13 медалей і два «золота»: третій день Паралімпіади став результативним для української збірної\nСьогодні Україна здобула свою 500-ту медаль, та стала 16-ю країною в історії, яка змогла досягти такого результату.\nТретій день паралімпіади став результативним для збірної України: 13 медалей та два «золота». Крім того, наша збірна вже здобула понад 500 медалей і стала 16-ю країною в історії, якій вдалося завоювати стільки нагород.\nНа початку третього дня змагань стрибунка у довжину Юлія Павленко отримала бронзову медаль у фіналі у класі F11 (для атлетів із порушенням зору). Атлетка закінчила змагання третьою — 30-річна українка завоювала першу медаль в кар’єрі на Паралімпійських іграх.\nНаступним виступав 23-річний Владислав Білий. У секторі для метання списа колумбійські атлети показували рекордні результати — тут був встановлений і новий паралімпійський рекорд, і новий світовий рекорд. Утім, останньою спробою Білий зміг побити найкращий результат в історії Європи і другий результат на Паралімпіаді 2020. Така спроба підняла атлета на другу сходинку, він здобув «срібло».\nВелогонщик Єгор Дементьєв у гонці переслідування виграв «бронзу».\nУ боротьбі з французом Кевіном Ле Кунфом Дементьєву вдалося вибороти медаль для себе. При цьому виграв гонку ще один француз Доріан Фулон — він закінчив виступи з новим світовим паралімпійським рекордом, який встановив у кваліфікації: 4:18.274 хвилин.\nДзюдоїстка Юлія Іваницька виграла 13-у медаль України на Паралімпійських іграх у Токіо. Вона стала бронзовою призеркою у вазі до 48 кг. У сутичці з японкою Шізукою Хангані українка виконала прийом ваза-арі, завдяки чому здобула перемогу.\nЧотирнадцята медаль у Токіо стала історичною для української паралімпійської збірної — це 500 нагорода України на Паралімпійських іграх. «Срібло» завоював 32-річний Сергій Кліпперт (при чому це його 13 медаль на Паралімпіадах) у плаванні на дистанції 100 метрів на спині.\nЗагалом Україна стала 16-ю країною в історії, яка змогла здобути 500 медалей на Паралімпійських іграх. Лідером у цьому списку є збірна США — 2367 медалей. Проте варто зазначити що Штати, як і інші лідери, брали участь у більшій кількості Паралімпіад, ніж Україна.\nДругу золоту медаль для української збірної здобула паверліфтерка Мар’яна Шевчук.\nЗазначимо, що це перша Паралімпіада для 25-річної українки. У першій же спробі Шевчук взяла вагу 125 кілограмів та стала переможницею змагань.\n16-у медаль на Паралімпійських іграх у Токіо здобула Катерина Денисенко. 27-річна київська параатлетка виграла «срібло» у запливі 100 метрів на спині. На минулих іграх у Ріо-де-Жанейро Денисенко здобувала золоту медаль, виступаючи на іншій дистанції — 100 метрів батерфляєм.\n34-річна спортсменка Наталія Ніколайчик виборола «бронзу» у ваговій категорії до 52 кг та здобула другу медаль у дзюдо для України. Ніколайчик перемогла німкеню Рамону Бруссіг — 2-разову паралімпійську чемпіонку.\n18-у медаль на Паралімпіаді здобув 21-річний плавець Андрій Трусов. Він виграв «срібло» на дистанції 200 метрів комплексним плаванням. Для нього Ігри в Токіо стали дебютними. У фіналі український плавець випереджав світовий паралімпійський рекорд, який належав іншому представникові України — Євгенію Богодайку, але став другим — «золото» здобув ізраїльтянин Маляр, який став новим володарем рекорду.\nТретю золоту медаль на цих змаганнях здобула плавчиня Анна Стеценко. Вона стала паралімпійською чемпіонкою у плаванні на 400 метрів вільним стилем.\nСпортсменка пропливла дистанцію за 4:23,92 хвилини. Друге і третє місця посіли представниці Італії та Австралії. 29-річна Стеценко вже виступала на Паралімпіаді 2016 у Ріо, на якій здобула три «золота» та одне «срібло».\nЩе одну срібну нагороду на дистанції 400 метрів вільним стилем виборов плавець Кирило Гаращенко. Для нього виступ у фіналі Паралімпіади 2020 став третім у Токіо. До цього він двічі фінішував поза подіумом — на шостому та восьмому місцях. Паралімпіада в Токіо – дебютна для Гаращенка.\nВперше в історії Україна здобула медаль у командній першості: жіноча збірна України з фехтування на шпагах виграла срібну нагороду.\nДо цього ні чоловіки, ні жінки у будь-якому з видів зброї перед Іграми у Токіо нагороди не здобували.\nЦе вже четверта медаль України у парафехтуванні на Паралімпіаді 2020. Перед цим Олена Федота та Євгенія Бреус вигравали срібну і бронзову нагороди.\nЗавершальний виступ у третій змагальний день закінчився ще з однією медаллю: легкоатлетка Анастасія Москаленко стала другою у секторі метання булави та здобула срібну медаль. Це також дебютні Паралімпійські ігри для Москаленко.\nПідбиваючи підсумки, за третій день змагань українська збірна здобула 13 медалей: два «золота» — у паверліфтингу та плаванні, сім срібних нагород — у метанні списа та булави, плаванні (4) та фехтуванні, чотири «бронзи» — у стрибках у висоту, дзюдо (2 медалі) та велоспорті.\nНаразі у медальному заліку, де місце залежить від кількости золотих медалей, українська збірна на 9 місці. А за загальною кількістю — на 4-му.\nзолото метання списа паралімпіада 2020 плавання Токіо фехтування


Сійярто зманіпулював роспропагандою про знищення поставок зброї у Львові\nНовини 19 Квітня 15:25\nМіністр закордонних справ Угорщини Петер Сійярто під час пресконференції з главою МЗС Туреччини Мевлютом Чавушоглу зманіпулював щодо відмови постачання Угорщиною озброєння Україні. При цьому угорський міністр використав тези, розповсюджувані російською пропагандою про нібито знищення військових поставок з країн Європи.\n“Найважливішим аспектом для нас тут є безпека Угорщини, ми зробимо все можливе, щоб Угорщина не потрапила у війну. Тому ми досі не постачаємо озброєння в Україну і не дозволяємо поставки зброї безпосередньо в Україну через Угорщину”, – цитує Сійярто угорське видання Нirado.\nЗа його словами, правильність цього рішення уряду підтверджувалася неодноразово, останнім часом останніми днями. Як приклад він навів бомбардування околиць Львова російськими ракетами 18 квітня. При цьому глава угорського МЗС заявив, що ракетними ударами були нібито знищені поставки зброї в Україну.\n“Ми не хочемо, щоб подібні сцени відбувалися в населених угорцями районах поблизу угорсько-українського кордону”, – сказав він. – “Водночас, звичайно, ми виступаємо за територіальну цілісність і суверенітет України і продовжимо найбільшу гуманітарну операцію в історії Угорщини, а також прийом біженців з України”.\nВарто додати, що за заявою Пентагону, наразі немає інформації про знищення атаками російських військ будь якої з надісланих Україні партій військової допомоги. Не підтвердили цю інформацію і в українському оборонному відомстві.\nТакож Сійярто вчергове заявив, що його країна не підтримуватиме санкції ЄС проти російського газу та нафти. За його словами, “нація не може заплатити за цю війну”.\nТакож зауважимо, що за заявою верховного представника Європейського Союзу із закордонних справ і політики безпеки Жозепа Борреля, хоча Угорщина не дозволяє поставки зброї на свою територію, вона також бере участь у постачанні зброї Україні, “сплачуючи власну частку”.\nвійна дезінформація Закарпаття зброя маніпуляція нацменшина Росія Сійярто Туреччина угорці Угорщина


Пшенична клейковина купити оптом в Україні недорого\nВиробництво пшеничної клейковини. Зерна пшениці очищають від домішок і замочують. Потім зерна піддаються роздроблення, з них виділяють незбиране ядро. Цільне ядро пшеничного зерна подається на більш дрібне дроблення, в результаті якого вивільняється весь пов'язаний крохмаль. Отриману масу з крохмалю і пшеничного білка поділяють на відцентрових сепараторах. Далі слід операція концентрації білка. Потім пшеничну клейковину висушують і розфасовують.\nпідвищити водопоглотительную здатність тесту,\nХочете купити пшенична клейковина недорого та з доставкою по Україні? «Megachem.com.ua» радий представити широкий асортимент хімічної продукції від перевірених виробників України та Європи. З нами ви зможете знайти все необхідне для різних галузей промисловості за найвигіднішими оптовими цінами або зробити покупку в роздріб. Дізнайтесь більше інформації у нашому відділі продажу за номерами: (050) 182-77-75; (067) 219-73-77; (093) 219-73-77; (044) 333-41-75 або оформіть замовлення на сайті та отримайте професійну консультацію!\nОперативно доставимо пшенична клейковина у такі міста: Київ, Харків, Дніпро, Одеса, Львів, Івано-Франківськ, Рівне, Луцьк, Тернопіль, Ужгород, Вінниця, Запоріжжя, Полтава, Чернівці, Миколаїв, Суми, Житомир, Хмельницький, Черкаси, Чернігів, Херсон та інші міста України.


Швейцарська інтрига Женева, Цюрих, Страсбург, Мюнхен + Краків | Туристична агенція Дон Кіхот\nГоловна / Автобусні тури Європою / Швейцарія / Швейцарська інтрига Женева, Цюрих, Страсбург, Мюнхен + Краків\nЛьвів – Краків* – Страсбург – Кольмар* – Женева – Лозанна* – Веве* – Монтре* – Ансі* – Люцерн* – Цюрих – Вадуц* – Замок Нойшванштайн* – Мюнхен – Будапешт – Егер* – Львів\nАртикул: at00000125 Категорії: Автобусні тури Європою, Швейцарія\nАльпійська Венеція – Ансі (Дорослий: 26€ / Діти: 21€)\nБіля підніжжя Альп прихованих сніговими шапками на кордоні Швейцарії і Франції існує місто Ансі. Альпійська Венеція, справжній, що зберіг свій образ з далеких часів, середньовічне місто, відомий у всьому світі і зберігає своє скромне чарівність. Ми «пірнемо» в прохолодні аркади старого Аннесі, щоб побачити собор Нотр-Дам і старовинну Ратушу. Гірські краєвиди цього краю вражає своєю вишуканістю – потужні хребти альпійського передгір’я Борн, О-Жіфр, Шабле, а також масиви з високими піками, в тому числі дах Європи – Монблан заввишки 4809 м.\nКарликове, іграшкове, мініатюрне це все про Князівство Ліхтенштейн. 160 квадратних кілометрів – це вся площа Князівства. Вадуц – серце крихітної гірської країни – являє собою велике міжнародне село. Ми помилуємося Середньовічним князівським замком, панівним над Вадуцом, резиденцією правлячого Князя, деякі частини якого побудовані ще в 12 столітті.\nМісце прибуття до Львова – Комплекс Термінал «А». Час прибуття до Львова орієнтовно 23:00 (залежить від проходження кордону). Переїзд на поїзди на залізничний вокзал м.Львова. До нових зустрічей!\nЛіхтенштейн, Німеччина, Польща, Угорщина, Франція, Швейцарія


пірати - расследования, новости, компромат, коррупция | ИП "СтопКор"\nУ Гвінейській затоці українець потрапив у полон до піратів\nНа заході Африки біля порту Малабо у Гвінейській затоці пірати напали на вантажне судно "RIO MITONG" під прапором Коморських островів та змогли викрасти двох членів екіпажу – громадян України та РФ. Зловмисники вдерлись на корабель, використавши драбину, передає "UA.NEWS" посилаючись на "Інтерфакс-Україна". Після нападу судно прибуло до порту Малабо. Неподалік берегів західноафриканської країни Бенін пірати […]\nБіля берегів Беніну пірати полонили українця\nБіля берегів Беніну пірати напали на судно та викрали українця. Про це повідомив директор Департаменту консульської служби МЗС України Сергій Погорельцев, передаєпередає УНІАН. 20 квітня Посольство України у Федеративній Республіці Німеччина отримало повідомлення, що біля берегів Беніну було здійснено піратський напад на судно Tommi Ritscher (IMO 9656137, прапор Португалії), оператор судна — Transeste Schiffahrt Gmbh […]


