Криза у Венесуелі: політико-економічний аналіз - ХВИЛЯ\nЧергові вибори президента Венесуели 20 травня пройшли у, мабуть, один з найскладніших епізодів у політичній історії країни. Венесуела переживає гостру продовольчу, економічну та фінансову кризи, а також занурена у внутрішньополітичні чвари між різними політичними партіями та групами впливу. Суперечки між опозицією і владою, елітами та президентом, парламентом і урядом – все більше посилюються напередодні та після виборів, які багато хто називають визначальними для наступних 10 років.\nА поки триває підбиття підсумків голосування, ми вирішили проаналізувати кризу у Венесуелі та пояснити основні її причини з політичного і соціально-економічного погляду.\nКриза у Венесуелі: соціально-економічний контекст\nКризові явища, які ми сьогодні спостерігаємо у Венесуелі – це наслідок кількарічних соціально-політичних процесів національного, регіонального та глобального рівнів, які розхитали існуючу в країні систему. Коріннями проблеми у Венесуелі сягають ще часів президентства Уго Чавеса. Його 15-річне правління у країні трималося на засадах ідеї соціальної справедливості, лівого популізму та анти-американізму. Чавес був доволі популярним серед народу, оскільки з його приходом до влади покращилася ситуація із розподіленням прибутків від нафтової галузі, яка була і лишається фундаментом венесуельської економіки.\nСаме залежність Венесуели від нафти є основою більшості проблем, пов’язаних з визріванням нинішньої кризи. У структурі експорту країни 76% припадає на нафту та нафтопродукти, а 2013 році ця цифра сягала 91%. Відповідно, падіння світових цін на нафту у 2014 році поглибило економічну кризу, яка, втім, розпочалася ще у 2012 році (рис.1).\nОкрім нафтодоларів, у своїй політиці Уго Чавес спирався на особисту харизму, підтримку армії і партії, а також комплексні програми соціальної підтримки. Власне, кошти на ці програми президент брав так само від прибутків з експорту нафти. Цими ж коштами закривалися проблеми з імпортом продовольства, медикаментів та інших товарів першої необхідності. Ці соціальні програми, які були відомі у Венесуелі як «боліваріанські місії», стали наріжним каменем його популярності серед населення. Вони передбачали виділення державою субсидій практично на все: їжу, ліки, освіту та придбання житла. Вони були дуже популярними серед венесуельців, особливо бідних провінційних районів. І дійсно, Чавесу вдалося зменшити рівень бідності населення. За свої 15 років правління кількість громадян, які жили за межею бідності, скоротилася майже вдвічі, а загальні умови життя значно покращилися.\nУ ході свого правління Чавес зробив усе, щоб закріпити позиції його Єдиної Соціалістичної Партії у політиці. Він змінив Конституцію, щоб продовжити собі термін перебування на посаді, змінив склад Верховного суду на свою користь, послабив цивільний контроль над Збройними силами, щоб завоювати довіру армії, а у 2009 році через референдум провів рішення про скасування будь-яких обмежень на кількість президентських термінів. На тлі вищеописаної соціальної політики Чавеса, всі ці політичні маневри, звісно ж, підтримувалися з боку більшості населення, надто – з боку традиційного електорату президента: корінних народів, бюджетників, селян і тих, хто «сидів» на субсидіях.\nОднак соціально-економічна політика Уго Чавеса мала й негативні наслідки для країни, особливо у стратегічній перспективі. Надмірні витрати на фантастичні за масштабами програми соціальної підтримки, на яких тримався весь рейтинг партії Чавеса, залежали виключно від одного-єдиного джерела – прибутків з експорту нафти. Відповідно, коли ці прибутки різко впали у 2014 році, стався й колапс соціальної політики, заснованої Чавесом. Крім того, валютні обмеження, контроль над цінами та жорсткі трудові норми призвели до зниження інвестиційної та ділової активності американських компаній у Венесуелі. Це обмовило скорочення притоку інвестицій у нафтову промисловість та зменшення обсягів видобутку нафти.\nВиявилося, що радикальний популізм Чавеса і його риторика трималися лише до тих пір, поки люди могли отримувати бюджетні кошти. Коли державна фінансова підтримка почала «танути», політична система Венесуели виявилася дуже слабкою, адже спиралася не на міцній ідеології чи національній ідеї, а на особистості однієї людини та державних субсидіях. Іронічно, але саме соціальні витрати венесуельського уряду на чолі з Уго Чавесом і призвели до колапсу його системи.\nСоціальні програми Чавеса потребували значних фінансових вливань з бюджету. Власне, зростання соціальних видатків держави (у 2017 становлять 70% Держбюджету) та подорожчання продовольства у 31 раз і призвели до тих потрясінь, які переживала економіка Венесуели з 2012 по 2017 роки. Cкорочення притоку іноземних інвестицій та репатріації американського капіталу, а також зниження нафтових доходів від експорту, зумовили падіння номінального ВВП на 24%.\nЗменшився і ВВП на душу населення за паритетом купівельної спроможності – на 9,5%. Іншими словами, сьогодні на 1 американський долар венесуельці можуть придбати менше товарів, аніж у 2012 році. У той же час безробіття, з яким так відчайдушно боровся Уго Чавес, зросло втричі.\nВищезазначені економічні процеси призвели до продовольчої кризи. Венесуела завжди була вкрай залежною від імпорту продовольства. Поки ціни на нафту були високі, країна продовжувала закуповувати їжу та товари першої необхідності у сусідніх державах. Після 2014 року через падіння цін на нафту це стало неможливим, а у людей не вистачало грошей, щоб купляти продовольство самотужки, особливо враховуючи те, що раніше все залежало від урядових субсидій. Коли економічна ситуація у Венесуелі остаточно вийшла з-під контролю у 2016 році, з полиць магазинів швидко зникли товари першої необхідності, їжа, ліки. У містах і провінціях погіршилися санітарні умови та зросла кількість інфекцій, а криміногенна ситуація досягла безпрецедентних висот. Мародерство та грабіжницькі напади на цілі квартали стали буденністю.\nСитуація особливо загострилася, коли знецінилася національна валюта – болівар. У 2017 році венесуельський болівар втратив 96% вартості. При цьому, цікаво те, що на сьогодні неофіційний обмінний курс значно вищий, і за 1 американський долар можна отримати 69,8 тисяч. венесуельських болівар.\nРазом з тим, уряд Мадуро, попри заклики частини партії, не зменшив видатки з бюджету, а просто почав друкувати більше грошей. Це призвело до шаленого зростання інфляції, яка у 2017 році перевищила 650%. У свою чергу, всі ці економічні заходи уряду Мадуро призвели лише до зменшення самої економіки Венесуели на 13,2% у 2017 році.\nКрім цього, різко погіршилася ситуація з трудовою міграцією. У часи президентства Уго Чавеса майже 1 мільйон венесуельців покинули свою країну в пошуках кращої роботи закордоном. Головними мотиваторами для них виїхати закордон ставали політична невизначеність, «закручування гайок» і посилення державного контролю над економікою і бізнесом. Уго Чавес, хоча й проводив соціально-орієнтовну політику вдома, але своєю зовнішньою політикою відлякував інвесторів і не давав можливостей для розвитку малого та середнього бізнесу.\nСюди ще накладалися високі рівні корупції. Венесуела багато років поспіль входить до топ-20 країн світу з найвищими рівнями корупції. Найбільш привабливим для мігрантів маршрутами є США, Колумбія, Центральна Америка та Іспанія. Перша хвиля емігрантів з Венесуели припала на перші роки президентства Уго Чавеса. Його риторика про допомогу бідним і зосередження уваги саме на провінціях і корінних народах мотивувала заможний венесуельський середній клас виїжджати закордон, оскільки вони вважали, що свою соціальну політику Чавес реалізовуватиме саме за рахунок бізнесу, який влада підминатиме під себе. Частково, саме так і сталося у подальші роки.\nА друга і найбільша хвиля емігрантів припала вже на часи Ніколаса Мадуро і була пов’язана з погіршенням вже існуючої кризової ситуації. Через падіння цін на нафту та згортання соціальних програм уряду, виїжджати закордон стали вже навіть бідні родини та селяни. За даними американського видання «The New York Times», лише в одному 2016 році 150 тисяч венесуельців виїхали з країни, і це стало рекордною кількістю емігрантів за понад 10 років. А відповідно до дослідження професора Томаса Паєза з Центрального Університету Венесуели, на момент 2014 року закордоном проживало 1,6 мільйона венесуельців, що складає 6% від загального населення країни. І це було ще на початку кризи, кількість емігрантів після 2014 року лише подвоїлася. Найбільше з країни виїжджають студенти, одразу після отримання диплому бакалавра.\nІншою проблемою соціальної політики Венесуели стала її система охорона здоров`я. Протягом останніх 20 років вона була залежною від імпорту товарів, який покривався за рахунок прибутків від продажу нафти. Після падіння цін на нафту в 2014 році закуповувати медикаменти, вакцини, обладнання стало неможливо, і це призвело до гострого дефіциту ліків. Лікарі у Венесуелі не можуть робити хірургічні операції через нестачу рукавиць, анестезії та інших медикаментів. Деякі лікарні почали закуповувати ліки самостійно через особисті зв’язки в сусідніх країнах. Через це зросла ціна на ліки, а оскільки у лікарів немає таких грошей, вони почали брати хабарі з пацієнтів.\nКриза у системі охорони здоров`я розпочалася ще у 1998 році, коли новообраний президент Уго Чавес пообіцяв «безкоштовну медицину для усіх». На початку його правління він дійсно намагався виконати цю обіцянку, запросивши тисячі кубинських лікарів до Венесуели, щоб вони «підняли» систему охорони здоров`я. Це призвело, до речі, до вже згаданого вище, стрімкого збільшення соціальних видатків, які стали додатковим тягарем для залежного від нафти бюджету. Спершу, Чавесу дійсно вдалося покращити ситуацію з лікарнями. Але у 2013-2014 роках на тлі падіння цін на нафту уряд був змушений урізати фінансування. Через це чимало лікарень, які управлялися кубинцями, були закриті.\nНа ситуацію також вплинула корупція та особливості роботи Міністерства охорони здоров`я у Венесуелі. Річ у тім, що це Міністерство – найскладніше для політиків. Серед венесуельських чиновників побутує думка, що якщо політика призначають міністром охорони здоров`я, то це «квиток в один кінець». За всі 15 років свого правління Уго Чавес змінив 16 міністрів охорони здоров`я. Жоден з них не протримався на посаді більше 1 року. Проблеми, від яких страждає галузь, завжди «скидали» на міністра і робили з нього цапа відбувайла у випадку скандалу чи кризи. Знаючи про це, кожен міністр, який приходив на посаду, робив усе можливе, щоб якомога більше накрасти грошей і вивести їх на свої закордонні рахунки до того, як їх звільнять чи змусять піти у відставку.\nЧерез корупцію і загальний хаос після приходу до влади Ніколаса Мадуро, зросли рівні захворювання на малярію. Це при тому, що Венесуела колись стала першою країною у регіоні, яка поборола малярію. Зараз це перша країна у Латинській Америці, в якій захворюваність на вірус лише зростає. Нестача вакцини та ліків призводить до погіршення ситуації і навіть смерті людей через цю хворобу. Цікаво те, що навіть попри безпрецедентне погіршення гуманітарної ситуації, президент Ніколас Мадуро зробив лише те, що роками робили політики у Венесуелі – поклав всю відповідальність на міністра охорони здоров`я Антоньєтту Капорале та замінив її на Луїса Лопеса Чехаде – людину, близьку до віце-президента Тарека Аль-Айссамі.\nЕкономічна політика Ніколаса Мадуро після смерті Уго Чавеса так само не принесла бажаних результатів. У період правління Чавеса нафтові прибутки в основному витрачалися на численні соціальні програми уряду, а не на економічний розвиток, включаючи національну нафтову промисловість. Тому остання суттєво залежала від іноземних інвестицій. Відтак, після того, як чимало приватних компаній покинули венесуельський ринок із початком кризи, нафтова галузь лишилася практично без інвестицій.\nКрім того, виникла проблема з зовнішніми боргами. У листопаді 2017 року Венесуела оголосила частковий дефолт за державним боргом та облігаціями державної нафтової компанії PDVSA. Втім зовнішній борг країни все одно збільшився майже на 5 млрд. доларів. Нині зовнішній борг Венесуели становить 35,4% від ВВП. У той же час суттєво зменшилися золотовалютні резерви країни, і їх не вистачить для покриття боргу.\nДо того ж, у Венесуелі зменшився профіцит торговельного балансу за рахунок падіння обсягів імпорту та експорту. Це вплинуло на зростання дефіциту продовольства в країні.\nЯкщо підсумувати все вищезгадане, то основними причинами краху соціально-економічної політики Венесуели були наступні:\nПадіння цін на нафту з 2014 року, яке ускладнило економічну кризу в країні та призвело до здешевлення експорту Венесуели. У свою чергу, це зменшило валютні надходження в країну, що не дозволяє у повній мірі відновити золотовалютний резерв, який необхідний для обслуговування та погашення боргів перед зовнішніми кредиторами;\nРішення Ніколаса Мадуро посилити державний контроль над економікою;\nНепомірні соціальні видатки з бюджету на різноманітні програми підтримки бідних верств населення;\nСтримування урядом цін на продовольчі товари, що призвело до їх дефіциту у наслідок скорочення імпорту;\nВпровадження валютних обмежень та контролю. З 2016 року уряд змінив валютний механізм – впровадив дві офіційні ставки, які засновані на урядових пріоритетах імпорту. Валютний контроль утворює суттєві перешкоди для здійснення торговельних операцій, а також створює умови для спекуляції – валютні арбітражі;\nЕміграція значної частини працездатного населення, «відтік мізків» до США та інших країн регіону;\nВисокий рівень корупції у вищих ешелонах влади.\nКриза у Венесуелі: політичний контекст\nОкрім соціальних і економічних проблем, важливе значення у підриві стабільності Венесуели мав і політичний процес. У 2013 році помирає президент Венесуели Уго Чавес. Його смерть припала на період, коли у країні якраз починалися соціально-економічні проблеми, описані вище, а в суспільстві зростало напруження.\nСмерть Чавеса багатьма сприймалася як «кінець епохи» та шанс для реваншу опозиції. Власне, останні активно підтримували цей наратив і розгорнули справжню інформаційну кампанію проти правлячої Єдиної Соціалістичної Партії, сповіщаючи про кінець епохи чавизму. Це дало новий стимул опозиційним силам, які об`єдналися для участі у наступних виборах. У купі з соціально-економічною напруженістю, відродження опозиції і послаблення державного контролю над політичним життям Венесуели у перехідний період поставили країну на межу соціального вибуху.\nВибори 2013 року стали для нового президента Ніколаса Мадуро справжнім випробуванням. Не лише у країні відродилася опозиція, але й вона ледь не перемогла правлячу партію на тлі соціально-економічних проблем. Мадуро переміг свого головного конкурента Енріке Капрілеса із невеликим відривом у 1,5%, що було неможливим за часів Чавеса. Це переконало частину населення, що центральна влада стала слабкою, а опозиція навпаки – має всі шанси бути альтернативою. По мірі того, як наростали проблеми, зростала популярність опозиційних сил, які активно атакували владу на темі «зради». У відповідь, Мадуро, усвідомлюючи, що може програти цю боротьбу та не маючи тієї ваги, яку мав Уго Чавес, вирішив піти шляхом авторитаризму та «закручування гайок». Але він коливався і не хотів провокувати прихильників опозиції на демонстрації. Натомість влада розгорнула масштабу кампанію «чорного піару» проти опозиційних політиків, а Ніколас Мадуро ледь не щомісяця збирав проурядові демонстрації у центрі Каракаса, на яких виступав з нищівною критикою своїх опонентів.\nРадикалізація обох таборів політичного протистояння внаслідок агресивної і радикальної риторики, початок падіння цін на нафту, урізання урядом фінансування частини соціальних програм призвели до загострення ситуації у Венесуелі. Вона стала настільки критичною, що для соціального вибуху потрібен був лише поштовх у вигляді якогось приводу. У 2014 році таких було аж два. Обидва віддзеркалювали дві найбільші соціально-економічні проблеми країни, які в усіх були на вустах.\nУ січні 2014 року поблизу Каракаса грабіжники застрелили відому на всю країну модель, переможницю конкурсу краси «Міс Венесуела» Моніку Спірс і її колишнього чоловіка. Злочин стався на очах її 5-річної доньки, яку також поранили в ногу. Ця подія широко висвітлювалася у місцевих і світових ЗМІ.. Вбивство відображало проблему зростання рівня злочинності та бездіяльності поліції, яка загострилася саме за часів Уго Чавеса та Ніколаса Мадуро. У 2014 році ця тема активно обговорювалася на антиурядових мітингах. Лідери опозиції звинувачували Мадуро та його партію у тому, що вони не реформували силові структури та дозволили проблемі вийти з-під контролю. Вбивство Моніки Спірс стало спусковим гачком. У лютому у Венесуелі пройшли перші масові антиурядові демонстрації.\nІншим приводом до протестів стала спроба зґвалтування студентки на території університету у місті Сан-Крістобаль у провінції Тачіра на заході Венесуели. Ця подія спровокувала антиурядові студентські виступи, учасники яких звинувачували Ніколаса Мадуро у тому, що його уряд так і не вирішив проблему погіршення криміногенної ситуації у їхньому районі. Пізніше студенти приєдналися до акцій протесту у столиці, організованих опозицією.\nВесь 2014 рік та більша частина 2015 року пройшли в атмосфері постійних проурядових і антиурядових протестів, демонстрацій і страйків. Опозиція зібрала до купи всі свої претензії до Уго Чавеса та його партії, і зараз екстраполювала їх на Ніколаса Мадуро та його команду. У відповідь, президент розкручував у медіа тему «агентів американського впливу» та «п`ятої колони», але все ще не ризикував проводити масштабні «чистки» серед опозиціонерів, лише погрожуючи їм кримінальними справами. Саме це коливання зіграло з Мадуро поганий жарт, адже він втратив момент і продемонстрував слабкість, насамперед – перед своїми власними однопартійцями та армією.\nВтім уникнути насилля не вдалося. У гру підключилися проурядові воєнізовані угруповання молодиків, відомі під назвою «colectivos» — аналог українських «тітушок». Їх використовував ще колишній президент Уго Чавес, щоб стримувати демонстрації та тримати під ковпаком опозиціонерів. Використання цих паралімілітарних сил у період невизначеності та ослаблення політичного режиму, а також на тлі гострої соціально-економічної кризи, яка приперла багатьох людей до стінки, зробило ситуацію лише ще гіршою для самого Мадуро та його уряду. Напади проурядових бойовиків радикалізували самих протестувальників і сприяли послабленню контролю силовиків над ситуацією у столиці.\nНаступним етапом, який поглибив кризу, стали парламентські вибори 2015 року. Вперше за всю історію правління партії Чавеса, на них перемогла опозиція, яка здобула абсолютну більшість місць у парламенті. Це стало переломним моментом для президента Ніколаса Мадуро. В умовах кризи та громадянського протистояння у столиці, він усвідомив, що остаточно втрачає владу. Під контролем Мадуро лишалися уряд і Верховний суд. А відтак, він вирішив «закрутити гайки». Втім вже було занадто пізно для такого рішення, адже опозиція отримала доступ до влади та зрівняла сили, і тепер будь-яка ескалація конфронтації означала параліч влади у Венесуелі. Власне, так і сталося.\nПісля парламентських виборів Мадуро не визнав їхніх результатів, а підконтрольний йому Верховний суд 29 березня 2016 року ухвалив скандальне рішення про те, що перебирає на себе повноваження парламенту. Це спровокувало конституційну кризу, яка паралізувала роботу державного апарату. Жодні закони та укази не діяли, оскільки парламент був підконтрольний опозиції, а уряд і суд – президенту, і вони блокували один одного. Масштабні антиурядові протести у столиці та у регіонах змусили Верховний суд скасувати своє рішення вже через три дні, але довіра до цієї інституції вже була підірвана. Опозиція вимагала проведення дострокових виборів у 2017 році та зміни складу Верховного суду.\nКоли спроба Ніколаса Мадуро заблокувати роботу парламенту через суд не вдалася, він та його партія пішли на ще більш радикальний крок – створили орган, альтернативний парламенту. За словами Мадуро, опозиція намагалася «скинути його уряд», а економічні проблеми, які вже тоді в повній мірі вирували у країні, були результатом їхньої діяльності. Це стало виправданням для президента у створенні Конституційної Асамблеї – «нового» парламенту, який перебере на себе повноваження старого. Натомість опозиція звинуватила Мадуро у спробах узурпувати владу та бойкотувала вибори до цього нового парламенту. Як і очікувалося, до Асамблеї пройшли лише члени правлячої партії.\nОскільки Ніколас Мадуро дуже пізно схаменувся, коли вирішив розпочати наступ на опозицію, його позиції вже були підірвані. Починаючи з 2016 року, коли країна вже постфактум перебувала в умовах страшної кризи, всі його зусилля сприймалися як демонстрація слабкості, відчайдушні кроки зберегти свою посаду. У таких умовах стався розкол всередині правлячої партії. Не всі соратники Мадуро погоджувалися з його політикою. Зокрема, стався конфлікт між президентом і генпрокурором Венесуели Луїзою Ортега. Навесні 2017 року вона відкрито розкритикувала дії силовиків під час розгону протестів у центрі столиці та порушила кримінальну справу за фактами вбивства учасників демонстрацій. Цей крок Мадуро розцінив як «зраду», і вже у серпні 2017 року звільнив її з посади і заборонив покидати межі країни. Наступного дня новий генпрокурор порушив кримінальну справу проти Ортеги та її чоловіка, але вони встигли втекти до сусідньої Колумбії. Цей конфлікт підірвав позиції Ніколаса Мадуро всередині його партії. Хоча президент зумів консолідувати владу та зберегти свою посаду, але цілком імовірним може бути новий бунт проти нього зсередини партії.\nОтож, головними політичними причинами кризи у Венесуелі стали:\nПокладення в основу політики Уго Чавеса його власну особистість, яка лише підкреслила безальтернативність «чавизму» та прямий зв’язок між державною ідеологією і президентом. Коли він помер, зникла й ідеологія;\nПовільна реакція уряду Мадуро на антиурядові протести та використання парамілітарних структур для придушення демонстрацій;\nНе реформований силовий сектор, завдяки чому у країні зберігалася загрозлива криміногенна ситуація;\nВисокий рівень корупції серед чиновників;\nВідсутність у Ніколаса Мадуро політичної харизми Уго Чавеса та його слабка внутрішня легітимність порівняно з попередником;\nСпроба Мадуро узурпувати владу та позбавитися опозиції у середині 2016 року, яка лише поглибила кризу та спалила всі мости для переговорів;\nАгресивна та радикальна риторика влади та опозиції, яка загострила протистояння і призвела до спалаху насилля у 2015 році.\nКриза у Венесуелі: ситуація сьогодні\nНині ситуація у Венесуелі катастрофічна. За даними соціологічної компанії «DatAnalisis», 85% базових ліків лишаються у дефіциті. У лікарнях не вистачає антибіотиків, марлі та мила. Смертність серед новонароджених зросла на 30% за останні 2 роки. Понад 80% населення не мають грошей, щоб купити товари першої необхідності. Інфляція зросла на 500% — рекордна цифра в історії Венесуели. 30% дітей шкільного віку страждають від недоїдання через дефіцит продовольства. А рівень злочинності за останні 3 роки зріс до небачених раніше висот – майже 100 вбивств на кожні 100 тисяч осіб. Це один з найвищих показників у світі. Для стримування мародерства на вулицях, президент Ніколас Мадуро навіть розгорнув війська.\nВ умовах кризи Ніколас Мадуро намагається максимально законсервувати свої позиції і консолідувати адміністрацію. Створення альтернативного парламенту у вигляді Конституційної Асамблеї, формування нового проекту Конституції, заборона опозиціонерам приймати участь у виборах – все це остаточно позбавило Мадуро частини внутрішньої легітимності та зовнішньої легітимності, а також спалило мости між ним та опозицією. Вибори президента, які пройшли 20 травня, можуть стати його останньою спробою консолідувати владу в своїх руках, однак вони не виправлять ситуацію, а лише поглиблять кризу.\nЧерез втрату зовнішньої легітимності, президент Ніколас Мадуро та його уряд зіткнулися з проблемами і на міжнародній арені. Кілька регіональних блоків держав, включаючи МЕРКОСУР, розкритикували діяльність президента Венесуели. Сполучені штати на чолі з войовничою і радикальною адміністрацією Дональда Трампа запровадили додаткові санкції проти венесуельської влади, включивши у санкційний список віце-президента Тарека Аль-Айссамі та вісьмох членів Верховного суду за їхнє рішення розпустити парламент у березні 2016 року. Погіршення відносин між Венесуелою і США – ще один виклик для Мадуро, який заганяє його в кут, адже Вашингтон лишається для Каракаса одним з головних торгових партнерів.\nРезультати президентських виборів стали очевидними для багатьох. Опозиція бойкотувала їх, а Ніколас Мадуро, як і очікувалися, отримав більшість голосів. Проблема президента в тому, що це жодним чином не полегшить ситуацію для нього, а криза триватиме. Цілком імовірним є варіант, при якому Мадуро, зрештою, усунуть з посади, або він піде під тиском кризи. Стратегічні прорахунки Мадуро ще у 2013 році визначили його майбутнє і зробили неможливим відновлення його репутації. А загальний неефективний соціально-економічний курс Уго Чавеса у 1998-2013 роках заклав основи для сьогоднішньої кризи.\nФото: REUTERS, Carlos Garcias Rawlins\nТеги: NAFTA / Венесуела / економіка Венесуели / Ілія Куса / Николас Мадуро / Ольга Хоменко / Уго Чавес\nРосія детально: події та тренди в РФ за минулий тиждень\nЮрий Романенко, Анатолий Амелин\nАнатолій Амелін, Валерій Фіщук, Яна Лаврик, Олександр Юрчак, Єгор Чернєв, Володимир Матюшко, Український інститут майбутнього


