Його хет-трик (три голи у ворота суперника) врешті-решт посприяє тому, щоб суддівська колегія визнала цього помічника машиніста кращим нападаючим престижного турніру.\nНа тому ж місці - третьому - на початку чемпіонату опинилася команда управління Південно-Західної залізниці, що грала у групі «Б». Не відкриємо жодних Америк, коли скажемо, що поки що для гравців цієї команди не настав час перемог. Програвши у своїй групі сильним командам із Коростеня та Козятина з однаковим рахунком 0:2 у перший день турніру, вже на другий день у скороченому складі віддали перемогу суперникам із Жмеринки. Не буду шукати причини програшу у незіграності команди. Адже рахунок 6:4 на користь жмеринчан говорить про те, що просто так ніхто з киян на чолі із Андрієм ТКАЧЕНКОМ (служба капітальних вкладень), до речі, чудовим нападником, перемогу віддавати не збирався. Якби у складі команди управління було б побільше таких, як Роман Остапенко (галузева служба колії), хто знає, з яким рахунком закінчувалися б ігри за участі управлінців? Можу погодитися із короткою фразою, яку кинув капітан А. Ткаченко після гри із жмеринськими футболістами. Майже всі голи, що побували в наших воротах, - через невдалого воротаря. Що ж тут вдієш? Потрібно, як казав свого часу знаменитий голкіпер радянської пори Лев Яшин, не лише добре тренуватись, а й ще бачити поле. Та капітулювати, як це зробили деякі управлінці, не з’явившись другого дня на гру за п’яте-шосте місця у турнірі, тим самим залишивши партнерів по команді напризволяще, не припустимо!\nЗнаючи переваги коростенської команди у бігу, а з іншого боку переймаючись через їхню вправність в єдиноборстві, ні аматори з Козятинської дирекції, ні представники Конотопської дирекції не віддали відповідно перше та друге місця у турнірі. Комбінована гра, так звана пасировка (гра у пас - ред.) допомагала коростенцям вивести основну гру, приміром, з футболістами із Київської дирекції у нульову нічию. Якби під час пробиття пенальті киянам вдавалося двічі точно попадати у ворота, а не в штангу, хто знає, чи не помінялися б місцями у турнірній таблиці «бронзові» коростенці із київською командою. Роман Вигівський (кращий півзахисник турніру), Володимир Демчук, Олександр Стретович, Олександр Васянович, Сергій Прохоров. Від їхніх гарматних ударів не встояв голкіпер з Київської дирекції. «Такі м’ячі не беруться», - чулося з трибун стадіону «Локомотив». Єдине особисте прохання до керівників команди коростенців. Відсутність номерів на футболках у гравців команди, не додає зручності ні суддям, ні суперникам, ні нам, глядачам. Уявімо, на мить, якби матчі з «Локомотива» транслювалися на телебаченні. Це ж яких зусиль вартувало телекоментатору роздивитися, як казав один дотепник «ху із ху» на футбольному майдані.\nПриємно подивували своєю грою аматори з Козятина. Дмитро Свинцицький, якого визнано кращим воротарем турніру, варто ставити у список збірної команди Південно-Західної залізниці. Однозначно! На добрі слова заслуговує нападник Микола Максимчук (кращий гравець чемпіонату). До речі, немає йому рівних і у міні-футболі. Євген Дрига, Іван Головач, Максим Мальчик, Кирил Шевцов, Дмитро Сергєєв демонстрували дружню гру. Певен, у перемозі козятинців величезна заслуга їхнього тренера Павла Луцюка. Чудові враження залишив цей наставник через те, що жодної хвилини поки йшов останній матч він не утримувався від підказок на адресу того чи іншого гравця. Підвищена активність гостей з Козятина - то також його заслуга.\nІ НАРЕШТІ АНЕКДОТ. Сьогодні був урок фізкультури і фізрук запитав нас, що ми обираємо: крос у 5 кілометрів або футбол. Зрозуміло, обрали футбол. Фізрук погодився, але за однією умовою. Як тільки почує матюка, відразу ж бігтимемо п’ять кілометрів. Коротше кажучи, ми навіть м’яча розіграти не встигли…\nТе, скільки жовтих карток судді у полі показували гравцям багатьох команд за грубу гру і, як наслідок, за брутальні лайки, навіть у бік бокових суддів, вражає уяву. Такий футбол, дійсно, викликає час від часу здивування. І не лише з боку представниць прекрасної статі, які відвідували чемпіонат.\nЩо у перспективі? Добиватися честі потрапити до збірної столичної магістралі. Як там не є, а достойних гравців, які б могли захищати честь прославленої залізниці у футбольних баталіях на міжзалізничному рівні, багато! Але це вже зовсім інша історія…\nУ коротких інтерв’ю ми поцікавились думкою футболістів.\nОлександр КОВАЛІВСЬКИЙ, гравець команди Київської дирекції залізничних перевезень:\n- Дякую своїм партнерам по команді за те, що зробили, здавалося б, неможливе, достойно зігравши і в перший, і в другий день турніру. Коростенці - достойні суперники.\nОлександр ВАСЯНОВИЧ, гравець команди Коростенської дирекції залізничних перевезень:\n- Мені до душі командна гра. Є бажання працювати і у нападі, і у захисті. В якихось моментах я б зіграв по-іншому, щоб принести команді додаткові очки.\nРоман ПЕРЕНЧУК, гравець команди із Жмеринки:\n- Як ви вважаєте, спортивні змагання йдуть на користь помічникові машиніста, який за специфікою власної роботи майже весь час перебуває у сидячому положенні? Безумовно, це надзвичайно корисно. Я вдячний керівництву залізниці за організацію чемпіонатів з великого та «малого» футболу. Сьогодні ми - на четвертому місці. Наступного разу будемо боротися за призові нагороди.\nОлександр МАКСИМЕНКО, гравець команди Київської дирекції:\n- Протягом свого життя, а мені вже 24-й рік, вважав, що футбол - це моє. Заняття для душі. Керівництво нашого Фастівського моторвагонного депо підтримує наших спортсменів. То чому б не зіграти за знамена Київської дирекції?\nВолодимир КАЧАН, гравець команди Київської дирекції залізничних перевезень:\n- Підтягнемося, обов’язково підтягнемося, знайдемо власну гру у наступних турнірах. Знаємо власні слабкі та сильні місця у грі. Будемо намагатися у подальшому досягти рівня теперішніх футбольних зірок Південно-Західної залізниці.\nСергій ПРОХОРОВ, гравець команди Коростенської дирекції залізничних перевезень:\n- Дякую газеті залізничників за увагу до мене. Спасибі вболівальникам за підтримку нашої команди. Захоплення цим видом спорту сприяє роботі. Знаєте, на тренування йду із радістю, та робітничі будні минають швидше, якщо знаєш, що на тебе чекає родина, партнери по команді. Сьогодні від імені начальника Південно-Західної залізниці Олексія Кривопішина ми отримали «бронзовий» кубок, медалі. Це не остання наша нагорода. До нових зустрічей на стадіоні «Локомотив»!


Здивувати людину буває складно, але можливо якщо підібрати вірні привітання з днем народження куму , обирайте слова до важливої події у нас на сайті, приємне здивування гарантовано.\nКум, я радий, що не помилився, обравши тебе хрещеним батьком для твоєї (хрещениці, хрещеника)! Наша сім'я вважає тебе рідною людиною і всі ми разом бажаємо тобі всього, що є хорошого в житті! А ще краще - самого найкращого з усього!\nБути твоєю кумою, для мене досить почесно, а вітати тебе з днем народження - це взагалі верх блаженства для мене. Все тому що ти геніальний і дивовижна людина. Людина, яка приносить щастя і любов, радість і веселощі. Нехай всі твої кар'єрні справи завершуються перемогою і приносять глибоку повагу з боку оточуючих.\nВітаю з Днем Народження, кум. І не повіриш, що в цей день, багато-багато років тому ти народився. Без сумніву, це був найкращий і святковий день в році ... і до сих пір таким залишається. Нехай же в твоєму житті буде побільше радощів і поменше смутку. Зі святом тебе.\nКумок! Ти - майстер на всі руки. Зламався стіл - полагодив, не горить світло - зробив, протік дах - залатав. Бережи себе і свої золоті руки. Такому майстру дорога викладена успіхом. Нехай все блага цьому житті самі пливуть до тебе в руки. З Днем народження!\nПоспішаю від щирого серця привітати тебе, дорогий кум, з днем народження! Щиро бажаю щастя, щоб дороговказ вела до успіхів, обходячи всі перешкоди, проблеми та негоди, залишаючи все погане позаду! Благополуччя, достатку і міцного здоров'я!\nВітаючи тебе, куме, з днем народження, я хочу побажати тобі відмінного здоров'я, щоб наші застілля, як і раніше, були довгими і бажаними; побажати хорошого достатку, щоб під час наших зустрічей ми могли ні в чому собі не відмовляти; доброї жінки, щоб вона розуміла і відпускала тебе на дружні посиденьки.\nКумів батьки вибирають до душі і рівню довіри. Тому що кум - другий батько для дитини, його хрещений, наставник і захисник. Саме ці якості ми цінуємо в тобі. З Днем народження дорогий!\nСьогодні чудове свято - день народження кума! У тебе сьогодні одна з найбільш прекрасних і плідних дат! Бажаю ніколи не розчаровуватися і завжди бачити позитивне усього суспільства. Нехай переступає через поріг твого будинку тільки радість, а тривоги завжди залишаються за дверима! Бажаю спокійного серця, міцної сім'ї та великого щастя!\nЗ днем народження, дорогий кум. Бажаю тобі богатирського здоров'я, найміцніших сил і нервів, величезних шансів на перемогу і удачу. Нехай за тобою завжди буде останнім чоловіче слово, нехай на твоїй стороні завжди буде успіх і правда. Будь любимо близькими і поважаємо колегами, ніколи не відступай від свого і добивайся кожної своєї мети.\nЧого ж це побажати моєму дорогому куму? Начебто все у нього є: он яка кумушка красива поруч сидить. Так нехай же мій кум не сумує, що кумушка не завжди йому посміхається. Нехай Всевишній сили прощають моєму куму все його грішки. Нехай сміється мій кум кожен день, а на роботі мало трудиться і багато заробляє. Нехай завжди буде переможцем, а ворогам регоче в обличчя. Нехай, кум, кожна твоя проблема стане димом і назавжди розчиниться в повітрі. І в обличчя нехай тобі дме тільки свіжий вітер! Бажано на швейцарському курорті. Головне - будь самим собою, а решта додасться. З Днем народження!\nЛеонардо да Вінчі коли то писав, що залізо, не знаходячи собі застосування, іржавіє. Ти, шановний кум, знайшов себе у всьому! У тебе успішно йдуть справи на службі, твій сімейне вогнище надійно захищений таким сильним чоловіком як ти! Ти завжди знаєш, чого хочеш, впевнено йдеш до поставлених цілей! Побажаю тобі довгих років і здоров'я! Все інше, на щастя, у тебе є! З днем народження, дорогий кум!\nКороткі привітання з днем народження куму українською