Харчовий принтер Chokola3D. Огляд на порталі Брендзона\nХарчовий принтер Chokola3D. Фабрика смаку\nСтандартний 3D-принтер надрукує що завгодно, але навряд чи це можна буде їсти. А ось перший в своєму роді професійний харчової принтер Chokola3D гарантує, що його продукція буде ще й смачною.\nХарчовий принтер Chocola3D повністю автономний і не вимагає підключення комп'ютера.\nІдея створення харчового 3D-принтера виникла давно. Але тільки зараз дві невеликі українські компанії 3divoprint і Chocola3D змогли зробити такий прилад і навіть представили його на Міжнародній виставці побутової електроніки CES 2019 в павільйоні Ukraine Tech Pavilion.\nЦе прилад для ресторанов і кафе вагою 17 кг і розміром 51х48х55 см, з яких 25х21х18 см доводиться на робочу область. Корпус виготовлено з металу та загартованого скла, і покрито сертифікованою фарбою придатною для харчового виробництва. Усіма робочими процесами управляє вбудований мікрокомп'ютер на базі платформи Raspberry Pi3, але з власною прошивкою й програмним забезпеченням, написаним з нуля. Центральний робочий елемент — екструдер, також оригінального фірмового виробництва 3divoprint і Chocola3D — друкує з точністю 1,0-0,7 мм, зі швидкістю до 50 мм/с. До нього в комплекті додаються окремі сопла для різних продуктів.\nДрукарським матеріалом для харчового принтера Chocola3D можуть бути шоколад, сир, паштет, хумус, овочеві й фруктові пасти, глазур і інші кондитерські суміші, а також деякі пастоподібні харчові продукти, як-от, картопляне пюре. Перед початком робочого циклу матеріал потрібно завантажити в спеціальний контейнер об'ємом 60 см³. Його витрати контролюються датчиком, який просигналізує, коли рівень буде мінімальним.\nChocola3D повністю автономний і не вимагає обов'язкового підключення комп'ютера. Налаштування друку в харчовий принтер завантажуються з флеш-накопичувача або з SD-карт пам'яті, для яких у нього є відповідні інтерфейси, а керувати ним можна з семидюймового кольорового HD-дисплея, розташованого на зовнішній стороні корпусу. Не ігноруючи сучасні тенденції, автори оснастили прилад вбудованим Wi-Fi для бездротового підключення до смартфонів, планшетів і т.п. Передбачена і функція віддаленого доступу через інтернет. Ще принтер має автоматичне калібрування, що дозволяє друкувати їжею на таких поверхнях як посуд, кондитерські коржі (торти), різна випічка і т.п., і системою терморегуляції, що охолоджує надрукований елемент до твердого стану.\nНавчитися взаємодіяти з Chocola3D не складно. Комплект поставки харчового принтера містить практичні навчальні матеріали та програми з великим переліком 3D-моделей. Варто пошукати цікаві заготовки і в мережі — пристрій використовує такі відкриті слайсери як Cura і Simplify3D. З будь-якими складнощами виробник готовий допомогти в онлайн-режимі. Крім того, принтер можна дооснастити змінними екструдерами для друку тістом, карамеллю й не тільки, а ще закритим корпусом з додатковим охолодженням і веб-камерою. Гостям кафе і ресторанів безумовно було б цікаво подивитися, як творить цей чудовий апарат, тож цілком ймовірно, що 3D-принтер Chocola3D будуть розміщувати на відкритій кухні, для більшої радості відвідувачів.