Конструктор світового успіху UGEARS\nУкраїнська компанія «Ugears» – виробник дерев’яних 3D-конструкторів, що складаються без клею і рухаються без батарейок, лише завдяки шестерням, гумкам і гравітації. За сім років існування «Ugears» із невеликого стартапу перетворилася на потужну компанію, що продає свої моделі по всьому світу. Сьогодні колекція «Ugears» складається з понад 90 моделей, а команда налічує більше ніж 250 осіб.\nТри співробітниці «Ugears» спеціально для 1000ideas.top розповіли про виклики в роботі та про секрети успіху компанії.\nЯна Курандо, керівниця відділу конструкторських розробок, верстки та візуалізації: «Ми щодня намагаємося ставити себе на місце наших покупців».\n«Моє знайомство з компанією почалося ще у 2015 році, майже від самого початку її створення. Мені завжди подобалося вирішувати головоломки, складати пазли, щось майструвати, конструювати. Знаючи це, друзі принесли мені конструктор «Трактор» від «Ugears», попросили скласти його та протестувати. Це було щось нове та цікаве, тож я із задоволенням прийняла виклик, і мені так сподобалося, що я навіть розмалювала цей трактор в жовто-блакитні кольори, потім він брав учать у виставках як експонат і зараз, мабуть, десь ще стоїть на виробництві на полиці, як згадка про початок роботи компанії.\nСпочатку це було просто хобі, я складала та тестувала й інші моделі – «Механічну скриньку», «Таймер» тощо. А згодом захотіла стати більш вагомою частиною компанії та почала свою кар’єру інженера. З часом маленька компанія перетворилася на всесвітньо відому компанію «Ugears», і я дуже пишаюся, що є її частиною.\nПродукт, який бачать люди на полицях у магазинах – це результат роботи багатьох людей: інструкторів, художників, інженерів, дизайнерів, верстальників, працівників виробництва та інших. Кожен етап роботи є надзвичайно важливим, кожен етап потрібно контролювати, контролювати терміни, оцінювати, приймати роботу. Викликів вистачає.\nКожна нова модель є абсолютно унікальною, неможливо використовувати єдиний шаблон для розробки прототипу, креслення, інструкцій та упаковки. Щоразу це нова сторінка творчості нашої команди. У своїй роботі щодня ми намагаємося ставити себе на місце наших клієнтів – робити все, щоб наші конструктори було максимально зручно складати, а інструкції могли зрозуміти навіть діти. Для цього іноді доводиться трохи абстрагуватися від своїх знань та умінь, щоб поглянути на продукти очима клієнтів, наче вперше.\nДумаю, багато наших покупців погодяться зі мною, що конструктори «Ugears» захоплюють, розвивають уяву, викликають позитивні емоції, і після того, як складеш одну, вже хочеться почати цей процес знову. Тож секрет успіху простий – зробити все, щоб кожен клієнт був вражений і задоволений, щоб кожна модель мала витончений дизайн і цікаву механіку, щоб збираючи наші конструктори в компанії друзів чи сімейному колі, люди відчували радість, задоволення від спілкування, натхнення, які так необхідні всім зараз. І щоб ті, хто збирають моделі наодинці, занурилися в світ механіки і сповна насолодилися ним.\nОсоблива модель для мене – «Карусель». Робота над нею тривала минулого року у квітні – компанія якраз перейшла на дистанційну роботу, було дуже незвично спілкуватися онлайн, доводилося вирішувати багато питань, знаходячись у різних місцях. Ми навіть тестування проводили онлайн, по 4-6 годин безперервного спілкування. У мене вдома всі полиці та шафи були заставлені зразками «Каруселі», ми з дітьми навіть заводили їх одночасно, тож можна сказати, що в нас удома пробігав табун коней. Це моя найулюбленіша модель – вона одразу зачаровує, наближує до свят, притягує солодкий дух Різдва: вогники, ялинка, ярмарок на великій площі, теплі рукавички, карусель, що кружляє тебе під чарівні мелодії. Одразу посміхаєшся і розумієш: це щастя.\nАлла Катренко, керівниця відділу розвитку та координації е-комерсу: «Основний виклик – встигати за невпинним розвитком електронної комерції».\nЗ компанією «Ugears» та її засновниками я познайомилася влітку 2016 року після виступу на одній із профільних конференцій і була вражена презентацією фантастичних результатів кампанії на Kickstarter. Мене дуже надихнула ця історія успіху, і вже в грудні 2016 року я приєдналася до команди.\nРобота в «Ugears» – це в першу чергу робота в українському проєкті з глобальним баченням розвитку. Більша частина моєї роботи пов’язана з е-експортом, міжнародними ринками, а це дуже широкий досвід комунікації з різними частинами світу. Мене також приваблює можливість долучитися до створення класного якісного продукту. А ще – постійний розвиток, постійне навчання в професійній сфері.\nОсновна моя задача – це розвиток бренду «Ugears» на міжнародних маркет-плейсах. Тема е-комерсу дуже стрімко розвивається, тому основні глобальні виклики: лідерство в галузі механічних 3D-пазлів, найкраща представленість бренду на міжнародних маркет-плейсах, запуск нових каналів продажів. І, напевно, основний виклик – встигати за невпинним розвитком електронної комерції.\nСекрет успіху «Ugears» – у команді дуже талановитих і професійних людей, які щодня створюють класний продукт міжнародного рівня. А також у системному підході та глобальних амбіціях.\nУ мене дуже багато улюблених моделей. Але є одна дійсно унікальна – «Харді-Гарді», яка вийшла у 2017 році. Це одночасно і конструктор, і справжній музичний інструмент. Мені довелося швидко навчитися грати на «Харді-Гарді» для участі в промо-відеоролику. Це був цікавий досвід.\nАнастасія Зубчик, менеджерка з маркетингу та е-комерсу: «$1,3 млн на Kickstarter – це результат роботи команди, яка ставиться до своєї справи з любов’ю».\nЯ приєдналася до команди восени 2017 року. І дуже рада працювати в компанії, яка прославила Україну на весь світ виробництвом крутих 3D-пазлів із дерева, що вражають своєю інноваційністю, цікавим дизайном і функціональністю.\n«Ugears» не боїться нових викликів і масштабних задач. Наша компанія одна з перших в Україні запустила краудфандингові кампанії на Kickstarter. Наразі ми успішно провели шість кампаній на Kickstarter і одну на Indiegogo, де наші конструктори загалом зібрали понад $1,3 млн. Ця дивовижна цифра є результатом того, що команда ставиться до своєї справи з любов’ю та відданістю. А ще мені імпонує місія компанії – об’єднувати сім’ї та покоління, щоб люди проводили більше часу разом, складаючи моделі.\nОдна з моїх основних задач – допомогти людям з усього світу дізнатися про наші чудові конструктори. Я займалася проведенням краудфандингових кампаній, наразі займаюся розвитком міжнародного інтернет-магазину, що доставляє моделі на весь світ і дозволяє покупцю з будь-якого куточку світу отримати свій пазл в короткі строки та насолодитися ним.\nСекрет успіху «Ugears» – у цікавому інноваційному продукті, а також сильній та відданій команді однодумців, що працюють у компанії. Ми вкладаємо в роботу всю душу та натхнення на всіх етапах створення моделей. Варто додати, що ми своєю справою прославляємо нашу державу на світових теренах і впевнені, що продукт в першу чергу має бути якісним, тому гарантуємо цю якість і максимальну підтримку покупців на будь-якому етапі їх взаємодії з нашим продуктом.\nМодель, яка стала особливою для мене – витончена та елегантна «Бурштинова скринька» з різьбленням і елементами бурштину на кришці. Я з нетерпінням чекала її виходу, бо хотіла подарувати своїй мамі на ювілей. Я склала скриньку з усією любов’ю і мама була дуже зворушена таким оригінальним подарунком, створеним власноруч.\nОфіційний сайт проекту: https://ugearsmodels.com/ua/