Сода для лікування печії | Новини здоров'я, лікування та здорового харчування та очищення\n→ Народна медицина, Лікування → Сода для лікування печії\nГоловна / Народна медицина, Лікування / Сода для лікування печії\n00:40, 13 Лют 2020 · Категорія: Народна медицина, Лікування · Переглядів 323 ·\nПозбутись від набридливої печії не так вже й легко.\nЯк позбавитись від печії?\nПечія - досить частий супутник людей, які страждають від підвищеної кислотності шлункового соку. Вона виникає в той момент, коли сік викидається вгору через клапан шлунка в стравохід і гортань. Досить давно людство помітило, що питна сода полегшує стан при різкій печії. Дійсно, сода може нейтралізувати соляну кислоту шлункового соку, але це не обходиться без наслідків для здоров'я. В результаті цієї реакції утворюється вуглекислий газ, дратівливий залози шлунка і змушує їх виробляти ще більше соляної кислоти.\nТак що в підсумку у людини з підвищеною кислотністю через харчової соди цей показник ще більше зростає. Ефективно боротися з печією рекомендується за допомогою різних лікарських препаратів, що продаються в кожній аптеці - антацидів. Велику увагу варто приділити дієті, так як при печії є сенс скоротити вживання бульйонів на м'ясі та рибі, маринадів, копченостей, грибів, квасолі, гороху (ці продукти довго перетравлюються), а також солодощів і борошняних виробів.\nХарчуватися рекомендується невеликими порціями 5-6 разів на день. У цьому випадку надлишок шлункового соку, що виділяється при підвищеній кислотності майже постійно, буде йти на перетравлення їжі. Харчова сода може допомогти тільки тимчасово і при серйозному загостренні печії, що не дає нормально існувати. Якщо антацидів поруч немає - можна прийняти соду, але не робіть з цього звичку.\nМітки: печія, сода, лікування\nрозмарин 9, часник 80, алергія 147, слух 35, шампунь 47, захист 72, лікування 5808, Денге 1, гіпертонія 187, антибіотики 71, напої 279, напій 133, COVID-19 78, стан 6, здоров'я 3466, чорний 21, користь 2602, безсоння 84, поради 8313, шия 66, Аксессуары за слуховыми аппаратами 1, Спеції 76, лихоманка 4, захворюваність 29, холодний ніс 1, захворювання 488, волосся 1360, харчування 5135, жир 69, рот 32, біль 444, яблука 85, журавлина 35, нігті 300, зморшки 242, шавлія 7, аутизм 24, імпотенція 62, зубний 8, симптоми 1078\nSQL запитів: 12 | Генерація сторінки: 0.31 сек | 5.290 Mb


Лист алюмінієвий АД0 4х1500х3000 мм: продаж, ціна у Києві. Листи металеві від "ООО "МЕТКОНБУД" на рынке с 2015 года" - 352631446\nЛист алюмінієвий АД0 4х1500х3000 мм\nОсновні характеристики листа АД0 (1050)\nАлюмінієвий лист АД0 (1050Н24) – це плоский прокат товщиною більше 0.5 мм, виготовлений з чистого алюмінію і його сплавів. Основна сфера використання даного алюмінієвого матеріалу – виробництво штампованих виробів. Крім того, листи з алюмінію незамінні у проведенні будівельно-монтажних та ремонтних робіт. Вони використовуються для герметизації стиків інженерних систем і з'єднання деталей в різних конструкціях.\nАлюмінієвий лист ад0 вважається технічним алюмінієм. Матеріал з алюмінію володіє високою стійкістю до корозії. Також слід зазначити, що дана марка алюмінієвого прокату добре зварюється. При цьому його зварні з'єднання не схильні до корозійної розтріскування.\nОсновні розміри аркушів ад0 (1050 Н24):\n 1000х2000 мм (1х2 метри або 100х200 см)\n 1250х2500 мм (1,25 метр на 2 метри або 125х250 сантиметрів)\n 1500х3000 міліметрів (1,5х3 м або 150х300 см)\n 1500х4000 мм (1,5х4 м або 150х400 см)\n2. Товщина в мм\nЗастосування алюмінієвих листів ПЕКЛО 0 1050 Н24:\n• для виробництва різних заготовок (листів, стрічок, смуг, плит, профілів, панелей, прутків, труб, дроту, штамповок і поковок) способом гарячої або холодної деформації, а також злитків і слябів.\n• Листи алюмінієві в нагартованому і полунагартованном стані застосовують для монтажу ненавантажених конструкцій, резервуарів (так само і для низьких температур), що вимагають підвищеної стійкості до корозії та використання зварювання.\n• Також листовий алюміній АД0 застосовується для виготовлення елементів вентиляційних конструкцій, тепловідбівних екранів (відбивні властивості алюмінієвих листів досягають 80%), для ізоляції теплотрас.\n• М'які алюмінієві листи часто використовуються при ущільненні нероз'ємних з'єднань. Прекрасна пластичність відпалених аркушів дає можливість виготовляти деталі методом глибокої витяжки.\nПридбати алюмінієві листи в Києві і по всій Україні можна в компанії МЕТКОНБУД, здійснюємо доставку також є можливість самовивозу зі складу. Можна купити як оптом, так і вроздріб при цьому не обов'язково купувати цілу плиту можна зробити покупку різних шматків, обрізків або залишків алюмінію. Ареал доставки вся Україна Київ, Одеса, Львів, Луцьк, Запоріжжя, Маріуполь, Черкаси, Дніпро, Кам'янське, Херсон, Миколаїв, Полтава, Суми, Чернігів та інші населені пункти України. Для замовлення варто тільки зателефонувати.


Українська армія – це армія миру. Виступ Порошенка на параді до Дня Незалежності — Укрaїнa — tsn.ua\nУкраїнська армія – це армія миру. Виступ Порошенка на параді до Дня Незалежності\n24 серпня 2018 12:28\nСьогодні у столиці відбулися святкові урочистості.\nВиступ президента України Петра Порошенка на урочистому параді військ "Марш нової армії" з нагоди 27-ї річниці Незалежності України. Повний текст.\nУкраїні – слава! pic.twitter.com/rAPFTwEOK9\nПроліт авіації над Хрещатиком під час параду до Дня Незалежності\nУ параді до Дня Незалежності вперше взяли участь жінки-військові\nУкраїнці вшанували пам'ять загиблих військових і цивільних хвилиною мовчання\nПорошенко під час параду присвоїв звання Герой України Олегу Довгому посмертно та Володимиру Сосніну\nВовік не забудемо і не пробачимо ніколи. На Майдані схилили бойові прапори на честь загиблих на війні\n"Князя Святослава" та "авіаконструктора Антонова": окремим військовим частинам дали назву\nВиступ Петра Порошенка на параді до Дня Незалежності