«Я поставив свій револьвер на бойовий взвод...» - 16 Грудня 2006 - Український Херсон\n» 2006 » Грудень » 16 » «Я поставив свій револьвер на бойовий взвод...»\n«Я поставив свій револьвер на бойовий взвод...»\nНестор Махно та Никифор Григор’єв — союзники й вороги в громадянській війні\nIсторію української національної революції 1918— 1921 років не можна правильно зрозуміти, не вникнувши в суть такого явища, як український повстанський рух. Тоді на широких просторах української землі виникали й діяли цілі селянські повстанські армії, які нараховували десятки й навіть сотні тисяч бійців, озброєних усім аж до артилерії.\nПовстанці могли вступати в союзи з іншими політичними силами (більшовиками, петлюрівцями і навіть білогвардійцями), однак такі союзи, як правило, виявлялися тимчасовими, що зайвий раз доводить політичну самостійність цих селянських рухів. Разом з тим, маючи досить багато спільного між собою, повстанці, керовані різними отаманами, не так уже рідко ворогували один з одним. Ця ворожнеча коштувала життя Н.О. Григор’єву — одному з найвідоміших селянських воєначальників періоду громадянської війни в Україні, якого було вбито наприкінці липня 1919 року махновцями.\nОТАМАН ПОВСТАНЦІВ ХЕРСОНЩИНИ Й ТАВРІЇ\nПро ранні сторінки життя Никифора Олександровича Серветника (такими були справжні ім’я та прізвище Григор’єва) відомо досить мало. Він народився в середині 80-х років ХХ сторіччя в Подільській губернії, в містечку Дунаєвці.\nПізніше з невідомих поки що причин майбутній отаман змінив і місце проживання, і своє прізвище, переїхавши на Херсонщину й ставши замість Никифора Серветника Никифором Григор’євим. Досить довго Никифор Олександрович нічим особливим не виявляв себе, працюючи дрібним акцизним чиновником, а пізніше — працівником царської поліції. Цілком можливо, що саме так, буденно й непомітно, і прожив би все своє життя виходець із Поділля, якби не доба воєн і революцій, яка згодом настала, і яка дала таким, як Григор’єв, владу над тисячами людей і величезну популярність. Потрібно сказати, що життя рано зв’язало Никифора Олександровича з походами й битвами: в 1904—1905 роках він брав участь у російсько- японській, а потім — і в Першій світовій війні. На полях битв майбутній отаман добре виявив себе, дослужившись до звання штабс-капітана й отримавши за відвагу Георгієвський хрест.\nПісля повалення царату Никифор Григор’єв став прихильником Центральної Ради, що проте не перешкодило йому піти на службу до генерала Павла Скоропадського, який змінив її, і рішуче покінчив із різними «соціалістичними експериментами» українських соціалістів і російських більшовиків. У його армії колишній царський штабс- капітан зробив прекрасну кар’єру, досить швидко ставши полковником гетьманських збройних сил. Проте пізніше, потрапивши під сильний вплив політиків, опозиційно налаштованих щодо Скоропадського, Никифор Олександрович здійснив крутий поворот у своїй біографії. У серпні 1918 року Григор’єв повертається на Херсонщину з метою організації партизанської боротьби проти режиму Скоропадського. У великому херсонському селі Верблюжки вчорашній гетьманський воєначальник створює повстанський загін із 120 осіб, озброєних вилами, револьверами та гвинтівками- «австріячками». Великий успіх його повстанців (одного разу григор’євцям удалося захопити австрійський військовий ешелон) зробив отамана популярною людиною на Херсонщині й двинув до нього сотні нових селян-добровольців. Ці постійно зростаючі партизанські сили досить швидко ліквідували на значній частині Херсонської губернії слабку й непопулярну владу генерала Скоропадського, а потім, приєднавшись на початку грудня 1918 року до республіканської армії Симона Петлюри, розгорнули боротьбу із загонами німецьких інтервентів, сконцентрованими в Миколаєві, і з білогвардійськими частинами, що перебували в Херсоні. Херсонська дивізія (так стали називатися григор’євські загони після приєднання до армії УНР) взяла ці міста й проголосила тут владу нового українського уряду — Директорії. Чимало фактів свідчить, що сам отаман здобував ці й інші перемоги не лише силою зброї. Наприклад, німецькі війська в Миколаєві отримали від нього два ультиматуми, в першому з яких Григор’єв обіцяв, що в разі збройного опору він їх обеззброїть і з ганьбою вижене за межі України, а в другому — що вони будуть знищені, як мухи, за «помахом його отаманської руки». Прагнучи уникнути таких малопривабливих і, разом з тим, — цілком реальних для себе перспектив, німці двічі здавали григор’євцям Миколаїв без бою.\nПоступово географія григор’євського повстанства розширилася, охопивши також і Катеринославщину. Там солдати Херсонської дивізії воювали не лише з білогвардійцями, але і з партизанами знаменитого «батька» Нестора Махно, які також боролися проти нової української влади. Як і інші петлюрівські воєначальники, Никифор Олександрович мав наказ — якнайшвидше ліквідувати махновські загони, які являли велику небезпеку для Директорії на Півдні...\nНі Григор’єву, ні іншим командирам Петлюри виконати цей наказ не вдалося — дуже вже ж сильним і впливовим став махновський рух. Однак махновцям і григор’євцям не судилося вічно перебувати по різні сторони барикад. 29 січня 1919 року отаман Григор’єв пішов шляхом «батька» Махна, піднявши повстання проти Директорії.\nПричин для цього у Херсонської дивізії було досить: український уряд не проголосив Радянську владу, до якої прагнула більшість григор’євців, і до того ж фактично визнав інтервенцію країн Антанти на Півдні України. За день Григор’єв вступив зі своїми загонами до Херсона — вже не як петлюрівський отаман, а як радянський воєначальник...\nРазом із тим становище військ Григор’єва і Махна було тоді досить складним. Обом отаманам доводилося вести постійну боротьбу відразу з декількома сильними противниками — петлюрівцями, денікінцями, антантівськими інтервентами та німецькими колоністами. І потрібно сказати, що не завжди селянські командири виходили з неї переможцями. У другій половині січня 1919 року білогвардійці захопили центр махновського руху — село Гуляйполе, а на початку лютого французькі інтервенти витіснили загони Григор’єва з Миколаєва та Херсона. У ситуації, яка склалася, Махно і Григор’єв вирішили приєднатися до Червоної армії, яка наступала. Такий намір отаманів повністю відповідав планам радянських воєначальників, які хотіли посилити Червону армію за рахунок місцевих повстанців. Незабаром ухвалою радянського військового командування було утворено Задніпровську стрілецьку дивізію, яка складалася з трьох бригад. Командиром 1-ї Задніпровської бригади став Никифор Григор’єв, а командиром 3-ї Задніпровської бригади — Нестор Махно...\nТак колишні противники опинилися не лише в одній армії, але й у одній дивізії. Проте досить скоро Задніпровська стрілецька бригада фактично перестала існувати як єдине ціле, що було цілком природно.\nШляхи червоноармійців Григор’єва і Махна розходилися все далі й далі: григор’євці наступали в південно-західному напрямку — на Одесу, махновці же в південно-східному — на Таганрог... І все-таки, незважаючи на різні маршрути громадянської війни, обидва червоних комбрига підтримували один із одним постійний зв’язок. Зі штабу до штабу летіли бойові донесення, а наприкінці березня 1919 року «батько» Махно прислав Григор’єву підкріплення — кавалерійський загін. Не залишився перед махновцями в боргу й Никифор Олександрович, виділивши їм велику партію трофейної зброї.\nПід час цього походу обидва червоних воєначальники домоглися видатних військових успіхів. Бригада Григор’єва звільнила від петлюрівців, білогвардійців і антантівских інтервентів Знам’янку, Єлисаветград, Херсон, Миколаїв, Одесу та інші міста. Не відставали від неї й бійці бригади Махна, які вибили денікінців із Гуляйполя, Бердянська, Волновахи та Маріуполя. За успіхи в революційній боротьбі Григор’єва і Махна було згодом нагороджено орденами Червоного прапора, про них радянська преса сказала чимало хвалебних слів. Однак радянський уряд навряд чи удостоїв їх таких почестей, знай він заздалегідь, яку небезпеку являтимуть для нього в подальшому григор’євщина і махновщина...\nПотрібно підкреслити, що в роки громадянської війни політична ситуація в Україні нерідко мінялася з калейдоскопічною швидкістю, і той, хто ще вчора був, здавалося б, цілком надійним союзником, сьогодні міг легко перетворитися на заклятого ворога (проте могло бути й навпаки). Більшовиків об’єднувала з григор’євцями і махновцями спільна боротьба проти петлюрівців, денікінців та іноземних інтервентів, а роз’єднувало різне уявлення про те, як слід будувати нове життя. У питаннях землеустрою комуністи пішли шляхом насадження великих державних господарств — радгоспів, у той час як більшість селян Херсонщини та Катеринославщини віддавали перевагу чи зрівняльному розділові панської землі, чи добровільним, а не насадженим «згори», комунам. До того ж селяни відкидали й запроваджену комуністами продрозверстку, прагнучи або до нормальних товарно-грошових відносин, або до чесного, рівноправного товарообміну. Однак більшовицькі господарі України, м’яко кажучи, не особливо враховували інтереси селян, чим самі, своїми ж руками штовхнули Григор’єва, Махна та їхніх бійців до ворожого табору...\nВоякам отамана Григор’єва, які наступали на Одесу, було з багатьох джерел добре відомо, що робить у їхньому тилу більшовицька влада. І, звичайно ж, вісті про примусову «комунізацію» і про насильницьке позбавлення селян продуктів власної праці викликали в них законний протест.\nПоступово в їхньому середовищі сформувалася тверда думка, що влада комуністів — не своя, не українська, а принесена до України особами іншої національності, і передусім — євреями. Ті, хто побував тоді у військах отамана, відзначали сильні антисемітські настрої його вояків. Саме з ними й повернулися григор’євці до рідної Херсонщини після взяття Одеси. У районі дислокації григор’євських загонів почалися масові вбивства комуністів і тих, хто їм співчував, чекістів і членів продзагонів. Назрівав великий збройний заколот, який, у зв’язку з тим, що у Григор’єва було близько 20 тис. добре озброєних солдатів, міг являти велику небезпеку для більшовицької влади.\nДокументальні дані свідчать, що вельми складна політична обстановка складалася і на Катеринославщині, в зоні впливу махновців, де селянство також протестувало проти насадження радгоспів і проведення продрозверстки. Своїми наказами Нестор Махно заборонив «у себе» продзагони і розігнав чекістську організацію в Бердянську. Разом із тим, на відміну від «григор’євських» районів, там протест проти політики комуністів не набув антисемітського забарвлення, і ця деталь дуже важлива для розуміння того, чому наприкінці липня 1919 року в херсонському селі Сентове прозвучали фатальні для отамана Григор’єва постріли...\nАле все це станеться потім. А раніше, 27 квітня 1919 року, на одному з конспіративних помешкань міста Катеринослава зібралося п’ять осіб. Троє з них були довіреними особами «батька» Махна, а двоє — посланцями отамана Григор’єва.\nПриглушеними голосами, явно боячись привернути чиюсь увагу, члени конспіративних зборів почали обговорювати план взяття Катеринослава спільними силами махновців і григор’євців. Однак серед змовників знайшовся зрадник (ним виявився махновець Горєв), який повідомив про ці таємні переговори більшовицьку владу, і махновсько-григор’євських конспіраторів було заарештовано ЧК. За декілька днів командуючий радянськими військами в Україні В.А. Антонов-Овсієнко побував у Гуляйполі і прямо спитав Махна про його залаштункові контакти з григор’євцями. Сам «батько» таких контактів не заперечував, однак підкреслив, що пішов на них не для того, щоб вступити з Григор’євим у антибільшовицьку змову, а для того, щоб з’ясувати таємні наміри отамана. Відповідаючи так на запитання командуючого Укрфронтом, Нестор Іванович говорив явно не всю правду. Звичайно, сам «батько» скористався тоді нагодою прозондувати політичні настрої Григор’єва і григор’євців — однак, природно, не просто так, а для з’ясування реальних можливостей майбутнього махновсько-григор’євського виступу проти більшовицької влади. І треба сказати, дії Нестора Івановича були цілком природними: рівно десять днів тому в радянській газеті «Комунар» з’явилася стаття за назвою «Геть махновщину!», прочитавши яку, Махно зрозумів: комуністи розглядають його вже не як друга, а принаймні як потенційного ворога...\nТоді серед більшовицьких працівників різного рангу знайшлося чимало «гарячих голів», які наполегливо пропонували негайно ліквідувати «контрреволюційні гнізда» в Херсонській та Катеринославській губерніях. Цілком можливо, воно дійсно було б так, не опинись тоді Радянська Україна під одночасними й сильними ударами петлюрівців, білогвардійців і антибільшовицьких селянських повстанців. Саме з цієї причини у вищих ешелонах більшовицької влади фактично взяла гору помірно-компромісна лінія щодо Григор’єва та Махна. Її активним реалізатором виступив все той же Антонов-Овсієнко. Всупереч численним і вкрай тривожним фактам він стверджував, що григор’євські і махновські війська являють собою «наш надійний бойовий резерв» і проти радянської влади ніколи не виступлять. Ці ілюзії розвіялися пізнього вечора 9 травня 1919 року, коли на стіл командуючому Укрфронтом лягла телеграма від голови Раднаркому УСРР Х.Раковського. У ній було лише п’ять слів: «Григор’єв підняв повстання. Будьте обережні!»\nМАХНО ПРОТИ ГРИГОР’ЄВА\nСпочатку вчорашнього радянського полководця і сьогоднішнього бунтівного отамана супроводили великі військові успіхи. Лише за два тижні при підтримці селянства і деяких червоноармійських частин григор’євський заколот охопив Херсонщину, Катеринославщину, Полтавщину й Київщину, повстанці захопили Херсон, Миколаїв, Єлисаветград, Катеринослав, Олександрію, Черкаси та інші міста. Проте замість того, щоб оперативно організувати тут нове життя «без комуністів і комісарів», отаман і його повстанці спрямували свої головні сили на винищення беззахисного єврейського населення.\nУ захоплених повсталими містах прокотилася хвиля кривавих єврейських погромів, жертвами григор’євців стали тисячі євреїв, які, до речі, в своїй переважній більшості належали до єврейської бідноти, що не мала стосунку ні до радгоспів, ні до продрозверстки, ні до більшовицької партії, ні до політики взагалі...\nЦе, без сумніву, було найбільшою політичною помилкою отамана Григор’єва і григор’євців. Масові криваві погроми відштовхнули від повстання багатьох робітників і селян, які, цілком природно, не побачили в погромнику-григор’євці гаранта завтрашнього спокійного та стабільного життя. А, тим часом, на придушення повстання рушила велика більшовицька армія, яка майже вдвічі перевищувала григор’євців у живій силі. На початок червня 1919 року війська отамана було вибито з усіх захоплених ними міст, чисельність григор’євців, що зазнали значних втрат пораненими, вбитими й полоненими, скоротилася до трьох тисяч чоловік.\nЦілком природно, що і на початку травня, і на початку червня Никифор Олександрович і його повстанці гостро потребували союзників. Особливі надії в даному плані отаман покладав на Нестора Махна, і вони мали деяку підставу. Григор’єв аж ніяк не забув конспіративні збори григор’євців і махновців наприкінці квітня 1919 року. На самому початку повстання «батько» отримав від отамана декілька телеграм, у одній з яких були такі рядки: «Батьку! Що ти дивишся на комуністів! Бий їх!» Але «рівнобіжно» Махно отримував послання й від найближчого соратника Леніна Льва Каменєва.\nЧудово розуміючи, до яких катастрофічних наслідків може привести «контрреволюційний» альянс сил Григор’єва і Махна, Каменєв категорично наполягав, щоб «батько» рішуче й безповоротно відмежувався від григор’євського виступу.\nОбставини, таким чином, настійно вимагали від Махна того, що можна було цілком назвати політичним самовизначенням. Цілком зрозуміло, що таке важливе політичне питання Нестор Іванович не міг вирішувати одноосібно. 12 травня 1919 року в Маріуполі зібрався з’їзд махновських воєначальників, який і мав визначити ставлення махновців до григор’євського повстання. Думки командирів Махна різко розділилися. Більшість із них вважали Григор’єва контрреволюціонером і навіть твердили, що самим повстанням керує не отаман, а хтось із найближчого оточення генерала Денікіна. Їх висновок був однозначний: потрібно забути розбіжності з більшовиками і зміцнювати союз з Червоною армією, спрямований як проти Денікіна, так і проти Григор’єва. Дисонансом, однак, прозвучала на з’їзді думка начальника махновського штабу Якова Озерова, який називав григор’євців «нашими братами» і пропонував негайно приєднатися до їхнього повстання...\nВиступав на зборах воєначальників і сам Махно. У своїй промові «батько» сильно пройшовся по антиселянській політиці більшовиків, однак не менше дісталося в ній і самому Григор’єву, якого Нестор Іванович назвав фактичним посіпакою денікінців.\nЩоправда, питання про ставлення махновців до отаманського повстання Махно тоді залишив відкритим, і це стає цілком зрозумілим, якщо вникнути в деталі того вельми непростого становища, в якому опинився сам «батько» в травні 1919 року. З одного боку, політика комуністів на селі штовхала його в бік Григор’єва, Зеленого, Ангела та інших селянських отаманів, чиї загони вже боролися проти більшовиків. Проте, з іншого боку, цілком реальна небезпека білогвардійсько-поміщицької реставрації «рухала» Нестора Івановича назад, до союзу з комуністами та Червоною армією. Крім того, в момент роботи військового з’їзду Махно мав ще досить туманне уявлення про характер, цілі та реальну силу піднятого Григор’євим заколоту. Всі ці питання він попрохав з’ясувати свого близького соратника Олександра Чубенка, який незабаром із декількома іншими махновцями перетнув лінію більшовицько-григор’євського фронту...\nДо отаманського штабу посланцям Махна добратися не вдалося, однак про григор’євщину вони все ж таки дещо довідалися. На думку махновського штабіста, герой взяття Одеси й кавалер ордена Червоного прапора Григор’єв пішов шляхом петлюрівських отаманів-погромників, звірства яких були добре відомі в Україні.\nВідомості про єврейський погром у П’ятихатках стали для «батька» вирішальним аргументом. Абсолютною більшістю голосів махновський військовий кворум оголосив Григор’єву війну. Незабаром штаб Махна оприлюднив відозву з характерною розвінчувальною назвою — «Хто такий Григор’єв?», — в якій отамана було схарактеризовано як погромника-антисеміта, зрадника революції та ворога народу. Потрібно зазначити, що Нестор Іванович аж ніяк не обмежився тоді словесним засудженням григор’євського повстання. Незабаром командир 3-ї Задніпровської бригади послав проти григор’євців 6-й Задніпровський полк і бронепотяг «Спартак», які разом із іншими радянськими частинами розгромили бунтівників у районі Катеринослава. Так, у черговий раз Махно допоміг більшовикам, які, проте, незабаром відплатили «батькові» чорною невдячністю...\n25 травня 1919 року командир 3-ї червоноармійської Задніпровської бригади «батько» Махно був оголошений поза законом. Радянські війська розпочали роззброєння махновських частин, а 12 червня чекістам вдалося схопити більшість членів штабу Махна, які згодом були розстріляні. Факти свідчать, що чекісти полювали і за самим Махном, однак тоді командир махновців зумів уникнути арешту. Нестор Іванович і його бійці опинилися в надто небезпечному становищі: спереду на нього тиснули денікінці, а з тилу — червоноармійці...\nСам «батько» тверезо усвідомлював, що для успішної протидії і червоним, і білим сил у нього явно бракує. Є свідчення, що саме тоді прийшла в голову командира махновців ідея створення могутньої повстанської армії, основна база якої повинна була розташовуватися на Херсонщині. Але там, як і раніше, діяли григор’євські партизани, з якими махновці були в стані війни... Нові реалії, однак, примусили «батька» переглянути своє ставлення до «контрреволюціонерів», і незабаром на чолі великого загону він попрямував в херсонські степи з наміром укласти з ними військовий союз проти більшовиків і білогвардійців.\nПо шляху туди махновці атакували Єлисаветград, але були досить швидко вибиті звідти червоноармійськими силами, що переважали. Проте і цього короткого часу виявилося для Махна досить, щоб почерпнути додаткові відомості про Григор’єва і його повстанцях, які виявилися аж ніяк не втішними. Він дізнався, що не так давно григор’євці знищили тут 2 тис. євреїв, частина яких була переконаними анархістами...\nЦя приголомшуюча за своїм трагізмом інформація примусила Нестора Івановича глибше замислитися про свій майбутній союз з отаманом. Самих рядових григор’євців, які, як вважав Махно, стали сліпим знаряддям у руках «авантюриста», треба було просто влити до махновського війська і перевиховати, але ось всю антисемітськи настроєну григор’євську верхівку потрібно було знищити... Маючи саме такий план, який по своїй суті являв собою таємну змову проти отамана Григор’єва і про який «батько» не сказав нікому жодного слова, Нестор Іванович попрямував до села Верблюжки, а потім, не знайшовши там Григор’єва, — до села Компанієвки, куди незабаром прибув разом зі своїм начальником штабу і сам отаман...\nГригор’єв, який зазнав ряд жорстоких поразок від червоних, був аж ніяк не проти побачити в особі Махно не ворога, а довгоочікуваного союзника. Однак що стосується провідних махновських командирів, то антигригор’євські настрої були серед них ще досить сильні, і вони у своїй більшості рішуче виступили проти союзу з «погромником-контрреволюціонером», а дехто навіть пропонував арештувати і розстріляти отамана. Махно вимушений був розкрити близьким соратникам свій таємний план, сказавши, що треба приєднати до себе рядових повстанців-григор’євців, а розстріляти самого Григор’єва ми завжди встигнемо...\nНезабаром махновські й григор’євські загони об’єдналися в одну партизанську армію. Її головнокомандувачем став Григор’єв, який однак повинен був у всьому підкорятися армійськiй Реввійськраді, а на роль її голови було призначено Махна. Був сформований об’єднаний повстанський штаб, більшість членів якого були махновці. Було вирішено, що об’єднана повстанська армія буде битися і проти червоних, і проти денікінців, і проти петлюрівців.\nПри цьому, поступаючись наполегливій вимозі «батьки», Никифір Олександрович твердо пообіцяв йому повністю відмовитися від єврейських погромів...\nПодібні факти свідчать, що досить швидко повстанське військо виявилося під контролем керівників махновщини. Залишалося, загалом, небагато — «вивести з гри» самого Григор’єва...\nПОСТРІЛИ В СЕЛІ СЕНТОВЕ\nЦілком зрозуміло, що сам Махно не мав реальних можливостей для того, щоб одразу реалізувати свій задум щодо отамана та його людей. Слід було передусім накопичити достатньо компрометуючих відомостей про Григор’єва (вони були потрібні для того, щоб згодом переконливо викрити його в очах рядових повстанців) — а на це, звісно, був потрібен час. До справи енергійно долучилася махновська контррозвідка, яка почала відстежувати буквально кожний крок отамана. Компромат не змусив себе довго чекати...\nНезабаром після об’єднання з махновцями григор’євці знову скоїли напади на Александрію та Єлисаветград. Захопивши ці міста, повстанці знищили в них близько 70 євреїв. І це при мало не клятвенній обіцянці Григор’єва більше не чіпати євреїв пальцем... Контррозвідники «батька» теж розказали Махну про вельми підозрілий контакт отамана з одним місцевим поміщиком, якому Григор’єв залишив кулемет і велику партію одягу... Ще більшою тривогою були просякнуті агентурні відомості про те, що григор’євці готують замах на Григорія Махна — рідного брата Нестора Івановича, який став начальником штабу об’єднаної армії... «Батько» не міг не замислитися над тривожним питанням: а чи не готує його союзник переворот в армії?\nАле все це було нічим порівняно з тим, що сталося одного липневого дня 1919 року. У той день махновці привели до свого «батька» двох інтелігентного вигляду чоловіків, які наполягали на зустрічі з отаманом Григор’євим. Швидко зметикувавши, що незнайомці не знають отамана в обличчя, Нестор Іванович назвався Григор’євим і незабаром з’ясував, що незнайомі чоловіки були... білогвардійськими офіцерами, які прибули для зв’язку до його союзника. Затримані мали при собі листа до отамана від білого генерала Романовського, з якого випливало, що Григор’єв уже давно діє за вказівкою денікінського штабу...\nСтрашенно розлютившись, Махно власноруч розстріляв денікінців. Нестор Іванович і його командири мали тоді не менше бажання розстріляти й самого Григор’єва. Однак як уже досить досвідчена в різних стосунках людина, Махно враховував, що особи, котрі відрекомендувалися йому денікінськими офіцерами, могли насправді бути чекістами, що мали завдання спровокувати вельми вигідний для більшовиків махновсько-григор’євський збройний конфлікт. Було вирішено й далі стежити за кожним кроком отамана...\nОдного липневого дня 1919 року Григор’єв виступив з частиною повстанців у напрямку станції Плетений Ташлик, маючи завдання затримати там передові загони білогвардійців. Однак поведінка завжди безстрашного отамана виявилася дуже дивною й підозрілою. Замість активного опору денікінцям Григор’єв здав станцію без бою...\nПізніше, розповідаючи про цей епізод Махну, Никифор Олександрович пояснив його істотною перевагою білих у живій силі та техніці. Цілком можливо, що в іншому разі Махно й повірив би отаману, однак зустріч з людьми, що відрекомендувалися офіцерами-денікінцями, примусила Нестора Івановича подивитися на цю ситуацію абсолютно іншими очима. У Махна вже не залишилося сумнівів, що Григор’єв діє заодно з білогвардійцями. Незабаром (наприкінці липня 1919 року) верхівка махновщини винесла отаману смертний вирок...\nЧи правими були Нестор Іванович і його командири, вважаючи Григор’єва таємним союзником денікінців? На мій погляд, це важливе питання все ще потребує додаткового дослідження. Однак досить велика кількість прямих і непрямих даних дозволяє з вагомою підставою припускати, що це було саме так. Додам, що в цьому, в принципі, не було нічого неприродного. Розчарувавшись у більшовицькій владі, Григор’єв цілком міг розвернутися в бік Денікіна, який відновлював милу селянському серцю свободу торгівлі, й радгоспів не насаджував.\n27 липня 1919 року об’єднана армія Григор’єва й Махна ввійшла в херсонське село Сентове, де незабаром відбувся великий селянський мітинг (за іншими даними, це був повстанський з’їзд). Першим виступив на ньому Никифор Григор’єв. У своєму виступі отаман підкреслив, що головна мета українського повстанського руху — ця безпощадна боротьба з «пригнічувачами-комуністами» й що, борючись iз ними, повстанці не повинні нехтувати ніякими союзниками, включаючи й денікінців. Однак, поставивши питання так, отаман, говорячи сучасною мовою, дуже підставив себе. У відповідь близькі соратники Махна — Чубенко й Шпота — затаврували Григор’єва як погромника й контрреволюціонера, в очах якого «як і раніше видно блиск золотих царських погонів». Цілком природно, що присутній на мітингу Григор’єв одразу зажадав від «батька» і його ораторів пояснень. Отаман отримав їх у приміщенні місцевої сільради, куди він прийшов у супроводі Махна й декількох інших поважних махновців. Поставивши свій револьвер на бойовий взвод і сховавши зброю за спиною, Чубенко нагадав Нікифору Олександровичу й криваві єврейські погроми, і його дружбу з поміщиками, і його контакти з білогвардійською армією... Отаман схопився за кобуру пістолета, однак Чубенко випередив Григор’єва, вистріливши йому в голову. Через декілька секунд «підсудного» уразили кулі самого Махна й відомого махновського воєначальника Семена Каретникова. Тяжкопораненому Григор’єву ще вистачило сил вибігти у двір, однак переслідувачі вибігли слідом за ним і там, у дворі, його добили. Незабаром за наказом Махна були знищені й члени атаманського штабу. Рядові ж григор’євці, завчасно оточені махновцями за наказом «батька», не наважилися на озброєний опір своїм союзникам, хоча й любили свого отамана. Більшість iз них незабаром визнала військову владу нового командира — Нестора Івановича Махна.\nДень, №221, субота, 16 грудня 2006\nВолодимир ГОРАК, кандидат історичних наукContent-Disposition: form-data; name="format"\nКатегория: Історія | Переглядів: 1047 | Додав: kherson | Дата: 2006-12-16, 10:42 PM