Жителі вулиці Паризької Комуни в Полтаві виступили проти її перейменування на Героїв Крут (фото) | archive.kolo.poltava.ua\n+9°C ВТ 13:56 20.10.2020 USD 25.99 EUR 29.15 RUR 0.41 Курс НБУ\nГоловна»Новини»Жителі вулиці Паризької Комуни в Полтаві виступили проти її перейменування на Героїв Крут (фото)\n27 квітня 2013 о 17:551061\t2013-04-27T17:55 Kolo.poltava.ua (Новини Полтави) Полтава, вул. Фрунзе, 65 +380532613245\nУ Полтаві сьогодні відбулися громадські слухання щодо можливості перейменування вулиці Паризької Комуни на Героїв Крут.\nОбговорення проходило в залі Октябрської ради Полтави в умовах підвищеної безпеки і бойової готовності. Результат засідання – вулиці Паризької Комуни вирішили залишити її старе ім’я.\nПотрапити на громадські слухання можна було лише після пред’явлення паспорта з полтавською пропискою. Актову залу, крім трьох міліціонерів, оточили більше десятка молодиків кремезної статури, які собі на руки почепили пов’язки «Охорона громадського порядку». Хто вони і яких провокацій очікували, «спортсмени» не зізнавалися. Проте зібрання, на яке прийшли 159 людей – переважно пенсіонери, ветерани, офіцери радянських військ – пройшло цілком мирно.\nСпочатку присутні обрали лічильну комісію в складі 5 осіб, потім встановили регламент зібрання: по 3 хвилини на виступ для бажаючих. Головуючий на засіданні Андрій Бардінов першому надав можливість висловитися меру Полтави Олександру Мамаю, який у вихідний день приїхав на громадські слухання з двома своїми заступниками і перебував у піднесеному настрої: згадував своє піонерське дитинство і Радянський Союз, розповідав вірші про Леніна.\n– У мене особисто 1,5 року тому була зустріч з мешканцями вулиці Пролетарської щодо перейменування її на вулицю Анатолія Кукоби. Я почув одноголосну думку «ні», бо це принесе багато клопотів через переоформлення усіх документів, технічних паспортів на квартири, гаражі, автомобілі. Тому ми прийняли рішення: якщо в Полтаві будуватиметься новий мікрорайон чи вулиця, ми назвемо її ім’ям Анатолія Тихоновича. Моя особиста позиція: якщо вулиці називати новими іменами, це має бути лише нова вулиця, – вважає Олександр Мамай.\nІншої думки був представник нардепа Юрія Бублика, який спільно з громадською організацією «Товариство Українських Офіцерів» побажав присвоїти вулиці Паризької Комуни в Полтаві нову назву. Самого обранця на слуханнях не було, тому помічнику Євгену Янкевичу довелося відстоювати пропозицію одноосібно.\n– Ми маємо своє минуле, яке шануємо. Але питання в іншому: потрібно думати про дітей і їхнє майбутнє. Ми хочемо, щоб молодь України мала ідеологічне виховання, а полтавці хочуть бути більшими прихильниками Паризької Комуни, ніж самі французи. Бо в Парижі немає такої вулиці, – зазначив Євген Янкевич.\nВиступ помічника нардепа слухачі прийняли скептично. Позиція самих мешканців вулиці Паризької Комуни переважно зводилася до наступного: вони категорично проти перейменування, бо це зайві життєві незручності та грошові витрати.\n– Я скажу від імені мешканців будинку по вулиці Паризької Комуни, 32, де живуть всі пенсіонери. Нашому будинку 200 років, ми виступаємо проти перейменування вулиці. Нам потрібно заасфальтувати двір, краще на це гроші витратити, – заявила пані Валентина Копійко.\nРешту часу громада присвятила дискусії на тему «Чи були загиблі в бою під Крутами студенти героями?», питанням ідеології та з’ясуванню політичних вподобань. Наприкінці зібрання, яке тривало більше години, відбулося голосування: «за» присвоєння вулиці нової назви руки підняли лише двоє чоловіків, решта 157 – одноголосно «проти». Таким чином питання перейменування вулиці Паризької Комуни на Героїв Крут навіть не виноситимуть на розгляд сесії міської ради.


