Суд над Миколою Семеною: міжнародне право проти російського закону\n04 Квітень 2017, 12:20\nВ окупованому Сімферополі триває судовий процес над кримським журналістом Миколою Семеною. Він співпрацював з українськими виданнями «Дзеркало тижня», «День» і Радiо Свобода. Минулої весни ФСБ Росії порушила проти Миколи Семени кримінальну справу і заборонила йому виїжджати за межі Криму. Причина ‒ публікація журналіста, в якій він назвав півострів українським. Тепер за «публічні заклики до здійснення дій, спрямованих на порушення територіальної цілісності Російської Федерації» Миколі Семені загрожує до 5 років ув'язнення.\nЯк відбувається суд і на чому зазвичай базуються звинувачення за «екстремістськими» статтями, в ефірі Радіо Крим.Реалії розповідають російський адвокат Олександр Попков і директор інформаційно-аналітичного центру «СОВА» Олександр Верховський.\nЯк не стати екстремістом у Криму?\n‒ Миколу Семену в кримському суді захищає Олександр Попков. Як відбулось судове засідання 3 квітня, Олександре?\nПопков: Ми вирішили основні організаційні питання, нас знову загнали в маленький зал, хоча великі були вільні. Людей було небагато, але довелося поставити додатковий стіл, щоб всі змогли розміститися. Микола Семена виголосив велику промову, в якій розгромив всі доводи звинувачення про його нібито злочини. Потім почався допит свідків: з чотирьох двоє були оперативниками ФСБ, інші двоє ‒ співробітниками місцевих адміністрацій, тобто ніби представниками громадськості, які прочитали публікацію підсудного.\n‒ Ось прочитали вони цей матеріал ‒ і що сталося? У чому полягає сам злочин?\nПопков: Звинувачення наполягає на тому, що Микола Семена нібито закликав Україну вчинити низку дій щодо повернення Криму до її складу. З нашої точки зору, проблема в тому, що саме поняття «територіальної цілісності» Росія запозичила з міжнародного права, і більше ніде в законодавстві воно не виписане.\n‒ Чому це важливо?\nЗгідно з чинними міжнародними договорами, кордон між Росією та Україною пролягає через Керченську протоку, а не через Херсонську область\nПопков: У Конституції (Росії ‒ КР) закріплено, що при конфлікті міжнародних договорів з внутрішніми законами перевага надається першим. А згідно з чинними міжнародними договорами, кордон між Росією та Україною пролягає через Керченську протоку, а не через Херсонську область. Тому Миколу Семену просто не можна ні в чому звинуватити ‒ це ми і будемо доводити. Наступне засідання призначене на 18 квітня.\n‒ Чи буде воно відкритим для преси?\nПопков: Навряд чи. Я був змушений вперше в житті подати клопотання про те, щоб це засідання проходило в закритому режимі, заради того щоб допитати одного співробітника ФСБ. Сьогодні він відмовлявся відповідати на багато наших запитань, посилаючись на те, що відповіді можуть містити державну таємницю.\nЯ підозрюю, що стежать не тільки за моїм комп'ютером – журналіст Семена\nМикола Семена про стеження за журналістами в Криму, 3 квітня 2017 року\nПредставник України при Раді Європи ‒ Дмитро Кулеба: «Про переслідування Миколи Семени знають у Раді Європи, і поки ця організація не знайшла можливості практично вплинути на цей процес. Проте ми виходимо з того, що в разі рішення суду це стане правовою підставою для Ради Європи висловити свою позицію. Наскільки жорсткою буде реакція, мені складно сказати, але ми зробимо все від нас залежне, щоб така реакція була».\n‒ Питання до Олександра Верховського: чи лукавить російська влада, коли говорить, що їхнє законодавство у сфері екстремізму ‒ лише калька світового досвіду?\nРосійське антиекстремістське законодавство базується на розмитих визначеннях, що створюють «сіру зону»: скоїла людина правопорушення чи ні, залежно від трактування\nВерховський: Якщо розглядати норми окремо, то так, можна сказати так. Важливе інше: російське антиекстремістське законодавство не має аналогів у світі як комплекс правових норм. Воно базується на розмитих визначеннях, що створюють «сіру зону»: скоїла людина правопорушення чи ні, залежно від трактування.\n‒ «Заклики до порушення територіальної цілісності» також мають розмите визначення?\nВерховський: Безумовно. Вони і до ухвалення окремої норми в статті 280-ї, частини першої входили до переліку екстремістських правопорушень. Виходить така колізія: якщо людина закликає буквально підняти заколот і відокремитися від Росії, то його судитимуть як екстреміста, а якщо йому просто не подобається, як проходить кордон, то звинувачення використовує ту саму статтю, що і є у випадку з Миколою Семеною.\n‒ Перепосту такої думки достатньо для того, щоб бути засудженим?\nВерховський: І так, і ні. Закони в Росії застосовують дуже вибірково. Незважаючи на те, що Пленум Верховного Суду рекомендував вивчати контекст будь-якого перепосту в соціальній мережі, тобто що саме хотів сказати автор, таке дослідження на практиці проводять рідко. Щоб поділитися в соцмережі чимось таким, що може виглядати як екстремізм з точки зору російських законів, потрібно в тому ж повідомленні явно відмежуватися від цієї думки. Свобода слова зараз нічого не виправдовує. Так чи інакше, звичайним підсумком подібних справ стає умовне покарання.


До уваги батьків абітурієнтів! - Чорноморський національний університет імені Петра Могили - Чорноморський національний університет iмені Петра Могили\nЧорноморський національний університет імені Петра Могили – це один з кращих університетів південного регіону! ЧНУ – це сучасний, динамічний університет, який адаптується до вимог міжнародного ринку освітніх послуг.\nЦе заклад вищої освіти, який у свої структурі має: власну телестудію, 3 спортивні зали, водноспортивну базу, 3 гуртожитки та 11 корпусів, об’єднаних в студентське містечко, галерею мистецтв, Наукову бібліотеку та 2 читальні зали, власне видавництво, науковий дослідно-практичний центр з питань інклюзії та реабілітації. Детальніше із структурою ЧНУ ім. Петра Могили можна ознайомитись за посиланням.\nВисококваліфікована підготовка фахівців здійснюється за трьома рівнями: бакалавр, магістр, доктор філософії, які охоплюють 31 спеціальність. Про вартість навчання читайте тут.\nПропонуємо ознайомитись з правилами та умовами прийому до ЧНУ, адже під час вступної кампанії важливим є врахування всіх особливостей та нюансів, що значно полегшуватиме процес вступу.\nДля забезпечення рівня освіти, який відповідає міжнародним вимогам, університет підтримує постійні та міцні зв’язки з різними міжнародними організаціями й закордонними університетами. Більше про міжнародну діяльність університету Ви дізнаєтесь на сторінці Відділу міжнародних зв’язків ЧНУ.\nВ основу науково-дослідної роботи ЧНУ імені Петра Могили покладений наш національний досвід, зокрема філософська концепція Петра Могили – органічне поєднання наукової та навчальної діяльності. Незважаючи на юний вік, наш університет вже став одним із найвпливовіших закладів у південному регіоні. Це – єдиний в Південному регіоні український університет класичного типу, в якому широко застосовуються західні педагогічні технології у поєднанні з вітчизняними традиціями (Liberal Arts Education). Ми намагаємося залучити всі нові освітні технології і принципи університетського управління.\nМи підкорюємо вершини та створюємо майбутнє! Приєднуйтесь до нас!


BlackSeaNews | МЗС: Україна вітає рішення Ірану взяти на себе всю відповідальність за збиття літака МАУ\nМЗС: Україна вітає рішення Ірану взяти на себе всю відповідальність за збиття літака МАУ\nЗаступник міністра закордонних справ України Євгеній Єнін і міністр закордонних справ Ірану Мохаммад Джавад Заріф під час зустрічі обговорили переговорний процес щодо збиття Боїнга PS752 в Ірані у січні 2020 року.\nЯк передає Укрінформ, про це інформує пресслужба МЗС.\n«19 жовтня заступник міністра закордонних справ України Євгеній Єнін зустрівся в Тегерані з міністром закордонних справ Ірану Мохаммадом Джавадом Заріфом. Під час зустрічі сторони обговорили переговорний процес щодо збиття Боїнга PS752 в Ірані у січні 2020 року», – йдеться у повідомленні.\nЗокрема, заступник міністра зазначив, що у МЗС вітають рішення Ірану взяти на себе всю відповідальність за збиття українського літака.\n«Вітаємо рішення Ірану взяти на себе всю відповідальність за збиття українського літака, а також готовність забезпечити однаковий розмір компенсації родичам усіх жертв незалежно від їхнього громадянства», – уточнив Єнін.\nЗаступник глави українського МЗС також підкреслив необхідність неупередженого та об'єктивного розслідування обставин авіакатастрофи та закликав іранську сторону забезпечити доступ до всіх відповідних матеріалів.\n«Прогрес у переговорному процесі щодо українського літака сприятиме нормалізації співробітництва з Іраном в усіх сферах», – наголосив Єнін.\nТакож український дипломат детально поінформував Заріфа про наслідки триваючої російської агресії проти нашої країни, зокрема – мілітаризацію в Азово-Чорноморському регіоні та утиски російської окупаційної адміністрації проти жителів тимчасово окупованого Криму.\nЗі свого боку глава МЗС Ірану підтвердив підтримку територіальної цілісності України та непорушності її кордонів. Зокрема, іранський співрозмовник запевнив, що жодна третя країна не впливатиме на політику Ірану щодо України.\nЯк повідомлялося, літак Boeing 737-800NG із реєстраційним номером UR-PSR авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» рейсу PS752 з Тегерана до Києва був збитий невдовзі після вильоту з міжнародного аеропорту столиці Ірану вранці 8 січня. Загинули всі 176 людей, які були в літаку, – 167 пасажирів і 9 членів екіпажу. Серед загиблих – громадяни семи країн, у тому числі 11 українців (усі 9 членів екіпажу і 2 пасажирів).


В США 63-річна бабця-рецидивістка потайки провезла літаком 17 кг кокаїну\nГоловна Світ В США 63-річна бабця-рецидивістка потайки провезла літаком 17 кг кокаїну\nПравоохоронці США затримали у Детройті 63-річну жінку, яка намагалась здійснити обмін кокаїном, вартість якого становить $500 тисяч\nПідозрілу поведінку жінки копи помітили ще у аеропорту Лас-Вегаса, повідомляє Detroit Free Press.\nФедеральні агенти почали стежити за нею та заарештували через 3 години вже в Детройті, під час чого й знайшли наркотики, які вона мала намір обміняти.\nПізніше виявилось, що бабуся на ім'я Шеріл Четем, має кримінальне минуле. Адже її декілька разів заарештовували за крадіжки та збут наркотиків, коли тій було лише 30. Цього ж разу вона намагалась провезти 17 кілограмів кокаїну.\nНаразі у цій справі тривають судові засідання, під час яких захисник Четем намагається домогтися для своєї клієнтки зняття всіх обвинувачень. Він аргументує це тим, що жінка має велику кількість проблем зі здоров'ям, серед яких біполярний розлад, шизофренія, діабет і емфіземи.