Корисні поради » Відпочинок і туризм » Як вибрати гірські лижі: правильно вибираємо лижі за зростом і розміром\nНавіть спортсмену, який займається гірськолижним спуском професійно, не кажучи вже про простого любителя, який розглядає гірські лижі, як розвага вихідного дня, складно визначитися з вибором лиж в умовах величезного вибору сучасного гірськолижного обладнання. Це і не смно, адже понад 40 виробників пропонують на ринку різноманітні моделі цього спортивного спорядження.\nДуже часто (майже завжди) гірські лижі намагаються вибирати, відштовхуючись від росту людини, що збирається на них кататися; і це перше і головне з існуючих помилок. Професійні спортсмени підтвердять, що довжина цього спортивного інвентарю не так вже й сильно важлива при катанні. Вибирати лижі, беручи за основу власний ріст, можливо, слід тільки в тих випадках, коли вони вам не потрібні для швидкісного спуску, а для того, щоб зробити фотографії для соціальної мережі - в цьому випадку лижі будуть виглядати на фотографії особливо вражаюче.\nУ гірськолижному спорті є особлива дисципліна, яка називається слалом. Всі чоловіки-спортсмени, які обрали для себе цей напрямок, завжди спускаються зі схилу на лижах, довжина яких становить 165 сантиметрів. Новачкам цей факт здається смним, проте він доводить, що зростання спортсмена в даному випадку нічого не залежить. Траса для слалому включає в себе безліч поворотів, успішне проходження яких вимагає маневреності. Краща маневреність забезпечується меншим радіусом повороту лижі, який, у свою чергу, залежить від довжини лижі. Однак федерація гірськолижного спорту забороняє використання спорядження, довжина якого менше 165 сантиметрів. І значить, зростання лижника ні на що не впливає.\nНа кожній парі лиж вказаний радіус її повороту, позначений латинською літерою «R». Менший радіус забезпечить при катанні більш короткі повороти.\nЯк ми вже детально розповіли у цій статті довжина гірських лиж не залежить від зростання катається. Пропонуємо ряд простих правил для вибору правильного розміру лиж, який підійде саме вам.\nПри виборі обладнання для спуску з гори виходите не з особливостей будови свого організму - таких, як вік, вага чи ріст, а з своїх переваг на гірських схилах.\nЯкщо ви віддаєте перевагу повільну їзду і короткі повороти, то довжина гірських лиж повинна бути в межах 155-165 см, а радіус їх повороту складати 11-14 метрів.\nА от якщо ви шанувальник високих швидкостей і плавних поворотів з великим радіусом, то шукайте лижі, параметри яких складають: довжина - 170-185 сантиметрів, радіус повороту - 16-25 метрів.\nВага і вік дитини;\nЯкщо ваша дитина важить менше 40 кілограмів, то його вага буде безпосередньо впливати на довжину лиж, які ви збираєтеся придбати. У цьому випадку постарайтеся дотримуватися наступної схеми:\nВага понад 20 кілограмів; довжина - 90 сантиметрів;


INTERTOP відкрив першу в Україні інтерактивну екостежку – mtigroup.ua\nКомпанія INTERTOP (входить до Групи компаній MTI) 24 травня відкрила в Голосіївському парку Києва першу в країні інтерактивну екостежку. Проект здійснено за підтримки Міністерства екології та природних ресурсів України.\n«За даними досліджень 10-хвилинна прогулянка здатна позбавити від безсоння, а 25 хвилин пішої ходи щоденно продовжують життя на 3-7 років. Тому ми хочемо, щоб якомога більше людей гуляли на свіжому повітрі, щоб вони знали, яка чудова природа в нашій країні. Інтерактивна екостежка в Голосіївському лісі - це тільки перший крок. Ми плануємо відкрити маршрути для пішохідних прогулянок і в інших містах України », - зазначив президент INTERTOP Сергій Бадрітдінов.\nЕкостежку відкривав заступник міністра екології та природних ресурсів України Василь Полуйко, CEO INTERTOP Ukraine Сергій Бадрітдінов, виконуючий обов'язки директора Національного природного парку «Голосіївський» Олександр Чорнобров та спеціальна гостя - телеведуча Ольга Фреймут. Першу екскурсію екостежкою провела екоблогер Маріанна Бойко.\n«Наша екостежка - це 3 км, наповнені красою, здоров'ям, цікавими і унікальними активностями. Наприклад, можна буде обійняти найбільший дуб, шириною 7 метрів, та порахувати, скільки друзів для цього необхідно. Відчути на дотик лапки борсука і лисиці - це такі речі, які ти у звичайній природі не зустрінеш. Закохуючись у природу, ми починаємо більше піклуватися про неї, з'являється така надбудова в свідомості», - розповіла про проект директор з маркетингу INTERTOP Валерія Толочина.\nПід час прогулянки по стежці можна дізнатися про складові екосистеми і навчитися дбати про природу.\n«Головна мета проекту - просвітництво. Дати дорослим і дітям, які прийдуть сюди на прогулянку, розуміння того, що відбувається в екосистемі, що таке довкілля і навіщо його берегти. Ми плануємо продовжувати цю роботу і далі - в Національному природному парку «Голосіївський» має постати сучасний екоосвітній центр», - сказав заступник міністра екології та природних ресурсів України Василь Полуйко.\nКожен може залучитися до проекту, придбавши речі для прогулянок з нової лімітованої колекції, зазначеної знаком екостежки, - стрілкою. Кошти від продажу буде спрямовано на створення екотропінок в різних містах України.\nБільше про проект можна дізнатися за посиланням https://intertop.ua/ua/ecotrop/


Газова угода з Chevron може не відбутися | Економічна правда\nГазова угода з Chevron може не відбутися\nСереда, 20 лютого 2013, 11:48\nChevron оптимістично оцінює перспективу підписання з Україною угоди про видобуток сланцевого газу, але вважає, що переговори не можуть тривати вічно.\nПро це заявив регіональний представник компанії Пітер Кларк, пише Reuters.\n"Якщо переговори не призводять до угоди через рік, півтора чи два роки - не знаю за який час - одна або інша сторона втрачає терпіння і говорить: здається, у нас не вийде домовитися, давайте не будемо витрачати час", - сказав він.\nУ травні 2012 року Київ, що прагне знизити залежність від імпорту дорогого російського газу, вибрав іноземних партнерів у видобутку сланцевого газу.\nПереможцем конкурсу на розвідку та освоєння Олеського родовища на заході країни стала компанія Chevron, Юзівського на сході - Shell.\nУгода про розподіл продукції з Shell була підписана в січні 2013 року.\nАмериканська Chevron поки не може подолати один з необхідних підготовчих етапів - отримати згоду рад Львівської та Івано-Франківської областей, на території яких знаходиться Олеське родовище і де проект зіткнувся з жорсткою критикою місцевих політиків і захисників навколишнього середовища.\nЗа словами Кларка, він і найняті Chevron фахівці провели зустрічі з жителями, щоб розвіяти страхи з приводу шкідливого впливу видобутку сланцевого газу на природу, розповісти про розвиток інфраструктури і створення сотень нових робочих місць при реалізації проекту.\n"Ми хочемо, щоб населення західної України підтримувало цей проект, інакше для нас буде практично неможливо працювати там", - сказав Кларк.\nНа питання, чи буде підписано угоду до кінця року, він відповів: "Я не знаю".\n"Є багато ризиків в цьому проекті. Перший і найочевидніший – чи достатньо там газу, щоб добувати його в комерційних обсягах", - сказав Кларк.\nChevron газ влада\nепОренда в столиці здешевшала через війну: що буде далі


Журналіст бердичівської телерадіокомпанії став радником міського голови — РІО Бердичів\nТРОТУАРНА ПЛИТКА, перебрик, бордюр ...\nТРОТУАРНА плитка, ПЕРЕБРИК, БОРДЮР дорожній. Власне виробництво. Доста ...\nПідприємству по виготовленню меблів п ...\nЖурналіст бердичівської телерадіокомпанії став радником міського голови\n06 вер. 2019\tСвітлана Семчук\nУсі бердичівляни, і не тільки, знають цього чоловіка як журналіста бердичівської телерадіокомпанію «ВІК», яка вже багато років транслює новини, привітання, оголошення тощо.\nСам Олександр Єжель на журналістській ниві і на цьому телеканалі зокрема пропрацював чимало років, випускаючи в ефір свої сюжети про події та життя міста і району. А таких і правда напрочуд багато, а його голос, яким він озвучує ці сюжети, вже став упізнаваним.\nПроте нещодавно з’явилася новина, що Олександр Єжель звільнився з посади журналіста «ВІК». Що стало причиною такого рішення і які плани на майбутнє має бердичівлянин, до цього часу не було відомо.\nАж ось на офіційному порталі Бердичева у четвер, 05 серпня, було розмішене розпорядження міського голови. У ньому йдеться про призначення на посаду Єжеля О.В. на підставі його заяви. Згідно повного тексту розпорядження, з 03 вересня 2019 року Єжеля Олександра Вікторовича призначено на посаду радника міського голови з окладом відповідно до штатного розпису. Також йому присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування, посада якого віднесена до 6 категорії класифікації посад. У трудовій книзі вже колишнього журналіста стажу державної служби та служби в органах місцевого самоврядування не має.\nШвидше за все, представлення нового радника міського голови відбудеться на найближчому засіданні сесії міської ради, яку заплановано на 18 вересня. Вітаємо бердичівлянина з призначенням на нову посаду і бажаємо успіхів у подальшій роботі.\nФото взяте з особистої сторінки Олександра Єжеля\nЩе в цій категорії: « Райгородоцька ОТГ займає друге місце на Житомирщині по неефективності використання бюджетних коштів\tВласники «Екосфери» підозрюють, що причиною пожежі на сміттєзвалищі став підпал »\nУ Бердичеві шукають «Сумлінних плат...\nНа Бердичівщині неподалік житлового...\nУ Бердичеві викрали автомобіль «ВАЗ...