Петиція в підтримку католиків, які виступають проти Синодальної дороги німецьких єпископів – Родина -сайт про сім'ю – відносини і виховання, реальні проблеми і розв'язання.\nПетиція в підтримку католиків, які…\nКультура смерті і гріхНавчання ЦерквиНовини\nВірні німецькі католики твердо заявляють, що “синодальна дорога” німецьких єпископів “протестантизує” та “руйнує” сутність католицької церкви в Німеччині, пише LifeSite.\nПетиція закликає католиків у всьому світі підтримати групу з 20 німецьких науковців, журналістів, сімейних активістів та представників ортодоксальних католицьких організацій, які публічно виступили з метою протистояти німецькій синодальній дорозі.\n“Синодальний шлях” – це конвенція католицької церкви в Німеччині, яка, як і інші синоди, має на меті обговорити особливі для Німеччини проблеми-виклики сучасності.\nЩо робить «синодальний шлях» відмінним від більшості синодів, це те, що його підготовчі документи чітко вказують на мету усунути ряд важливих принципів морального вчення Церкви. І на своєму першому зібранні в кінці січня більшість з 230 членів синодалу проголосували проти того, щоб на загальні збори були передані лише ті пропозиції, які відповідають вченню Церкви.\nВірні німецькі католики жахаються, що план німецьких єпископів “протестантизує” та “руйнує” субстанцію католицької церкви в Німеччині.\nОтже, петиція направлена до німецьких єпископів, її передають папі Франциску, також в ній вміщена інтенція моральної та молитовної підтримки вірних німецьких католиків, які підписали текст петиції під назвою «Ми залишаємось католиками – заклик до опору проти Синодального шляху».\n“Понад 8 300 людей вже підписали петицію менше ніж за тиждень, це означає, що це питання турбує католицький світ”, – заявив один із координаторів петиції.\nВидатні кардинали, такі як Герхард Мюллер, Пол Йозеф Кордес, Вальтер Брандмюллер та Райнер Волкі, вже попередили, що цей синодальний шлях може перетворитися на розкол.\nКардинал Герхард Мюллер – колишній префект Конгрегації доктрини віри – назвав цей синодальний шлях “самогубним” і попередив, що він може цілком “скасувати Конституцію Церкви Божественного Права”.\nА кардинал Вальтер Брандмюллер нещодавно опублікував детальний аналіз одного з підготовчих документів синодального шляху, в якому він виявив багато думок, схожих на думки Мартіна Лютера. Цей історик Церкви та кардинал Дубії також застерігає від протестантизації Церкви та проти руйнування її ієрархічної структури, встановленої самим Ісусом Христом.\nCategories: Культура смерті і гріх, Навчання Церкви, НовиниBy Олексій Погорєлов 03.03.2020 6 коментарів\nTags: Німецький синодНімеччинапетиція\nPreviousPrevious post:У квітні вийде повнометражний фільм про чудеса Діви Марії у ФатіміNextNext post:На показі Берлінале – фільм, в якому 10-річна акторка грає секс-робота


«Слово Предстоятеля»: Про значення послуху в житті - СПЖ - Спілка православних журналістів\nКожна людина має знайти духівника, котрий допоможе вірянину правильно розуміти Божественні закони і йти шляхом до Бога, зазначив Предстоятель УПЦ.\n16 жовтня в ефірі телеканалу «Інтер» вийшов тридцять перший випуск нового сезону щотижневої програми «Слово Предстоятеля», в якій Блаженніший Митрополит Онуфрій розповів про самогубство як важкий гріх і значення послуху в житті християнина.\nПредстоятель УПЦ згадав один випадок з життя. До храму час від часу ходив один юнак, якого раптом стали відвідувати гріховні помисли про самогубство. Він розповів про це духівнику, і священик порадив йому молитися, постувати та старатися частіше ходити до церкви. Однак помисли все одно не відходили. Юнак уже знемагав і ледве не впав у відчай. Тоді священик призначив йому певний день і час і сказав, що дасть конкретну настанову.\n«Юнак прийшов у зазначений час. Священик питає: “Що тобі кажуть думки?” – “Вони кажуть, щоб я заліз на дах одного високого будинку і звідти кинувся вниз”. Священик сказав: “Зроби так, як велять думки, але перед тим перехрестися і скажи: “Господи, прости мене! Я це роблю не за своєю волею, а за волею священика, так мені благословив мій духовний отець”. Хлопець послухався духівника, пішов і так звернувся до Господа… З того часу юнак більше не мав гріховних помислів про самогубство і жив добрим християнським життям», – продовжив Блаженніший і зазначив, що таку силу має духовний послух.\n«Від послуху народжується смирення, а смирення робить людину недоступною для демонських сил. Тому що смиренна людина наповнюється Божою силою», – додав Блаженніший.\nПредстоятель УПЦ відзначив, що кожна людина має знайти собі духівника, котрий якраз допомагає вірянину правильно розуміти Божественні закони та йти шляхом до Бога.\n«Нехай допомагає нам Господь, щоб ми своє життя будували на Божественних законах. Якщо приходять якісь помисли, які б вони не були, то не треба вступати з ними в диспут, а треба духівнику каятися і відкривати їх. Тоді ми будемо недоступні для ворожої сили, і Бог буде скрізь берегти нас Своєю благодаттю. Нехай Господь всім нам допомагає і всіх нас береже!», – побажав Блаженніший Митрополит Онуфрій.\nЯк раніше повідомляла СПЖ, Предстоятель УПЦ розповів, що Божественні закони – це закони життя і прогресу.\nТеги: Блаженніший Митрополит Онуфрій, Послух, Слово Предстоятеля


Народ України проти корупції :: Хто такий Михеїл Саакашвілі — реформатор-антикорупціонер чи дійсно «барига»?\n"Щось останнім часом знову багато чути про найзнаменитішого реформатора на просторах СНД пана Михайла Саакашвілі. Тож хочу нагадати про кримінальні справи, порушені щодо нього в Грузії — справи, порушені реформованою ним же правоохоронною системою. За матеріалами Deutsche Welle (DW).\nТбіліський суд повністю погодився з аргументами звинувачення, яке стверджувало, що Саакашвілі в 2009 році незаконно помилував чотирьох поліцейських, які відбували термін за вбивство співробітника одного з банків Сандро Гиргвліані. Поліцейські викрали Гиргвліані в січні 2006 року після гучної сварки в столичному барі "Шарден-бар", відвезли в приміський ліс і жорстоко побили.\nГиргвліані втік від викрадачів, але, заблукавши в темряві, впав в яр і загинув. Чотирьох поліцейських, які викрали Гиргвліані, пізніше засудили до різних строків тюремного ув'язнення. Однак батьки загиблого, його друзі та діячі опозиції стверджували, що викрадачі виконували наказ вищого керівництва грузинського МВС.\nВже через три роки після суду екс-президент видав указ про помилування близько 170 колишніх поліцейських і військових, в тому числі і викрадачів Сандро Гиргвліані. Проте адвокат екс-президента Софія Гоглічідзе, каже, що "в справі немає жодного свідчення, що підтверджує вину Саакашвілі", а помилування — пряма прерогатива і право глави держави.\nУ 2014 році грузинська прокуратура висунула звинувачення на адресу екс-президента по ще одній скандальній справі - побиттю в 2005 році депутата парламенту Валерія Гелашвілі. Михайло Саакашвілі, за версією прокуратури, вирішив покарати депутата за критичний матеріал, опублікований в одній з грузинських газет. Екс-президент разом з Вано Мерабішвілі звинувачуються в організації умисного нанесення тяжкої шкоди здоров'ю Гелашвілі.\nТим часом Мерабішвілі, близький соратник екс-президента, вже відбуває покарання в одній з грузинських в'язниць. Його визнали винним у порушенні трьох інших статей КК: підкуп виборців, привласнення і розтрата державних коштів і в злісне використання посадових повноважень.\nСправа про розгін демонстрації і розгром "Імеді"\nУ липні 2014 року Михайла Саакашвілі звинуватили в перевищенні повноважень під час розгону опозиційної демонстрації в листопаді 2007 року, при якому використовувалися водомети і сльозогінний газ. Саакашвілі після цих подій своїм указом ввів в Грузії надзвичайний стан на 15 днів "у зв'язку зі спробою державного перевороту". Його так само звинуватили в розгромі телекомпанії "Імеді" і вилучення власності у її засновника, нині покійного мільярдера Бадрі Патаркацишвілі, якого пов'язували близькі стосунки з також нині покійним російським олігархом Борисом Березовським.\nТелекомпанія була повернута родині Патаркацишвілі пізніше, вже після зміни влади в Грузії у жовтні 2012 року. Близька соратниця Саакашвілі в період "революції троянд", а згодом його непримиренний опонент екс-спікер парламенту Ніно Бурджанадзе в програмі DW "Немцова.Інтервью" в листопаді 2017 го так відгукнулася про правління Саакашвілі: "Як не дивно і як не сумно, але потрібно визнати, що авторитарним режимом був режим Михайла Саакашвілі, так званого прозахідного президента".\nЗокрема, його звинувачують в тому, що в період з 2009 по 2012 рік тільки на косметичні процедури для себе і сім'ї Саакашвілі витратив близько 370 тисяч євро. На майно екс-президента в Грузії, в тому числі на ділянку в мальовничому містечку Кварелі, у вересні 2014 року було накладено арешт. Під арешт потрапила і частина майна матері, а також тбіліські апартаменти Сандри Рулофс, дружини екс-президента.