10:08 02 Серпня 2016\nДо кінця літа залишилось менше місяця. Якщо ви не у відпустці, але все одно бажаєте гарно проводити час, Tvoemisto.tv щодня до кінця серпня пропонуватиме вам афішу культурних подій Львова. Так ви нічого не пропустите. Пропонуємо перелік подій на сьогодні, 2 серпня.\nФОТО: YOUTUBE.COM, LEOPOLIS.NEWS, LVIV.WEB2UA.COM, ELLE.UA\nПротягом місяця Львів відвідають 31 письменник з Іспанії та 31 письменник з Чехії, Польщі, Словаччини і України. 2 серпня тут відбудеться зустріч з іспанським письменником Пабло Гарсіа Касадо.\nТворчий вечір по вівторках\nЩовівторка «Дзиґа» пропонує своїм відвідувачам неординарні творчі заходи. Цього разу тут можна послухати саксофоніста Ришарда Канафоського.\n12 липня у Львові розпочався просвітницький проект «Єврейські дні у Ратуші: спільноти, середовища та держави у спірних містах ХХ століття». Це серія майстер-класів та дискусій освітнього характеру. 2 серпня тут пройде лекція Кароліни Шиманяк «Рахель Ауербах: У пошуках публічних інтелектуалок у міжвоєнній культурі їдиш»\nЧитайте також: Президент України обрав «Книги року». Хто переміг?\nТЕГИ: виставки, Дзиґа, Львівський палац мистецтв, афіша Львова, куди піти у Львові, Єврейські дні у Ратуші, ICONART Gallery, Ришард Канафоський


У Львові хочуть, щоб Кошулинський і Садовий пройшли детектор брехні - 032.ua\nУ Львові хочуть, щоб Кошулинський і Садовий пройшли детектор брехні\n10:45, 6 листопада 2015 р.\nГромадські активісти Львова запрошують кандидатів на посаду міського голови пройти тест на поліграфі.\nПро це у коментарі 032.ua розповів голова Економічного бойкотного руху Олег Радик.\n“ Зараз ми бачимо, що два кандидати на посаду міського голови маніпулюють громадською думкою. Тому громадські активісти ГО “Варта1”, “Варта700”, “Економічного бойкотного руху”, “Самооборони львівського Євромайдану”, “Рабів до раю не пускають” вимагають і запрошують обох кандидатів на мери Львова пройти детектор брехні. Питання будуть по темі”, - розповідає Олег Радик.\nТакож активіст додає, що самі громадські активісти готові теж пройти тест на поліграфі разом із кандидатами на посаду мера Львова.\nНагадаємо, що 15 листопада львів'яни в другому турі обиратимуть мера Львова. За крісло міського голови змагатимуться Андрій Садовий і Руслан Кошулинський.\nЧитайте також: Садовий чи Кошулинський: За котрого із кандидатів Ви проголосуєте?, - опитування 032.ua\nЛьвів новини 032_ua Садовий Кошулинський


Резюме «Инженер-механик», Дніпро. Мищенко Игорь Иванович — Work.ua\n11 березня 1977 (41 рік)\nОтримати контакти цього резюме можна на сторінці https://www.work.ua/resumes/3139759/\nИнженер механик, 15000 грн, Дніпро.\nВодитель, экспедитор, механик, электрик, 9000 грн, Дніпро.\nИнженер, механик, руководитель, 10000 грн, Дніпро, Київ, Кропивницький (Кіровоград).\nИнженер-механик по эксплуатации, ремонту и обслуживанию с/х, ДСТ техники, 10000 грн, Дніпро.\nВодитель, механик, 10000 грн, Дніпро.\nРезюме розміщено за адресою: www.work.ua/resumes/3139759\nЭколог, химик, 4000 грн. Днепр. Кондитер, 8000 грн. Днепр, Киев. Як зробити резюме VIP?


Андрій Шевченко: Якщо зявляється гравець, який прийняв українське громадянство, він може розраховувати на виклик в збірну ᐉ UA-Футбол\nАндрій Шевченко: Якщо з'являється гравець, який прийняв українське громадянство, він може розраховувати на виклик в збірну\nНаціональна збірна України 31 січня 2019, четвер. 17:55\nГоловний тренер збірної України охарактеризував суперників збірної України та поділився думкою щодо натуралізації\n- Коротко охарактеризуйте кожного з суперників збірної України у відборі до Євро-2020.\n- У нас цікава група, Португалія - діючий чемпіон Європи. Вже одне це говорить про те, що в уявленнях суперник просто не потребує. Сербія - дуже сильна команда, учасник чемпіонату світу-2018, в даний час має прекрасний склад виконавців, які виступають в провідних чемпіонатах. З Литвою ми добре знайомі, а Люксембург, можливо, найпрогресивніша команда з останньої кошика жеребкування. Одне можна сказати точно вже зараз - легко не буде. Але ми, безумовно, будемо битися тільки за перемогу в кожній грі і завоювання путівки на Євро, в цілому, - цитує наставника УНІАН.\n- Ми ще побачимо Хачеріді у збірній? Чи стежите за Чигринським?\n- Ми стежимо за дуже широким колом гравців, частіше я ділю між собою і помічниками матчі, які потрібно відвідати, наша аналітична служба веде записи тих ігор, які потрібно отсмотреть. Ми володіємо великим масивом інформації, і тому кожен має шанс отримати виклик.\n- Де взяти нападника для збірної?\n- Ви задоволені дебютом Борячука? Ми залучили за рік досить велике число нападників, це і Кравець, і Селезньов, і Яремчук, і Бесєдін та інші хлопці. Борячук добре дебютував, це був важливий момент для молодого гравця, відчути атмосферу і рівень напруги гри збірної команди. Нападнику важливо забивати, але результативність наших форвардів поки не висока. Хлопці повинні розвиватися в клубах, вигравати конкуренцію, я чекаю цього від українських нападників в 2019-му.\n- Чи можлива поява в збірній нових «легіонерів»?\n- Чи ведеться робота з натуралізації ще когось, крім Марлоса? Ми не натуралізуем гравців. Якщо з'являється гравець, який прийняв українське громадянство, і його рівень гри відповідає рівню збірної, то він нарівні з усіма може розраховувати на виклик. Я працюю з футболістами, які мають українські паспорти. Решта рішення - справа самих футболістів.\n- Чи радите Ви футболістам, які виступають в чемпіонаті України, їхати за кордон?\n- Я не даю порад.\n- Ви мрієте про клубну роботу?\n- Зараз я мрію досягти успіху зі збірною України. На цьому зосереджені всі мої думки.


2. Поради батькам «У сім'ї росте маленький помічник»\nРобота з батьками організовувалася у таких формах\nОсновні завдання у трудовому вихованні\n2. Поради батькам\n«У сім'ї росте маленький помічник\nЗ перших днів від народження дитини батьки виношують сподівання, що вона виросте гармонійною особистістю, успішним спеціалістом, продовжить їх справу чи реалізує здібності і вміння у самостійно обраній сфері діяльності. Намагаючись виховати її цілеспрямованою, працелюбною, здатною долати труднощі на шляху домети, вони покладають сподівання і на досвід дошкільних установ. Трудове виховання можна розглядати як один із засобів розвитку духовності. Почнемо з того, що, за С.Гончаренком, трудове виховання здійснюється багатьма шляхами у процесі вивчення загальноосвітніх предметів гуманітарного й природничо-математичного циклів, на уроках трудового навчання, у процесі самообслуговування, у позакласній та позашкільній роботі, у родині. На заняттях з трудового навчання в ДНЗ діти не тільки отримують початкові знання з видів праці, ай опановують доступні їм практичні прийоми. Крім того, здійснюється виховання таких якостей особистості, як працьовитість, наполегливість, взаємодопомога, уміння працювати в колективі. Не слід залишати поза увагою і досвід української етнопедагогіки щодо прищеплення любові до праці, виховання трудових навичок у родині. Як відомо, господарське виховання в народній педагогіці носило свідомий характері зводилося до привчання дітей з річного віку до праці. Дорослі залучали дітей до різних видів трудової діяльності навіть тоді, коли без їхньої допомоги можна було б обійтися. Батьки плекали в малечі усвідомлення того, що землю прикрашає сонце, а людину — праця, діло майстра величає, щоб людиною стати, треба працювати. Щоб певним чином скоординувати цілі трудового виховання всім ї та школі, ми запропонували батькам відповісти на запитання з метою визначення стану привчання дітей до праці всім ях.\nСкільки дітей у Вашій сім’ї? (Вкажіть вікі стать дітей)\nЧи живуть разом із Вами старші члени родини З якого віку Ви привчаєте дітей до праці Як саме Чи мають Ваші діти постійні доручення всім ї Які Чи поділяєте Ви для дітей роботу на чоловічу й жіночу З якої причини Чи хотілося б Вам, щоб Ваші діти самостійно виконували доручені завдання Які форми спільної праці з дітьми практикуєте всім ї Яким видом ручної праці займаються Ваші діти Які трудові традиції є у Вашій сім'ї? Проаналізувавши анкетні дані, ми помітили цікаву тенденцію. Найбільш результативно використовуються засоби етнопедагогіки в тих сім'ях, де живуть старші члени родини. Там, де відсутня наступність поколінь, народні традиції у вихованні дітей застосовуються на низькому рівні. У 57 % сімей до хатньої та господарської роботи дітей привчають щез дошкільного віку. Такий результат пояснюється тим, що нашими респондентами були батьки, які проживають у сільській місцевості. Переважно спільними формами праці є робота нагороді, на подвір'ї, у саду, догляд за домашньою птицею, худобою. Проте постійні доручення мають тільки діти у 23 % сімей. Як бачимо, у переважної частини опитаних сімей у домашньому виховному процесі відсутні принципи систематичності, погодженості дій та послідовності. На запитання, чи займаються діти ручною працею, ствердно відповіли тільки 36 % респондентів. У цих сім'ях діти у вільний час займаються вишивкою, в'язанням, лозоплетінням та іншими видами ручної праці. Такий показник пов'язаний також із сучасними умовами життя. Традиція передачі професії від батька до сина практично відсутня, а якщо й є в окремих\nсім'ях, то це стосується сучасних спеціальностей, які жодним чином не пов'язані з ремеслами. Враховуючи пропозиції батьків, ми розробили навчально-тематичний план роботи клубу Батьківська світлиця. Діяльність клубу спрямована на надання батькам необхідної інформації щодо виховання дітей засобами етнопедагогіки, раннього залучення їх до трудового життя сім'ї, на розширення практичних навичок батьків у вихованні самостійності та працьовитості.\nсистематичні зустрічі з усіма батьками (колективна форма групові заняття з окремими підгрупами батьків (групова форма індивідуальне спілкування з батьками (індивідуальна форма організація практичної діяльності сім'ї у вихованні дітей.\nТематика зустрічей в дитсадку була наступною Як виховати працелюбність. Праця молодших дошкільнят усім ї. Недоліки і прорахунки батьків у привчанні дітей до праці та шляхи їх подолання. Значення особистого прикладу батьків. Роль праці, побутової культури та декоративно-ужиткового мистецтва встановленні особистості дошкільника. На першій зустрічі з батьками ми звернулися до них із таким вступним словом\n— Праця — великий творець людської особистості, справжнього духовного багатства, моральної чистоти. Видатний педагог А.С.Макаренко розробив цілу систему трудового виховання всім ї. Він вважав що особливо важливою умовою для цього є участь дитини в господарських справах. У праці виховується чесність, дбайливість,\nколективізм, дитина привчається рахуватися з інтересами інших людей. Праця розвиває відповідальність, уміння розпоряджатися своїм часом і планувати свою роботу, привчає поважати буденну, хоч і не завжди цікаву, але необхідну домашню роботу, цінувати й поважати працю старших. Антон Семенович радив батькам дотримуватися певних принципів трудового виховання Трудове виховання всім ї повинно передбачати підготовку повноцінного громадянина, здатного брати участь у суспільній праці. Праця всім ї неповинна бути важкою, примусовою. Вона має бути творчою. Виховання працелюбства у дітей потрібно поєднувати з моральним вихованням, з гуманним ставленням до людей. У трудовому вихованні дітей слід виходити з того, що в праці дитина розвивається не тільки фізично, ай духовно. Велику увагу трудовому навчанню дітей приділяв і В.О.Сухомлинський. Трудове виховання, — зазначав вінце, образно кажучи, гармонія трьох понять треба, важко, прекрасно. Працю дитини видатний педагог розглядав у нерозривній єдності з вихованням високих моральних почуттів до батьків та інших дорослих людей. І якщо батьки хочуть, щоб їхні діти виростали справжніми людьми, вони повинні забути про легке безтурботне дитинство для них. Життя дітей немислиме без праці, без фізичної і духовної напруги. Життя тисячу разів переконувало мене втому, що справжнє щастя дістається тому, хто починає своє трудове життя одночасно з початком навчання у школі. Негру в працю, а саме справжнє трудове життя.\nВсі ви, батьки, прагнете до того, щоб ваша дитина зростала працелюбною, доброю. Як цього досягти Наці та інші запитаннями спробуємо знайти відповіді разом. Велику зацікавленість викликали не тільки лекційні, ай дискусійні, семінарські заняття, обговорення педагогічних ситуацій, виступи досвідчених батьків, оформлення класних кімнат виставкою дитячих та родинних робіт, що розкривали інтереси і вподобання сімей. Для узагальнення та підсумку ми пропонували батькам пам'ятки з виховання працьовитості. Щодня привчайте дитину до праці. Доберіть їй посильні трудові доручення і терпляче домагайтесь їх виконання. Радійте успіхам дитини, заохочуйте її трудові починання. Нехай вас не дратують невдачі. Навчіть малюка, як треба робити правильно. Ніколи не карайте дітей працею. Виховуйте працелюбність і повагу до праці інших особистим прикладом, намагайтеся робити так, щоб у вас слово не розходилося з ділом.\nОбов'язково розповідайте дітям про свою виробничу і громадську діяльність, про працю ваших знайомих, яких вони знають. Не залишайте поза увагою розповідь сина чи доньки про шкільні справи. Вислуховуйте їх до кінця. Сприяйте участі дитини в трудових справах, які проводяться у класі, школі. Намагайтеся самі надавати класу й школі посильну допомогу. Це позитивно впливатиме на дитину. Метою наступного заняття — Роль праці, побутової культури та декоративно-ужиткового мистецтва установленні особистості молодшого школяра — було розширення знань батьків про способи формування трудових умінь та навичок дітей старшого дошкільного віку, збагачення уявлень про види\nдекоративно-ужиткового мистецтва, виховання у дітей дбайливого ставлення до виробів народних ремесел. На занятті розглядалися такі питання Українська етнопедагогіка про виховання любові до праці. Вплив народних ремесел українського декоративно-ужиткового мистецтва на розвиток і виховання школярів. Особливу увагу батьків ми звернули на поступове формування у дітей відповідних знань, умінь та навичок, починаючи із праці з самообслуговування і закінчуючи господарсько-побутовою працею. Підкреслили й значення спільної праці батьків та дітей, навели приклади методів та прийомів виховання, порадили батькам привчати школярів до праці в природі (догляд за рослинами й домашніми тваринами. Таким чином діти не тільки оволодіють трудовими знаннями та вміннями — у них виховуватиметься любов дорідного краю, духовність.\nДекоративно-ужиткове мистецтво виникло в далекому минулому й було пов'язане із виготовленням необхідних у побуті предметів посуду, одягу, прикрас. Це важлива частина народної художньої творчості, засіб виховання української етнопедагогіки, ланка, що з'єднує історію та сучасність. Залучення дітей до виготовлення предметів декоративно-ужиткового мистецтва не тільки підвищує ефективність процесу праці, ай вчить їх дбайливо ставитися до художніх цінностей усіх народів, спонукає до продовження кращих традицій народного мистецтва. Уході занять ми ознайомили батьків з народними ремеслами, поширеними в нашому регіоні. Народні ремесла надзвичайно різноманітні та багатогранні, вони свідчать про високу культуру етносу й прагнення людини до краси. Опанування народними ремеслами розвиває самостійність, увагу, уяву, пам'ять, творчі здібності, формує нові нахили й знання, здібності до емоційного сприймання творів чи виробів мистецтва, розвиває духовні почуття та стани.\nНа практичних заняттях батьки отримали інструкцію з окремих видів української вишивки та виготовлення іграшок, які вони могли зробити разом із дітьми вдома. Варто зазначити, що метою української етнопедагогіки завжди було плекання здорової, доброї, розумної та працьовитої особистості, головним критерієм вихованості якої слугували повсякденна поведінка та діяльність.\nЦих завдань притримуються дошкільні заклади, які визначені Базовою програмою для молодших дошкільників у контексті трудового виховання, дуже чіткі\n- формувати бажання, якісно виконувати доручення\n- виховувати культуру практичної діяльності\n- виховувати почуття порядку\n- заохочувати упорядкування найближчого предметного середовища\n- збагачувати уявлення про рукотворний світ, діяльність дорослих\n- формувати вміння діяти разом. Коли батьки будуть співпрацювати з дитячим садочком і дотримуватись тих же завдань у вихованні трудової діяльності, то це і буде запорукою успіху. Основною формою організації праці дітей молодшого дошкільного вікує доручення. Дорослий спрямовує доручення, які дає дитині через упорядкування свого оточення, збагачуючи знання про діяльність людей, а для молодшого дошкільника це його батьки, родичі (шановні батьки, радимо вам розповідати про свою роботу. Поряд з дорученням у молодшому дошкільному віці використовують такі форми організації праці, як колективна праця, і батьки вовинні залучати дітей до\nпраці, коли працює вся сім’я (нагороді, присадібній ділянці, а наприкінці молодшого дошкільного віку – залучають дітей до чергування.\nФункціональні можливості дітей, у порівнянні з раннім віком, підвищується зростає працездатність, удосконалюється координація рухів. Це виявляється втому, що діти стають дедалі самостійнішими, зокрема, у такому виді праці, як самообслуговування. Крім того, саме у цей віковий період діти оволодівають початковими формами трудової діяльномті, як-от:\n- чергування Молодші дошкільники охоче займаються такими видами праці, як\n- побутова праця\n- праця у природі. З допомогою дорослого молодші дошкільники навчаються\n- користуватися поліфункціональними предметами, удосконалювати способи дії з ними\n- діяти разом з однолітками\n- долати труднощі\nСама трудова діяльність має бути доступною, цікавою та мотивованою діти мають розуміти, що і для чого вони роблять.\nДорослі мають подбати про запобігання травматизму дітей і пам’ятати, що під час праці дітей необхідно бути поряд з ними.\nСпільна діяльність з дорослими, батьками – найліпший метод виховання і додатковий стимул розвитку дітей.\nПосильна праця активізує фізичні сили і розумову діяльність дітей, приносить їм радість, дає змогу відчувати себе значучими і компетентними.\nУ процесі трудової діяльності відбувається формування таких моральних якостей, як відповідальність, турботливість, працьовитість, вдячність. Григорій Сковорода вважав вдячність основною моральною рисою. Уміти бути вдячним іншому за фізичну працю, які за труд душі – висока моральна риса, що свідчить про виховансть особи.