Тумбочки з дерева вільхи. Купити приліжкову тумбочку для спальні.\n» Тумбочки, комоди»Тумбочки приліжкові\nТумба приліжкова 2 ящика\nМатеріал: Дерево вільха і ЛДСП\nТумба приліжкова Імперія\nТоргова марка: DRIV line\nГабаритні розміри: 550х430х400\nМатеріал: Масив вільхи, ДСП, покриття-поліуретановий лак\nКолір: вільха, яблуня, лісовий горіх, темний горіх, венге\nДодаткова інформація: виготовлення з масиву ясена, покриття емаллю, нанесення патини\nТумбочка, 2 ящика White\nГабаритні розміри: 555х440х400.\nТумбочка ящик, дверцята\nГабаритні розміри: 570х440х400\nТумбочка 2 ящика\nГабаритні розміри: 555х440х400\nТумбочка 2 ящ. з різьбленням\nТумбочка 3 ящика\nТумбочка 3 ящ. полиця\nГабаритні розміри: 690х440х400\nСама ідея створення тумбочки полягала в забезпеченні найбільш комфортних та зручних умов перебування в зоні, яка не допускає негативних емоцій і розрахована на відпочинок і приємне проведення часу, в спальні. Звичайно, приліжкову тумбочку не можна назвати предметом меблів номер один, але й досить важко применшити її значення в грамотній і функціональній організації простору і створенні закінченого і цілісного дизайну спальної кімнати.\nПриліжкові тумбочки, як правило, мають не великий розмір, але дуже зручні і практичні у використанні. Шухлядки, полички відкриті або з дверцями, розташування і кількість яких може бути самим різним, дозволяють розкласти все найнеобхідніше у себе під рукою. Будильник, мобільний телефон, дистанційні пульти, журнали, книги, креми та багато іншого акуратно і головне доступно розташовуються на поличках і ящиках, і вам не доводиться перейматися питанням, куди ж поставити склянку води, чашку з чаєм, тарілочку з фруктами або печивом, або ж свічки для організації романтичного вечора.\nТакож неоціненну роль тумбочка грає в якості декоративного елемента інтер'єру спальні. Дуже часто, в комплекті до ліжка пропонуються і приліжкові тумбочки, виконані з нею в одному стилі і однаковому кольорі, що дозволяє створити єдиний гармонійний ансамбль. Але, при сучасному розмаїтті досить просто підібрати тумбочку окремо, вибравши ту, яка по конструкції і стилю виконання найбільш повно відповідатиме вашим вимогам. Крім того, на сьогоднішній день не представляє труднощів замовити індивідуальне виготовлення тумбочки по вашому проекту.\nНайбільш часто тумбочки виготовляються з ЛДСП і натуральної деревини. Масив дерева, як матеріал забезпечує привабливий зовнішній вигляд, довговічність і екологічну безпеку. А сучасні лакофарбові матеріали дозволяють не тільки надати виробу колір і підкреслити оригінальну структуру деревини, але і абсолютно безпечні для здоров'я, не токсичні і служать хорошим захистом від шкідників. Декоративні елементи і ручки можуть бути виконані з пластику або металу, що підкреслює стиль вироби, роблячи його більш яскравим і виразним.\nТумбочка це стильний і функціональний предмет меблів, який створює додатковий комфорт і дозволяє надати оформлення спальні оригінальності і закінченості ідеї.


У Львові затримали двох чоловіків на Lexus із вогнепальною зброєю - ZAXID.NET\nУ Львові затримали двох чоловіків на Lexus із вогнепальною зброєю\nСуспільство — Наталія Шутка, 11:45, 11 вересня 2019 0 0\nПоліція затримала у центрі Львова чоловіка з зарядженим пістолетом «Макарова» ZAXID.NET\nБіля входу в готель у центрі Львова виявили гранатомет із бойовим зарядом ZAXID.NET\nБіля Стрийського парку зупинили Lexus із озброєними чоловіками\nУ вівторок, 10 вересня, на вул. Стрийській поблизу Стрийського парку у Львові патрульні зупинили автомобіль Lexus GX 470 за порушення правил дорожнього руху. Під час огляду у водія та пасажира виявили незареєстровані вогнепальні пістолети.\nЯк повідомили ZAXID.NET в патрульній поліції Львівщини, близько 18:00 на вулиці Стрийській екіпаж роти тактико-оперативного реагування помітив автомобіль Lexus, водій якого порушив правила дорожнього руху. Транспортний засіб зупинили і при перевірці документів, встановили, що за кермом перебував 38-річний львів’янин.\nУ Львові зупинили озброєних львів'ян на Lexus (фото патрульної поліції)\nЯк пояснили у патрульній, оскільки водій і пасажир помітно нервували, тому поліцейські провели поверхневу перевірку авто. У водія виявили бойовий пістолет чеського виробництва у бойовій готовності. Окрім того, чоловік мав при собі дев’ять патронів. Дозвільних документів на зброю він не мав.\nУ 39-річного пасажира авто теж виявили пістолет у бойовій готовності із сімома патронами. Документів в львів’янина на зброю теж не було.\nНа місце події викликали слідчо-оперативну групу. Зброю вилучили. Під час огляду транспортного засобу поліцейські виявили ювелірні вироби, газовий балончик, банківські картки, мобільні телефони та значну суму готівки. Поліція відмовилась назвати про яку суму йдеться.\nПатрульні винесли постанову на водія за порушення правил дорожнього руху і в подальшому із цими особами працювали слідчі.


TikTok припинить роботу в Гонконгу через закон про нацбезпеку | Громадське телебачення\n07 липня, 2020 08:52\nВідеосервіс TikTok, що належить китайській компанії ByteDance, упродовж найближчих днів припинить роботу на території Гонконгу у зв'язку з ухваленим Китаєм законом про національну безпеку в цьому автономному районі.\nПро це заявили в пресслужбі TikTok, передає Reuters.\n«У світлі останніх подій ми вирішили припинити роботу програми TikTok в Гонконзі», — сказав представник компанії.\nТаке рішення пов'язане з небажанням сервісу надавати дані користувачів за запитом влади Китаю.\nДжерело Reuters відзначило, що Гонконг був збитковим ринком для TikTok: станом на серпень 2019 року у додатку зареєструвалися лише 150 тисяч мешканців Гонконгу.\nВодночас у компанії-власника TikTok є аналогічний додаток Douyin для материкового Китаю. У ByteDance повідомили, що вихід цього сервісу на ринок Гонконгу поки що не планується.\nНагадаємо, 30 червня влада Китаю ухвалила закон про національну безпеку Гонконгу в обхід місцевого законодавчого органу цієї автономної території.\nЗавдяки цьому закону китайська влада зможе в обхід місцевого уряду карати за дії, які у Пекіні розцінюватимуть як такі, що загрожують національній безпеці та підривають державну владу в Гонконгу, який має статус автономії.


Тропи літературних творів – Українська мова та література\nТропи літературних творів — важливі елементи, які визначають художню вартісність творів. Тропи — це засоби увиразнення мови творів, які реалізуються в словах чи словосполученнях. Вони бувають різноманітними. Що більше тропів у творі, то більшої художньої вартості він набуває. Правильне їх використання вказує на неабияку майстерність митця. Учасник ЗНО повинен знати тропи, які найчастіше трапляються в художній літературі, і вміти визначати їх у творах.\nЕпітет — художнє означення певних особливостей зображуваного предмета. У ролі епітета виступають:\nприкметники (зелений став);\nприслівники (сплять щасливо);\nдієприслівники (співають ідучи).\nРозрізняють зорові епітети (сизий вечір), слухові (дзвінкий голос), нюхові (духмяна трава), метафоричні (залізний характер), постійні (в народній поезії: сира земля, темний ліс, сірий вовк тощо).\nПорівняння — вид тропу, уподібнення одного предмета чи явища іншому, у якому названо обидва порівнювальні елементи. «Ніч — мов криниця без дна» (М. Рильський).\nВідомі різні типи порівнянь:\n1) Утворені з допомогою сполучників як, мов, наче, неначе, ніби:\n3) Утворені за допомогою іменника в орудному відмінку:\nМетафора — один з основних тропів, уподібнення одних предметів і явищ іншим за певними схожими ознаками.\nНаприклад: «За думою дума роєм вилітає» (Т. Шевченко). Тут плин думок уподібнюється летові рою бджіл. Різновидами метафори є уособлення і символ. В уособленні неживому предмету надаються властивості живої істоти (інколи вживається термін персоніфікація).\nМетафори бувають прості й розгорнуті або багатокомпонентні. Останні широко представлені в «Слові о полку Ігоревім»:\nАлегорія — іносказання, троп, у якому ідеї, думки, абстрактні поняття через уподібнення передаються в конкретних образах.\nАлегорія — це розгорнута метафора. Алегорична мова характерна для байок, казок про тварин, притч, загадок тощо. Часто використовується письменниками в умовах політичної цензури для утвердження певних ідей, викриття негативних суспільних явищ.\nГіпербола — вид тропу, в основі якого лежить надмірне перебільшення тих чи інших властивостей зображуваних людей, предметів і явищ. Гіпербола сприяє глибокому й виразному розкриттю суттєвого й типового.\nЧасто вживається в народній поезії для характеристики героїчних подій, билинних богатирів, негативних героїв. Використовується і як засіб гумору. У Остапа Вишні рибалка говорить: «Сома мені доводилося бачити такого завбільшки, як комбайн, тільки трохи довшого».\nNext Next post: Сентименталізм, романтизм, реалізм і їхні ознаки


Персик, щеплений на мигдалі, не дає бажаних урожаїв на Одещині - AgroTimes\nОвочі - Ягоди - Сад 9 січня 2019, 12:57\nПерсик, щеплений на мигдалі, не дає бажаних урожаїв на Одещині\nПричиною невдач вирощування персика на Одещині є застосування сіянцевої підщепи – мигдалю.\nУ цьому переконаний очільник фермерського господарства «Прайм Фрут» (Одеська область) Петро Далаков, пише журнал «Садівництво по-українськи».\nПередусім сіянцева підщепа не забезпечує вирівняного росту насадження. Та найбільше саду вадить часткова несумісність мигдалю з персиком.\nЗа його словами, ніхто не замислювався над тим, чому таке персикове дерево висохло. Може, через несумісність. «З цього несумісного мигдалю кісточку для сіянцевих підщеп беруть і зараз», – зауважив Петро Далаков.


Луцький комік розповів, як довів свою команду до перемоги на «Лізі сміху» | Волинський інформаційний портал\nБер. 21, 2018 18:28\nЛуцький комік розповів, як довів свою команду до перемоги на «Лізі сміху»\n18 листопада команда «Замок Любарта» вкотре відстоювала честь нашого міста на Зимовому кубку гумор-шоу «Ліга сміху». Назар Пащук поділився з нашою редакцією секретом. Команда перемогла у номінації «Кращий жарт над тренером».\nЗ 11 команд, як вважає Назар, перше місце чесно виборола гідна. Яка саме ? Ви дізнаєтесь це уже наступної п’ятниці, коли й запланований ефір.\nЛуцький комік також мав можливість стати тренером для однієї з команд регіональної ліги. Під його опікою команда «500» з міста Дніпра виборола першість на фінальній грі в Запоріжжі 22 листопада.\n«Це був цікавий досвід та цікаві нові враження. Це були максимально довгі добирання з точки А в точку Б, адже в одну сторону їхати близько 1000км... Деколи вже хотілось зірватись і відмовитися від участі, але я витримав і радий тому. Дякую організаторам за запрошення та високий організаційний рівень, дякую редакторам за недоспані ночі та розуміння особливо до команди чемпіона, дякую усім командам які старались і це було видно», - пише Назар на своїй сторінці у Facebook.\nЗірковим гостем на грі став усім відомий Віктор Розовий, представник команди «Загорецька Людмила Степанівна».\nСкромний луцький комедіант вважає, що особливої заслуги у перемозі «500» він не має, бо сама команда була дуже хороша та зібрана.\n«Пацики і дівчинка... на фестивалі, мабуть, ніхто б і подумати не міг що це реально, але ми це зробили! Вітаю», - коментує щасливий тренер.