3.1. Виникнення та становлення махновського руху | Просвіта Херсонщини\n‹‹ 2.4. Розгортання та занепад григор'євського повстанського руху\n3.2. Розгортання махновського руху на Півдні України. Бойові дії у складі Червоної Армії ››\nНестор Махно народився 26 жовтня 1888 р. у сім'ї кучера гуляйпільського заводчика Кернера. У 11 місяців він позбувся батька, ріс в бідності, але зумів одержати початкову освіту. З 12 років Махно служив батраком у німецьких економіях, маєтках поміщиків, був робочим на гуляйпільському чавунно-ливарному заводі, де в 1906 р. вступив до анархістського гуртка. Його керівники Олександр і Прокіп Семенюти, Вольдемар Антоні організовували акти "безмотивного терору", експропріації банківських і поштових відділень, вбивства і грабунки багатих, виправдовуючи їх теоретичним обґрунтуванням анархо-комунізму, законам "вільного життя", традиціями козацької вольниці XVII-XVIII ст. Подібна "романтика" і "революційна" діяльність стали життєвою необхідністю і вигідним ремеслом для молодого Махно.\nУ 1908 р. Н.Махно був арештований за вбивство чиновника військової управи і у 1910 р. засуджений до страти. У зв'язку з "неповноліттям" (Н.Махну в момент скоєння злочину ще не виконався 21 рік) смертний вирок був замінений безстроковою каторгою.\nПодальше формування Н.Махна продовжилось у Бутирській в'язниці, протягом 1911-1917 рр., під орудою свого сусіда по камері П.Аршинова. Останній до цього часу вже був зрілим ідейним революціонером, прихильником П.Кропоткина - відомого теоретика анархо-комунізму.\nЛютнева революція 1917 р. звільнила Н.Махна. Він повернувся в Гуляйполе і став головою місцевого Селянського союзу, дії якого в березні-червні 1917 р. були мирними. Завдяки певному революційному досвіду, одержаному протягом 1906-1908 рр., популярності, статусу політичного каторжанина, Махно у серпні 1917 р. був обраний головою Гуляйпільської ради селянських депутатів.\nРайон майбутнього махновського руху був одним з найбільш "ринкових" в усій Російській імперії. Близькість портів і розвинена залізнична мережа стимулювали розвиток хлібного ринку. У Катеринославській губернії у 1913 р. було вироблено 109806 пудів пшениці. З них за межі губернії відправлено 52757 пудів. У цю частку не входив внутрішньогубернський ринок, який теж був досить широкий - губернія була насичена промисловими центрами, що споживали хліб.\nНайбільш активною фігурою на Катеринославському хлібному ринку залишався селянин - протягом 1862-1914 рр. селянам степової зони вдалося скупити у поміщиків майже половину їх земель. Але поміщики нестримно підвищували ціни на землю, душачи селянське господарство. Спираючись на допомогу держави, вони прагнули зберегти орендні відносини з селянами. Це спричиняло ворожість селян до всіх великих форм приватного землеволодіння, у тому числі і куркульського. В той же час, громадо - ринкова форма селянського господарства полегшувала розвиток в районі різних форм сільськогосподарської кооперації, якій активно допомагало земство.\nУ ході боротьби з корниловщиной, санкціонованою О.Керенським, Н.Махно створив у Гуляйполі Комітет порятунку революції, організувавши з членів анархістської організації бойову дружину - "Чорна гвардія". А з липня 1918 р. організувавши бойовий загін, починає повстання проти австро-німецької окупації і уряду гетьмана П.Скоропадського.\nПерший серйозний бій загін махновців дав 30 вересня 1918 р. у селі Дібрівки (Велика Михайлівка). Об'єднавшись з невеликим загоном Ф.Щуся, Н.Махно з групою в два десятки бійців зумів розбити переважаючі сили австро-угорців. Авторитет нового загону в районі виріс, а сам Нестор Іванович одержав почесне звання "батько". Незабаром під його командування перейшли загони Петренко-Платонова (район Гришино) і Куриленка (район Бердянська).\nСам партизанський загін діяв як мобільна ударна група. Іноді він виявлявся на межі знищення переважаючих за чисельністю силами противника, але в цілому дії Махно були відносно успішними і так само сприяли зростанню його авторитету серед селян. Страх перед Махно нейтралізував велику частину куркульства. Селяни і батраки, що озброїлися за рахунок поміщиків і кулаків, фактично контролювали положення там, де були відсутні австро-угорські частини.\nНа початкових етапах становлення Директорії Української Народної Республіки, Н.Махно обережно поставився до її лідерів, але уже 26 грудня 1918 р. під час Селянського з'їзду Катеринославської губернії він закликав організовано боротися проти Директорії, тим самим чітко окресливши свої симпатії в бік радянської влади.\nВраховуючи наявність значних сил у Махна, його участь у боротьбі з гетьманською владою, комісар головного штабу С.Петлюри у Катеринославі отаман Горобець почав проводити переговори з представниками махновського об'єднаного штабу Чубенко, Гор'євим, Херсонським і Миргородським про спільні бойові дії проти білогвардійців.\nНа підставі підписаного 15 грудня 1918 р. договору Горобець забезпечував загони Махна зброєю, боєприпасами і продовольством, а махновці сприяли мобілізації в армію Української народної республіки на Гуляйпільщині. Але цей "союз" був лише військовою хитрістю Махно: одержавши від отамана Горобця вагон патронів, піввагона гвинтівок, бомби і вибухівку, махновці виступили проти військ Директорії.\nНа початку грудня 1918 р. до Н.Махна прибули Представники Катеринославського обласного ВРК Г. Колос і І.Максименко, які домовилися з ним про спільні бойові дії проти армії УНР і білогвардійців. Махно обіцяв підкорятися губревкому в оперативному відношенні і послав в обласний військово-революційний штаб свого представника Шевченко-Марченка, а також передав Г.Колосу загін Петрова у 150 багнетів, який повинен був почати наступ на Гришине (нині - Червононоармійськ). Вже в грудні махновсько-більшовицькі загони захопили лінію Керменчик - Гуляйполе - Пологи - Царекостянтинівка.\n27 грудня 1918 р. під керівництвом Н.Махна почалася операція по захопленню Катеринослава. Після вдалого наступу, махновсько-більшовицьким військам вдалося закріпитися у Катеринославі на деякий час, але вже 1 січня 1919 р. під натиском підрозділів Директорії на чолі з отаманом Самокишем, махновці вимушені були покинути місто і відступити до станції Нижньодніпровськ.\n3-4 січня 1919 р. на станції Пологи відбувся збір делегатів від загонів, який ухвалив рішення про створення свого найвищого військового органу - оперативного штабу. Він повинен був об'єднати загони у полки, додати їм тилову базу, сформувати нові частини, розподілити запаси зброї і керувати бойовими діями махновців проти військ Директорії і білогвардійців. Загони, які не підкорялися штабу, підлягали роззброєнню, а їх командири - загальноповстанському суду.\nУ наказі по штабу від 4 січня мовилося про реорганізацію махновських загонів у п'ять полків загальною чисельністю 6200 чоловік. 50% з них були озброєні лише обрізами і мисливськими рушницями, саморобними піками, вилами і ключками. Згідно наказу, полкам присвоювались ім'я "батьки Махна", всі вони мали порядкові номери. Командирам полків наказувалось створити штаби, загони переформувати в батальйони, залишивши їх територіальні назви, переобрати командирів, а тих що втратили посаду, відправити для роботи в штаб Махна.\nУ основі реорганізації махновських формувань чітко простежується штатна структура Червоної Армії, прийнята в березні 1918 р. наказом Вищої військової Ради Радянської Росії за № 220. За ним, основною тактичною одиницею висувалася дивізія у складі 2-3 бригад, кожна бригада складалася з 2-3 полків. Головною господарською одиницею ставав полк у складі 3 батальйонів по 3 роти в кожному, загальною чисельністю 1200 багнетів.\nНадалі при створенні своїх формувань махновці неухильно дотримувалися організаційного штату Червоної Армії.\n‹ 2.4. Розгортання та занепад григор'євського повстанського руху вгору 3.2. Розгортання махновського руху на Півдні України. Бойові дії у складі Червоної Армії ›


У Львівській області вибухнув снаряд часів ВВВ при спробі розпиляти його болгаркою | Українські Новини\nУ Львівській області вибухнув снаряд часів ВВВ при спробі розпиляти його болгаркою\n23 березня 2012, пʼятниця, 10:04\t2251\n2012-03-23T10:04:00+02:00 Події 2019-03-15T09:36:39+02:00\nОдин з потерпілих перебуває у вкрай тяжкому стані, а другий - в стані середнього ступеня тяжкості.\nВибухова хвиля була настільки потужною, що вибила вхідні двері веранди, а також скло у вікнах житлової кімнати.\nУ селі Поповичі Мостиського району Львівської області вчора, 22 березня, дві людини були госпіталізовані через вибух артилерійського снаряда часів Великої Вітчизняної під час спроби його розпиляти в приватному житловому будинку.\nЯк сказано в повідомленні прес-служби МНС, постраждалі у тяжкому стані доставлені в центральну районну лікарню. За попередніми даними, один з потерпілих перебуває у вкрай тяжкому стані, а другий - в стані середнього ступеня тяжкості.\nЗа даними відомства, чоловіки пиляли 135 мм артилерійський снаряд болгаркою.\nНагадаємо, у Кіровоградській області 20 січня внаслідок вибуху артилерійського снаряда часів Великої Вітчизняної війни в Знам'янці загинула людина, ще одну було госпіталізовано.\nБільше новин про:\tВзрыв Львовская область Снаряд


Органи державної влади матимуть можливість делегувати владні повноваження саморегулівним організаціям, які, імовірно, самі ж і допоможуть створити, аби потім очолити. Причому в одній сфері таких може бути відразу чотири.\nВідповідний проект — «Про саморегулювання господарської та професійної діяльності» (№4221) — подано на розгляд до Комітету Верховної Ради з питань економічного розвитку. Як передбачають автори, більшість повноважень, які сьогодні належать органам державної влади, зокрема й щодо контрольних функцій, необхідно віддати саморегулівним організаціям.\nЗокрема, проект фактично встановлює обов’язок для учасників ринку набувати членство принаймні в одній саморегулівній організації, яка має охоплювати бодай 25% суб’єктів ринку. Такі вимоги пояснюються тим, що органи виконавчої влади, Нацбанк і колегіальні державні органи хочуть передати свої повноваження таким організаціям.\nЗважаючи на вимоги до тих організацій, які можуть претендувати на виконання функцій держави, невдовзі вдасться побачити, як колишні чиновники відкривають власні «сувенірні лавки» для тотального контролю над обраними сферами. Утім, неприхованою метою цього проекту є передання повноважень до третейських судів, оскільки вони прямо згадуються в запропонованих змінах до законодавства.


Підгаєцька районна рада » Новини » Зі святом Державного прапора України\nВід щирого серця вітаю вас із Днем Державного Прапора України !\nЗ того часу, як над країною офіційно було піднято синьо-жовтий прапор, ми пережили кризи та підйоми, втрати й здобутки. Сьогодні Україна впевнено заявляє про себе на світовій арені, демонструє готовність до перетворень, до покращення рівня життя свого народу. А Державний Прапор – як символ свободи, єднання та слави нашої країни – уособлює усі прагнення та надії українського народу на краще майбутнє.\nВід імені районної Ради вітаю вас із цим великим загальнонаціональним святом.


Три сім"ї живуть і працюють в одному будинку | Новини на Gazeta.ua\n12 Переглядів: 7146\nЧетвер, 24 січня 2008 18:01\nСергій Трофименко п’є чай в офісі на першому поверсі свого будинку під Черніговим. У цьому ж домі мешкають іще дві сім’ї. Позаду — дружина Сергія Лілія\nТретій рік у селі Радянська Слобода Чернігівського району у великому двоповерховому будинку з мансардою мешкають три родини — п"ятеро дорослих і троє дітей. Кожна сім"я має окремі дві-три кімнати, особисті санвузли та кухні. Господарство ведуть спільно.\nКожні 20 хв. із Чернігова до Слободи їде автобус N101. Від зупинки 10 хв. пішки, і на пагорбі видніється будинок із червоної цегли. Біля входу стоїть червона "дев"ятка".\nДвері відчиняє Лілія Ібрагімова, 36 років. Запрошує до холу. Виходить 37-річний Юрій Трофименко. Чоловік у жовтій футболці, домашній безрукавці з теплої коричневої вовняної тканини, літніх брюках. Сідаємо в крісла навпроти каміна.\n— Ідея жити разом з"явилася у нас років сім тому, — каже Юрій. — Ми ж однодумці, навіть друзі.\nТрофименко — директор центру гуманістичних технологій "Ахалар". Ця громадська організація працює 17 років. Сюди приходять студенти вузів, домогосподарки, бізнесмени-початківці тощо. Люди беруть участь у семінарах і тренінгах з бізнесу, психології, екології, майструють робочі макети різних машин, ліплять із глини, вишивають, малюють.\n— Здрастуйте, — з"являється майже копія Юрія в окулярах, смугастій футболці та чорних літніх штанях.\n— Це Сергій, — представляє чоловік. — Мій брат-близнюк.\n— А Лілія — моя дружина, — додає Сергій. Він проводить в "Ахаларі" тренінги.\nЗа помешкання у Слободі віддали $50 тис. У ньому вже були підведені газ, вода, зроблене опалення. Залишалися внутрішні роботи. Дім будував чоловік, який хотів сюди перевезти батьків, родину брата, свою родину. Але батьки розлучилися, і плани не реалізувалися.\nАби назбирати необхідну суму, брати Трофименки продали частини приватних будинків у Чернігові. Їхня колега, 53-річна удова Вікторія Солоніцина, — свою однокімнатну квартиру.\nНовий дім у селі поділили на чотири частини: підвал і перший поверх пішли під офіс. Юрій із дружиною Оленою та дитиною оселилися на другому поверсі в "двокімнатній квартирі". Вікторія — там же в "однокімнатній". Син у неї дорослий, має своє житло і сім"ю. Сергій із дружиною та двома хлопчиками отримав "трикімнатну" в мансарді. У "квартирах" є окремі санвузли та кухні. Пропорційно площі сплачують комунальні платежі. За офіс — дві зали, хол, кафе та майстерні — платить організація.\nЖити і вести господарство дешевше кільком сім"ям спільно\n— Жити і вести господарство дешевше кільком сім"ям спільно, — веде далі Юрій. — Тому, наприклад, у нас на всіх одна пральна машина. Пере вона щодня чи через день. Тоді як у сім"ях, які живуть окремо, використовують її процентів на п"ять. Так само дешевше мати на всіх один автомобіль. А ще котли, насоси, інше домашнє та садове устаткування. Також, якщо робота і дім в одному місці, економляться гроші та час на дорогу.\nЗа роки спільної праці та життя мешканці будинку навчилися йти одне одному на поступки. Якщо і виникають протиріччя, вирішують їх так, аби всі були задоволені. Часто ходять у гості один до одного.\nБрати Трофименки проводять екскурсію будинком. Розповідають, що впроваджують різні енергозберігаючі технології.\n— Поруч із газовим і електричним стоїть дров"яний котел. Це екологічно і незалежно від зовнішніх умов, — показують. — Водяна система опалення може працювати без електронасоса. Перш ніж потрапити до газового бойлера, вода підігрівається у панелі сонячного колектора. Улітку 150 літрів нагрівається від сонця до 60 градусів, узимку — до 20. Аби повністю задовольняти потреби всіх восьми мешканців у гарячій воді від сонця, треба буде додати дві колекторні панелі. Коштують вони по 13 тисяч гривень кожна.\nІз пропелера, що валявся в гаражі, автомобільного генератора та акумулятора батько Трофименків спорудив міні-вітроелектростанцію. Її енергії досить, аби у випадку аварії на електромережі десять світлодіодних ліхтарів освітлювали будинок. Установили електростанцію на гаражі.\n— Коли поміняли дерев"яні рами на потрійні склопакети з металопластику, рахунки за газ зменшилися удвічі. За весь дім у зимні місяці платимо 1000 гривень, — говорить Лілія Ібрагімова.\nІнтернет поки що супутниковий, зі зворотним сигналом по телефону. Завдяки точці WiFi з ноутбука можна виходити у всесвітню павутину без дротів із будь-якого місця в будинку.\nЗараз ви читаєте новину «Три сім"ї живуть і працюють в одному будинку». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nКомаровський різко висловився щодо продовження карантину 3 Переглядів: 43696\nРосіяни з валізами грошей усе перекуповують - Порошенко розповів, як діставав захисні костюми для медиків Переглядів: 31392\nНа скільки збільшиться пенсія з травня Переглядів: 22735\nВ апараті Путіна 10 років працював агент ЦРУ Переглядів: 18155\nПропозиція валюти з боку бізнесу вища попиту Переглядів: 81\nОчікують 200 тис: як повертаються українці з-за кордону на Великдень Переглядів: 243\n"Нова Пошта" під час карантину розпочала встановлювати поштомати Переглядів: 243\n"Не той рівень свідомості" - чому українців позбавили прогулянок у парках Переглядів: 405