Студенти ФІСЕ урочисто отримали дипломи – Київський національний університет будівництва і архітектури\n>>Студенти ФІСЕ урочисто отримали дипломи>>\n03.07.2021 03.07.2021 Інформаційний центр\n1 липня відбулося урочисте вручення студентам факультету інженерних систем та екології дипломів «Бакалавр» за спеціальностями: 192 «Будівництво та цивільна інженерія», 144 «Теплоенергетика», 101 «Екологія» та «Магістр» за спеціальністю 192 «Будівництво та цивільна інженерія».\nВ актовій залі ЦКД ректор Куліков Петро Мусійович оголосив подяку за відмінне навчання, активну участь у науково-дослідній і громадській роботі Дар’ї Вакуленко (магістр за освітньою науковою програмою), а її прізвище внесено до «Книги пошани КНУБА».\nПроректор з навчальної та організаційно-виховної роботи Бурдейна Наталія Борисівна нагородила Подяками студентів за активну участь у житті факультету, привітала випускників з успішним закінченням і побажала нових досягнень у житті.\nДекан факультету, Приймак Олександр Вікторович, після привітального слова урочисто вручив дипломи «бакалавр» і «магістр» випускникам та побажав не зупинятися на досягнутому, запросив вступати до магістратури та аспірантури.\nЩиро радіємо та вітаємо всіх випускників з отриманням омріяних дипломів, бажаємо щастя у житті, не зупинятися на досягненому та нових перемог!\n← Оголошено конкурси у Державну інспекцію архітектури і містобудування України


Лікування гаймориту при грудному вигодовуванні (гв) – небезпека для годуючої матері | Застуда - народні засоби лікування\nКашель 14 Серпня 2018 310 0\nГоловна › Кашель › Лікування гаймориту при грудному вигодовуванні (гв) – небезпека для годуючої матері\n2 Чим небезпечний гайморит для годуючої матері\n4.2 Промивання порожнини носа\n4.6 Прокол пазухи\n4.7 Народні методи\nБагато мам задаються питанням ніж ефективно і швидко лікувати гайморит при грудному вигодовуванні щоб не довелося відлучати дитину від грудей.\nІснує маса способів при ранній діагностиці і легкому перебігу, але відповідь повинна шукати тільки лікар. Він може порадити промивання в домашніх умовах або зозулю в стаціонарі, застосування спеціальних капелі і інгаляцій, турунди з прополісом.\nЯкщо хвороба набирає обертів і консервативні методи малоефективні, то терапію додають антибіотики і в останню чергу проколювання пазух. Гайморит може мати серйозні наслідки, тому його лікуванням необхідно займатись одразу після появи перших симптомів.\nЗапалення придаткових пазух носа можуть проявлятися яскраво або мати змитий картину. Зазвичай першою ознакою хвороби виступає тривалий нежить зі слизистим або гнійним відокремлюваним, закладеність носа та погіршення нюху. Далі можуть з’явитися:\nГоловний біль і дискомфорт в зоні пазух, симптоми посилюються при нахилі голови, кашлі, чханні.\nПідвищення температури. Вона може бути в межах 38,5 С, а іноді піднімається до 40ºС.\nТяжкість в зоні перенісся, щік.\nПершіння в горлі, нічний кашель.\nСкладності при диханні через набряку тканин і затурканості носа.\nПри хронізації процесу виникає набряклість століття знизу. Пальпація болюча. Алергічний гайморит має періоди ремісії та загострення, зазвичай погіршення спостерігаються навесні і влітку. При цьому людина чхає, у нього з’являється головний біль, свербіж, кашель, нежить, підвищується сльозоточивість.\nЩоб поставити точний діагноз недостатньо одного огляду, жінці необхідно провести УЗД або рентгенограму, де будуть виявлені всі наявні патології. Також в обов’язковому порядку здають аналіз крові.\nЧим небезпечний гайморит для годуючої матері\nЛікування нежиті і гаймориту при грудному вигодовуванні повинно проводитися в обов’язковому порядку. Якщо не звертати уваги на процес, то страждають інші органи: серце, печінка, нирки. Часто розвивається пневмонія. Бактеріальна інфекція поступово проникає в кров і досягає головного мозку, що загрожує менінгітом і абсцесом.\nЯк лікувати нежить при вагітності та годуванні груддю\nЩоб зрозуміти, як правильно лікувати гайморит при лактації слід при перших ознаках хвороби звертатися до лікаря. Він порадить методи сумісні з ГВ та нешкідливі для малюка. Спочатку застосовують промивання і фізіопроцедури, при необхідності додають інгаляції, прийом медикаментів та процедуру зозуля. При відсутності ефекту можуть вводитися антибіотики і найбільш радикальним є прокол пазух.\nПри своєчасному зверненні вдається вирішити проблему консервативними методами без оперативного втручання.\nПрийом будь-яких препаратів повинен бути узгоджений з лікуючим лікарем після попередньої діагностики. Зазвичай лікарі дозволяють годувати малюка, але тоді призначаються спеціальні засоби, які не зашкодять дитині. У цей період потрібно ретельно стежити за станом дитини при виникненні алергії відразу ж припинити прийом ліків. Безпечні медикаменти спрямовані на зняття запалення, розрідження слизу для подальшого легкого дренування вмісту та попередження переходу патології у хронічний процес.\nЦю роль виконують гомеопатичні та протизапальні засоби. Для гайморових пазух застосовують спеціальні мазі на основі парацетамолу, вони потрібні при наявності болю для усунення симптоматики і зняття запалення. Якщо захворювання має тяжкий перебіг, то може знадобитися тимчасове припинення вигодовування грудьми, інакше від антибіотиків у малюка з’явиться кандидоз та інші ускладнення.\nВ якості розчину для промивання отоларингологи радять застосовувати Квікс або Долфін. Не менш популярними залишаються дезінфікуючі засоби Хлорофіліпту і Фурациліну. Ці препарати нешкідливі для дитини. Крім цього, використовують фізіологічний або сольовий розчин, відвар ромашки.\nПромивання виконують спеціальним чайником або великим шприцом. Для цього нахиляються вперед і закидають голову на бік. У верхню ніздрю через шприц вливають засіб, через нижню у цей час витікає слиз і гній. Спільно з промиванням закапують ніс судинозвужувальними краплями. З дозволу лікаря застосовують Галазолін і Ринофлуимуцил.\nВраховуючи всі особливості лікування гаймориту при грудному вигодовуванні, лікарі намагаються коректувати список препаратів відповідно до положення жінки. Антибіотики призначаються лише в крайньому випадку, якщо спостерігається бактеріальна інфекція і тяжкий перебіг процесу. Мінімальний вплив на організм дитини надають:\nВ якості інгаляцій підходить:\nСередня тяжкість перебігу піддається лікуванню Амоксиклавом і Амоксициліном.\nЩоб зрозуміти, як правильно і безпечно лікувати гайморит годуючій мамі потрібно вчасно звернутися до лікаря. Якщо хвороба не запущена, то допоможуть промивання і процедура зозуля. Цей метод дозволяє розрідити і вивести накопичився ексудат. Для цього пацієнтці закопують судинозвужувальними краплями ніс, укладають спиною на кушетку, вставляють в одну ніздрю відсмоктування в іншу шприц з дезінфікуючими засобами. Лікар поступово вводить розчин з одного боку, а відсмоктування з сусідньої ніздрі збирає відпрацьовану рідину з гноєм. Щоб ексудат не потрапив в дихальні шляхи необхідно вимовляти слово ку-ку. Потім ті ж маніпуляції проробляють з іншого боку. Процедура в середньому триває 15 хвилин. Повний курс становить 7-10 промивань.\nФізіотерапія при запаленні порожнини носа та пазух допомагає розрідити секрет і зняти запалення. Найбільш популярні УВЧ, електрофорез, соллюксная лампа.\nПрокол при гаймориті призначають, коли інші методи не допомогли або виявлені:\nПоліпозно тип хвороби.\nПрокол роблять під місцевою анестезією в стаціонарі. Спочатку потрібна зона обробляється Лідокаїном, це дозволить знеболити дану ділянку. Потім проводиться прокол голкою Куликівського між носовим ходом і пазухою. Наявний гній через отримане отвір вимивається фізіологічним розчином. Щоб попередити подальше накопичення ексудату по закінченню маніпуляції в пазухи вводять розчин Діоксину. Процедура виконується протягом 15-25 хвилин.\nПісля проколу стан нормалізується вже через кілька днів. Це ефективний метод лікування гаймориту без відмови від годування груддю.\nЯкщо майбутня мама не прихильниця медикаментозного лікування, то при легкій формі захворювання і відсутності алергічної схильності лікар може призначити домашні засоби спільно з промываниями носа. Найбільш популярними є:\nПрополисовые турунди. У розведеній настоянці змочують ватяні диски і вставляють їх як тампони в кожну ніздрю. Тримати турунди потрібно не більше 15 хвилин. Для максимального ефекту після процедури усувають залишки на слизових виділень і закапують судинозвужувальні краплі.\nІнгаляції. Можна використовувати масла ялиці, м’яти, евкаліпта. Також ефективний відвар ромашки і парові процедури над відварною картоплею.\nКраплі. Готують їх з 2 ст. ложок міцно завареного чорного чаю, 1 ч. ложки меду і невеликої кількості настойки евкаліпта, не більше 5-10 крапель. Їх слід закапувати по 3 краплі в кожний носовий хід 2-3 рази на день. Також можна видавити сік каланхое і розвести його з водою 1:3. Капати треба по 4 краплі в кожний хід не рідше 3 разів на добу.\nЩоб уникнути гаймориту час вагітності і пологів необхідно дотримуватися ряду правил:\nСвоєчасно лікувати все патології ротовій, носовій порожнини і дихальних шляхів.\nУ холодну пору при виході на вулицю змащувати ніздрі оксоліновою маззю.\nЩодня виконувати вологе прибирання і провітрювання приміщення.\nПриймати вітаміни особливо взимку і навесні.\nЗагартовуватися і підтримувати імунітет.\nПри найменших підозрах на наявність патології звертатися до лікаря уникаючи самолікування.\nЯк для лікування, так і для профілактики інфікування в період епідемій можна застосовувати Гриппферон. Це противірусний препарат з протимікробну і імуномодулюючу дію. Гайморит при грудному вигодовуванні не є приводом для відлучення дитини від грудей. При ранній діагностиці він добре піддається лікуванню консервативними методами. Щоб не зіткнутися з такою недугою слід підтримувати імунітет, уникати переохолоджень, своєчасно лікувати нежить, змащувати носові ходи противірусними мазями перед виходом на вулицю у холодну пору року.\nЯкщо жінка все-таки захворіла, то при годуванні малюка слід користуватися стерильної маскою, протягом дня потрібно провітрювати приміщення, включати бактерицидну лампу, ставити в кімнаті блюдце з нарізаним часником.\nЦі методи дозволять захистити малюка і запобігти його інфікування.