У Коростишівському районі зіштовхнулися дві вантажівки: один із водіїв у реанімації | Вголос.zt\nОдин з автомобілів перевернувся та загорівся.\nУ Коростишівському районі на автошляху Київ-Чоп у ніч на 19 вересня сталася дорожньо-транспортна пригода сталася. Водій одного з автомобілів потрапив у реанімацію. Про це повідомили у відділі комунікації поліції Житомирської області.\n“За попередньою інформацією, близько півночі 54-річний водій вантажівки «Scania R420», рухаючись у напрямку міста Києва, не впорався з керуванням та в’їхав у «Renault Magnum 440». Керманич останньої припаркував вантажівку на узбіччі дороги з виступом на проїзну частину та увімкненим аварійним сигналом. Як з’ясувалося згодом, причиною зупинки стало пошкоджене колесо транспортного засобу.\nУнаслідок ДТП вантажівка «Scania R420» перевернулася та загорілася. Вогонь було ліквідовано до приїзду служби МНС. ЇЇ водій отримав травми, після чого його було госпіталізовано до реанімаційного відділення районної лікарні”, – йдеться у повідомленні.\nНині поліція встановлює усі причини та обставини події у рамках кримінального провадження. Попередня правова кваліфікація – ч. 1 ст. 286 (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами) ККУ України.\nНагадаємо, на трасі Київ-Чоп у ДТП загинув 21-річний чоловік. Ще 5 людей – у лікарні. У Малині жінка загинула під колеса авто, водій втік з місця ДТП.


Право на відпустку і лікарняний - Вільне життя\nПраво на відпустку і лікарняний\n27.04.202016.10.2020Автор Богдан Дікальчук\nПлатники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів (відповідно до пункту 295.5 статті 295 Податкового кодексу України). Про це нагадали в головному управлінні ДПС у Тернопільській області.\nЄдиний податок вони сплачують шляхом здійснення авансового внеску не пізніше двадцятого числа поточного місяця (пункт 295.1 згаданої статті). Можуть також здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.\nСуми єдиного податку, сплачені відповідно до другого абзацу пункту 295.1 і пункту 295.5, підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів із цього податку за заявою платника єдиного податку (пункт 295.6).\nТобто, якщо підприємець уже сплатив авансовий внесок за місяць, в якому він був на лікарняному, або планує бути у відпустці (наприклад, у разі сплати єдиного податку авансом за квартал), така сума за його заявою зараховується в рахунок майбутніх платежів з єдиного податку.\nНарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється податковими органами на підставі:\n— заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку;\n— заяви щодо періоду щорічної відпустки;\n— заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.\nІнформація про період щорічної відпустки і терміни тимчасової втрати працездатності з обов’язковим додаванням копії листка непрацездатності подається за заявою в довільній формі (підпункт 298.3.2 пункту 298.3 статті 298 ПКУ).\nЗаконом України від 15 березня 2022 року за номером 2120-IХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих...


Німеччина вітає переговори США-ЄС як крок у правильному напрямку - LDaily\nГлавная › Новини › Німеччина вітає переговори США-ЄС як крок у правильному напрямку\nНімеччина вітала ініціативу, узгоджену між президентом США Дональдом Трампом і головою Європейської Комісії, щоб послабити загрозу торгової війни, але бізнес-групи закликали обидві сторони підтримати свої слова справами.\nПісля зустрічі з президентом Європейської Комісії Жан-Клодом Юнкером в Білому домі в середу Трамп погодився утриматися від введення тарифів на автомобілі, поки тривають переговори про скорочення інших торгових бар’єрів.\nЄвропейські акції в четвер торгувалися на ранкових торгах, а торгова ініціатива підтримувала акції автовиробників. Акції Fiat, Porsche, Volkswagen і BMW виросли між 2% і 5%.\nDaimler виріс на 1,03% під час нестабільних торгів о 09:15 GMT після того, як у другому кварталі прибуток компанії була знижена через більш низьких цін і тарифів.\nТрамп і Юнкер заявили, що переговори будуть спрямовані на «вирішення питання» тарифів США на сталеві і алюмінієві товари і відповідні мита Європи, що є кроком назад від імпортної стратегії захисту Трампа американських виробників металу.\n«Це ще не результат, до якого ми прагнемо, але це позитивно вплинуло на всю дискусію … про вільну торгівлю або протекціонізмі, скоріше, ніж раніше», – заявив на прес-конференції в Сеулі міністр закордонних справ Німеччини Хейко Маас.\n«Америка і Європа не є противниками … Ми є партнерами і союзниками зі спільними цінностями та інтересами», – сказав Маас, додавши, що добре, що вони будуть також працювати над недобросовісної торговельної практики і реформою Світової організації торгівлі.\n«Відповідь на« America First »може бути тільки один – Європа Об’єднана», – сказав він.\nМіністр економіки Німеччини Петер Альтмайер був ще більш захопленим, вітаючи переговори як «прорив», який допоміг би уникнути торговельної війни і врятувати мільйони робочих місць. «Дуже добре підходить для світової економіки», – написав він у п’ятницю.\nІмпортні тарифи США в розмірі 25% на сталь і 10% на алюміній, введені в березні, остануться в силі під час переговорів, а Трамп сказав, що Європа погодилася збільшити закупівлі зрідженого природного газу і знизити торговельні бар’єри для американських соєвих бобів.\nЗаступник міністра закордонних справ Німеччини Ульріке Деммер написав в твіттері: «Уряд Німеччини вітає угоду про конструктивному плані дій з торговельних питань. Європейська Комісія може розраховувати на нашу постійну підтримку».\nЧитайте також: Qualcomm скасувала угоду з купівлі NXP


Тести на Аутизм - Mardaleishvili Medical Centre\nГоловна Типи на причини аутизмуТести на Аутизм\nДля діагностики розладів аутистичного спектру і постановки точного діагнозу, в нашій клініці застосовуються найбільш інноваційні тести.\nПлан діагностики складається з певної послідовності ситуацій, що провокують випробуваного на взаємодію з діагностом. В процесі обстеження досліджується адекватність соціальної взаємодії, спілкування дитини, гра, базові форми стереотипного поведінки. Тест складається з 4-х модулів, складених за певним протоколу. Залежно від віку і рівня мовного, інтелектуального розвитку випробуваного, обираэться модуль. У тесті бере участь пацієнт, інтерв’юер, батьки або вихователі.\nВайнлендскій опитувальник – тест, теж побудований у формі інтерв’ю, в ньому беруть участь особи з найближчого оточення дитини, сам пацієнт і діагност. Дослідження дозволяє оцінити поведінку випробуваного в чотирьох сферах життя: життєві навички, комунікація, моторні навички, соціалізація. В опитувальник також включена шкала дезадаптивної поведінки, тобто, проявів поведінки дитини, які приносять певні проблеми або незручності.\nДитячий тест IQ, шкала Векслера\nЗагальноприйнятий тест, що складається з 11 підтестов, які поділяються на 2 основні групи: вербальні та невербальні. В кожному тесті міститься 10-30 запитань, що ускладнюються від першого до останнього. Вербальні підтести – це завдання, в результаті виконання яких можна оцінити загальну тямущість, обізнаність, мовні здібності, відтворення цифрового ряду, знаходження властивості предмета та ін. Невербальні – знаходження відмінностей і відсутніх деталей, шифровка, складання фігур і т.д. Кожен пройдений тест оцінюється в балах, які переводяться в уніфіковані оцінки, за допомогою яких можна робити аналіз на вибір.


Центр общинної та культурно-масової роботи «Тхія» («Відродження») – ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ХЕСЕД БЕШТ\nЦентр общинної та культурно-масової роботи…\n«Не хлібом єдиним живе людина», – каже біблійна мудрість. Аби не почуватися убогими сиротами, кожній людині потрібне не лише відчуття національної приналежності, а й знання історії свого роду-племені. А чи може по-справжньому бути щасливою людина без пісні й молитви, філософської системи життя й душевного слова? Адже це той фундамент, на якому базується особистість. А ще в кожній людині живе митець, і прагнення творчості потребує висловлення. Задовольнити всі ці потреби й покликаний Центр общинної та культурно-масової роботи «Тхія». Історико-краєзнавча робота, видавнича діяльність, бібліотечна робота, організація дозвілля членів громади та клієнтів Фонду, освітня та просвітницька діяльність, пропаганда національної культури та мистецтва – ось неповний перелік напрямків роботи Центру.\nЩоб знайти своє місце в сьогоденні, необхідно усвідомити багатовіковий досвід народу. І не лише усвідомити, а й розповісти про це широкому загалу громадськості. Багаторічна пошукова робота та формування фотодокументального архіву дозволяє Центру вести власні музейні програми, а три музейні кімнати: Музей «Пам’яті жертв Холокосту», Музей єврейського побуту, «Держава Ізраїль» завжди відкриті для безкоштовного відвідування. Музейні виставки та наукові довідки, генеалогічні пошуки та екскурсійна робота, – усе це – кропітка роботи, що її проводять співробітники Центру.\nДруковані видання кожної організації – це її трибуна, потужний чинник спілкування із широким загалом громадськості. Ось чому видавнича діяльність – один з пріоритетних напрямків роботи Центру. Газета «Шалом Алейхем», літературно-публіцистичний збірник «Штетл» («Містечко»), літературна серія «Бібліотека Фонду «Хесед Бешт», різноманітні інформаційні та рекламні матеріали – усе це пишеться та готується до друку співробітниками та волонтерами Центру.\nБібліотека Центру – це єдина в регіоні бібліотека з питань юдаїки. Її фонд, що налічує вже майже шість тисяч примірників книг, періодичних видань, нот, аудіо-відео-матеріалів, використовують не лише члени громади, а й широкий загал читаючої аудиторії. Учні та студенти пишуть наукові роботи, митці вивчають музичний фольклор. Хтось заглиблюється в таїни Божого слова, а хтось знаходить тут книгу для душі чи новий бестселер. А широкій пропаганді бібліотеки сприяють Фестивалі єврейської книги, що організовує Центр.\nВ організації дозвілля членів громади та клієнтів Фонду велику роль відіграють клуби за інтересами та гуртки. Серед них – жіночий клуб, клуб рукодільниць «Шальва» («Спокій»), клуб інтелектуальних ігор, сімейний клуб «Лехаїм», кіноклуб, гурток вивчення недільних главі Тори, гурток вивчення івриту, історичний гурток, фотогурток. В Общинному Центрі працює вокальна студія, відео студія, студія звукозапису, майстерня образотворчого мистецтва, комп’ютерний центр та багато іншого.\nРобота Центру направлена на те, щоб знайомити щонайширші кола громадськості з національною культурою та мистецтвом. Волонтери Центру та учасники творчих гуртків приймають участь у мистецьких заходах, виступають перед членами ветеранських організацій. Вони є неодноразовими лауреатами різноманітних фестивалів та конкурсів. Тепер майже жоден культурологічний проект не обходиться без участі Фонду «Хесед Бешт»: Свято культур у Кам’янці-Подільському, День міста в Хмельницькому, Нобелівські читання в Тернополі.\nЦентр займається організацією та проведенням свят для громади, організує зустрічі з цікавими людьми, лекції, музичні та літературні вечори, екскурсії та виїзди на природу. Тут також проводяться круглі столи з представниками влади та громадськості, на яких піднімаються серйозні питання подальшого розвитку взаємодій національних громад і місцевої влади, обговорюються спільні плани дій.\nЯк і кожна установа з розгалуженою структурою та належним діловодством Фонд має власний архів, що ведеться та зберігається в Центрі відповідно до вимог чинних нормативних актів.


Газовий котел Данко 10 Каре димохідний-10 452.00 грн.-Котли газові-Данко-10 Kape-001554-АГРОРЕСУРС\nКод товару: 001554\nДанко 10 Каре - це побутовий газовий одноконтурний котел потужністю 10 кВт, який може бути встановлений в приватних будинках або котеджах до 100 кв.м. і не більше 150 літрів в системі опалення. Обов'язкове наявності димоходу і правильність його монтажу.\nєвропейські інжекційні низькофакельні пальники з високоякісної термостійкої нержавіючої сталі, які забезпечують найповніше згорання газу і стійке полум'я навіть при падінні тиску газу до 635 Па. В сучасних умовах газопостачання енергозберігаючий котел Данко 10 КАРЕ задовольнить всім вимогам споживача:\nГазовий котел Aton Atmo 10 Е одноконтурний\n9 734.00 грн.