Маргарита Паша – Міс Україна 2019 | Prime Time Magazine\nНовини НОВОСТИ Маргарита Паша - Міс Україна 2019\nМаргарита Паша – Міс Україна 2019Опубликовано Prime TimeOn 16.09.2019\n12 вересня у Національному палаці мистецтв «Україна» відбувся грандіозний фінал 29-го щорічного конкурсу «Міс Україна 2019». Цьогорічний фінал, як і обіцяли організатори, вразив високим рівнем шоу, великою кількістю топових українських та зарубіжних артистів, а також хореографічними постановками за участю конкурсанток. Фінал конкурсу розпочався у кращих традиціях Голлівуду – з блискучого дефіле по червоній доріжці, на якій у сліпучому світлі софітів можна було побачити зірок українського шоу-бізнесу, політиків та спортсменів.\nУ фіналі шоу членами журі була обрана нова володарка титулу “Міс Україна”. І так корону «Міс Україна 2019» та грошову винагороду розміром 400 000 гривень отримала Маргарита Паша.\nТитул Міс Земля 2019 і 200 000 гривень здобула Діана Шабас. Власницею звання Міс Інтернешнл 2019 та 200 000 гривень стала Марина Кіосе.\nУ цьому році також були додані титули Віце-міс, а саме: Віце-міс Україна стала 2019 Валерія Кучеренко, Віце-міс Земля 2019 – Юлія Мосейко, Віце-міс Інтернешнл 2019 – Тетяна Чапля. Таке рішення було прийнято комітетом через ситуацію, що склалася на конкурсі в минулому році, коли Вероніку Дідусенко позбавили титулу Міс Україна і постало питання, кого відправляти на світовий конкурс.\nДля реалізації завершального етапу змагання було використано ідею чотирьох континентів – Азії, Америки, Африки, Європи. Таким чином, організатори прагнули відобразити багатогранність та різносторонній характер не лише учасниць, а й кожної Жінки. Постановкою вражаючих тематичних дефіле та номерів за участю фіналісток займався знаний в українському шоу-бізнесі режисер-постановник Сергій kartyna Неклева. Завдяки його неординарному підходу до роботи, яскравим творчим задумом та необмеженій стереотипами фантазії кожен вихід дівчат на сцену перетворився на справжній витвір сучасного сценічного мистецтва, здатного гідно конкурувати з виступами світових «селебрітіс».\nЧленами жюрі цього року стали: Павло Зібров, Аліна Байкова, Ірина Горова, Татьяна Терехова, Вадим Яцун, Микола Тищенко, Юлія Айсіна, Катерина Кухар, Девід Белімер.\nОрганізатори “Міс Україна” також порадували великою кількістю артистів, які виступають на шоу серед, яких були: Ольга Полякова, Mozgi, Dan Balan, Kadnay, Tayanna, Michelle Andrade, Alekseev, Артем Пивоваров, Fo Sho.\nУ фінальному шоу за титул і корону «Міс Україна 2019» боролися 24 конкурсантки. Кожна з них подолала непростий відбір з поміж 17 000 претенденток, численні кастинги, неймовірні конкурсні випробування та боротьбу з власними страхами та переживаннями.\nПереможниця конкурсу представлятиме Україну на найпрестижнішому конкурсі краси «Міс Світу», учасниця якого є дівчата зі 120 країн світу. Відповідно, Miss Ukraine Earth 2019 стає учасницею конкурсу під егідою ООН Miss Earth, що проводиться на Філіппінах. А Miss Ukraine International 2019 боротиметься за перемогу на конкурсі Miss International, який проводиться у Японії під егідою UNICEF.\nпредыдущиеСПЕЦПРОЕКТ: ГЕОМЕТРІЯ МІСТА\nследующиеПрем’єра українського сімейного фантастичного фільму «Фокстер & Макс»


Армадин® - інструкція, склад, спосіб застосування | UA/12306/02/01 | Медикаменти та ліки\nАРМАДИН®. Інструкція по застосуванню, склад, передозування, протипоказання\nИнструкция Армадин® на русском.\nПрепарат покращує метаболізм і кровопостачання головного мозку, покращує мікроциркуляцію і реологічні властивості крові, зменшує агрегацію тромбоцитів. Стабілізує мембранні структури клітин крові (еритроцитів і тромбоцитів) при гемолізі. Чинить гіполіпідемічну дію, зменшує вміст загального холестерину і ліпопротеїдів низької щільності. Антистресова дія проявляється у нормалізації після стресу, соматовегетативних порушень, порушень процесів навчання і пам'яті, відновленні циклів сон - неспання, зниженні дистрофічних і морфологічних змін у різних структурах головного мозку. АРМАДИН® має виражену антитоксичну дію при абстинентному синдромі. Він усуває неврологічні і нейротоксичні прояви гострої алкогольної інтоксикації, відновлює порушення поведінки, вегетативні функції, а також здатний знімати когнітивні порушення, спричинені тривалим прийомом етанолу і його відміною. Під впливом АРМАДИНУ посилюється дія транквілізаторів, нейролептичних, антидепресивних, снодійних і протисудомних засобів, що дає змогу знизити їх дози і зменшити побічні ефекти. АРМАДИН® покращує функціональний стан ішемізованого міокарда. В умовах коронарної недостатності збільшує колатеральне кровопостачання ішемізованого міокарда, сприяє збереженню цілісності кардіоміоцитів і підтримці їх функціональної активності. Ефективно відновлює скоротність міокарда при оборотній серцевій дисфункції.\nЕтилметилгідроксипіридину сукцинат швидко всмоктується у шлунково-кишковому тракті з періодом напівабсорбції 0,08-0,1 години. Час досягнення максимальної концентрації у плазмі крові - 0,46-0,5 години. Максимальна концентрація у плазмі крові знаходиться у діапазоні від 50 до 100 нг/мл. Період напіввиведення становить відповідно 4,7-5 годин та 4,9-5,2 години. Етилметилгідроксипіридину сукцинат в організмі людини інтенсивно метаболізується з відтворюванням його глюкуронокон'югату. У середньому за 12 годин із сечею екскретується 0,3 % незміненого препарату та 50 % у вигляді глюкуронокон'югату від введеної дози. Найінтенсивніше етилметилгідроксипіридину сукцинат та його глюкуронокон'югат екскретуються протягом перших 4 годин після прийому препарату. Показники екскреції із сечею етилметилгідроксипіридину сукцинату та його метаболітів мають значну індивідуальну варіабельність.\nАРМАДИН® призначати внутрішньо. Терапевтичні дози та термін лікування визначає лікар залежно від чутливості хворих до препарату. Розпочинати лікування з дози 250-500 мг, середня добова доза становить 250-500 мг, максимальна - 800 мг. Добову дозу розділяти на 2-3 прийоми протягом дня.\nТривалість курсу терапії у хворих на ішемічну хворобу серця - не менше 1,5-2 місяців. Рекомендується проведення двох 2-місячних курсів терапії протягом року, у весняно-осінній період.\nАМ-АЛІТЕР — UA/17391/01/01\nФорма: таблетки по 4 мг/5 мг, по 10 таблеток у блістері; по 3 блістери у пачці\nАМ-АЛІТЕР — UA/17391/01/02\nФорма: таблетки по 4 мг/10 мг, по 10 таблеток у блістері; по 3 блістери у пачці