Формати зберігання презентації — Гипермаркет знаний\nФормати зберігання презентації\nГіпермаркет Знань>>Інформатика >>Інформатика 10 клас>> Інформатика: Формати зберігання презентації\nЩоб новостворену презентацію в подальшому можна було використовувати та редагувати, потрібно її зберегти у відповідному форматі.\nПрограма MS PowerPoint працює з файлами основних форматів: презентації, шаблони презентацій і демонстрації (мал. 4.7).\nКористувач працює переважно з файлами у форматі презентації, що мають розширення ppt. У цьому форматі можна вносити зміни до слайдів презентації та (або) її структури. Під час завантаження файла презентації на виконання за допомогою подвійного клацання на його значку спочатку відкривається програма створення та редагування презентації, а потім до неї завантажується сама презентація, яку можна редагувати та переглядати.\nШаблони презентацій (файли з розширенням pot) дозволяють задавати зовнішній вигляд презентації (шаблони оформлення) або структуру презентації (шаблони змісту) . Шаблони презентацій створюються для полегшення роботи користувача. Їх можна поділити на загальні, шаблони оформлення, шаблони змісту, користувацькі.\nФайли типу демонстрація мають розширення pps. Це готові до показу презентації, які не потребують доопрацювання. Файли типу демонстрація відкриваються лише в режимі показу слайдів, їх не можна редагувати без зміни формату. Для показу презентації, збереженої у форматі демонстрація, на комп’ютері має бути встановлено програму, за допомогою якої була створена дана презентація.\nЗберегти презентацію в іншому форматі можна за допомогою вказівки Файл/Зберегти як та в списку Тип файла, що розкривається, вибрати тип: Шаблон презентації (pot), Демонстрація PowerPoint (pps), Веб-сторінка (html), Веб-сторінка в одному файлі (mhtml). Останній потрібно використовувати, якщо презентацію заплановано розмістити в Інтернеті. Презентація, збережена у форматі веб-сторінки, дозволяє переглядати її в середовищі будь-якої програми-браузера. Це зручно, якщо не відомо, чи встановлена на комп’ютері, з якого передбачається перегляд презентації, спеціальна програма створення презентацій.\nОкремі або всі слайди можна зберегти як графічні файли у форматах GIF JPG, BMP, TIF PNG (для цього із списку Тип файла слід вибрати значення Малюнок у форматі), а текстовий вміст презентації — у форматі RTF — Структура, RTF.\nВправа 4.4.1. Визначення відмінностей між різними форматами презентації.\nЗавдання. Визначити відмінності різних форматів: шаблону презентації, демонстрації та веб-сторінки — на прикладі презентації Париж, збереженої на СD-диску.\n1. Відкрийте папку Презентації на CD-диску.\n2. Знайдіть файли Париж.pps, Париж.ppt та Париж.html. Послідовно клацніть правою клавішею мишки на значку кожного з файлів та виберіть у контекстному меню вказівку Властивості. Знайдіть у відповідних діалогових вікнах властивостей, що відображаються на екрані, тип та обсяг цих файлів. Порівняйте обсяги файлів.\n3. Двічі клацніть на значку файла Париж.pps. Перегляньте демонстрацію.\n4. Двічі клацніть на значку файла Париж.ppt. Перегляньте презентацію.\n5. Двічі клацніть на значку файла Париж.html. Перегляньте презентацію.\n6.1. Який файл більший за обсягом?\n6.2. Який файл можна редагувати?\n6.3. Який файл можна швидше переглянути?\n6.4. В яких програмах відкривається перегляд кожного файла? Зробіть висновки.\nИсточник — «http://edufuture.biz/index.php?title=%D0%A4%D0%BE%D1%80%D0%BC%D0%B0%D1%82%D0%B8_%D0%B7%D0%B1%D0%B5%D1%80%D1%96%D0%B3%D0%B0%D0%BD%D0%BD%D1%8F_%D0%BF%D1%80%D0%B5%D0%B7%D0%B5%D0%BD%D1%82%D0%B0%D1%86%D1%96%D1%97»


Подорожуємо рідними краєвидами – Петриківка, Галушківка. – Сайт Ірини Олександрівни Черешнюк\n← Участь у обласному конкурсі соціальної реклами “Обери життя”\nПривітання від третьокласників →\n2 thoughts on “Подорожуємо рідними краєвидами – Петриківка, Галушківка.”\nГубарєва Надія 20.11.2021\nІрино Олександрівно! У Вас чудовий сайт! І зрозуміло, яка Ви трудівниця , вчитель з великої букви. Бажаю творчих злетів, наснаги, кипучої енергії, міцного здоров’я, безмерного жіночого щастя. Велике дякую Вам!\nДякую за такий гарний коментар. Заходьте на мій сайт. Чим можу тим і допоможу.


Гнійний бурсит і його лікування\nloveginkax.ru » Здоров'я » Ортопедія і травматологія » Що таке гнійний бурсит?\nЩо таке гнійний бурсит?\nЕтіологія і патогенез розвитку гнійного бурситу\nСимптоматичні прояви гнійного бурситу\nДіагностика та лікування гнійного бурситу\nГнійний бурсит - це захворювання, що розвивається внаслідок бактеріального інфікування порожнини суглобової синовіальної сумки, тобто бурси. Синовіальна сумка присутній у всіх великих суглобах організму, а також навколо деяких сухожиль. Усередині синовіальної сумки при нормальній роботі організму завжди міститься невелика кількість внутрішньосуглобової рідини, що забезпечує поживними речовинами і водою все поверхні елементів суглоба.\nОсновною функцією синовіальної оболонки є зниження механічного тертя між елементами суглоба, зв`язками і кістками під час рухової активності.\nГнійний бурсит відрізняється від інших запальних захворювань тим, що в міру свого розвитку в порожнині синовіальної сумки починає накопичуватися серозний ексудат.\nГнійний бурсит, як правило, розвивається внаслідок ураження синовіальної сумки бактеріальною мікрофлорою, причому в більшості випадків стрептококом або стафілококом. Примітно, що, як правило, при розвитку гнійного бурситу патологічний процес бере початок з травми. Вся справа в тому, що під час травмування в синовіальній сумці починає скупчуватися велика кількість випоту, що є ідеальним середовищем для життєдіяльності патогенної мікрофлори.\nМайже всі люди є носіями стрептокока і стафілокока, і саме ці організми швидше за все захоплюють з`являється сприятливу нішу для свого розвитку і починають активно розмножуватися. При травмі патогенна мікрофлора може проникати в садна і подряпини, що лише прискорює процес розвитку гнійного бурситу. На початковому етапі розвитку накопичується в синовіальній сумці рідина має катаральний або серозний характер, але з плином часу вона може перетворитися на гній. При певних умовах потрапляння патогенної мікрофлори в бурсу суглоба відбувається через те, що в організмі є вогнищеві гнійні інфекції, які можуть спровокувати початок запального процесу, а потім і гнійну форму бурситу.\nНайбільш часто гнійний бурсит зачіпає колінні, ліктьові і плечові суглоби, які найбільше схильні до травмування. Крім того, до факторів, що привертають появи бурситу відноситься професійна діяльність, при якій людині потрібно приймати вимушене положення з опорою на коліна або лікоть.\nПошкодження плечового суглоба нерідко спостерігається у вантажників, що переносять тяжкості на плечі. Крім усього іншого, розвиток гнійного бурситу може спостерігатися на тлі тривалих статичних навантажень на суглоб внаслідок опори на нього під час перебування людини в сильному наркотичному або алкогольному сп`янінні.\nГнійний бурсит є вкрай небезпечним станом, який при відсутності належного лікування може призвести до значного пошкодження тканин суглоба. При поєднанні несприятливих чинників, таких як травма і поразки патогенною мікрофлорою, спочатку спостерігається поява запального процесу в синовіальній сумці. Всередині неї починає накопичуватися гній, який впливає не тільки на бурсу, а й на інші елементи суглоба, що призводить до появи вогнищ некрозу. При відсутності спрямованого лікування виявляється некротичні пошкодження гноєм суглобової сумки з подальшим її розривом. Вихід гною за межі синовіальної сумки може спровокувати пошкодження розташованих поруч м`яких тканин.\nПодібна ситуація вважається ускладненням, що привертає до розвитку свищів, які в подальшому дуже важко піддаються терапії, тому для їх усунення може знадобитися операція, а в деяких випадках і ціла серія оперативних втручань. В подальшому може спостерігатися потовщення синовіальної сумки, місцева інфільтрація запального характеру і розвиток дрібних кровоносних судин в сполучної тканини, яка утворюється внаслідок заміщення пошкоджених частин синовіальної оболонки.\nГнійний бурсит ліктьового суглоба, як і колінного, має ряд специфічних ознак, що вказують на характер патологічного процесу.\nПершим симптомом розвитку патологічного процесу є збільшення в розмірах навколосуглобових мішка, внаслідок чого наявна пухлина значно відтягує шкіру. Припухлість, добре видимою в області ураженого суглоба, дозволяє швидко помітити наявність проблеми. При пальпації припухлість в області суглоба дуже щільна і пружна, причому, як правило, хворобливих відчуттів не спостерігається. На початковому етапі розвитку гнійного бурситу наявний набряк не утруднює рухів. Надалі, коли настає значне пошкодження тканин синовіальної сумки, можуть приєднуватися такі симптоми, як:\nбольові відчуття в суглобі при русі і пальпації;\nпочервоніння шкіри над ураженою областю;\nлокальне підвищення температури суглоба;\nнабряк навколишніх м`яких тканин.\nУ разі якщо почервоніння шкіри поширюється за межі області суглоба, це може свідчити про вихід гною за межі синовіальної сумки, тобто про збільшення ситуації. До найбільш поширених ускладнень перебігу гнійного бурситу відносяться флегмона, лімфаденіт, лімфангіт і гнійний артрит:\nЛимфангит характеризується запальним процесом, що вражає лімфатичні протоки, розташовані в шкірі, що призводить до появи червоних сіточок на шкірних покривах поблизу пошкодженої суглоба.\nФлегмона розвивається, коли гній, що виходить із синовіальної сумки, розплавляє навколишні м`які тканини, що призводить до появи запалення і набряків, а в подальшому і пустот, заповнених гноєм.\nЛімфаденіт характеризується перекиданням запального процесу на сусідні лімфатичні вузли внаслідок попадання гною з ураженого суглоба в лімфатичну систему.\nГнійний артрит є небезпечним ускладненням, що супроводжується поширенням запального процесу з синовіальної оболонки на окремі елементи суглоба, що призводить до його руйнування і значного порушення рухової здібності.\nВсі ці патологічні стани безпосередньо пов`язані з поширенням гною і патогенної мікрофлори за межі синовіальної сумки.\nПри появі перших ознак пошкодження суглоба гнійним бурситом слід негайно звернутися до лікаря за консультацією і лікуванням, так як консервативна терапія можлива лише на стадії, коли в суглобі присутній серозний ексудат, в той час як поява гною вимагає хірургічного втручання. Для визначення особливостей перебігу гнійного бурситу можуть знадобитися проведення загального аналізу крові, рентгенографія і пункція для забору рідини, що скупчується в синовіальній сумці.\nУ разі якщо в суглобі спостерігається скупчення серозної рідини, лікування може проводитися без операції. Для досягнення позитивного ефекту руку слід іммобілізувати, попередньо провівши евакуацію скупчився ексудату з суглоба за допомогою пункції. З огляду на інфекційну природу ураження суглоба, може знадобитися проведення промивання суглобової сумки антибактеріальним розчином. Консервативними методами гнійний бурсит лікують лише в тих випадках, коли ще немає явних ознак скупчення значної кількості гною і появи ускладнень.\nПри наявності вираженого гнійного вогнища необхідною умовою одужання є операція.\nПри проведенні подібної процедури робляться висічення шкіри і тканин суглобової сумки, а також промивання порожнини антибактеріальними розчинами. Проведення операції нерідко пов`язане з ризиком розвитку свищів, так як подібне висічення заживає дуже повільно. Тому потрібен постійний контроль для зниження ризику рецидиву хвороби. Для відновлення здоров`я суглоба після перенесеного гнійного бурситу потрібно спрямоване фізіотерапевтичне лікування, в тому числі сухе тепло, ультразвукова терапія і т. Д.\nБурсит п`яти: як це лікувати і що це таке\nСимптоми і лікування бурситу ліктьового суглоба\nЛікування захворювання бурсит ліктьового суглоба: мазі та інші засоби\nПричини, симптоми і лікування п`яткової бурситу\nЕфективне лікування бурситу народними і традиційними засобами\nСимптоми і лікування бурситу стопи\nКомплексне лікування бурситу плечового суглоба\nЩо таке препателлярний бурсит?\nЯк вилікувати п`ятковий бурсит: лікування різними способами