Основні завдання навчально-виховної роботи Центру «Грані» на 2010 рік\nОсновні завдання навчально-виховної роботи Центру «Грані» на 2010 рік:\n1. Організаційна робота щодо залучення дітей і підлітків у гуртки НТТ і МАН;\n2. Формування творчої особистості, наукового світогляду і культури гуртківця, самовизначення, само стверджування вихованців у пошуках цікавої справи;\n3. Створення оптимальних умов для здобуття дітьми та учнівською молоддю знань, умінь, навичок за інтересами та уподобаннями, інтелектуального розвитку;\n4. Сприяння розвитку, стимулюванню та реалізації духовного і творчого потенціалу, професійному самовизначенню;\n5. Диференційоване здійснення навчально-виховного процесу відповідно до індивідуальних можливостей, інтересів, нахилів, здібностей гуртківців;\n6. Пошуки у кожному гуртку нового змісту, форм і методів роботи, впровадження індивідуальних та групових занять у роботу керівників гуртків Центру “ Грані ”;\n7. Підвищення рівня підготовки гуртківців до Всеукраїнських, обласних конкурсів, змагань, виставок, конференцій тощо;\n8. Науково-дослідницька діяльність;\n9. Створення умов для роботи з обдарованими дітьми, дітьми з обмеженими фізичними можливостями, індивідуальної форми роботи;\n10. Створення умов для самореалізації дітей з вадами розвитку;\n11. Створення умов для допрофесійної підготовки і професійного визначення учнівської молоді;\n12. Формування в гуртківців свідомого і відповідального ставлення до власного здоров’я та здоров’я оточуючих навичок безпечної поведінки.\n1. РОБОТА ЩОДО ЗАЛУЧЕННЯ УЧНІВ ДО ГУРТКІВ\nОБЛАСНОГО ЦЕНТРУ НТТУМ “ГРАНІ”\nвідповідальні за виконан.\nПідтримувати творчі зв’язки з адміністраціями навчальних закладів, учні яких є гуртківцями Центру «Грані»; з іншими позашкільними закладами міста і області.\nІнформувати через засоби масової інформації про навчально-виховну діяльність у Центрі НТТУМ «Грані».\nРозвивати міжвідомчі зв’язки закладів позашкільної освіти та закладів соціального обслуговування, соціально-педагогічних закладів з метою активізації роботи з дітьми із сімей групи ризику, з дітьми-інвалідами, важкими підлітками.\nЗалучати до пропагандистської роботи за здоровий спосіб життя серед гуртківців Центру спеціалістів наркодиспансеру, лікарів тощо.\nПідготувати методичні матеріали для проведення бесід з БЖ та щодо здорового способу життя на допомогу педагогам Центру і області.\nЗ метою залучення учнівської молоді до гуртків Центру “ Грані ”:\n- надати оголошення через ЗМІ;\n- розповсюдити по школам оголошення про набір до гуртків Центру «Грані»;\n- проводити різноманітні масові спортивно-технічні і науково-технічні заходи, конференції, Дні відкритих дверей, клубну систему роботи гуртків тощо;\n- організувати у бібліотеці Орджонікідзевського району постійно діючу виставку моделей науково-технічного напряму та поробок гуртківців молодшого шкільного віку;\n- проводити індивідуальну роботу з учнями.\nРозробити план проведення Тижня закладів позашкільної освіти на базі загальноосвітніх шкіл.\n2. НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИЙ ПРОЦЕС\nЗдійснити документальне забезпечення навчально-виховного процесу:\nСпланувати роботу гуртків на I, II семестри навчального року, на літній період.\nСкласти розклад занять гуртків на I, II семестри, на літній період.\nРегулярно проводити перевірку журналів планування та обліку роботи гуртків.\nОрганізувати взаємовідвідування занять педагогами Центру.\nВивчити та проаналізувати можливість видачі випускникам закладу свідоцтв про позашкільну освіту\nДля забезпечення оптимальних умов для гармонійного розвитку творчої особистості кожної дитини, життєвої компетентності, стимулювання творчої активності у різноманітних видах позашкільної освіти, удосконалювати роботу гуртків науково-технічних, спортивно-технічних напрямів, прикладної творчості тощо:\nКонструювання екологічно чистого транспорту\nКористувач ПК в ПТМ\nОснови користування ПК\nТехніка, природа, фантазія\nГуртки М А Н:\nПрограмування в мережі Internet\nЕкономічні (Власна справа)\nзавідувачі відділів, зав. лаб.,\nнавч. план закладу\nПроводити регулярно тематичні бесіди, спілкування в гуртках, присвячені патріотичному і національному вихованню, знаменним датам, бесіди з правових питань, питань моралі та культури.\nНа заняттях гуртків впроваджувати в практику нові форми і методи навчання: ситуаційно-рольові ігри, брейн-ринги, вікторини, моделювання екстремальних ситуацій і можливі шляхи виходу з них; завдання, розв’язання яких потребує міжпредметних знань та особистого досвіду тощо.\nЗ метою згуртування та залучення дітей та учнівської молоді до занять у гуртки обласного Центру “ Грані ” провести науково-пізнавальні та святкові заходи до Дня відкритих дверей, Дня працівника освіти, Дня науки, Дня Святого Миколая, Новорічних і Різдвяних свят, Дня захисника Вітчизни, Міжнародного жіночого дня, Великодня, Дня Перемоги, Дня Матері, Дня Незалежності тощо.\nОрганізовувати відвідування гуртківцями тематичних та постійно діючих художніх і фотовиставок, музеїв.\nРегулярно проводити з гуртківцями інструктажі з БЖ; вивчення правил техніки безпеки, протипожежної безпеки; бесіди щодо здорового способу життя.\nЗ метою посилення роботи з профілактики наркоманії, токсикоманії, алкоголізму, паління та СНІДу, захворювання туберкульозом регулярно проводити бесіди та інші інформаційно-освітні заходи з гуртківцями, включаючи дану тематику до планів виховної роботи гуртків.\nПровести моніторингові дослідження результативності роботи гуртків за навчальний рік.\nНадати допомогу в організації гуртків науково-технічної творчості в оздоровчих таборах (за окремим графіком на основі угод з профспілками підприємств).\nУкласти угоди про співробітництво у галузі позашкільної освіти науково-технічного профілю на 2010-2011 н. р. з навчальними закладами, де працюють гуртки Центру.\nУ гуртках МАН визначити тематику науково-дослідницьких робіт для участі їх у обласних і різного рівня конкурсах.\nОрганізувати проведення конкурсу серед гуртківців та керівників гуртків по створенню сувеніру-емблеми Запорізького краю.\nВідновити видання дитячо-юнацької газети «Грані»\nРеалізувати проект внутрішнього мережевого телемовлення.\nЗдійснення комплектації Центру «Грані» кадрами на рік (згідно штатного розпису).\nВизначення навантаження педагогів (тарифікація).\nПідготовка і затвердження в облУОН штатного розпису на 2011 рік.\nПроведення педагогічно доцільної розстановки педкадрів.\nЗабезпечення дотримання нормативності у веденні документації з кадрових питань.\nСкладання та здача звіту про кількість, склад працівників та професійне навчання.\nСкладання та здача звіту позашкільного навчального закладу (форма 1-ПЗ)\nЛукашева А.О Тамкович І.О\nПідготовка і здача до облУОН подання на кадровий резерв директора і заступника директора Центру «Грані».\nЗдійснення ротації деяких керівників гуртків МАН за наслідками роботи.\nОрганізація роботи допоміжного персоналу.\nУдосконалення системи стимулювання діяльності працівників Центру.\nРада ТК, ПК\nЗабезпечення працівників Центру «Грані» календарними відпустками відповідно до чинного законодавства.\nКорегування колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом. Забезпечення погодження взаємодії адміністрації з колективом на основі колективного договору та змін до нього ( при необхідності); проведення зборів трудового колективу, планування спільної діяльності у вирішенні головних задач\nЛукашева А.О. РТК, ПК\nкол . договір\nЗалучення до роботи в гуртках науково-технічної творчості педпрацівників шкіл, вищих навчальних закладів, училищ, ліцеїв\nУчасть у Всеукраїнському конкурсі програм і методичних розробок з науково-технічної тематики.\nУчасть в обласному конкурсі педагогічної майстерності «Джерело творчості».\nСамоосвіта педпрацівників на базі бібліотеки Центру (за темами проблеми Центру)\nзав. відділів голови МО\nнаради Ревков О.В\nРобота «Школи молодого педагога Центру «Грані» (за окремим планом).\nРобота «Школи передового педагогічного досвіду Центру «Грані» (за окремим планом).\nАтестація педагогічних працівників Центру «Грані» (згідно перспективного плану).\nнаказ Едель М.Г.\nПроведення засідань науково-методичної ради (НМР) Центру «Грані» (план – додаток 4).\nпротоколи Едель М. Г.\nОрганізація роботи методичних об’єднань (МО), профільних координаційно-методичних рад –КМР (згідно плану).\nОзнайомлення педагогів Центру «Грані» з матеріалами передового педагогічного досвіду, що надруковані у педагогічних та методичних виданнях.\nМатвієнко К. І.\nОрганізація роботи зимової школи для молодих педагогів «Інтерактивні технології навчання»\nПроходження курсів підвищення кваліфікації при ЗОІППО.\nОрганізація навчання педагогів Центру сучасним інформаційним технологіям.\n2,4 четвер щомісяця\nВороненкоЛВ Едель О.Г.\nУчасть в роботі творчої групи кафедри теорії та методики виховної роботи ЗОІППО.\nсічень квітень грудень\nРевков О. В. Лукашева А.О.