Сторінок: 1 ... 20 21 22 23 24 25 26  28 Вниз\nАвтор Тема: Грін карта в Америку! (Прочитано 26845 раз)\n« Reply #442 : 18 Листопад 2017, 14:38:46 »\nПідкажіть ,будь ласка, при заповненні цьогорічних анкет, чи можна використовувати минулорічні фото?\nЗа правилами, ні, але робіть як знаєте, можливо це буде причиною дискваліфікації вашої анкети\nПодумала і додала ще: [time]17 Листопад 2017, 08:02:24[/time]\nвперше подала цього року.Чому так?Бо насправді в разі виграшу-от думаю-куди там їхати і з чим?Насправді не надто впевнена в знайомих закордоном і гроші треба немалі....Тому якось і хочеться і водночас-страх.а як там\nНевже ви думали, що на блюдечку все подадуть? Роботи там дуже багато, в клінінговій компанії точно знайдете, все у ваших руках, звичайно, що потрібно мати на першу пору десь 2-3 тис дол, щоб мати за що купити їсти, оплатити рент квартири чи кімнати, але воно того варте, якщо у вас тут робота не фонтан і перспектив гарно заробляти немає\nщо я думала-моє особисте.Наївною не була ніколи.Просто того і не подавалсь.Бо 3тис.доларів-для когось і ця сума непосильна\nСказали спасибо: Христуся, Jessica, Ключик\n« Reply #443 : 18 Листопад 2017, 21:49:40 »\nМи колись орендували магазин у людей, які виграли грін карт. Жінка виграла. Мали тут нерухомість, бізнес. Чоловік ніяк не міг "знайти себе" в США, " тужив" за домом і повернувся. А жінка працювала мийницею вікон в хмарочосах\nВесело... Чесно? В їхньому випадку мені б та Америка була не потрібна, не розумію людей, котрі багато добилися тут, є успішними і так пруться жити в Америці, виграють ГК, все або половину спродують, розчаровуються там і з підігнутим хвостом повертаються в Україну\nЖінка залишилася і син 14років, заради дітей їдуть.\nПо вашій теорії одні невдахи мають їхати туди?\nЯкщо людина забезпечена тут і готова на брудні роботи в еміграції, то це багато говорить про перспективи в цій країні.\nТа ні про що не говорить, просто люди думали, що будуть так казково жити там як і тут, але там долари на деревах не ростуть, треба добре попотіти, а ше є така штука як податки (вони реально величезні), страхування авто, медстрахування, а це колосальні суми в рік. Багато можу розповісти про американське життя, скажу одне, що туди варто їхати тільки щоб заробити гроші, а так всюди добре, де нас немає\nПодумала і додала ще: 18 Листопад 2017, 21:51:47\nНевже думаєте, що всі, хто туди їхав, мажори та олігархи? Та люди позичають гроші, беруть кредити і т.д., щоб виїхати, головне, щоб було бажання, а гроші на таке завжди знайдуться!\n« Reply #444 : 18 Листопад 2017, 22:29:46 »\nМоя така думка,що якщо тут нормально живеш,то і не варто туди пертись і працювати будь-де,зато в Америці.\n« Reply #445 : 18 Листопад 2017, 22:37:12 »\nв мене таке враження, що я тут ще і не жила((.Хіба як вийшла заміж і то якийсь недовгий період часу.А так - все дитинство - сім'ї\nважко було і потім в дорослому моєму віці зараз - також не просто.Я не так з ціллю заробітку - як справді хотіла б бути там і там є все таки деякі знайомі і дуже давно.Можливо я б навіть і у них працювала.Тільки напевно так і є - якщо мова буде недосконала - то на щось хороше і неможливо буде розраховувати.\n« Reply #446 : 18 Листопад 2017, 22:53:34 »\nО, бачите, у вас є люди, які зможуть підстрахувати та допомогти в період адаптації, це вже добре\nЩодо мови: там є спеціальні вечірні безкоштовні курси англійської, тому при бажанні можна ходити, якщо буде час, але звичайно, що без їх освіти на хорошу роботу годі сподіватися.\nЯ б їхала з двох причин: освіта для дитини та заробіток, готова важко працювати для цього\nСказали спасибо: Маша86, svitlana88, gruzinochku\n« Reply #447 : 18 Листопад 2017, 23:16:19 »\nтуди варто їхати тільки щоб заробити гроші, а так всюди добре, де нас немає\nА я от реально не рощумію тих людей, які батрачать за кордоном і в основному нелегально (легальні роботи в Європі для українців з'явилися відносно недавно), потім тут вибудовують хати. А по факту бідують на старість на мінімальну пенсію. Кому ще розуму хватило квартири купляти, то хоч здати мають що. Але таких не так багато, бо тож треба вибудуватися вище сусіда.\nЯ не так з ціллю заробітку - як справді хотіла б бути там\nаналогічно. Хто хоче, той досягає. Знаходять роботу по професії, перекваліфіковуються. Залежить від цілей людини. Якщо просто заробити грошей, то будуть ніким там вічно навіть з грін карт.\nСказали спасибо: Jessica, Едель\n« Reply #448 : 18 Листопад 2017, 23:38:18 »\nМи , наприклад, чітко знаємо, що б там робили . На позичених грошах, ще й не маючи хоча б по 10 тис на чол запасу, то хіба заміж вийти там\n« Reply #449 : 18 Листопад 2017, 23:42:54 »\nЗнаходять роботу по професії, перекваліфіковуються.\nНе на все можна перекваліфікуватися, більшість спеціальностей вимагає навчання і це коштує не малих грошей, от як пощастить вам туди попасти, побачите як на практиці не все легко, особливо, коли в тебе сім‘я. Одинакам значно легше.\nПодумала і додала ще: 18 Листопад 2017, 23:44:26\nГлибоко помиляєтеся Ну хіба ви хочете одразу купити авто та житло, тоді і 10 тис на душу не вистачить\n« Reply #450 : 18 Листопад 2017, 23:47:11 »\nЯкби не знала про що говорю, то не писала б. Звичайно, що дипломи менеджера, маркетолога і т.п. 100 років там не потрібен. Треба везти туди знання, а не тільки тупо заповнювати гк або мати затребувану спеціальність. Перекваліфікуватися дешевше тут, а там підтвердити. Щодо конкретики, звісно, секретів розкривати не буду\n« Reply #451 : 18 Листопад 2017, 23:52:44 »\nRoksolanKa, щоб тяжко працювати, то не треба. А щоб ЖИТИ і вчитися - треба.\n« Reply #452 : 19 Листопад 2017, 00:29:47 »\nНу дай Бог, щоб у вас все були так як запланували Багато рідних та знайомих виїхали в США і на практиці найбільш амбіційні і ті, хто були впевнені, чим займатимуться там, в ітозі розчарувалися, бо зняли там рожеві окуляри Тому краще готуватися до гіршого і з великою насолодою прийняти в 100 раз краще, ніж думав. Іт‘с май опініон\nСказали спасибо: Ключик, svitlana88, Ауроратен\n« Reply #453 : 19 Листопад 2017, 12:04:41 »\nRoksolanKa, ви зовсім не зрозуміли думки , яку я хотіла донести. Не обов'язково їхати в Америку, щоб тяжко працювати, можна і поближче. Ви так впевнені, що зможете там працювати важко, ніби щороку їздите збір ягід чи ін подібні роботи.\nЯ маю приклади людей,які були успішні тут і там такими теж є. Я краще на такі приклади орієнтуватимуся. Є і на форумі дівчина, яка доклала немало зусиль, щоб виїхати в Канаду. В таких і в еміграції життя складеться. Грін карт не єдиний спосіб емігрувати, просто найлегший, не потребує зовсім ніяких зусиль. Потім опиняються перед фактом, що тут все продали, а там нічого не вмію, навіть мови навіть на рівні подай-принеси не знаю, а амбіцій повні штани, вчитись "та куди там, вже стара" або інтелекту маловато, от і лишаються чорні роботи.\nЗрештою, від моменту виграшу до "виїхати" є достатньо часу, щоб хоч мову підтягнути, та навіть цього не роблять, бо думають, що як там вже є якийсь однокласник чи сусід чи родич, то життя як сир в маслі буде.\nПодумала і додала ще: 19 Листопад 2017, 12:08:31\nкраще готуватися до гіршого і з великою насолодою прийняти в 100 раз краще, ніж думав.\nПочитайте філософію багатства і бідності і ви зрозумієте чому ви не праві.\nСказали спасибо: Ароматна, marmyladka, Slava\n« Reply #454 : 19 Листопад 2017, 12:22:11 »\nТреба ставити ціль і нехай маленькими кроками, але йти до неї. Сидіти і чекати грін карт -це тупо. Я вірю, що коли настане момент, коли мені для повного щастя не вистачатиме грін карт, то я її виграю. А марити все життя про неї в надії, що Америка все змінить, сенс? люди з достатком виїзджають з України не тому, що їм все мало і мало. Інші причини.\nхто були впевнені, чим займатимуться там\nякщо тут протирали штани в кабінетах, то там явно буде скрутно\n« Reply #455 : 19 Листопад 2017, 14:00:20 »\nНемає сенсу далі вести діалог, в кожного своя думка, вважаю, що покладати занадто багато надії на еміграцію та свято вірити, що це ліки від всіх хворіб - тупо.\nПодумала і додала ще: 19 Листопад 2017, 14:03:38\nВам допомогло це читання? Мені цікаво тільки на власному досвіді, а так, я можу теж багато чого порадити почитати, але на практиці все виглядає по-іншому, теорія - повна туфта!\n« Reply #456 : 19 Листопад 2017, 15:30:59 »\nта я про це ж саме пишу )))\n« Reply #457 : 19 Листопад 2017, 20:15:28 »\nПодумала і додала ще: [time]19 Листопад 2017, 14:03:38[/time]\nоооо остання фраза-така правда.......Я через цеперестала багато-що читати.Толку з того.Тренінги можна проводити та проблеми -більшість-надалі не вирішенні.Мені таки не здається-але у мене більшість цих проблем в гроші втикається.То хоч радує......Що це не проблеми.Раз їх можна вирішити за гроші))\n« Reply #458 : 07 Травень 2018, 20:15:49 »\n15 травня результат виграшу грін карти, а того року було 4 травня, а то думаю чого не можу глянути(\nСторінок: 1 ... 20 21 22 23 24 25 26  28 Нагору


У Київській області правоохоронці затримали наркобізнесменів, причетних до вбивства чоловіка - 112 Україна\nУ Київській області правоохоронці затримали наркобізнесменів, причетних до вбивства чоловіка\nЧоловіки закопали вбитого неподалік будинку\nУ Київській області правоохоронці затримали чоловіків, які продавали наркотики та були причетні до вбивства чоловіка. Про це в Facebook повідомляє прес-служба прокуратури Києва.\nПравоохоронці зафіксували факти незаконного продажу наркотиків та провели ряд обшуків на території Київської та Черкаської областей. Там група наркодилерів виготовляли психотропні речовини та масово їх збували.\nПід час обшуків правоохоронці вилучили 8,5 кг канабісу, 600 г амфетаміну, пакети, ваги, колби та скляні ємкості, які використовували для виготовлення наркотиків.\nЗгодом поліцейські встановили, що чоловіки були причетні ще й до вбивства чоловіка. Вони затримали трьох людей, які допомагали вбивці вивезти та поховати тіло. Вже мертвого чоловіка за допомогою кінологів знайшли похованим поблизу одного з будинків у Київській області.\nТіло чоловіка оглянув судово-медичний експерт, правоохоронці встановили його особу. Убивцю затримати не вдалося, його оголошено в розшук.\n#наркотики #вбивство #прокуратура #прокуратура Києва