Як у пісок. Чому Кіріл вважає, що Варфоломія придумали у генштабі України - 9 Жовтня 2018 - Прихильники автокефалії УПЦ\nГоловна » 2018 » Жовтень » 9 » Як у пісок. Чому Кіріл вважає, що Варфоломія придумали у генштабі України\nЯк у пісок. Чому Кіріл вважає, що Варфоломія придумали у генштабі України\nУ РПЦ вирішили, що ніякого Вселенського патріарха немає, а є «патріарх Стамбульський», такий собі позбавленець з трьома тисячами душ і манією величі - хоче «бути татом для всіх православних».\nНа цьому тижні відбудеться засідання Священного Синоду Константинопольської церкви, на якому може бути вирішене питання про дарування Томосу про автокефалію Української православної церкви. Про те, що питання, швидше за все, потрапить до порядку денного - незважаючи на всі зусилля з боку Москви - кажуть "всепропальскі" інтонації. Самий чудовий коментар належить офіційному спікеру УПЦ МП протоієрею Миколаю Данилевичу. Отець Миколай впевнений - правильніше, намагається запевнити аудиторію - у тому, що Синод на Фанарі спеціально підгадали під 14 жовтня (Покрова і День української армії), тому що саме на 14-е вже призначено масові штурми українських святинь. План саме такий: приймається рішення про автокефалію, і це стає "залпом Аврори", за яким вже сидять "в засідці" бойовики починають організовану, заздалегідь сплановану (ледь не відрепетирувану) операцію по захопленню святинь. Так, саме 14-го, - хвора уява схильне до символізму дат і чисел. І якщо щось "безбожне" має статися, то не 15-го і не 18-го, а саме 14-го, на свято, коли всі богобоязливі християни і т.д.\nНі, Синод на Фанарі ні під що не «підгадується" - як було заплановано на 9-12 жовтня, так і збираються провести. Але треба ж щось говорити, коли "все пропало"! Може, злякаються - там, на Стамбульщині, - і хоча б відкладуть розгляд українського питання.\nНадія на "переляк", звичайно, примарна. Занадто багато було сказано, дуже пронизливі ноти взяті, занадто багато авансів роздано, занадто високо задерті ставки, занадто високі сторони взяли участь (хоча б на слова), щоб ось так взяти і спустити справу на гальмах. Фактично Москва потрапила в ту пастку, яку звикла розставляти іншим: чи не заганяйте, мовляв, в кут, залиште, мовляв, Владім Владімичу можливість зберегти обличчя, красиво відійти і т.д. Москва не пішла власним рецептом щодо Вселенського патріарха: не залишила йому можливості "красиво відійти" - якщо він відступить в питанні про українську автокефалію зараз, це буде очевидною для всіх "втратою обличчя". Своєю агресивною поведінкою Москва загнала Вселенського патріарха в кут.\nНе скажу, що це справа рук патріарха Кіріла - він-то якраз постарався залишитися в рамочках: щось говорив про "братерську любов", про "хорошому розмові" і т. Д. Він зробив ставку на затягування процесу - зібрати думки помісних побратимів, провести вивчення документів, зібрати загальнаправославна нарада, в загальному, як висловився з цього приводу сам Вселенський патріарх, дотягнути справу до грецьких календ. Але він не дотримав - і виникає підозра, що просто не міг стримати - власних клевретів, які просто накрили публіку ураганним вогнем звинувачень і прямих (добре розрахованих) образ щодо патріарха Варфоломія. Після всього того, що було сказано (і, головне, ЯК було сказано), у патріарха Варфоломія і церкви Константинополя, думаю, немає ілюзій на предмет можливості домовитися і вирішити справу полюбовно.\nГоловний позитивний результат неприємної інформаційної кампанії, яку Москва розгорнула проти Фанара, - ясність. Більше ніяких ілюзій, недомовок і інших фігур замовчування. Патріарх Варфоломій дізнався все, про що навіть не думав питати - про себе і про свої претензії на "світове панування". А ми дізналися дещо про себе - хоч і не надто нове, але деякі уроки буває корисно повторити.\nВзяти, наприклад, запропоновані патріархом Кирилом всеправославні збори. Пікантно вже те, що він запропонував його скликати - після того, як не вважав за потрібне приїхати на Всеправославний собор, на якому розбиралися питання, актуальні для всього православного світу. З чого можна зробити простий і ясний висновок: проблеми православ'я не цікавлять Московського патріарха - його цікавить тільки власна сорочка, яку він раз у раз плутає з хітоном Христовим. Керівництво РПЦ, таким чином, не має ніякого відношення до православ'я і його повноти - це самозванці, які привласнили собі бренд "російське православ'я" і в міру сил та фантазії доять з нього гроші, статус і владу.\nЦікаво також те, що в Москві готові зібрати всеправославні збори, готові заплатити за лояльність предстоятелів інших церков, але ніхто навіть не заїкнувся про те, що можна спробувати "поговорити про це" з українською стороною. Гаразд, з "розкольниками" - це непідвладно розуму (хоча це відверте лукавство - після історії з "листом Філарета"). Але можна переговорити з Банковою. Ах, це теж некошерно - патріарх Московський сам говорив патріарху Вселенському, що це "хунта", незаконно прийшла до влади в результаті перевороту, і її "скоро повалять". Так що в Україні бідному патріарху і поговорити-то ні з ким - все якась сумнівна публіка.\nВтім, патріарх пропонує вирішувати українське питання на Всеправославному соборі не тільки тому, що йому не подобається президент Порошенко або патріарх Філарет. Він просто не може собі дозволити вести прямі переговори з ким би то не було в Україні. Тому що так сказали в Кремлі: Україна не може бути стороною переговорів. В цей же час ці слова були сказані з іншого болючого питання - про долю Олега Сенцова. По росЗМІ пройшла чутка, що його можуть обміняти. Але не на "іхтамнетов", що сидять в українських в'язницях, - Україна взагалі не розглядається як сторона переговорів. Переговори можуть бути проведені тільки з США і обмін - теж. Тому що немає ніякої України. Україна - це вигадка Держдепу. Треба думати, австрійський генштаб повним складом переїхав до Вашингтона (округ Колумбія). Якщо не можна говорити з Україною про Сенцової, то про Томос - і поготів.\nЄ в цьому щось хворобливе, погодьтеся - і в самій відмові рахуватися з Україною, як суб'єктом, і в підтримці ілюзії того, що у світі взагалі нічого немає, крім двох "полюсів сили", Росії та США. Всі інші, весь інший світ - тільки провінції однієї з цих імперій. Тільки території, які переходять з рук в руки.\nНу що ж, немає то немає. Немає України - значить, немає і УПЦ МП, а це знімає цілий ряд проблем. І митрополит Онуфрій - не предстоятель, тому що дивись вище. Це, нарешті, повна ясність. Ніяких ілюзій і фейків з приводу того, що "в Україні є помісна церква", канонічна, "всіма визнана" (що теж брехня) і з автономією широкою, як анексовані кримські степи. Ніякого висмоктаного з пальця "братерства народів". Ви - це ми, а якщо немає, то і вас немає.\nНі, втім, не тільки нас - якщо це вас утішить. До такого ж "небуття" в РПЦ приписали і Вселенського патріарха. Його теж немає. Є "патріарх Стамбульський", такий собі позбавленець з трьома тисячами душ і манією величі - хоче "бути татом для всіх православних". Загалом, "Вселенського патріарха", вочевидь, придумали в тому ж генштабі, що і Україну.\nПогодьтеся, звучить це все дещо істерично. Що і дає надію на те, що на Фанарі, дійсно, дуже недалекі від позитивного рішення про Томосі для України. Точно так же істерично в Моспатріархіі ставлять питання перед іншими помісними церквами: або він, або я. Або ви погоджуєтеся з тим, що Вселенський патріарх не може давати автокефалію Україні, або розкол і дівоче прізвище.\nПредстоятелі інших церков викручуються, як можуть. Патріарх Сербський Іриней, наприклад, надіслав Вселенському довжелезного - на 15 сторінок - листа з умовляннями. Не робіть, мовляв, помилки, Боже збережи від розколу, давайте зберемося всі разом на Всеправославну нараду, вип'ємо чаю і поговоримо про цю Україні, якщо вже без цього ніяк не можна. Але що б не було в цьому листі - це не більше ніж факт приватної переписки між двома поважними старцями, оскільки особистий лист не є офіційним документом і не відображає соборної позиції церкви. Точно так само вчинив предстоятель Польської церкви митрополит Варшавський Сава - особистий лист і ніякого офіціозу.\nА ось Болгарська церква винесла питання про збори на Синод. Але ідею цю не підтримали переважною більшістю голосів, включаючи голос патріарха Неофіта.\nТакож відмовилася втручатися в рішення Вселенського патріарха Грузинська церква - і це, треба зізнатися, було сюрпризом для багатьох. Більш того, у своєму зверненні патріарх Ілія підтримав українську автокефалію, зазначивши, що хто-хто, а грузини добре знають, як це нелегко домогтися автокефалії.\nУ Елладській церкві взагалі відмовилися розглядати питання про Всеправославному зборах, визнавши за Вселенським патріархом повне право вступати в українському питанні, як йому заманеться.\nОбтічними фразами відбувся і патріарх Олександрійський - він якраз був у гостях у свого приятеля митрополита Одеського Агафангела і, серед іншого, зазначив, що єдність православної церкви - це важливо. Дуже важливо. Що він мав на увазі? Судячи з усього, він сам постарався зробити так, щоб відповідь на це питання кожен придумав сам. Цікаво, що на МП-шних ресурсах йому приписали слова про те, що "канонічність - найважливіша цінність у світі". Ці слова, на щастя, дані без лапок, не як пряма мова - так що щиро сподіваюся, що патріарх Александрійський не думає, насправді, що немає в світі нічого ціннішого і важливіше "канонічності". Навіть для церкви.\nЯк бачите, ідея Всеправославної наради розвалюється. За - прямо і без натяків - виступив тільки патріарх Антіохійський. Але оскільки всі розуміють, в якому становищі він знаходиться, його ніхто не засудить, але і не прийме всерйоз.\nСказано достатньо. Після всього сказаного вже ніщо не може бути таким, як раніше. Вже неважливо навіть, чи буде Томос, кому і який, і коли. Все те, що стало загальновідомим, виразилося у словах, знайшло обсяг і форму у процесі підготовки та обговорення Томосу цінне саме по собі. І тим, що це було варто, нарешті, перевести з області підозр і припущень у область чистого незатьмареного факту. І тим, що це ставить питання про необхідність змін, причому вже не тільки і не стільки в статусі української церкви, але в системі світового православ'я у цілому. Щось пішло не так або, як вірно помітив патріарх Кіріл, "світ змінився". І в світовому православ'ї також має щось змінитися. Або воно повторить долю РПЦ, якої, як виявилося, - і це також стало абсолютно ясно - немає.\nТільки заради однієї цієї ясності коштувало пережити кілька місяців "страстей по Томосу".\n(Переклад наш - Ред)\nПереглядів: 14 | Додав: xCosmick | Рейтинг: 0.0/0