Остання розмова із Темуром Юлдашевим: бої на Савур-Могилі\n11 березня 2020, 16:40\nТемур Юлдашев після звільнення з полону. Редакція Радіо Свобода на Хрещатику. Київ, 25 травня 2014 року\n11 березня – день народження Темура Юлдашева, посмертно удостоєного почесного звання «Народний Герой України». Юлдашев, триразовий чемпіон України з пауерліфтингу, чемпіон світу 2012 року AWPC, керівник самооборони Луганська зі спротиву російській спецоперації «Русская весна», командир батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Тимур», оборонець Савур-Могили. Загинув Юлдашев 24 серпня 2014 року. Його останки ідентифікували у березні 2015 року, а наприкінці травня перепоховали на Лук'янівському військовому кладовищі Києва.\nТемур Юлдашев приходив до студії Радіо Свобода у травні 2014 року, після того, як йому вдалося вирватися із полону проросійських бойовиків, де він провів 35 дні. Він розповів про те, що відбувалося у Луганську, про полон і про свій намір продовжувати боротьбу за збереження суверенітету і територіальної цілісності України.\nВін сказав тоді, що не хоче прогнозувати наскільки ефективним може бути оголошене тоді президентом України припинення вогню. Юлдашев наголосив, що «навіть після успіху антитерористичної операції «війна за Україну не завершиться, і за Луганщину тим більше».\n«Принаймні, серед тих людей, які тримали мене у полоні, Гіркін, Безлєр і навіть їхній Болотов не є авторитетами. Люди з автоматами діють на власний розсуд. Треба буде ще стільки сил, щоб вилучити всі ці «стволи», які «гуляють» по області, щоб донести до людей, що краще нам жити разом, аніж проливати кров один одного», – сказав 25 травня 2014 року Темур Юлдашев.\n«Люди там не тільки живуть у пеклі, вони ще й зовсім не розуміють, що відбувається. Їм показують ролики, на яких якісь люди відрізають іншим голови, і кажуть, що це бандерівці», – розповідав Юлдашев.\nЮлдашева взяли в заручники 28 квітня 2014 року, коли очолюваний ним загін луганської самооборони потрапив в оточення сепаратистів у місті Щастя. Юлдашев домовився, щоб його бійців відпустили.\nПісля звільнення з полону Юлдашев почав організовувати під егідою МВС підрозділ «Тимур», який після злагодження вирушив у «зону АТО».\nА 17 серпня 2014 року Темур Юлдашев зателефонував і повідомив, що він із побратимами на Савур-Могилі, і що їх масовано обстрілюють російські «Гради» із території Російської Федерації.\nЮлдашев зателефонував у короткий момент тиші.\nТоді, у 2014 році, журналісти Радіо Свобода – з питань безпеки – не називали імен оборонців України.\nЯк виявилося, це була остання розмова Радіо Свобода із Темуром Юлдашевим.\nПодаємо тут, опублікований 17 серпня 2014 року, текстовий варіант записаної розмови.\nОборонці Савур-Могили: «Хто проти нас із мечем – той від меча й загине»\nПЕРШИЙ СПІВРОЗМОВНИК, ПОЗИВНИЙ «ТРЕНЕР»\n– Ось розкажу вам: 7 серпня, в 17:00, трьома штурмовими групами була штурмом узята Савур-Могила.\nПерша штурмова група це 51-ша окрема механізована бригада, друга – 25-а аеромобільна бригада і третя група – це патріоти, група «Тренера».\nОсь цими трьома штурмовими групами, за підтримки п’яти одиниць легкої техніки, БМП мається на увазі, ми штурмували і взяли Савур-Могилу.\nВтрати з боку супротивника – жахливі. Один «Урал» завантажили й вивезли, другий завантажили до половини\nВтрати з нашого боку мінімальні. В моїм групі – один «трьохсотий» (поранений – ред.). Втрати з боку супротивника – жахливі. Один «Урал» завантажили й вивезли, другий завантажили до половини.\n– Хто ці люди, з ким ви вели бій?\n– Сепаратисти. Точніше, чесно кажу, не знаю. Один документ я бачив, там було написано батальйон «Восток».\nМені здалося, що всі вони були під дією якихось психотропних речовин, бо вели себе так, як нормальна людина себе в таких умовах вести не може.\n– А що вони робили?\n– Ми, наприклад, їм кажемо: «здавайтесь!», а вони кричать: «ми вас будемо рєзать, вирєзать». Розумієте?\n– Російські ЗМІ казали про те, що українським військовим треба взяти Савур-Могилу для того, щоб, цитую, «надругаться над памятью воинов, которые погибли в борьбе с фашизмом во время Великой отечественной войны». Як ви можете це прокоментувати?\n– Я можу це прокоментувати.\nНаступного дня, коли ми узяли Савур-Могилу, ми розмовляли з командиром окремої 25-ї аеромобільної бригади.\nХто ж, коли і як зміг зробити так, що ми стали ворогами – росіяни та українці? Думаю, що це не людина взагалі, а сатана\nЯ йому кажу, ось подивись, братику, тут ці чотири скульптурні композиції. Дивись, тут стоїть росіянин, стоїть українець, стоїть грузин, стоїть узбек, стоїть казах – наші діди-прадіди усі захищали свою землю від фашистської сволоти. То хто ж, коли і як зміг зробити так, що ми стали ворогами – росіяни та українці? Цій людині, якщо вона людина, я не знаю, що потрібно зробити!\nЯ думаю, що Путін – це не людина взагалі, а сатана. Не можемо ми бути ворогами, ви розумієте, про що я кажу? Не можемо і справа не у Савур-Могилі. І справа не в амбіціях наших політичних лідерів, справа в тому, що ми брати.\nКоли кожен з нас це буде розуміти – ми перестанемо вбивати, різати один одного і ненавидіти один одного.\n– Ви пройшли через такий бій, що у вашому серці тепер?\nВ моєму серці ненависті до російських людей немає. В моєму серці обурення. Сволота прийшла на мою землю і намагається зробити на ній пекло\n– В моєму серці ненависті до російських людей немає. В моєму серці обурення.\nСволота прийшла на мою землю і намагається зробити на ній пекло.\nЩоб ви розуміли, там – на Савур-Могилі – російські «Гради» вели обстріл цілу ніч, міномети нас били. Цілу ніч ми сиділи у щілинах, які собі викопали тим екскаватором нещасним, а артобстріл не припинявся.\nУ мене тут поряд троє пацанів, які зі мною були і все це пройшли. Я готовий дати трубку Саші.\nСашко взагалі молодець, під мінометним обстрілом по окопах розносив воду, поїсти. Міна летить, свистить, він падає, вибухнула, він піднявся і далі пішов\nСашко взагалі молодець, «красавчик», під мінометним обстрілом по окопах розносив воду, розносив пацанам поїсти.\nМіна летить, свистить, він падає, вибухнула, він піднявся і далі пішов. Дай бог йому здоров’я!\n– Алло, ви Сашко?\nДРУГИЙ СПІВРОЗМОВНИК, ПОЗИВНИЙ «КОСТЯ»\n– Ні, ні, це не Сашко. Я вам про Сашу можу ще більше сказати. Він просто скромний хлопець. До такої межі скромняга, що це треба знати. А герой! Справжній!\nБомбили нас дуже жорстко, і ця людина не побоялася, коли солдати помирали від спраги, він пішов по воду, приніс і напоїв кожного, пройшов по всіх окопах, де сиділи наші солдати.\n– А проти кого й за що ви воюєте?\nЯ російськомовний, луганчанин. Але немає різниці, російськомовний чи україномовний, Батьківщина в нас одна\n– Ми воюємо проти мразі, проти зрадників. Це ж просто зрадники Батьківщини.\nБатьківщина в нас одна – це Україна. Я сам російськомовний, луганчанин.\nМало у нас було українських шкіл, я це з відповідальністю говорю. Я у російській вчився. Але немає різниці, російськомовний ти чи україномовний, бо Батьківщина в нас одна.\nНе буває двох батьківщин.\nІ ті люди, які узяли зброю і воюють проти нас – просто зрадники Батьківщини.\nДля мене особисто, можливо, держава небагато зробила, особисто я нічого не отримав від держави, але не в цьому суть.\nБої за Савур-Могилу. Коротко про героїчну оборону – відео\nКожен зобов’язаний просто захищати свою землю, гарний там уряд чи поганий уряд.\nМи воюємо на даний момент не за уряд, а за свою Батьківщину. А тих, хто пішов проти своєї Батьківщини, я не знаю як їх назвати – тільки зрадники.\nМи воюємо проти всіх, хто пішов на нас зі зброєю. Немає в нас ненависті до росіян. Хоча, коли з російської сторони фігачать «Градами» 4-5 годин підряд, то важко до них добре ставитися\nМи воюємо проти всіх, хто пішов на нас зі зброєю.\nНемає в нас ненависті до росіян. Хоча, сказати чесно, після таких артобстрілів, коли з російської сторони фігачать «Градами» 4-5 годин підряд, то важко до них добре ставитися.\nЯ думаю, що там одна людина «робить погоду». Все залежить від нього, а не від простого російського солдата там чи офіцера армії.\nНу, ми знаємо цю людину, через яку відбуваються ці артобстріли.\n– Про бій можете розповісти?\n– Була поставлена задача кожному підрозділу. Кожен знав, чим йому займатися. Штурмова бригада, десант пішов наверх на гору. Їм випала мабуть, не мабуть, а точно, найсерйозніша задача. Хлопці відчайдушно билися. Були у них і загиблі.\nІ тим не менш ці люди, ну як, не зламалися, не «включили задню», а пішли штурмувати гору.\n– Ось кажуть російські телеканали, що ви воюєте за гроші проти свого народу…\nЯ звільняю свій народ проти оцих упирів-зрадників, триколора якогось. Я узяв зброю, щоб захистити свою Батьківщину\n– Проти якого свого народу?! Я звільняю свій народ проти оцих упирів-зрадників, триколора якогось.\nЯкась фікція, ідея якась, «республіка» якась!\nМій народ стоїть поруч зі мною зі зброєю і захищає Батьківщину.\nЄ поняття Батьківщина. Вона одна. Все. Немає інших республік, інших батьківщин. І я узяв зброю для того, щоб захистити свою Батьківщину.\nІ тих, хто встав проти нас, ми будемо їх убивати. Ми будемо проти них воювати.\nА щодо грошей, мені навіть смішно казати...\nЦе треба бачити…\nНу, коли немає там якихось умов, коли брудні такі, що тільки очі світяться – чорні усі, пилюка, грязюка. А грошей багато – так, дуже, наскільки я знаю – 1800 гривень. Не знаю, скільки там по курсу це зараз. Це смішно. Про які гроші взагалі мова?!\n– Дуже тяжка ситуація зараз у Луганську, Донецьку... Хто довів міста до такого стану і чому там люди без води, електроенергії , без їжі й медикаментів?\nЛюди раді, що приходять солдати і звільняють міста. Міста стають вільними, українські міста. Приходить поступово нормальне життя\n– Я абсолютно точно знаю, що Луганськ довели до такого стану так звані «ополченці». Це просто однозначна відповідь.\nІ скажу вам наступне: у звільнених містах, таких як Лисичанськ, нас зустрічали люди так, ви б бачили, вони плакали і обнімали нас. Воду приносили. Тортик навіть принесли. Ну якось намагалися нам подякувати. Розумієте?\nЛюди раді, безкінечно раді, тому, що приходять солдати і звільняють ці міста. Міста стають вільними, українські міста. Приходить поступово нормальне життя. Привозять продукти. З’являється світло, газ, починається нормальне мирне життя. Тому що війна насправді це зовсім недобре.\nЯ хотів би глянути тій людині в очі, яка стоїть під російськими снарядами, російськими «Градами», а потім приймати якусь допомогу від них\nА от з приводу путінської гуманітарки… як взагалі можна говорити про якусь гуманітарну допомогу?!\nЯ хотів би глянути тій людині в очі, яка стоїть під російськими снарядами, російськими «Градами», а потім як вона зможе від Росії якусь допомогу приймати?!\nНе знаю, я сумніваюсь, що там допомога. І кому ця допомога буде? Цим тварям, які встали проти України, проти нашої Батьківщини. Їм буде допомога?!\nЯ більше ніж упевнений у тому, що мирне населення, якщо навіть там буде допомога, навряд чи щось від того отримує.\nЦе мародери. Ми входили в Лисичанськ, я бачив, що там після них. Розграбоване, роздерте, розшматоване все\nЦе мародери. Я бачив Лисичанськ після них. Ми входили в Лисичанськ, я бачив, що там після них, на свої очі.\nРозграбоване, роздерте, розшматоване все.\nНевже це вибір українського народу?! Я не думаю, що люди хотіли б цього і далі.\n– Хлопці ще хтось хоче поговорити?\nТРЕТІЙ СПІВРОЗМОВНИК, ІЗ БУКОВИНИ\n– Я скажу. Ви уявляєте воронку від снаряда в середній людський зріст?! Ти вилазиш із засипаного окопу й бачиш, що навпроти тебе воронка рівно по плечі. Ми залізли й подивилися у цю воронку…\n– Не уявляю! Кому ви довіряєте?\n– Я довіряю людям, які зі мною в окопі, і з якими я на «передку», тим я довіряю.\n– А має значення якою мовою людина розмовляє, звідки вона, з якого регіону?\n– Для мене мова, національність не має ніякої різниці. Хоч він татарин, хоч він узбек, хоч він українець… яка різниця, усі ми люди. І ми повинні жити усі дружно в нашій країні. А тут брат на брата йде, зрозумійте це.\nУ мене в Росії родичі є, я не хочу воювати з ними. Я не хочу просто! А вони хочуть і йдуть нас убивати на нашу землю.\n– Я вас про це запитую, бо у закордонній пресі пишуть із подачі Росії, що серед українських добровольців «воюють нацисти чи фашисти».\n– Хлопці, фашисти є тут? Нє (сміється), нема фашистів, кажуть.\nНє, ми не расисти, не нацисти й не фашисти. Ми раді усім, якщо до нас із чистою душею, чистим серцем.\nА якщо до нас із мечем, то… той хто з мечем проти нас – від меча загине.\n– А щось для вас є незрозумілим?\n– Є речі, які ми не розуміємо. Незрозуміле рішення, коли ось построїли роту солдатів і відправили в чисте поле. І по них б’ють «Гради», а ми нічого не можемо у відповідь зробити.\nМи ні-чо-го не можемо у відповідь зробити!\nКоли на Савур-гору піднялися, кордон був за 4 кілометри буквально, і з російського кордону б’ють «Гради», а ми нічого не можемо зробити у відповідь\nІ ми бачимо, коли на Савур-гору піднялися, кордон був за 4 кілометри буквально, і з-за російського кордону б’ють «Гради», а ми нічого не можемо зробити у відповідь. Нічого!\n– Росія каже, що Україна обстрілює її територію, а частина росіян вважає, що це Україна напала на Росію.\n– Тому що це інформаційна війна. Хай вони прийдуть подивляться, в окопі полежать, і хай побачать, звідки б’ють.\nСнаряди летять із Росії, а наші нічого не роблять. Просто-напросто, коли б’ють по нас «Градами» з Росії – наші нічого не роблять.\n– Що потрібно вам, чого не вистачає батальйону, в якому ви воюєте?\n– Все добре в нас. Чого не вистачає? Всього вистачає, Боже мій. Ми не жаліємося. Ми не перебираємо, що є – те є.\nА от тим, хто на «передку» – до них нічого не доходить. Ні хліб, ні сигарети, ні вода.\nХлопці під обстрілом картоплю копали собі, щоб їсти наварити\nГуманітарку треба послати тільки на передову, а не на блокпости, де хлопці сидять і кажуть, що їм треба крем для загару.\nТам, де дійсно воюють, там немає навіть води. Хлопці під обстрілом картоплю копали собі, щоб їсти наварити.\nТуди допомога не доходить, бояться їхати туди, бо там стріляють.\nЗнаєте, у нас жарт був на передовій: давайте подзвонимо в міліцію і скажемо, що тут стріляють. Нехай прийдуть – розберуться!\n– Нє (сміється)… довелось самим… розбиратися.\nМенше, аніж через тиждень, з'явилася інформація, що Темур Юлдашев загинув. Довгий час напевне не знали дати. Вже пізніше її назвали ті оборонці Савур-Могили, кому вдалося вижити – 24 серпня 2014 року, День незалежності України.\nДень Збройних сил України: 9 головних боїв армії проти гібридних військ Росії\n«Припинити паніку, тримаємо оборону!» – захисник Донецького аеропорту В'ячеслав Зайцев\nНаближення Гааги. За що Україна вимагає покарання для Росії в міжнародних судах (рос.)\n«Під Дебальцевим у нашому автомобілі було 11 поранених одночасно» – Галина Алмазова, керівник бригади «Вітерець»\nВажливі речі. Історія кримськотатарського бійця, який загинув в АТО і похований у Криму


Чому характеру має значення? - Центр лідерства УКУ\nЧому характеру має значення?\nОтже, одним з інсайтів під час конференції, чи радше черговим нагадуванням, стало те, що Jeffrey Gandz називає “say – do gap”. Тобто існування прогалини між тим, що лідери декларують та тим, як вони насправді діють. І це стосується таких розвинених держав як Канада та США. Мій особистий досвід, як громадянина України підказує мені, що у випадку з деякими українськими лідерами ця прогалина може бути досить суттєвою. Її подолання – один з шляхів до змін у нашому суспільстві.