Магія Балтійського моря — відпочинок з Івано-Франківська La Tour\nМагія Балтійського Моря!\nЛьвів - Гданськ - Рига - Юрмала - Стокгольм - Рундаль - Львів! Три столиці у вартості туру.\nСопот і Гдиня (18 євро) *. Після знайомства з красенем Гданськом, запрошуємо тебе в чудове містечко на березі Балтійськог моря - легендарний Сопот. Чисті, Нескінченні пляжі з кафе, магазинами, архітектурними пам'ятками заворожують своїм колоритом. Однак це ще не все, попереду тебе чекає елегантна Гдиня. Хоча місто не є значним центром культури в Польщі, однак тут є на що подивитися !!! Численні музеї, кам'яні гори на яких знаходиться оглядовий майданчик, Піднявшись на які можна помилуватися прекрасним видом на місто, порт і морський затоку.\nРига - столиця югендстилю (8 євро). Арт нуво, тіффані, югендстиль… якби в різних країнах світу цей стиль не називали – відірватись від творів мистецтва створених у ньому неможливо. Такі відомі метці, як Врубель, Мунк, Муха, Гауді вписали свої імена в історію неповторними творіннями. Місцеві змагання між архітекторами початку ХХ ст., перетворили історичну частину Риги, у архітектурний шедевр, що сьогодні внесена у спадщину ЮНЕСКО. Жоден будинок не міг бути подібним на інший, а навпаки кращий, оригінальніший та екстравагантніший. Світла гамма тонів, тварини, рослини, образи жінок, маски, неймовірні звивисті лінії екстер’єрів… Заворожуючий парад творінь запрошує!\nСтокгольм - відвідати музей Васа (20 євро/8 євро), єдиний у світі збережений до наших днів корабель XVII ст. Гордість шведського морського флоту, корабель Васа був створений прекрасним і пафосним, з величезною кількістю прикрас і золота, тому не зовсім точний розрахунок призвів до того, що він перекинувся і затонув у Стокгольмській гавані у 1628 році, під час свого першого плавання. Після декількох років підготовчих робіт Vasa був піднятий з морського дна 24 квітня 1961р. Завдяки тому, що збереглося більше 95% первинних елементів конструкції, а також сотні різьблених скульптур, корабель Васа є унікальною художньою цінністю і однією з найвизначніших туристичних визначних пам'яток світового масштабу. Корабель демонструється в спеціально збудованому музеї, де також представлено дев'ять виставок, які мають до нього відношення, магазин з багатим вибором товарів і висококласний ресторан.\nЛатвія - екскурсію по м. Юрмала* (18 євро), тут приємно прогулятися вздовж моря, відчуваючи, як солоний подих Балтики, змішаний з ароматом хвої, наповнює легені, а шум води звільняє голову від турбот і зайвих дум. Юрмала - "перлина" Латвії і найбільший курорт Прибалтики, розташований на березі Ризької затоки, всього за 20 км від Риги. Чудові піщані пляжі в обрамленні сторічних сосен простягнулися на 32 км, повітря чисте і свіже, тихий шелест моря заспокоює і пестить. Додай до цього джерела з цілющою мінеральною водою, якою заповнюють навіть басейни, лікувальні грязі, помірний приморський клімат та сторічні традиції оздоровлення й лікування в юрмальських курортних готелях, гостинність і європейський сервіс, добре збережену традиційну дерев'яну архітектуру, і Ти зрозумієш, наскільки влучною є ця назва. Крім того Юрмала - символ гумору і музики, місто святкувань та фестивалів.\n30.06.2020 - Львів\n14.07.2020 - Львів\n04.08.2020 - Львів\n19.08.2020 - Львів\nПроживання в готелі категорії 3*, сніданки (шведський стіл)\nПроїзд на паромі Рига - Стокгольм - Рига у 4-місній каюті категорії С.


Валерій Яковчук: Франц Шуберт, Прекрасна мельниківна: Стій! (Вільгельм Мюллер) - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Валерій Яковчук: Франц Шуберт, Прекрасна мельниківна: Стій! (Вільгельм Мюллер) - ВІРШ\nФранц Шуберт, Прекрасна мельниківна: Стій! (Вільгельм Мюллер)\nБачу млин я, що мелькає Між зелених вільшин, І плин струмка ламає (Колесами він.) 2 р. (Ах, вітаю, ах, вітаю, Милі жорен пісні!) 2 р. І хатинку затишну! І сіяння у вікні! (І блиск сонця яскравий, Що сяє вогняне!) 2 р. (Струмочку, мій струмочку, Ти сюди вів мене?) 2 р. (Ти сюди вів мене?) 2 р. Franz Schubert, Die schöne Müllerin: Halt! (Wilhelm Müller Eine Mühle seh ich blinken Aus den Erlen heraus, Durch Rauschen und Singen Bricht Rädergebraus. Ei willkommen, ei willkommen, Süsser Mühlengesang! Und das Haus, wie so traulich! Und die Fenster, wie blank! Und die Sonne, wie helle Vom Himmel sie scheint! Ei, Bächlein, liebes Bächlein, War es also gemeint? War es also gemeint?\nдата надходження: 01.04.2017 00:37:40\n© дата внесення змiн: 02.04.2017 16:26:09\nDarinaRi, Вікторія Т.


Аменція (лат. amentia) – патологічний стан, що характеризується затьмаренням свідомості, порушенням просторової орієнтації і сприйняття власної особистості. Пацієнт з подібним діагнозом відрізняється вираженою розгубленістю, порушенням координації рухів і мови. Першопричиною аменції можуть бути важкі психологічні порушення, посттравматичні синдроми, патології ендокринної системи, ураження ЦНС. Нерідко захворювання розвивається на тлі затяжної алкоголізму.\nДіагноз аменция ставиться на підставі опитування пацієнта, збір анамнезу, вивчення клінічної картини та результатів діагностичних заходів. Основу лікування становить терапія, спрямована на ліквідацію основного захворювання.\nРаніше аменцию відносили до всіх захворювань психіатричного характеру, які відрізнялися порушенням мозкової та інтелектуальної діяльності. Тривалі дослідження патології під керівництвом Крепеліна дозволили уточнити трактування хвороби.\nАментивний пацієнт з даним діагнозом проходить лікування під наглядом фахівців в області психології, ендокринології, психіатрії, наркології.\nАменция — важкий психологічний стан, причина якого може полягати у виснаженні нервового характеру, або фізичної на тлі токсинів, що виробляються організмом людини або надходять із зовнішнього середовища.\nНайбільш легкі форми хвороби можуть спостерігатися в ході отруєння, що супроводжується нудотою та діареєю, а також після хірургічного втручання.\nАментивной стан важкого типу найчастіше діагностується після черепно-мозкових травм, безпосередньо з пошкодженням відділів головного мозку. Важку форму можна виявити у пацієнтів з тяжко протікають інфекційними патологіями, на тлі тривалого прийому наркотичних речовин і алкоголю. Тиреотоксикоз — підвищення функції щитовидної залози, також нерідко стає причиною розвитку аменції.\nШирокий спектр причин, нечітко виражена симптоматика хвороби схожість з іншими патологічними процесами, у ряді випадків ускладнює діагностування аменції, зокрема, на ранніх стадіях її розвитку.\nЗгідно з твердженнями фахівців, найбільш характерною ознакою захворювання є втрата смислової спрямованості мовлення, при цьому граматичний побудова пропозиції не порушено. Пацієнти з аментивной синдромом відрізняються хаотичності рухів, різкою зміною психоемоційного стану. У нічний час доби можливі епізоди марення і уявних сприйняття (галюцинації).\nЦікаве за темою: Головний біль при місячних\nАментивний синдром характеризується наявністю наступних ознак:\nпорушення предметного та мовленнєвої орієнтування;\nмислення набуває незв’язність, безглуздість;\nпостійне почуття подиву, розгубленості;\nнеможливість зосередитися на одному предметі, підвищена отвлекаемость;\nпорушення рухової активності, хаотичні рухи в ліжку;\nперіодичні галюцинації слухового або зорового характеру;\nнестабільність психоемоційного стану, різка зміна настрою.\nОзнака аменції може продовжуватися досить тривалий час, від декількох тижнів до місяців. Пацієнт при даному діагнозі втрачає інтерес до життя, відмовляється від прийому їжі, поступово розвивається безсоння, як наслідок — психологічне і фізичне виснаження всього організму. Тим не менш, аменция має відмінну особливість — своєчасне і ефективне лікування дозволяє хворому повністю забути про даному періоді.\nВ даний час виділяють три форми аменції, які залежать від симптоматики і загальної клінічної картини:\nМаячна. Характеризується нав’язливими, маячними ідеями в певні уривки часу.\nГаллюциногенная. Переважають спалаху галюцинацій зорового або слухового типу.\nПсихомоторна. Супроводжується загальмованістю свідомості, ступором.\nЯк вже говорилося раніше, форми аменції можуть мати різну тривалість перебігу — не більше двох днів при емоційному потрясінні, стресі і більше місяця на тлі інфекційних патологій, травм, алкоголізму.\nУ пацієнтів дитячого віку, в більшості випадків аменция протікає в легкій формі і має досить коротку тривалість. Критичний розлад свідомості відсутня, можливий контакт з дитиною, однак не тривалий. Захворювання у дітей, так само, як і у дорослих характеризується нескладним мисленням і має загальний симптом — психоемоційне виснаження.\nДіагностується аменция в ході збору анамнезу і вивчення клінічної картини лікарем-психіатром. Для встановлення основної причини захворювання пацієнт додатково спрямовується на прийом до ендокринолога, інфекціоніста, невролога або травматолога.\nЛабораторні та інструментальні дослідження полягатимуть у наступному:\nМРТ або КТ обстеження.\nЗатяжна психічна форма аменції вимагає проведення лікування в умовах стаціонару, соматичний (пов’язана з тілесним захворюванням) — під контролем профільного спеціаліста.\nПерший етап терапії полягає у веденні антигістамінних та дезінтоксикаційних препаратів, як правило, 30% тіосульфат натрію, а також нейролептичних засобів. При синдромі аменції з вираженою рухової збудливістю, призначаються анксіолітичні медикаменти (Феназепам або Діазепам). Для усунення симптоматики і поліпшення загального психічного стану хворого проводиться внутрішньовенне введення Ноотропила.\nДля хворих, які відмовляються від вживання їжі і їжі, вводиться штучне (внутрішньовенне) харчування. В обов’язковому порядку проводиться терапія основної патології, що стала причиною розвитку аменції.\nСвоєчасне лікування і правильно розроблена схема терапії максимально знижує ризики розвитку ускладнень або навіть до летального результату. Як правило, при адекватному лікуванні вдається повністю відновити здоров’я пацієнта, як фізична, так і психоемоційний.\nОсновними ускладненнями аменції можуть стати розвиток астенії (підвищена слабкість організму) і амнезія (повна або часткова втрата пам’яті).\nТерапія методами народної медицини\nАментивной потьмарення свідомості являє собою важкий психологічний розлад, в більшості випадків, вимагає госпіталізації пацієнта. З цієї причини, використання лікування, заснованого на народні методи, є неможливим, строго протипоказано і може завдати непоправної шкоди хворому.\nПровідне місце в профілактичних заходах при діагнозі аменция займає своєчасне діагностування і лікування захворювань інфекційної етіології, різного характеру отруєнь, а також патології ендокринної системи.\nВажливе значення також має регулярний моніторинг стану здоров’я пацієнта, зокрема, при наявності хронічних захворювань і при підвищеному ризику розвитку аменції.\nМиоклоническая епілепсія у підлітків, симптоми і лікування синдрому Янца\nБолі при гастриті: причини і зняття больового синдрому