Відставка Авакова - В Слузі народу назвали умову - ЗМІ - новини України - Главред\nВ Слузі народу назвали умову для відставки Авакова - ЗМІ\n9 червня 2020, 10:04\nПоки що всі розмови про відставку глави МВС заходять в глухий кут.\nАрсену Авакову не можуть знайти альтернативу / УНІАН\nМіністр внутрішніх справ Арсен Аваков піде у відставку лише в тому випадку, якщо це рішення виходитиме від президента Володимира Зеленського.\nНа даний момент немає альтернативного кандидата на посаду головного правоохоронця країни, тому всі розмови про відставку Авакова заходять в глухий кут. Про це пише РБК-Україна з посиланням на співрозмовників у партії Слуга народу.\n"Щодо досвіду, політичної та психологічної обізнаності Авакову поступається навіть сам прем'єр. Думаю, він і сам був би радий від нього позбавитися. Але щойно розмова заходить про відставку Авакова, одразу ж виникає питання, а хто може замінити його на чолі МВС", - розповіло джерело з числа так званої "малої фракції" СН.\nЯкщо Зеленський буде ініціювати звільнення Авакова, то він повинен особисто донести це рішення до членів фракції та подати на місце глави МВС іншу "рівносильну йому кандидатуру".\nЗа словами співрозмовника, президент запевнив фракцію, що Аваков не тримається за своє крісло і піде сам, коли знадобиться. Разом з тим в СН прогнозують, що остання ініціатива фракції Голос про звільнення Авакова не увінчається успіхом.\nНагадаємо, в Раді зареєстрували проект постанови про звільнення глави МВС Арсена Авакова. Документ у парламент внесла фракція Голос.\nЗгідно з однією з версій, поліцейські привезли дівчину в райвідділ Кагарлика, після чого побили і зґвалтували. Також вони застосували заходи фізичного насильства і щодо чоловіка.\nАрсен Аваков відставка Слуга народу МВС новини України\nЗараз ви переглядаєте новину «В Слузі народу назвали умову для відставки Авакова - ЗМІ». Інші новини України читайте в розділі «Україна». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter


Дві причини тихо «вмирати», або зрада і зрада чоловіка як причина депресії\nЗрада… Для одних сімейних пар це необхідна струс, після якої відносини стають сокровеннее, для інших — великий спільний випробування, після якого чоловік і дружина починають куди більше цінувати одне одного. Але, на жаль, для більшості — зрада як ракова пухлина на подружніх стосунках, недарма ж чверть розлучень через неї, проклятої. А прихованої стороною цього малоприємного явища є депресія, якої ми, жінки, від природи повалені більше. Тим більше, якщо ми ще й постраждала сторона.\nАле що ж, по суті, є депресія в такій ситуації і як прийти в себе після зради чоловіка? У депресії, коріння якої сягають в зраду, є свої нюанси, від яких і слід танцювати при спробі вибратися з неї. Тільки тоді зусилля не будуть марними.\nЗа зраду чоловіка ненавиджу\nА якщо вже зовсім чесно — це не те що вихід, а ще один додатковий портал для більш глибокого в неї занурення. Так ось: депресія — це реакція вашої сутності на протиприродну у вашій свідомості життя. Життя, неприйнятну вашому єству, вашого розуму, вашої душі: з обманом, зрадою, приниженням.\nА якщо буде боляче, видать не покажу\nПрисвяченим в вашу проблему навіть невтямки, що їх поради типу «дивися на все простіше», «закрилася ці двері — відкриється інша» і тому подібні, для жінки в депресії після зради чоловіка — порожній звук. Навіть якщо вона посміхається. Адже, як серйозне обличчя — це не знак великого розуму, так і посмішка — ще не симптом наявності у людини позитиву.\nДепресія, чиї ноги ростуть з зради коханої людини підступна тим, що ніяке самовдосконалення, ні сама активно-спортивна діяльність, ні всякі там афірмації-медитації, ні читання, ні творчість не допоможуть, поки ви не розберетеся з приводом зради і не приймете рішення: пробачити невірного або відпустити на всі чотири сторони.\nЯк прийти в себе після зради чоловіка\nЯк тільки вибір зроблений, поговоріть з психологом і не ігноруйте антидепресанти (але, зрозуміло, попередньо проконсультуйтеся у лікаря). Деякі фахівці-конфликтологи стверджують, щоб вийти з депресії потрібно подолати 3 етапи:\nЕтап 1. Переусвідомлення. Це свого роду прояснення своєї реальності: тут слід позбутися ілюзій і визнати себе, про ситуацію в цілому, про тонкощі відносин з чоловіком, включаючи інтимні. Напевно спливуть ваші «недоліки», далеко не завжди очевидні.\nЕтап 2. Дія. Після прояснення, коли справжній стан справ позначено, набагато легше зрозуміти, в якому напрямку далі рухатися.\nЕтап 3. Реалізація. Це найважливіший крок, заставу щасливого кінця: усвідомити і реалізувати свої теперішні бажання.\nРозкрита двері назустріч Життя\nІ ось тепер саме час згадати, що там друзі-подружки твердили про нові перспективи і про те, як заспокоїтися після зради чоловіка. Тому що зрада несподівано може стати передумовою нового щасливого життя.\nГоловне: в союзі з психологом / психотерапевтом виробити індивідуальну стратегію, оптимальну для вашої ситуації, що безпосередньо пропорційно вашої особистої готовності та бажання подолати її.\nВідносини з чоловіком | Як вийти з депресії після зради чоловіка?


Премія Європейського Союзу в галузі сучасної архітектури — нагорода Міс ван дер Рое (EU Prize for Contemporary Architecture - Mies van der Rohe Award) :: Креативна Європа Україна\nПремія Європейського Союзу в галузі сучасної архітектури — нагорода Міс ван дер Рое (EU Prize for Contemporary Architecture - Mies van der Rohe Award)\n16 грудня 2019 року в місті Києві відбудеться Третя міжнародна конференція-шоукейс «Культурні відносини України та Європейського Союзу: Премії ЄС у сфері культури», організована Національним бюро програми ЄС «Креативна Європа» в Україні. Конференція буде присвячена підведенню підсумків участі України у преміях ЄС за підтримки програми «Креативна Європа» у 2019 році, а також обговоренню можливостей та перспектив участі українських представників сектору культурних та креативних індустрій у решті з них. Тому, хочемо розказати вам, що собою являють ці премії, як обираються переможці, який розмір винагород можна отримати та в яких із них Україна вже здобула перемогу.\nПремія була заснована в 1988 році Європейською Комісією, Європейським парламентом та Фондом імені Міс ван дер Рое. ЇЇ також коротко називають премією EU Mies Award.\nПрисуджується один раз на два роки за проекти, втілені за цей період. Це мають бути архітектурні роботи, що демонструють досконалість у концептуальному, соціальному, культурному та технічному плані. Це сприяє підвищенню обізнаності про якісну архітектуру та те, як вона впливає на добробут громадян та сталий розвиток європейських міст, селищ та сіл.\nЗавдяки Премії EU Mies, Євросоюз допомагає підтримувати якість та різноманіття європейської архітектури та підкреслює її важливість у європейській культурі. Премія спрямована на: оцінку досконалості європейської архітектури в концептуальному, соціальному, культурному та технічному плані; створення європейського міста як моделі smart-міста зі стійкою економікою; залучення фахівців сфери архітектури з країн-членів ЄС та тих країн, які перебувають на стадії укладення угоди з ЄС; пошук нових можливостей для бізнесу на світовому ринку.\nРозмір винагороди становить 60 000 євро, окрім цього існує Спеціальна відзнака розміром у 20 000 євро, яка вручається молодим фахівцям, що тільки розпочинають свою кар'єру.\nРоботи на конкурс подаються групою незалежних експертів, членами Ради архітекторів Європи, іншими європейськими національними архітектурними об'єднаннями та Консультативним Комітетом. Журі оцінюють всі номіновані роботи, вивчають надані матеріали та визначаються із фіналістами. Далі, журі відвідують ці архітектурні об’єкти та обирають переможця (Prize Winner) і молодого фахівця (Emerging Architect Special Mention).\nУ 2016 році була започаткована нагорода «Young Talent Architecture» (YTAA) як доповнення до Премії ЄС в галузі сучасної архітектури для підтримки архітекторів-випускників, містобудівників та ландшафтних архітекторів.\nНа премію 2019 року були номіновані сім українських робіт — експозиція «Земля вовків та ведмедів» в Черкаському зоопарку, Театр на Подолі, будівля школи “Pechersk School International”, дачний готель Глібівка, Rock house, Центр Митрополита Андрія Шептицького, Stage.\n#European Union Prizes