На питання ” Навіщо мені аська в мобільному телефоні? ” відповімо так:\nце дозволить вам вільно листуватися протягом усього дня з близькими та друзями, які у різних регіонах, містах, і навіть країнах; великий розмір одного повідомлення – кількість символів в повідомленні до декількох книжкових абзаців; це дозволить вам істотно економити гроші в порівнянні з відправкою SMS і дзвінками, тому оплата йде тільки за інтернет-трафік, який в даному випадку дуже маленький.\nДля установки ICQ вам знадобитися мобільний телефон, що підтримує технологію Java (J2ME) і має вихід в інтернет допомогою GPRS або EDGE. Як правило, що вийшли за останні три-п’ять років телефони, крім ультрабюджетних моделей, володіють можливістю виходу в інтернет і забезпечені інтерпретатором Java-коду. Також, якщо у вас поки немає власне ICQ-аккаунта, вам знадобиться доступ в інтернет зі стаціонарного комп’ютера або ноутбука.\nПриступимо до установки ICQ.\nКрок 1. Перевіримо підключення телефону до інтернету\nУ мережах Мегафон і Білайн при установці сімкарти (в сучасні моделі телефонів) інтернет підключається автоматично. Але про всяк випадок радимо перевірити пункт ” Точка доступу ” в меню телефону ” Налаштування raquo ;. У ” Точці доступу ” повинно стояти Internet. Увага: якщо у вас там стоїть WAP замість Internet, по використання ICQ обійдеться вам в 10-ки разів дорожче.\nУ мережі Пенза-GSM (Смартс) настойки для Інтернету зручно запросити у самого оператора, зробивши дзвінок за безкоштовним номером 77-11-11.\nКрок 2. Зареєструємо номер в ICQ\nЦей крок можна пропустити тим, хто вже має ICQ-акаунт.\nЗаходимо з комп’ютера на сайт ICQ http://www. icq. com/register/ і заповнюємо запропоновану сервісом форму (ім’я, e-mail, пароль, дата народження, контрольні цифри з картинки). Тиснемо на кнопку ” Зареєструватися raquo ;. Увага: для реєстрації необхідно мати робочий e-mail!\nПеревіряємо електронну пошту. У листі від ICQ Account Service міститься посилання, за допомогою натиснення на яку аккаунт активується. Після кліка по запропонованому посиланню система на сайті www. icq. com повідомить, що тепер ви можете заходити в ICQ по [email protected] com (e-mail введений при реєстрації) і з вашим паролем .\nДо недавнього часу сайт www. icq. com при створенні аккаунта відразу видавав номер ICQ, а адреса електронної пошти взагалі не був потрібний. Тепер же пропонується використовуватися для входу в аську e-mail. Однак на сьогоднішній день не всі мобільні версії ICQ-клієнтів, встановлювані в стільниковий телефон, підтримують цю можливість. Тому нам потрібно дізнатися номер ICQ.\nДля цього заходимо знову на сайт www. icq. com. Шукаємо блок, де можна залогиниться на сайт. Тиснемо на кнопку LOGIN. У формі, що з’явилася вводимо e-mail і пароль . Тиснемо ” Ввійти ” і потім шукаємо посилання ” Моя сторінка raquo ;. Натискаємо на посилання і отримуємо доступ до даних анкети і до омріяного номером ICQ.\nЯк ми бачимо, ми зареєстрували номер ICQ 649300318 . Він також називається UIN .\nБільш детально про те, як зареєструвати номер ICQ, читайте тут gt; gt; .\nКрок 3. Вибираємо ICQ-клієнт, тобто програму для мобільного телефону\nПочнемо з того, що переваги щодо програми-клієнта це справа суб’єктивного сприйняття і багато в чому залежать від потреб користувача. Усі наявні на ринку програми схожі за всіма основним функціям. Проте кожна має деяку специфіку. Наприклад, LockID дозволяє копіювати текст декількох повідомлень, об’єднувати їх в одне для відправки іншим користувачам (інші програми дозволяють цитувати повідомлення по одному).\nJimm Xattab Edition є найбільш популярним клієнтом. Його функціональність максимально наближена до можливостей ICQ-клієнта для комп’ютера. Крім того, цей клієнт підходить практично для всіх телефонів. Розвиток клієнта йде постійно, його творці не припиняють удосконалювати свою розробку. Jimm абсолютно безкоштовний.\nМи вибираємо Jimm від Xattab.\nКрок 4. Пошук і закачування аськи в мобільний телефон\nЗвичайно, програму можна завантажити безпосередньо на телефон з wap-версії сайту Jimm. Але це буде затратно з погляду оплати інтернет-трафіку. Тому ми радимо скористатися більш довгим і менш дорогим шляхом, а саме спочатку завантажити програму на комп’ютер, а потім встановити його з комп’ютера безпосередньо на телефон.\nЗавантажити рекомендовану програму краще з офіційного сайту http://jimm. im/ (стріанічка ” Завантажити / Download “). Варто звернути увагу на те, що розробник пропонує свої дистрибутиви для різних виробників телефонів. На момент написання цього огляду це були:\n4. Jimm для Nokia 40-ї серії.\nДля нашого Nokia N70 качаємо архів першої програми і зберігаємо її на комп’ютері. Після того як ми розархівували скачаний архів, бачимо в папці два файли:\nОдин файл з розширенням .jar . а другий – .jad . Файл. jar власне і є програма Jimm. jad ndash; це допоміжний файл. Якщо у вас досить новий телефон, то вам потрібно тільки перший файл. Другий файл використовується в тому випадку, якщо телефон не в змозі самостійно обробити отриманий файл з програмою.\nМи спочатку спробуємо встановити в телефон тільки. jar, якщо телефон не зрозуміє, що це додаток, будемо використовувати також. jad.\nC іншим ICQ-клієнтами все робиться точно так само.\nУ телефон з комп’ютера ICQ може потрапити одним з наступних шляхів:\nЗа Bluetooth (блютуз) або ІЧ-порт (інфрачервоний порт). За USB-кабелю або шляхом прямого копіювання на флешку телефону через карт-рідер.\nУ першому випадку вже при передачі файлу (файлів) на телефон запуститься процес установки програми, де вам буде запропоновано відповісти на кілька запитань, наприклад, вибрати місце установки програми (флешка або вбудована пам’ять телефону).\nУ другому випадку файли просто копіюються на телефонну флешку. Відповідно, після відключення USB-кабелю або вставки назад флешки ми повинні в телефоні знайти місце, куди скопіювати файл (файли) програми Jimm. Як знайшли файл Jimm. jar . тиснемо на кнопку ” Опції raquo ;, в меню обираємо пункт ” Запустити програму raquo ;. Залежно від моделі телефону замість назв ” Опції ” і ” Запустити програму ” можуть бути будь-які інші схожі назви. Виконуємо установку по підказок телефону.\nЯкщо файл. jar не починається (вилітають якісь помилки і непонятки), копіюємо в телефон додатково допоміжний файл .jad і повторюємо процедуру заново.\nКрок 5. Налаштування ICQ в мобільному телефоні\nТепер у нас є аська в телефоні! Як же почати спілкуватися?\nШукаємо в меню телефону встановлене додаток Jimm (зазвичай в меню ” Програми “). Тиснемо і чекаємо, коли запуститься програма. Вибираємо пункт ” Налаштування ” і тиснемо на пункт ” Обліковий запис raquo ;. У полі ” UIN ” вводимо номер ICQ, а поле ” Пароль ” ndash; Ваш пароль. Зберігаємо налаштування! Всі показано на наступному малюнку:\nМи забили всі необхідні дані і тепер можемо повернутися в основне меню. Натискаємо пункт ” Підключитися raquo ;. Все тепер ми можемо користуватися аською.\nЩоб додати когось у свій контакт-лист, тиснемо на праву кнопку ” Меню ” і входимо в ” Управління списком raquo ;. Потім ” Знайти / Додати ” (див. малюнок нижче).\nУ меню ” Знайти / Додати ” можна відшукати потрібних вам людей по номеру аськи, нику і т. п.\nМабуть, на цьому можна закінчити. Сподіваємося, у вас все вийшло. Вітаємо!\nКрок 6. Рішення виникаючих проблем\nЩо робити, якщо аська все ж ніяк не встановлюється або не починається. Основні причини цього, наступні:\n1. Ваш телефон просто не підтримує можливість установки Jimm. Як правило, ця проблема стосується стареньких Samsung, Motorola, LG і Sony-Ericcson. При помилках, пов’язаних з нестачею пам’яті, можна спробувати встановити полегшену версію клієнта LockID без плагінів. У цьому випадку краще звернутися до фахівця.\n2. Аська встановилася, але не хоче підключатися і видаються різного роду помилки з’єднання ( ” не любить ” підтримувати з’єднання з повільними телефонами, тому підключає таких повільних користувачів вкрай неохоче, проте можуть бути й інші причини виникнення цієї помилки (знову ж неправильно налаштований доступ до інтернету). Вихід: перевірити інтернет-з’єднання і\nробити нові спроби.\n3. Якщо аська працювала якийсь час нормально, а потім раптом перестала працювати і не хоче з’єднуватися з інтернетом то, ймовірно, що щось трапилося з самою програмою (накопичилося занадто багато внутрішніх помилок, збилися настройки). Вихід: завантажити програму з сайту заново і встановити в телефон оновлену версію.\n4. Якщо у вас інші проблеми (зі списком контактів, мовою та ін.), Наберіть в пошуковику Яндекс ” помилки Jimm raquo ;. Швидше за все, ви на першому ж сайті знайдете відповіді на наявні у вас труднощі. Або зверніться до фахівця.\nПри копіюванні матеріалів видиме посилання на sursk. surinfo. ru обов’язкове!\nВаріанти установки укосів