POS матеріали | Виготовлення ПОС матеріалів - RPK Univest\nВхідна група. Торговий зал. Місця викладки товарів. Прикасова зона.\nЯкщо Ви хочете максимально привернути увагу до Вашої продукції безпосередньо в місцях продажу, на допомогу прийдуть POS-матеріали. Яскраві і привабливі, найчастіше вони розташовуються в торговому залі або безпосередньо на стелажах і виглядають як: цінникотримачі, стопери, шелфтокери, цінники, воблери, прапорці, промостійки і т. д.\nЗавдяки своїй різноманітності, подібні рішення завжди будуть виглядати свіжо і оригінально, а використання комбінованих матеріалів і якісного обладнання допоможе створити продукцію, яка буде привертати увагу споживачів.\nЗвернувшись в Univest Advertising Production, Ви можете бути впевнені, що для вирішення поставленого завдання будуть застосовані найбільш оптимальні рішення, а наші менеджери допоможуть вірно підібрати матеріали.\nУ вас є завдання: Як зробити Вашу продукцію найпомітнішою? Як вигідно виділити саме Ваш бренд?\nPOS-матеріали дуже ефективні для залучення аудиторії безпосередньо в місцях продажу. Такі яскраві та різні, вони завжди допоможуть виділити Вашу продукцію на тлі конкурентів. Для досягнення максимального ефекту ми використовуємо тільки якісні матеріали та найбільш креативні рішення. Наявність у нас всього необхідного обладнання дозволить виготовити POS-продукцію, яку точно помітять.


Урок № 16. Витинанка. Сніжинки. Конспекти уроків образотворчого мистецтва (малювання), 1 клас\nнавчальна: ознайомлювати учнів з поняттями «симетричний малюнок», «витинанка», процесом узагальнення форми; формувати трудові прийоми роботи з ножицями;\nрозвивальна: навчати дітей працювати за зразком; розвивати дрібну моторику руки;\nвиховна: виховувати спостережливість, акуратність, увагу; збуджувати в учнів інтерес до творчої діяльності в умовах практичної роботи.\nМатеріали та інструменти: білий папір, простий олівець, ножиці, шматочок дитячого мила.\nХід уроку № 16. Витинанка. Сніжинки. Конспекти уроків образотворчого мистецтва (малювання), 1 клас\nУявіть собі, що на землі немає нічого, крім білого кольору.\n— Подивись, донечко, що з землею дощі та вітри зробили. Нема кому, крім тебе, землю утішити. Вмочи чарівний пензлик у зимову фарбу і подаруй усім, кого зустрінеш, чудове зимове вбрання.\n— Скільки ж тут роботи! Мені самій не впоратися,— злякалася Сніжинка.\nЗвісно, самі сніжинки з такою роботою не впораються. Давайте їм допоможемо — виріжемо з білого паперу безліч легких сніжинок і прикрасимо ними вікна нашого класу. Для цього нам знадобиться білий папір, простий олівець, ножиці.\nВізьмемо аркуш білого паперу і виріжемо з нього круг. Зігнемо його по діагоналі, а потім ще декілька разів, як зазначено на схемі.\nСхема складання паперу для вирізання витинанки\nЙди-но, зимонько, сюди!\n• Візерунок спочатку виконуємо олівцем, а потім вирізаємо ножицями.\nМи добре попрацювали — зробили багато білих сніжинок.\n• А які ще кольори дарує нам зима?\n• Хто змінює своє вбрання взимку, а хто — зберігає?\n• Якби у вас був чарівні пензлик і зимова фарба, що б ви розфарбували у першу чергу?\n• Що відчули люди, коли в місті (селі) настала зима?\nКлас необхідно розподілити на 7 груп та обрати учня на роль Білої фарби. Кожна група отримує кольоровий квадратик одного з кольорів райдуги. Усі кольори прийшли на день народження Білої фарби і принесли в подарунок предмети відповідних кольорів. Біла фарба повинна придумати, як вона прикрасить кожний подарунок. Блакитному небу — білі хмари, жовтій кульбабі — білі парашутики-насінини, оранжевій дині — біле насіння тощо.\nВитинанка — зображення, вирізане ножицями з кольорового або білого паперу. В Україні витинанки використовували як прикраси для помешкання, ними прикрашали стіни, піч, вікна. Візерунки витинанок мали символічне значення. Найчастіше використовували геометричні або квіткові візерунки. Найпоширенішими є витинанки, на яких зображення є симетричним щодо вертикальної лінії.\nЗавірюха снігом білим\nНаче пензликом умілим\nМалювала нам охоче\nНа віконці проти ночі:\nКвіти легкі, мов пір’їнки,\nІ сніжинки, і хмаринки.\nНа віконці візерунки —\nДвір рипуча віхола\nа на шибках папороть\nЗаходився грудень місяць\nРік Новий у дім наш теплий