Історія селища Воротинськ\nВоротинськ розташований в центрі Східно-Європейської рівнини, в Волзькому басейні річок Оки, Угри, Висси, в північно-східній частині Бабинінского району, Калузької області. Через селище проходить найважливіша залізнична магістраль Москва - Київ. Цим шляхом здійснюється зв'язок селища з усіма регіонами нашої країни. Економіко-географічне положення селища визначається близькістю обласного центру міста Калуги (18 км по прямій колії) і Москви. Селище зростає, розширюється за рахунок будівництва нових підприємств і житлового комплексу.\nРельєф злегка горбистій, сформований в результаті тривалого і складного розвитку. В основі лежить Російська платформа. Протягом палеозою і мезозою територія неодноразово заливалося морями, які залишили різні осадові породи: вапняки, доломіт, мергелі, піски, глини, крейда. На розвиток рельєфу потужне впливу надали льодовики, що насувалися зі Скандинавії. Вони залишили багато валунів і червоно-бурих несортованих суглинків. У створенні сучасного рельєфу беруть активну участь води: річки, струмки, дощові, талі снігові води, тому в околицях селища багато ярів, лощин, балок. Абсолютна висота над рівнем моря - 137 метрів.\nКлімат селища помірно континентальний з добре вираженими сезонами року. Панівною повітряною масою в зимовий період є континентальний і морське повітря помірних широт, які приносять помірно морозну погоду з відлигами. Третьою повітряною масою, є арктичне повітря. З вторгненням арктичного повітря встановлюється зазвичай ясна, тиха, безхмарна і морозна погода. Середня зимова температура повітря - 9 градусів Цельсія. У літню пору переважної повітряної масою є континентальне повітря помірних широт. Повторюваність морського повітря помірних широт скорочується. У літній період можливі також вторгнення арктичного і тропічного повітря. Арктичне повітря, проте, в літній час не приносить значних похолодань, так як досить швидко трансформується в континентальне повітря помірних широт. З приходом тропічного повітря зазвичай встановлюється спекотна суха погода.\nРічки, які протікають в околицях селища (Ока, Угра, Висса), рівнинні (швидкість течії 0,3-0,5 м / сек) розливаються навесні. Водний режим річок характеризується весняною повінню, низькою літня межень з окремими паводками в період сильних дощів, кілька підвищеним осіннім рівнем і стійкою зимова межень. Головна роль в писанні річок належить талим сніговим водам. У літньо-осінній час річки живляться дощовими опадами та грунтовими водами. У зимовий період єдиним джерелом харчування є грунтові води. Тривалість весняної повені -1,5 місяця. Середня температура води в річках в найбільш теплому місяці липні +17,50 +200, 50 С. Річки замерзають 25 ноября-11 грудня. Середня товщина льоду сягає 40-50 см.\nҐрунти - сірі, лісові, среднесуглинистого механічного складу. Ці грунту поділяються на три види; світло-сірі, сірі, темно-сірі. Переважаючими серед них на території селища є світло-сірі. Світло-сірі лісові грунти мають тричленну будову. Верхній перегнійної горизонт А 1 характеризує світло-сірим забарвленням, комоватой структурою, потужність його не перевищує 20-25 см. Під ним знаходиться типовий підзолистий горизонти А1 А2. Горизонт вимивання виділяється бурою забарвленням і ореховатой структурою. Середній вміст гумусу в горизонті А1 становить 2-3 відсотки. Сірі лісові грунти при внесень добрив та вапнування, а також при дотримання основних правил агротехніки, володіючи в цілому хорошими фізичними властивостями, дають високі врожаї с / г культур.\nСелище розташоване в лісовій зоні, в межах якої виділяють 2 підзони - підзона змішаних і підзона широколистяних лісів: соснові (Калузький бор), ялицево-соснові, бёрезовие гаї, осикові. Для змішаних лісів найбільш характерними породами є ялина і дуб, а також береза і осика. Ліси з цих видів дерев називають корінними, або первинними. Після вирубок і пожеж на місці корінних лісів виникають частіше дрібнолисті - осикові, березові. У деревному ярусі цих лісів переважають береза, осика.\nХарактерні представники деревних народ дерев: дуб, береза, осика, клен, липа, ясен, в'яз, ялина, сосна. Густий ярус утворюють чагарники - ліщина, бересклет, жостір, калина. У трав'яному покриві спостерігається поєднання рослин, характерних для широколистяних лісів - (снить, копитняк, зеленчук) і лісів хвойних (кислиця, чорниця, грушанка, седмичник). Луга заплавні, материкові (на місці зведених лісів), суходільні. У складі рослинності лугів зустрічається понад 20 видів рослин. Найбільш распроненнимі серед них є: шавлія луговий, тимофіївка степова, лобазнік лістілепестной.\nФауна околиця селища має змішаний характер - північні види, західно - європейські, степові: заєць - русак, заєць - біляк, лисиці, косулі, лосі, єнотовидний собака, бобри, кабани, ондатри, борсук, білка. Ряд видів тварин, раніше тут не мешкали був завіз з інших районів країни - олені, єнотовидний собака, ондатра. Край багатий птахами, особливо навесні і восени. Навесні першими тут з'являються граки, шпаки, а останніми стрижі, іволги. Всього налічується 200 видів птахів, з них осілих - 51 вид, перелітних - 135, зимуючих - 7, залітних 13, пролітних - 30 відов.В водоймах мешкає 36 видів риб: судак, лящ, щука, жерех, плотва, окунь, головень, сом, краснопірка та інші.\nВоротинського ділянку національного парку розташовується на околиці Мещовского Опілля і демонструє ландшафти ерозійних рівнин Середньоросійської височини. Ділянка обмежена долиною річки Висса і великої заплавою Оки. На Виссе багато джерел, в середній течії зустрічаються бобри. У заплаві Оки знаходиться оз.Тішь - улюблене місце водоплавних птахів. Лісові масиви чергуються тут з полями Дослідної станції - науково-виробничого комплексу по вирощуванню елітних сортів сільськогосподарських культур. В історико-культурному відношенні виділяється древнє село Воротинськ, яке зберегло первинне планування і риси типово російського поселення. У ньому є церква, колишні купецькі будинки, земська лікарня, багато цікавих дерев'яних будівель.\nУ Воротинська і околицях відкрито близько 15 археологічних пам'яток, в т.ч. городище Х1У- ХУ11 століть, що відноситься до часу існування тут центру удільного князівства. Найбільш відомим з плеяди місцевих князів був М.І.Воротинскій (1510-1573 рр.) - організатор захисту Московської держави від набігів кримських татар та Литви. У 8 км, при злитті Угри і Оки, знаходиться знаменитий Спаський монастир, побудований на кошти князів Воротинського в ХУ1 столітті. До числа інших пам'яток ділянки відносяться церква в Заборовке, старовинні парки в селищі Дослідної станції і Шамордіно. Поруч з останнім на початку ХХ століття добували знаменитий "Шамордінскій мармур", використаний при спорудженні багатьох будівель в Калузі і Київського вокзалу в Москві. Оголення подібних вапняків кам'яновугільного віку зустрічаються уздовж Висси. Зручне географічне положення Воротинська, близькість Калуги і основних транспортних магістралей роблять доцільним створення тут науково-адміністративного центру парку "Угра".\nУ кожного міста і селища - великий він чи маленький - свій вигляд і своя історія. Станція Воротинськ - одне з адміністративних ланок в Бабинінского районі, Калузької області. І хоча тут немає індустріальних гігантів, немає метро і театрів, це селище дороге кожному його жителю нітрохи не менше, ніж калужанин - Калуга, москвичеві - Москва.\nУ 1999 році Воротинськ відзначив своє 100-річчя від дня його заснування. Станція Воротинськ відрізняється від найдавніших міст і сіл Калузького краю тим, що він, в порівнянні з ними, молодий. Наше селище став правонаступником колишнього Воротинська, що на річці Виссе, якому в 2005 році виповнилося 850 років.\nСело Воротинськ належить до числа найдавніших міст руських. У перший раз ім'я його згадується в вітчизняних літописах в другій половині 12 століття. Він здавна належав князям чернігівським носив пізніше титул Воротинського. У 14 столітті потрапив під владу литовців, від якої звільнився в 1493 році, коли князь Воротинського Симеон Федорович перейшов від великого князя литовського на службу до государя московським з своєю вотчиною.\nВоротинськ став повітовим містом Калузької провінції. Імператриця Катерина при новому поділі Росії на губернії, повеліла скасувати його і в якості передмістя зарахувати до Перемишльському повіту. Воротинськ був розкиданий по пагорбах і берегах річки Висси. У місті був цегельний завод, олійниця, крахмало -паточний завод, млин, добре розвинене ковальське виробництво, народні промисли. Як орган міського управління існувала ратуша.\nУ 1914 році відкрита земська лікарня. Основний кістяк Воротинського населення становили міщани, які займалися отхожими промислами і торгівлею. Багатих купців в Воротинська було мало, а жителі взагалі бідні. Головна причина бідності Воротинська полягає в його географічному положенні. Він віддалений від Оки і в той же час знаходиться в близькій відстані від Калуги і Перемишля.Так як він лежить зовсім в стороні, то через нього не проходить ні поштових доріг, ні транспортних. Єдина старовинна транспортна дорога прокладена власне для з'єднання його одного з Калуги з одного боку і з Перемишлем з іншого; проїхати по цій дорозі через Воротинськ з північних міст губернії в південні значить зробити гак. Тому, в кінці 19 століття в трьох верстах від міста почалося будівництво залізниці.\nУ першій половині 70-х років минулого століття в Міністерстві шляхів сполучення обговорювалася ідея з'єднання Калуги і Брянська прямим залізничною колією. У квітні 1895 року така дозвіл було прийнято. На всю дорогу від Москви до Брянська було заплановано 30 станцій, з них найближчими до Калузі виявилися Тихонова Пустинь, Роз'їзд № 9 (згодом Анненський, сьогодні - Калуга 2), Воротинського (в 3 верстах від однойменного заштатного міста), Бабиніно. Будівництво дороги вироблялося швидкими темпами. До середини 1898 залізничний міст через Угру був готовий наполовину. Поблизу Воротинська почалося будівництво станції, що визначило долю цього історичного міста. Станцію поставили на землі приватного власника поряд зі старим Перемишльського трактом. Відкриття Московсько-Брянській залізниці відкладалося кілька разів, починаючи з весни 1899 року.\n1 серпня того ж року урядова комісія, нарешті, прийняла дорогу і по ній пішли поїзди. На станції "Воротинськ", крім будівлі вокзалу, до 1905 року були побудовані одноповерхові дерев'яні будинки, в яких жили залізничники, підвали - "льодовики". Уздовж шосейної дороги розмістилися магазин (тепер магазин "Кристал", чайна з сироварнею в підвалі, пекарня і кузня. Все це до революції належало купцеві Проніну.Там, де зараз відділення міліції і залізничний магазин був ринок, йшла жвава торгівля. У "Духів день "(2-ий день після Трійці") проводилася святковий ярмарок. Поруч зі станцією розташувався розплідник "живий захисту", створений для озеленення як самого селища, nак і смуги відведення залізниці. У сусідній Малій Слобідці спорудили водозабір на р. Висса, і вода для заправки паровозів подавалася в спеціальні водоналивні вежі. Майже все це збереглося до сьогоднішнього дня і є живим нагадуванням про час виникнення нинішнього селища Воротинськ, якому в 1999 році виповнилося 100 років.\nЗі встановленням радянської влади був утворений сільська рада, куди входили д. Харскій, Уколовка, Доропоново, п. Воротинськ. Першим його головою був В. М. МЕКЕДА, секретарем І. Зернов. У 1924 році адміністрація сільської ради переїхала в п. Воротинськ. У 1929 році був створений колгосп "Вільний Жовтень". 1930 році в д. Харскій був створений колгосп під назвою "Прогрес", до якого увійшло 35 господарств. Пізніше ці два колгоспи злилися в колгосп "Червоний садівник". Пізніше він був перетворений в радгосп Воротинського. Потім в радгосп ім. Димитрова. Колгосп інтенсивно зайнявся посадкою фруктових дерев, які були посаджені вздовж дороги на д. Кумівство. На жаль, цей сад згодом загинув. У 30-і роки з'явився цегельний завод, приміщення для сушіння цегли. Завод випускав до 2-х мільйонів штук на рік. Крім цегли робили і черепицю. Першим директором заводу був Єгор Семенович Колосов. У 30-ті роки почалося розкуркулення. Деяких жителів селища не оминуло розкуркулення, переселення, арешти. В цей же час селище стало забудовуватися приватними будинками. До 1937 року їх вже було півтора десятка. Центральна дорога була грунтова, так як їздили в основному на конях. Воротинська земля має аеродромне поле, на якому базувався загін О. С. Авиахима під командуванням В.С. Гризодубової.\nВоротинськ жив своїм життям, як і багато міст і сіл нашої країни.Люди працювали, мирилися з труднощами і долали їх, ростили дітей, співали пісні, вірили в майбутнє. Але в житті людської бували бурі і грози, і така страшна гроза вибухнула 22 червня 1941 року.\nВійна не пройшла і повз Воротинська. Дуже швидко життя стала перебудовуватися на військовий лад. Почали організовувати загони самооборони, були підготовлені пункти для прийому поранених. Положення на фронтах Вітчизняної війни ставало все більш напруженим. Ворог рвався до Москви. У вересні 1941 року нависла безпосередня загроза окупації і над районами Калузької області. Ворожа авіація здійснювала варварські нальоти на залізничні станції промислові об'єкти - Азарово, Тихонова Пустинь, Калуга-2, а також німці бомбили залізничну станцію Воротинськ. Щоночі до ст. Воротинськ чулися паровозні гудки - сигнал повітряної тривоги.