Весняні подорожі Україною / Подорожі Україною\nДуже багато красивих місць, які заслуговують на увагу і дають прекрасну можливість відпочити, знаходяться саме в Україні. І саме навесні ці місця особливо свіжі і красиві. В повітрі вже відчувається запах весни, температура стає все вищою, а дні довшими, – це спонукає любителів подорожей складати нові плани та маршрути, пакувати рюкзаки та відкривати нові куточки багатогранної України. І головне, що окрім великих міст, є безліч селищ, маленьких містечок, які не поступаються їм красою та визначними пам’ятками. Щоб спростити пошук місць для весняного відпочинку, ми пропонуємо Вам орінтовний список, доповнити який Ви зможете вже на свій смак.\nБакота (село Бакота Кам’янець-Подільського району Хмельницької області)\nНа території Національного природного парку «Подільські Товтри», знаходиться шматочок раю - Бакота. Кажуть, хто не бачив Бакоти, той не був на Поділлі.\nЦе одне з найулюбленіших місць для любителів езотерики та старовини, яке, Ви не знайдете на карті. Окрім мальовничої природи, можна відвідати скелястий монастир, цілющі джерела “Жіночого”, “Чоловічого” та “Сімейного щастя”.\nБакота – затоплене село. Місцевість, де колись жили близько двох тисяч людей, нині вражає чарівними краєвидами, загадковими знахідками та унікальним скельним монастирем. А ще саме тут Ви маєте можливість помилуватися Дністровським водосховищем та скуштувати цілющої води із місцевого джерела.\nДністровський каньйон (розташований на межі 4 областей: Івано-Франківської, Тернопільської, Чернівецької та Хмельницької)\nДністровський каньйон є не лише одним із найбільших у Європі, а й згідно з рішенням всеукраїнського Інтернет-опитування (2008 року) визнаний одним із 7 природних чудес України, – це є приводом відвідати одну з найбільш визначних природних пам’яток нашої країни. Тут можна знайти секретні місця, в яких можна досхочу милуватися красою природи.\nЗаліщики (місто Заліщики Тернопільської області)\nНайбільш красиві краєвиди розташовані в периметрах самого міста, яке створює такий собі півострів. Курортного значення цьому містечку надає не тільки навколишня природа, а й середземноморський клімат, який створюється завдяки високим кручам, що оточують Заліщики, огинаючи півколом по периметру. Також, будучи у Заліщиках, не забудьте відвідати місцевий дендропарк.\nЦвіт сакури в м. Ужгород (Закарпатська область, Ужгород, набережнf річки Уж)\nСамі городяни обласного центру Закарпаття кажуть, що особливо прекрасне їх місто в кінці квітня, коли сакура відкриває свій сезон цвітіння. Все місто немовби вкривається рожевою хмарою. Уявіть собі, що саме Ужгород є одним з небагатьох міст в Україні, де прижилося це дерево, і сприяє цьому м'який клімат місцевості.\nВелика кількість сакур цвіте на набережній міста, так званій Сакуровій алеї, а також в центрі старого міста. Якщо Ви плануєте затриматися в місті і помилуватися сакурами, Вам варто заздалегідь подбати про своє проживання тут: в місті влаштовують «Сакура-фест», який став вже традицією, а також фестиваль «Сонячний напій», тому з готелями буде не так вже й просто.\nДолина Нарцисів у Закарпатті (в урочищі Кіреші неподалік від міста Хуст на Закарпатті)\nКрім сакури, Закарпаття дає можливість всім охочим відпочити серед буйства нарцисів у долині з таким же ім'ям, що неподалік від міста Хуст. Ця долина - частина Карпатського біосферного заповідника, в урочищі Кіреші. Унікальність цієї місцевості в тому, що вона є природним своєрідним заповідником нарцисів, одним з найбільших масивів в усьому світі.\nАктовський каньйон (поблизу села Актового Вознесенського району Миколаївської області)\nЦей наздвичайно красивий куточок України називають також “Каньйон Диявола” або “Малий Крим” через схожість із Великим Кримським каньйоном. Саме Актовський каньйон є частиною Національного природного парку “Бузький Гард”. З цим місцем пов’язана велика кількість загадкових легенд та переказів про козаків.\nЦе досить дивовижне утворення природи і аналогом його є відомі Американські каньйони. Окрім пейзажів, які захоплюють дух, можна побачити унікальні гірські тюльпани, які ростуть тут завдяки особливому клімату. Окрім фотографів та любителів старовини, це також одне з популярних місць серед скелелазів. Беззаперечно - це місце варто відвідати.\nГранітний каньйон на річці Тікич (село Буки на кордоні Черкаської та Вінницької областей)\nЦей каньйон входить в сотню найкрасивіших місць України і знаходиться на другому місці рейтингу “Сім чудес Черкащини”. Це місце вподобали собі скелелази, тому часто проводять тут тренування.\nМісцеві жителі радять відвідати це місце саме навесні, коли все зеленіє, розцвітає багато квітів, серед яких тюльпани та дикий часник. Ще це місце називають “маленькою Швейцарією”. Скелі та пейзажі Буцького каньйону, водоспад “Вир”, “Український Стоунхендж”, Буцька ГЕС – те, що варто побачити на власні очі.\nБузковий гай в Диканьці, Полтавська область (смт. Диканька, Полтавська областіь )\nСелище Диканька, що на Полтавщні, звісно прославлене Гоголем, але знамените не тільки своїми народними традиціями, адже має природні чудеса природи - Бузковий гай, Кочубіївські дуби. Одному з цих дубів вже понад 800 років. Найкращий час для відпочинку в цій місцевості - в середині травня. Саме тоді можна надихатися на повні груди ароматом квітучого бузку, що займає площу в три гектари.\nДжуринський водоспад (село Нирків Заліщицького району Тернопільської області)\nУявіть собі, що звичайна дорога до водоспаду вже здивує Вас червоним кольором землі та таким же відтінком скель. Також Ви побачите дві височезні вежі, єдині залишки величезного замку XVII століття. Сам водоспад вважається найвищим в Україні і вже точно не поступається іншим за своєю величністю та красою.\nКрім любителів природи, тут заняття до душі знайдуть і екстремали, адже проводяться одноденні сплави по Дністру з села Устечко (Городенківський район Івано-Франківської області) до міста Заліщики на катамаранах.\nБузковий квіт в Києві (Національний ботанічний сад ім.М.М.Гришка)\nЯк Ви вже зрозуміли, то бузком можна помилуватися не тільки в Диканьці, а й в Києві - відвідавши Національний ботанічний сад. Близько 180 сортів, видів і гібридів цієї рослини розташувалися тут на площі 2,5 гектарів. Це місце за різноманітністю і пишністю вважається одним з кращих сирингаріїв, особливо в травні.\nБузковий сад Кривого Рогу (Криворізький ботанічний сад НАН України )\nВесна в промисловому місті може створити неймовірний квітковий оазис. Травневий Ботанічний сад міста з радістю приймає гостей міста і самих городян. Порадує сад величезними масивами бузкових кущів , які неймовірно квітують. Прогулянки по вузьких стежках саду залишать світлий слід в пам'яті всіх відвідувачів, адже крім бузку тут ще безліч квітів, які створюють романтичний весняний настрій.\nЧеремош (річка Українських Карпат), рафтинг та Дземброня (село Верховинського району Івано-Франківської області.)\nРічка Черемош пропонує любителям екстриму відправитися в незабутню подорож по мальовничих Карпатах водною дорогою. Рафтинг-тур в травні наповнить кров адреналіном, а душу - емоціями. Рафтинг-клуби пропонують свої послуги з прокату човнів, катамаранів. Тут же можна зійти на одну з вершин карпатських гір. Тур можна вибрати самому або скористатися маршрутом, розробленим фахівцями відповідних агентств. Всі маршрути зазвичай починаються з цієї точки - села Дземброня.\nЗамок Шенборн (між містами Мукачево та Свалява, в селищі Карпати Закарпатської області)\nІсторія почалася у далекому 1840-му з дерев’яної хатинки, куди графи Шенборни навідувалися під час полювання. В 1890 році для Шенборнів звели мурований замок, за яким можна вивчати календар: 365 вікон, 52 кімнати, 12 входів.\nСпочатку з-за крон дерев з’являється висока башта, прикрашена годинником та родинними гербами, далі перед Вами відкривається подвір’я з акуратно підстриженими зеленими деревами та кущами. Всередині можна помилуватися вітражами в каплиці, камінною залою, старими дерев’яними сходами, які охороняє геральдичний лев біля їх підніжжя. Красиво тут як зовні, так і всередині.\nФестиваль повітроплавання в Кам'янці-Подільському\nВ середині травня небо над Кам'янцем-Подільським заповнюється повітряними кулями. У цей період місто проводить фестиваль повітроплавання «Назустріч сонцю», що дає можливість не тільки помилуватися з землі за рухом різнокольорових куль в небі, а й самому покататися по небесному простору. Побачити місто з його фортецями і знаменитими пам'ятками з висоти, відчути дух середньовіччя - таке навряд чи забудеться і заради цього варто вибрати час для приїзду в місто саме в ці дні. На цей же час заплановані і міжнародні змагання «Кубок Поділля». І на довершення до цих святкових заходів, саме у ці дні, місто відзначає свій день народження, що супроводжується великою кількістю подій, сюрпризів і зустрічей. Якщо Ви хочете взяти участь в цих святах - Вам варто заздалегідь подумати про нічліг і про кишенькові гроші.


Як готується десерт з сиру і кави? - кулінарна відповідь\nКулінарні рецепти » Кулінарні відповіді » Як готується десерт з сиру і кави?\nЯкщо ви бажаєте свого улюбленого побалувати смачним блюдом, приготуйте такий ось десерт з сиру і кави. Поєднання дуже незвичайне, але й досить смачне. Крім кави в десерт можна додати кавовий або шоколадний лікер, вийде ще смачніше.\nОтже, потрібно самий жирний сир. По консистенції він повинен нагадувати маслянисту масу. Але не біда, якщо такого сиру ви знайти в продажу не зможете. Можна купити не жирний сир і як слід збити його з вершками, вийде необхідної консистенції маса.\nСир (грам триста) збиваємо з кількома ложечками цукру і з однією ложечкою вершків. Через хвилину після початку збивання виходить смачна, гладка однорідна маса сирна. У кавовій чашці заварюємо подвійну або навіть потрійну порцію кави. Даємо напою остигнути і потім проціджений без гущі кави вливаємо в блендер до сирної маси. Додаємо лікер на цьому етапі. Збиваємо ще раз. Десерт набуває красивого кавовий відтінок і кавовий аромат.\nВ келихи розкладаємо, ставимо в холодильник. Подаємо з печивом або цукерками.\nНіжний шоколадно-кавовий торт з хрусткою прошарком. Розкішний десерт!


Величина ШОЕ в певній мірі залежить від кількості еритроцитів в одиниці об'єму крові: так, при анемії величина ШОЕ збільшується. Але головним фактором, що впливає на показник ШОЕ, є білки плазми крові.\nЗовнішня поверхня еритроцитів має негативний заряд – так званий дзета-потенціал. Він пов'язаний з наявністю в складі мембран еритроцитів великої кількості сіалоглікопротеїдів: негативно заряджені ділянки молекул спрямовані назовню та забезпечують формування дзета-потенціалу. Однойменнй заряд мембран еритроцитів не дає їх злипатися, утворювати конгломерати, які будуть швидше осідати, внаслідок більшої маси, ніж поодинокі еритроцити.\nНапівпроникною мембраною для онкотичного тиску є стінка капілярів – вона вільно пропускає розчинник (вода), але не пропускає білки, що створюють онкотичний тиск!!! Білки є осмотично активними речовинами – вони гідрофільні та утримують при собі достатньо велику кількість води. Оскільки, стінка капілярів не пропускає білки в міжклітинну рідину, то це сприятиме затримці води в капілярах. Саме тому, Ронк. Впливає на обмін води між кров'ю та інтерстеціальною рідиною.\nНа обмін води між кров'ю та тканинами за механізмом фільтрації-резорбції впливають:\nислотно-основний стан (КОС) крові залежить від співвідношення концентрацій іонів Н+ та ОНˉ у плазмі крові. Характеризує КОС рН від'ємний десятковий логарифм концентрації іонів водню. Його нормальна величина – 7,4 в артеріальній крові та 7,36 у венозній. Величина рН крові відображає величину рН інтерстиційної рідини та рідини в клітинах. Внутрішньоклітинний рН визначає активність внутрішньоклітинних ферментів, а, відповідно, і стан обміну речовин в клітинах організму.\nВиводять з організму надлишок кислот та основ  відновлюють стан (ємність) буферних систем\nрН = рК + lg , де рК – від'ємний десятковий логарифм константи дисоціації кислоти, [МА] – концентрація солі в буферній системі, [НА] – концентрація слабкої кислоти в буферній системі.


Зауваження президента стосувалися лише проблеми визначення країни походження авто. При чому президентська поправка слово в слово дублює відповідне положення, записане в останній редакції законопроекту, який розглядали депутати 5 лютого. В процесі розгляду документа стаття 4 дещо трансформувалася: країна походження автомобілів, мотоциклів та комплектуючих і запасних частин до авто мала б визначатися згідно зі статтями 177 -- 179 Митного кодексу України. Формулювання відповідних статей Митного кодексу не надто відрізняється від статті 4 "автомобільного" закону. Однак Кучма запропонував конкретизувати вимоги до визначення країни походження авто, повернувши попередній варіант статті. І депутати з ним погодилися, остаточно ухваливши закон. Тож тепер країною походження авто або запчастин визнається Україна, якщо вартість використаних під час їх виробництва вузлів та деталей з інших країн або невідомого походження становить менше 50% від ціни "франко-завод" (тобто на виході з підприємства) виробника цього авто чи запчастин. Крім того, авто вважається виробленим в Україні, якщо в нашій державі його було виготовлено, пофарбовано, споряджено кузов (кабіну), а також складено.\nЖодних інших змін до закону президент не запропонував, хоча Міністерство економіки, яке і виступило ініціатором президентського вето, пропонувало більш суттєво модифікувати закон про розвиток автопрому. Претензії міністерства до закону стосувалися передовсім того, що він не скасовує дію Закону 1997 року "Про стимулювання виробництва автомобілів в Україні". А тому всі надані попереднім законом преференції для окремих автовиробників залишаються чинними. Такі пільги, на думку представників Мінекономіки, порушують ст. 10 та 15 "Угоди про партнерство та співпрацю між Україною та ЄС".\nКрім того, новим законом підвищено ставки ввізного мита на транспортні засоби та двигуни до рівня, що перевищує ставки, передбачені консолідованою тарифною пропозицією України, яку узгоджено в межах переговорів про вступ до СОТ. Нагадаємо, що згідно з законом мито на нові авто підвищили до 15 -- 20% (залежно від об'єму двигуна), а на комплектуючі до автомобілів, які не виробляються в Україні, пільгова ставка ввізного мита встановлена в розмірі 12%, а повна -- 20% (досі вони становили 5% та 10% відповідно). Однак жодне з цих зауважень Мінекономіки до тексту внесених президентом поправок не увійшло.\nСкладається враження, що ветування закону президентом було своєрідною демонстрацію "європейськості" Леоніда Даниловича. Мовляв, закон має яскраво виражений протекціоністський характер і в такому вигляді він нам не потрібен. Однак внесені ним на розгляд парламенту пропозиції відразу охолодили запал "антипротекціоністів", які зрозуміли, що в нашій державі, принаймні на даному етапі її розвитку, про створення рівних конкурентних умов для бізнесу краще забути.