Кефірний гриб - корисні властивості для чоловіків, жінок і дітей, інструкція по застосуванню та зберіганню | Radka.in.ua\nКефірний гриб — корисні властивості для чоловіків, жінок і дітей, інструкція по застосуванню та зберіганню\n1 Що таке кефірний гриб\n2 Корисні властивості кефірного гриба\n5 Як виростити кефірний гриб\nОдним з цілющих дарів природи є тибетський кефірний гриб, який несе величезну користь організму, що підтверджують схвальні відгуки. Рецепт від індійських йогів користується в Росії великою популярністю. Продукт позитивно впливає на імунну та нервову системи людини завдяки великій кількості корисних мікроорганізмів у складі. Якщо пити щодня молочний напій, основою для якого служить кефірний грибок, поліпшення стану не змусить себе довго чекати.\nЩо таке кефірний гриб\nХоча тибетський молочний гриб дуже корисний для здоров’я і вже вирощується в багатьох сім’ях росіян, деякі не знають про нього. Цей продукт відноситься до симбіотичної групі бактерій (різновид Зооглея). Зовні грибок являє собою щільні кефірні зерна білого кольору, які можуть виростати до 6 див. Фактично продукт є великим скупченням мікроорганізмів. Користь молочного гриба для організму вже доведена тисячами відгуків і думкою фахівців. Він активно застосовується в медицині і косметології.\nТибетський гриб містить наступні компоненти:\nЗа рахунок великої кількості корисних бактерій у складі цього продукту, він широко використовується повсюдно в медицині і косметології. Чим корисний молочний гриб:\nдопомагає вивести з організму жовчні і ниркові камені;\nзапобігає розвиток проблем серцево-судинної системи;\nпоповнює запаси вітамінів і мікроелементів;\nякщо на ніч випити порцію напою, приготованого на основі кефіру грибка, можна позбутися від дратівливості, тривожності;\nзміцнює імунітет, покращує пам’ять;\nнейтралізує токсини і виводить їх з організму (при отруєнні).\nСильній статі обов’язково варто включити в раціон цей корисний продукт. Кисломолочний напій володіє наступними властивостями:\nвиводить токсини і алкалоїди з організму;\nзапобігає раннє облисіння;\nпопереджає розвиток простатиту.\nПрекрасної статі теж корисно регулярно пити склянку тибетського кефіру. Жіночому організму продукт допомагає:\nборотися із запаленнями, свербінням, дискомфортом в ділянці статевих органів;\nполіпшити стан шкіри, нігтів, волосся;\nпопередити розвиток остеопорозу в період менопаузи.\nМалюкам з двох років теж можна вживати цей лікувальний напій. Для дітей користь продукту полягає в наступному:\nзміцнення кісток дитини;\nдає ефект, як при повноцінному лікуванні антибіотиками: допомагає збити температуру, купірує запалення;\nдопомагає безболісно позбутися від акне;\nлікує кандидоз у малюків;\nзнімає почервоніння, подразнення, свербіж шкіри дитини при зовнішньому використанні.\nЩоб цілющим напоєм на основі тибетського рецепту не завдати шкоди організму, потрібно знати правила прийому цього засобу. Зовні лікарський засіб має подібності з сквашенным молоком. Отриманий напій на основі кефіру грибка рекомендується приймати за графіком, з урахуванням наступних правил:\n1 склянку настою молочного гриба п’ють за 15 хвилин до їжі. Для досягнення ефекту рекомендується щодня повторювати прийом кошти за 3 рази протягом 3 днів.\nМіж сеансами вживання напою повинно пройти не менше 5 годин.\nДеякі радять пити лікувальний настій на голодний шлунок за годину до сну.\nПриготований в домашніх умовах кефірний настій можна давати навіть дітям старше 2 років. Важливо, щоб напій завжди був слабкий (однодобовий). Додатково варто дотримуватися дієти, яка виключає прийом алкоголю, ліків, трав’яних настоїв. Якщо після початку вживання кефіру з’явилися ознаки розлади роботи кишечника, варто перестати вживати продукти, які можуть погіршити ситуацію. Через кілька днів мікрофлора відновиться і стан покращиться.\nПриготування кефіру з молочного гриба\nЩоб продукт приніс користь організму, важливо знати і дотримуватися правила приготування напоїв на його основі:\nЗдоровий грибок повинен бути білим, схожим на сир.\nНапій квасять в скляних банках при кімнатній температурі.\nДля приготування кефіру беруть 1 чайну ложку продукту.\nПеред використанням обов’язково слід промивати грибок кип’яченої, але не гарячою водою.\nПродукт потрібно залити молоком, яке для приготування напою трохи підігрівають, але не кип’ятять.\nДля однієї чайної ложки гриба потрібно 0,2 л молока.\nПеред вживанням потрібно кефір процідити через пластмасове ситечко.\nПерш ніж почати лікуватися кефірним грибком, варто порадитися з лікарем. Унікальне тибетське засіб не можна приймати людям, у яких діагностовано непереносимість молочних продуктів. Крім того, під час застосування кефірного гриба варто відмовитися від алкогольних напоїв. Ще одним протипоказанням даного засобу є несумісність кефірного напою з введенням інсуліну (при цукровому діабеті), адже продукт знімає всі дії ліків. При вагітності гриб потрібно вживати з обережністю, під наглядом фахівців.\nЩоб робити цілющі напої на основі унікального продукту, потрібно спочатку виплекати її. Доглядати за продуктом не важко, а користь кефіру грибка для організму неоціненна. Він містить молочну кислоту, яка не дає розвиватися патогенним бактеріям. У цьому полягає головний секрет даного засобу. Не всі господині знають, де взяти молочний гриб. Трохи цього продукту можна отримати у когось із знайомих. Якщо ніхто не вирощує кефірний грибок, то купити свіжі зерна можна в аптеках.\nЯк виростити молочний гриб у себе вдома:\nДобре промийте банку, в якій буде рости ваш кефірний грибок.\nВізьміть дві столові ложки спор гриба і 250 г свіжого молока (краще брати домашнє, а не з пакетів), помістіть в банку.\nНакрийте банку марлею або натуральною тканиною.\nЗалиште на 24 години бродити при кімнатній температурі.\nПерелийте готовий склад в чисту тару.\nГрибну закваску промийте від залишків молока холодною кип’яченою водою і можете використовувати для нового продукту.\nЗнайшла фотоінструкцію в інтернеті і виростила будинку кефірний грибок. Пила його по склянці, щоб поліпшити стан шкіри обличчя – постійно мучилася до цього прищами. На смак напій, як звичайний кефір. Поліпшення настали через пару тижнів. Причому не тільки шкіра стала гладкою і красивою, але і ШКТ став добре працювати. Рекомендую, засіб відмінне!\nУ мене вдома кефірний грибок не виводиться. Періодично п’ю його, щоб зміцнити судини і запобігти захворюванням серця, а то вік уже такий, що постійно якісь симптоми проявляються. Чоловіка теж змушую пити, щоб проблем не було з сечостатевої системою. Результат є – вся родина здорова, жодних проблем з серцем, печінкою та нирками немає!\nМені це засіб мама порадила, вона в мене постійно вирощує молочний гриб вдома. У мене кожну весну жахлива нестача вітамінів, волосся починають випадати, нігті кришаться. Почала пити кефірний грибок і поступово нормалізувалася ситуація. Вже набагато кращий стан волосся, шкіри, нігтів, патологічної втоми і депресії немає в міжсезоння.


02.08.2021 21:04 Джерело: TeNews\nУ Тернопільській області посадовці привласнили бюджетні кошти, як були призначені для потреб учасників АТО/ОСС. Злочинну схему викрили працівники СБУ.\nЯк розповідають в Управлінні СБ України в Тернопільській області, у 2017 році комунальне підприємство оголосило тендер на виконання робіт із реконструкції лікувального корпусу обласного наркологічного диспансеру та добудови приймального відділення. Це дало б змогу покращити якість надання медичної допомоги демобілізованим та учасникам АТО/ОСС. Договірна вартість робіт становила майже 21 мільйон гривень.\nОднак, компанія внесла неправдиві відомості у документи, щодо обсягів та вартості виконаних робіт. Це призвело до «заморожування» будівництва. А державний та місцевий бюджети отримали збитки у 3,3 мільйона гривень.\nНаразі власнику будівельної компанії оголошено підозру у розтраті, привласненні майна. Вирішується питання про обрання міри запобіжного заходу.\nДжерело: TeNews Теги: #тернопіль, #новини тернополя, #новини тернопільщини, #тернопільські новини, #шахрайство, #АТО, #ООС


П'ятниця, 22 травня 2015, 23:29\n— Я б уникав таких узагальнень. Зрештою, ніхто з нас, певно, не буває повністю, аж по вінця щасливий, чи то з хворобою, чи то без неї. Якби котрусь людину запитати про відсоток щастя, яке вона відчуває, то її відповідь напевно залежала би від дня, погоди, настрою та купи інших чинників; проте це навряд чи було би 100%, бо нам завжди чогось до цієї повноти щастя бракує. Я кажу, що щасливий, аби показати, що хвороба не мусить стати кінцем усього, навіть інакше — багато чого може розпочати.\n— Цілком. І кажу це не для кокетування, це було би облудою. Неправда, що я щасливий, бо хворий. Я щасливий — ні, інакше: я намагаюся бути щасливим — попри рак. Хвороба не має права відібрати у нас щастя, бо якщо так станеться, то вона здобуде подвійну перемогу. Забере не тільки здоров’я, але й гідність. Цього не можна допустити.\n— Як бути щасливим, якщо я знаю, що від моєї хвороби немає ліків, а отже, жити залишилося небагато? Ви маєте рецепт на те, як не піддатися?\n— Насамперед треба набрати великої дистанції до самого себе, хвороби, справ, своїх слабкостей. Мене, мабуть, ціле життя навчали тримати цю дистанцію, бо я з народження слабкозорий. Цього я не міг змінити жодним способом. Тепер схожа ситуація: я відчуваю певний дискомфорт у зв’язку з хворобою, але що зміниться, якщо я її заперечуватиму або почну тупотіти ногами і повторювати, що не бажаю бути хворим і нещасливим? Наступна річ — це продовжувати робити своє. Попри все — і в певному сенсі за будь-яку ціну.\n— Ви ніколи не запитували «чому я»? Чому стільки захворювань одразу? Зрештою, можна ж було розподілити їх по кількох інших людях, це було би справедливіше…\n— За освітою я біоетик і прекрасно знаю, що хвороби це наслідок біології, а не сліпої долі чи примхи Бога. Деякі люди народжуються слабкими, й тому хвороби до них чіпляються частіше, а інші — сильніші й доживають до похилих літ. Такий у світі стан справ, або, мудріше би сказати, — так званий людський фактор.\n— Віруючі люди інколи запитують: Господи Боже, ну чому я? Чому Ти дозволяєш, щоби я так страждав? Зрештою, Ти ж всемогутній!\n— Звинувачувати в усьому Бога — це сумно. Більше того, це страшно спрощене пояснення дійсності. Якщо ми не можемо когось звинуватити безпосередньо, то найлегше звинуватити Господа Бога — що в мене з коханням не склалося, що бізнес не вдався, що хвороба на мене впала або я впав під автомобіль. Бог, наскільки я Його знаю, це не примітивний дідуган, Він не зсилає на нас хвороб і нещасть.\n— Але чимало людей Його саме таким і бачать.\n— Тільки ось це примітивізоване бачення Бога як сивобородого дідуся, який сидить собі на хмарині й каже: «Твоя морда мені не до вподоби, в тебе буде рак, і ще ти потрапиш під поїзд, такий ти мені бридкий». Треба, попри все, прийняти, як у математиці, неспростовне припущення (лему), що істинний Бог християн — це Бог, максимально близький. Коли ми здорові, красиві й багаті, то Він близько нас і благословляє нам. А коли ми бідні, хворі й бридкі, бо Він тим більше близько нас. Він незмінний, це ми буваємо змінні. Як у нас усе вдається, то ми нічим не переймаємося і успіхи приписуємо виключно собі. А як іде зле, то як же це приписати собі, своєму способові життя, помилкам у бізнесі? На Бога звалити легше!\n— Так само легше подумати, що як Бог може все, то міг би й допомогти, вчинити чудо. Людина багато років молиться, про щось просить — і нуль… Зрештою, можна подумати, що Бог не слухає.\n— Бог усе може, але не мусить. Ми також. Ми маємо вільну волю і сумління, тобто світло. Євангеліє для нас є таким світлом, що вказує шлях. Бог створив нас вільними, бо Він сам вільний. Тупати на Нього ногами, аби зробив чудо, це наближатися до магії та шантажу: «Зроби чудо, бо я на Тебе ображуся!» Можемо збільшувати свою релігійність, ходити в чергові паломництва, не підводитися з колін і бичуватися, але це зовсім не обов’язково збільшить нашу побожність, бо релігійність і побожність — то дві різні справи. Релігійність буває ханжеською, а побожність, як із самого слова випливає, це близькість із Богом. Перша вочевидь може, але не обов’язково, допомагати другій. Господь Бог — не маг. Якщо в Господній молитві ми кажемо «нехай буде воля Твоя», то робимо це свідомо. Його воля діється не тільки тоді, коли нам добре, але й коли нам зле. Однак ми виходимо з того, що Його воля щодо нас — це добро: як по цей, так і по той бік життя.\n— По цей бік інколи могло би бути й легше…\n— Суть життя християнина — щастя не тут, а у вічності. Найпрекрасніше в бутті християнином — те, що ми, одного разу почавши існувати на землі, будемо існувати вічно. Ніколи не зникнемо. Тому я закликаю, щоби наше християнство (і священство теж) не було плюшевим, тобто не зводилося до покращення настрою. Ми повинні щедро дарувати себе на всіх нивах — ані тяжка хвороба, ані біда чи страждання не дають спеціальних привілеїв і не звільняють від провин. Те, що я хворію, не означає, що я маю бути неприємний у поведінці або покинути священство і «займатися хворінням». А я не раз маю враження, що священики переказують «плюшеве Євангеліє» і навчають «плюшевого», несерйозного переживання віри.\n— Наші проповіді нерідко бувають для того, щоби покращити людям настрій (це такий тренд із Заходу, бо важливо, щоб у храмі було повно людей). Ми маємо добре почутися і не думати про відповідальність за свій життєвий вибір, за те, що робимо. З усіх сил стараємося самі себе розгрішити, посилаючись на свою слабкість. Загалом — так, ми слабкі; але це не звільняє нас від відповідальності. Для мене ключовий прояв плюшевого християнства — це, як каже мій тато, «католицизм навпочіпки».\n— На Святій Месі ми неспроможні «пожертвувати» штаньми, аби як слід стати навколішки. Тому присідаємо навпочіпки. Просто присідаємо, бо не переймаємося реальною присутністю Христа у Євхаристії. Вона для нас невидима, а священиками не раз і не акцентована. Це таке людське. Я присяду, ну бо не буду ж стирчати понад головами, але навколішки не стану, бо штани/колготки/спідниця — важливіші. Й такий підхід поширюється на ціле життя. Ми прийняли Пресвяте Таїнство (сподіваюся, що гідно!), виходимо з храму — і… залишаємося точнісінько такими само, як перед приходом туди. Нас це взагалі не змінює. Для ясності: я скеровую цей докір також і собі.\n— Чи немає у Вас враження, то так само плюшево, з якоюсь штучною піднесеністю, в Церкві говориться про переживання хвороби й страждань? Так, ніби це має облагороджувати… Якби спитати когось серйозно хворого, то він напевно не сказав би про «облагороджування» при сірому кінці життя.\n— Найбільше мене тішили слова о. Тішнера, який — уже коли не міг говорити — написав: «Зовсім не облагороджує». Фізичне страждання, яке має «облагороджувати», можна всунути поміж побожні казочки. То від нас самих залежить, як нас змінить тяжке випробування. Страждання (але я говорю не про фізичний біль, бо для мене він має мінімальну етичну цінність і його потрібно просто-напросто зменшувати) може піднести на духовні вершини, але може також зробити з нас людей підлих, заздрісних і розчарованих. Я знав двох дуже популярних людей, переконаних у своїй величі, які тяжко захворіли. Всі вважали, що хвороба їх, гм, облагородить ще більше. Нічого такого! Якщо хтось ціле життя не працював над собою, не співпрацював із Божою благодаттю, то навіть якби прийшло найтяжче випробування, то він на краще не зміниться. Ми можемо через труднощі набратися гіркоти і ще більше втратити людяність. Він нашого приготування залежатиме, як саме ми пройдемо через випробування: з гідністю чи без.\n— Говориться, що Господь Бог не зсилає нам випробувань більших, ніж ми можемо знести. Навіть у такий момент нам здається, що це надто тяжко.\n— Відповім такою картинкою. Сильно стражденний чоловік жалівся Богові, що має надто важкий хрест. Просив про менший. Уві сні, або в духовному видінні, потрапив до зали, де було повно хрестів — більших, менших, величезних. Господь йому каже: «Вибери собі якийсь». У куточку стояв такий легенький, тоненький, і чоловік, певна справа, потягнувся туди. А Бог до нього: «Ну то це якраз твій, той, що несеш зараз. Хочеш поміняти?»\nМи часто плутаємо дискомфорт зі стражданням. Страждання для мене має радше психічний вимір, аніж фізичний. Дискомфорту можна уникнути (наприклад, фармакологічно), страждання — не завжди. Чому ми так страшно боїмося зусиль? Може, мені це говорити легше, бо я постійно спілкуюся з людьми, які страждають більше, ніж я, і в мене інакша перспектива…\n— Довкола Вас стільки страждання й смерті, у гопісі завжди хтось помирає. Це Вас не пригнічує?\n— Про це ж саме мене запитував тато. Я відповів — ні, бо це моє служіння. Я його сам вибрав, і доки маю сили, буду старатися виконувати його якнайкраще. Сьогодні вночі померло двоє людей, удень «готуються» двоє наступних. За добу відійдуть четверо, але потім цілих два тижні смерть може нікого не здолати. Для хворих смерть часто стає визволенням. Вони вже не будуть мучитися, вони вже примирилися з Богом і близькими. Особливо ці два останні відходи були прекрасні. Біля хворих стояли рідні, нічого страшного не діялося, все було спокійно. Я би кожному зичив такої «довершеної», доброї смерті.\n— Може, саме завдяки щоденним зустрічам зі смертю Ви самі примирилися з хворобою і готові до відходу?\n— Я освоївся зі смертю, а ось чи готовий до неї? Не знаю. Це я зможу ствердили тільки тоді, коли вона стане біля мене. Я поняття не маю, як поводитимуся.\nМарта Бжезіньска-Валещик, wp.pl


Категорія: ПСИХОЛОГІЯ ВІДНОСИН включає\nЯк допомогти дітям пережити розлучення.\nЯк дорослій доньці знайти спільну мову зі своєю мамою?\nЯк з'ясовувати відносини? Робимо це правильно.\nЯк збільшити вашу репутацію на роботі.\nЯк звести до мінімуму ймовірність розлучення.\nЯк зробити дружину щасливою.\nЯк налагоджувати відносини і уникати незручних моментів.\nЯк переконати співрозмовника у своїй правоті?\nЯк перестати намагатися бути хорошою людиною для кожного.\nЯк повернути довіру.