Панайотов волосся пересадка: 10 зірок, які зважилися на пересадку волосся – Все о здоровье волос, модные стрижки и прически\nПанайотов волосся пересадка: 10 зірок, які зважилися на пересадку волосся\n10 зірок, які зважилися на пересадку волосся\nЗміна зачіски часом кардинально змінює людину. Саме тому деякі знаменитості, зіткнувшись з облисінням, вдаються до пересадки волосся.\n1. Андрій Разиграєв\nНезмінний ведучий на каналі «Муз-ТВ» зіткнувся з облисінням ще десять років тому, коли йому виповнилося 30. Залисини на лобі завжди були його відмінною рисою, але пасма на маківці з віком стали зовсім рідкісними.\nОднак останнім часом його просто не впізнати: Андрій помітно помолодшав, волосся знову стали густими. Пересадка пішла йому на користь.\nВедучий і колишній учасник «Дому-2» довгий час носив довге волосся і пишався ними. Однак в якийсь момент він також зіткнувся з облисінням. Рустам говорив, що пасма випадали жмутами. Пересадка допомогла вирішити проблему, але тепер він вважає за краще короткі стрижки.\n3. Олександр Панайотов\nСпівак ще в 2000-х почав стрімко втрачати волосся і голитися наголо.У 2010-х він полюбив кепки, і багато хто запідозрив, що Олександр приховує сліди від пересадки волосся. У будь-якому випадку, зміни в наявності – зараз у нього гарна стрижка і немає залисин.\nОднак деякі шанувальники вважають, що вся справа в перуці через те, що лінія росту волосся на лобі стала виглядати інакше.\n4. Роббі Вільямс\nБританський співак відкрито зізнався в тому, що робив пересадку волосся. Він зважився на цю процедуру, коли перебував в Лос-Анджелесі.При цьому він не дуже мав потребу в ній – його шевелюра лише трохи втратила густоту з віком. «Ось так і я – жив в Лос-Анджелесі, де все з розуму сходять з пластичної хірургії, і теж зробив собі операцію», – згадує він.\n5. Сергій Романович\nАктор, відомий за серіалом «Ольга», здивував усіх, коли повідомив, що хоче наростити бороду. Він поділився, що давно мріяв її відростити, але нічого не виходило. Завдяки лікарям Сергій здійснив свою мрію, пожертвувавши фолікулами з голови.\n6. Кевін Костнер\nАктор почав втрачати волосся ще в 1991 році на зйомках фільму «Робін Гуд». Але якийсь час навколишні цього не помічали, гримери вміло приховували вада. Але з роками лисина стала помітна.\nЗараз на своїй сторінці в Instagram Костнер викладає фото з красиво укладеним волоссям, і не помітно ніяких лисин. Лікарі допомогли йому повернути пасма.\n7. Павло Дуров\nПідприємець і творець кількох соцмереж не міг похвалитися розкішною шевелюрою.Його волосся були не дуже густими, а лоб високим. Але, ставши відомим, він серйозно зайнявся своїм іміджем.\nТепер Павла складно дізнатися на старих фото, його волосся стали дуже густими. Фахівці припускають, що пересадку зробили за допомогою донорських фолікул.\n8. Уейн Руні\nБританський футболіст зробив першу пересадку в 2011 році, але пізніше повторив процедуру. У деяких випадках, коли андрогенне облисіння триває, потрібно кілька пересадок.\nУейн не став приховувати цей факт.Він вважає, що якщо облисіння починається в 25 років, не обов’язково з цим миритися.\n9. Джейсон Гардінер\nАвстралійський хореограф, суддя британської версії шоу «Танці на льоду» довгий час з’являвся в кадрі з голеною головою. Так він намагався приховати залисини. Був у житті Джейсона період, коли він носив накладки на голову, але це приносило йому незручності.\nОднак кілька років тому він зважився на пересадку і не пошкодував про це. Поколювання від голок під час процедури танцюрист порівняв з відчуттям від виграшу в лотерею.\n10. Луїс Уолш\nСуддя шоу «Х-Фактор» у 2011 році зізнався, що робив пересадку волосся. Незважаючи на те, що він зважився на процедуру в віці «за 50», він не став миритися з облисінням. Він зауважив проблему, побачивши себе на екрані телевізора з високою роздільною здатністю. Зараз Луїс Уолш може похвалитися прекрасною шевелюрою.\nОлександр Панайотов зробив пересадку або наростив волосся.Олександр Панайотов носить перуку, що зробив з волоссям Панайотов\nПідопічний Діми Білана Олександр Бон, що вважався фаворитом в команді наставника і запам’ятався глядачам по віртуозному виконанню пісні Supremacy групи Muse, почав Instagram-війну проти учасника нового сезону “Голосу” Олександра Панайотова. Останній підкорив усіх членів журі, змусивши їх буквально вскочити з крісел.\nІ судді, і глядачі втопили в гучних оплесках 32-річного конкурсанта, який порадував публіку хітом All by myself Селін Діон.Відео його номера на сліпих прослуховуваннях б’є всі рекорди за переглядами в YouTube.\nОднак Бон загального захоплення не поділяє. Чи не побоявшись образ від прихильниць Панайотова, рокер піддав критиці вокальні здібності співака, а також його нібито схильність до самозамилування. Розгромний многобуквенний пост він опублікував у своєму мікроблозі, згадавши, що багато років тому унікум “Голоси” блищав на шоу “Народний артист”. І вже тоді Бона не на жарт дратували його “понти”.\n“Фанам Панайотова! Якщо прагнеш написати бяку, я буду вважати це за твою неуважність в прочитанні! Сьогодні на порядку Панайотов.# ГОЛОС5, хто не в курсі … Давайте Відмотаємо років так 13 тому, коли я думав, що буду класичним гітаристом … Почну з АГ (Олександр Градський) Так нееее … Гоман Олексій. Загалом, Народний артист. Вчимося на одному курсі. Був фінал Народного, мій список був: Гоман – душа, Панайотов – понти, Чумаков – баланс душі з понтами. Коротше, – Чумаков! Але так як Гоман наш, Російський хлопець, Мурманський! Об’єктивно йшла кудись подалі\n(Тут і далі орфографія і пунктуація авторів збережені. – Прим. Ред.) “, – пояснив Бон перемогу Гомана і друге місце Панайотова в” Народному артистові “.\nВін приділив особливу увагу “понтів” виконавця. “Тепер поножовщина Чому Панайотов – ПОНТИ⁉ (Фани П, напевно в перспективі Понайотовци, Понайотікі, Понтіка … ШУТКА Я не про ЗАРАЗ, а про 13 років тому.)! ТАК тому, що supremacy було видно не тільки в голосі П, але і у всьому його поведінці. ці його круті мелізми, високі ноти, він прикрашав всі пісні, вСЕ! Візьми пісню, скажи що її буде співати П. вже в голові можна уявити, що пан “технар” покаже, як сколихнути ці три нікчемні нотки в просторі !! ” – не став приховувати роздратування Бон.\nРокер порівняв Панайотова з лавровим листом, який прийнято класти в суп для аромату. “Доповнення будь-якого супчику. Так ось, якщо ви в суп бахне віник лаврового⁉ з’явилися нЬебольшЬяя горечЬ, чьюто-чьюто, ню ШЕ кушЬяй! Перебільшені! Але й справді, навіть зайвий листок може зіпсувати весь суп! ЦЕ ВАЖЛИВО! Є фішки у кожного виконавця , які чекають все. Виходить фішкою у П. були тихі, незамелізматічние, чорт забирай, рідкісні місця … Гаразд … Тоді це був ВІК, максималізм, слава, лобова зірка.Скостити … ГОЛОС5 … Питання – що ізменілось⁉ Крім того, що пісня перша нужна⁉ насторожило! Основну думку я собі тут записав, тепер треба її перечитати, коли буде фінал у грудні, це буде відповіддю! “- висловив обурення Бон . а на завершення полум’яної промови запевнив, що після нападок з боку фанатів Muse йому нічого не страшно.\nПанайотов поки на критику Бона не відреагував, а репліки його фанаток і фанатів Дни.Ру наводити не зважилися через наявність нецензурних слів. Фаворит нового “Голосу” вважає за краще збирати в Instagram лише захоплені відгуки шанувальників, серед яких сам Іван Ургант.\nГолос ». Виступ артиста на «сліпих прослуховуваннях» не залишив байдужим\nУ Олександра Панайотова – парик або своє волосся, він зробив пересадку волосся?\nВам приснився дуже хороший сон.\nЯкщо уві сні бачиш себе красивим або зовні подобаєшся собі (гадаю, що ви бачили себе в перуці уві сні), то це означає, що вас найближчим часом чекають життєві зміни в позитивну сторону.\nТак, дійсно, Олена Кравець носить перуку. І це вже багато хто помітив. Вона створила свій образ – гламурна блондинка з гарними довгими волоссям і хоче і далі залишатися в цьому образі. Напевно її справжнє волосся вже виглядають не так розкішно. І вона прийшла до таких хитрощів.\nВона ж потіє.Якщо перуку не високої якості і, не приведи Господь, синтетичний, то голові хана. Сверблячка буде неймовірний. Та ще й волосся якщо почали рости, то і волосиста частина голови свербить.\nЯкщо перуку пропускає повітря і на вулиці не жарко, то все буде нормально. Будинки-то і мереживну шапочку надіти можна – близькі зрозуміють. Чоловікові в цьому відношенні простіше – лисий ну і лисий.\nХороший парик апріорі не може коштувати дешево.Ціни на якісні перуки починаються від 5-6 тисяч. Я б рекомендувала вам купувати не вже готовий перуку, а зробити його на замовлення в спеціалізованій майстерні.\nСучасні перуки, взагалі самі по собі, виглядають дуже природно. Звичайно не варто брати довгий, так як всі почнуть запитувати про те, як ви так швидко отрост собі такі довге волосся і вас це все буде обтяжувати.\nУ підсумку вам потрібно підібрати такий перуку, який нагадує по максимуму ту зачіску, яка вам і оточуючим на вас, подобалася найбільше.\nДом-2 LIFE • Новини / Олександр Панайотов страждає від сонного паралічу\nОлександр Панайотов вважає себе унікальною людиною.І не тільки тому, що володіє прекрасним голосом і артистичними здібностями. Ще з ним регулярно трапляються якісь містичні речі – наприклад, він бачить віщі сни. Все це стало відбуватися після його переїзду в столицю – в 17 років.\n«Наприклад, мені сниться персонаж, якого я не згадував, скажімо, цілий рік. Але після сну – раз! – і ми з ним десь перетинаємося. Часто бачу якісь події, які мені доведеться пережити. Це не якісь суперподії – наприклад, смерть якогось людини …\nЯ бачу звичайні побутові речі – місця, в яких потім опиняюся, людей.Все, що я побачив уві сні, потім обов’язково відбувається в реальному житті. Це мені для чогось дано, але для чого, ніяк зрозуміти не можу. Напевно, щоб я був готовий до того, що відбувається », – міркує співак.\nСпівак часто бачить віщі сни\nДо речі, сни – найменше, що відбувається в житті Панайотова. Іноді він відчуває, як душа буквально виривається з тіла і ширяє по кімнаті в той час, коли організм вже починає засинати.Олександр вважає, що таким чином він виходить в астрал.\n«Я вже мовчу, що у мене регулярно трапляються виходи в астрал. Я нікому не розповідаю про це, щоб люди не подумали, що я божеволію. Але таке буває, і дуже часто. Зазвичай це відбувається уві сні. Я знаю, що такий стан ще називають сонним паралічем. Цьому намагаються знайти медичне пояснення, але поки не можуть. Я, принаймні, сам не розумію, що зі мною відбувається в ці моменти. Дуже цікаві відчуття, але, чесно кажучи, не найприємніші.З цим потрібно жити і звикнути, що я і намагаюся зробити », – зізнався артист.\nПанайотов наполягає, що не звертатиметься до екстрасенсів за допомогою або роз’ясненням. Він упевнений, що сам в змозі впоратися з тим, що відбувається в його житті, адже якщо це трапляється саме з ним, значить, йому під силу все вирішити і зрозуміти, що до чого.\n«Я не ходжу до фахівців, не намагаюся з’ясувати, як від цього позбутися. Зате багато читав на цю тему в Інтернеті на форумах.Виявляється, є чимало людей, які також бачать себе з боку. У всіх абсолютно однакові симптоми – такі ж, як і у мене. Під час сонного паралічу я виходжу з тіла, спостерігаю за собою з боку, можу літати навіть за межами простору, в якому перебуваю …\nЦе так страшно: нікому не побажаю таке відчувати. На щастя, це відбувається не кожен день. Наприклад, півроку я живу нормальним життям, а потім протягом тижня кожен день виходжу в астрал. Напевно, це буде до кінця життя! » – поділився Олександр з виданням «Собеседник».\nПанайотов вірить, що він особливий