\nПідлітки 15-16 років бігали по селищу, стукали у вікна, попереджали про можливість нальоту. Жителі брали вузлики з необхідними речами і їжею, будили дітей, і до відбою ховалися в підвалах - "льодовиках". Черговий по вокзалу Воротинськ змушений був розташуватися в 2-му підвалі і звідти керувати рухом поїздів. Багато сімей пішли і жили в сусідніх селах: д. Доропоново, д. Харскій, д. Уколовка. Сільська рада змушений був переселитися в Доропоново, де, і перебував до 1946 року.\nА тим часом чоловіки один за одним ішли на фронт. Робота в колгоспі Воротинського велася як завжди, але тільки тепер працювали в основному, жінки. Магазин не працював, школа була закрита, учні допомагали в колгоспі збирати врожай, ходили по найближчих селах, збирали для фронту теплі речі. Незабаром з'явилися німці, які стали навідуватися в довколишні села за "здобиччю". Розграбували колгоспні склади, ловили курей, забирали худобу. Особливо вони лютували в грудні, коли їх погнали від Москви і вдарили сильні морози, ось тоді вони стали відбирати у місцевого населення теплі речі: валянки, рукавиці.\nУ грудні 1941 року почалося звільнення Калузької області від німецьких загарбників. Німці відступали. Воротинськ звільняла 413 стрілецька дивізія. 28 грудня 1941 року Воротинськ був звільнений. Новий, 1942 рік, Воротинцев зустрічали "маленької" перемогою. До повної перемоги ще було далеко. Жителі селища намагалися своїм скромним працею наблизити її: ремонтували залишилася техніку, орали, сіяли, збирали врожай. В д. Доропоново була відкрита початкова школа для дітей.\nНа льотному полі колишнього аероклубу з'явилися бойові машини, незабаром в Воротинська розмістився авіаполк тричі героя Радянського Союзу І.М. Кожедуба. Відважні льотчики доставляли медікоментов, продукти, важливі документи в партизанські загони, вивозили поранених.\nНарешті прийшов довгоочікуваний травень 1945 року. Почали повертатися з фронту чоловіки, але не всі повернулися з фронту бойових дій. Вони склали свої голови в ім'я своїх дітей, коханих, матерів, братів і сестер. Під багато сімей прийшло горе і гірка вдовина частка. Пам'ять про тих, Хто не повернувся з поля бою зберігається в серцях людей тих, хто щороку 9 Мая приходить до братської могили, і схилять голови перед їхньою пам'яттю. У братській могилі в привокзальному скверику ст.Воротинск поховано близько двохсот солдатів і офіцерів Радянської Армії. Наразі встановлено поки прізвища 132 з них.\nПішла війна, настали важкі мирні дні. У 1948 році почалася інтенсивна забудова Воротинська військовими будівельниками. Відновлювався аеродром. Для льотного складу були побудовані 2-х поверхові цегляні будинки і одноповерхові дерев'яні будиночки. Слідом за військовим містечком були побудовані будинки арочного типу для робітників геологорозвідувальної партії ГРП (нині вул. Сонячна). Одночасно побудували клуб-будівля, де зараз розташовуються сільська бібліотека та молебний будинок. У зв'язку з розворотом будівництва стало рости населення. 1950 - 1955гг. в селищі проживало більше 500 чоловік (не рахуючи військових). У 1954 році пристанційний п. Воротинськ увійшов до складу Бабинінского р-ну.\nУ 1957 році у військовому містечку було побудовано одноповерхова будівля школи, першим її директором став Зубанов Сергій Андрійович. Трохи пізніше, в 1958 році в селищних-Воротинська школі №1 був створений клуб червоних слідопитів; в 1964 році йому було присвоєно ім'я чеського патріота Героя Радянського Союзу Яна Налепки. Члени клубу під керівництвом вчителя історії С.А.Зубанова здійснили понад тисячу походів по місця бойової слави. За 4 роки хлопці пройшли шлях від Воротинська до Бреста і принесли багато експонатів для майбутнього музею. Зібраний в походах, шляхом листування, при зустрічах, матеріал дозволив відкрити в школі Музей Бойової Слави. Не можна не розповісти про Олексія Петровича Копанцове, нашого земляка, уродженця д. Плетенівка, іменем якого названа вулиця, на якій стоїть наша школа №1. Він був одним з перших, які повторили подвиг О. Матросова на угорській Землі. Ні для кого секрет, що життя селища, його розвиток і життєзабезпечення тісно пов'язані з основним підприємством - Воротинського цегельний завод. У повоєнні роки виробництво стало розширюватися, тому що велике будівництво, яке вело держава, відновлюючи зруйноване війною господарство, вимагало все більшу кількість будматеріалів. У 60-і рр. виробництво розширюється, будується новий цегляний завод потужністю 14 млн. штук цегли в рік. Пізніше, вже в 70-і роки його потужність збільшена до 28 млн. Незабаром був побудований цех з виробництва пиломатеріалів, освоюється випуск нової продукції: склопластику, пінопласту, теплоізоляційних матеріалів для атомних станцій, різні Стройпластмасс. Завод "цегляний" був перейменований в Воротинського дослідно - експериментальний (ВОЕЗ) Керував цим виробництвом користувався заслуженою повагою всіх Воротинцев В.В. Щеглов. Зі збільшенням потужності заводу, почалося будівництво житла для робітників. Першими були побудовані двоповерхові будинки №1, 3 по вул. Радянської. В один з них, в трикімнатну квартиру, переїхав сільська Рада, медпункт, селищна бібліотека. У 1960 рр. сільська Рада переїхав у власне одноповерхова будівля (зараз там знаходиться кафе "Веста"). Половину будівлі займав медпункт. Незабаром діти робітників і службовців цегельного заводу отримали в подарунок дитячий сад. Селище Воротинськ ріс, був побудований харчокомбінат (директор А.П. Шевченко) який випускав ковбасні вироби, газовані напої а також вино. У 80-і рр. харчокомбінат під керівництвом Л.С. Гродзіцького розширює своє виробництво, будується рибний цех, цех хлібобулочних виробів, а також з'являється теплиця для вирощування троянд.\nОдним з найстаріших підприємств Воротинська (крім цегельного заводу), був хлібоприймальний пункт, який був створений ще в 30-роки Довгі роки підприємство очолював С.Д. Козлов, в кінці 70-х рр. його очолив І.В. Титков. Основна продукція, яку довгий час випускав хлібоприймальний пункт - це комбікорм. У 1992 р була запущена млин для випуску борошна, а в 1998 р заробила пекарня. У 1961 рр. залізниця була електрифікована, а на станції побудована тягова електропідстанція 110/10 Кв.\nВ цьому ж році на базі енергопоїзди був створений Воротинського електроремонтний завод (ВЕРЗ), який постачав електроенергією ст. Воротинськ. Основна діяльність його полягала в ремонті електродвигунів потужністю до 100 кВт. В1964 р він отримав назву Центральної Електроремонтне бригади. Зараз завод надає широкий спектр послуг з ремонту електроустаткування. Тут ремонтуються двигуни змінного струму різної потужності, трансформатори, електрогенератори, електрозварювальне обладнання та ін. На базі аеродрому "Орешкова" Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 листопада 1960 і наказом Голови ЦК ДОСААФ СРСР була організована Калузька навчальна авіаційна організація ім. Двічі Героя Радянського Союзу В.В. Коккинаки (КУАЦ), де навчалися льотній майстерності курсанти. У 1965 - 1966 рр. на базі КУАЦ переучуються на реактивну техніку 25 дівчат, які згодом стали рекордсменками світу. За 30 років Калузька навчальна авіаційна організація підготувала понад 3500 льотчиків. У 1989 рр. наші льотчики брали участь в авіаційному святі в Тушино, де показали свою майстерність.\nОсобливо пожвавився Воротинськ в 70-і рр. Населення виросло до 3,5 тисяч чоловік. З'явилися перші 5-поверхові будинки з усіма зручностями, сотні Воротинцев справили своє новосілля. Стара будівля школи не могло вмістити в своїх стінах всіх дітей, хоча, школа працювала у дві зміни. У 1974 - 1975 рр. побудовані 2-х поверхові будівлі середньої школи (директор П.П. Зубанова) і будівля сільської Ради (голова Е.М. Ларичева). У будівлю сільської Ради розмістилося відділення зв'язку. Розширилася і сфера послуг, працювало 11 магазинів, 3 столових, буфет, 5 установ культури, два дитячі садки, дві лазні. Не забули і про дітей. У 1970 році в селищі було відкрито філію музичної школи. Музична школа знаходилася спочатку в будівлі казарми, потім вона перекочувала в самий кінець Воротинська в будівлю колишнього хлібного магазину (директор А.В. Подзігун). Сльози і засмучення з приводу умов життя, і нарешті в 1995 р засмучення закінчилися переїздом в новий будинок, побудований за індивідуальним проектом. Музична школа була перетворена в Школу Мистецтв директор (О.А.Рафальская) А це означає, що в школі з'явилося два нових відділення - художнє та хореографічне. У 1995 рр. Воротинська ДШМ відзначила своє 25-річчя.\nСелище поступово упорядковується, з'явилися дитячі майданчики, озеленювати вулиці. Велику допомогу в озеленення селища надали учні школи та курсанти ДОСААФ. Була посаджена березова алея вздовж дороги в бік Росви. Друга половина 80-х рр. докорінно змінила життя і вигляд Воротинська. Ні для кого не секрет, що життя селища, його розвиток і життєзабезпечення тісно пов'язані з основним підприємством - це ВАТ "Стройполімеркераміка". З 1985 рр. об'єднанням керує С.В. Мамбетшаев, вже мав до цього часу великий досвід роботи. При ньому розширюється виробництво, в 1987 році було побудовано цех, що випускає поліетиленову плівку, пакети.\nУ 1988 рр. був пущений в експлуатацію завод керамічних стінових матеріалів (ЗКСМ) - одне з найбільших підприємств Радянського Союзу з випуску високоякісного цегли. Розпочато будівництво заводу з виробництва лінолеуму але до сих пір через матеріальних труднощів не завершено. У 1991 рр. став до ладу завод по виробництву санітарно-фаянсових виробів.\nУ 1992 р виробниче об'єднання зареєстровано як АТ "СПК". Поряд з будівництвом заводів, розширенням виробництва, збільшенням продукції почалося будівництво в Воротинська житла і об'єктів культурно-побутового призначення. У селище почали приїжджати на проживання сім'ї з різних кінців країни. Був прийнятий генеральний план розвитку селища, за яким передбачалося будівництво багатьох об'єктів. Почали зводити будинки нових серій з квартирами поліпшеного планування. Сотні сімей в той час справили новосілля. Була побудована нова прекрасна школа №2, і сотні дітей розмістилися в її світлих і теплих класах. Першим директором школи став Віктор Іванович Кузнєцов. У 1987 рр. приступила до роботи поліклініка зі стаціонаром (гл. лікар В.П. Ломакін). Хочеться висловити подяку працівникам Червоного Хреста: Валентині Михайлівні Басової, Ніні Іванівні Роговий (нині покійної), Антоніні Іванівні Мінцевіч, Куликової Ользі Валентинівні за їх сумлінну працю. У 80-і рр. був побудований дитячий сад "Червоні вітрила), будинок побуту, магазин та ін. об'єкти. За всім цим стоїть фігура людини, який заразив своєю енергією і викликав симпатії працьовитістю і діловим напором багатьох працівників заводу і Воротинцев. Плани дирекції були грандіозними - побудувати Палац культури, ще один дитячий садок, будинок для людей похилого віку, стадіон, басейн. Але розвал СРСР, зміна політики російського уряду, зміна економічного курсу країни перекреслила все. Перебудова торкнулася не тільки заводу, а й сільського господарства.\nВоротинськ побудований на землях колишнього радгоспу ім. Димитрова. В даний час він є відділенням радгоспу ім. К.Е. Ціолковського. Радгосп займається виробництвом овочів, на правах приватної власності має 1600 га ріллі, 165 га садів, 55 га заплавних лук на річці Угра. Також займається і тваринництвом, має поголів'я корів і свиноферму.\nУ 1993 рр.зі східної Німеччини був виведений вертолітний полк, який став дислокуватися на Воротинська землі, на базі аеродрому "Орешкова". Почалося будівництво житла для особового складу та їх сімей. Будівництво здійснювала німецька фірма. Прекрасний містечко виріс на в'їзді в селище. Вісім красивих шестиповерхових будинку, дивовижна за красою школа "ХРАМ НАУКИ", торговий центр, гуртожиток, дитячий садок, клуб. Все це, звичайно, додає селищу певний "шарм". На момент перепису в Воротинська проживало 11 тис.700 жителів.\nДжерело: Сайт селища Воротинськ


Церква Воздвиження Чесного Хреста (Ніжин) — Вікіпедія\nЦерква Воздвиження Чесного Хреста (Ніжин)\nм. Ніжин, вул. Воздвиженська, 21\nЦерква Воздвиження Чесного Хреста (Ніжин) (Україна)\nЦерква Воздвиження Чесного Хреста (Ніжин) (Чернігівська область)\nShow map of Чернігівська область\nЦерква Воздвиження Чесного Хреста — чинна церква у Ніжині. Парафія належить до Ніжинської єпархії Української Православної Церкви (Московський Патріархат).\nЦерква тетраконхонова. До кубічного основного об'єму прилучаються з чотирьох боків абсиди. Дзвіниця з'єднана із основним ядром довгим залом.\nЦерква пов'язаний з ім'ям Петра І. Розумовського — родича гетьмана України Кирила Розумовського.\n1753 року Петро Розумовський, діставши звання полковника, був направлений до Ніжина, де командував полком.\nЧерез рік він одружився з Пелагією — дочкою переяславського полковника Сулими.\nПід час Російсько-турецької війни 1768 року Петро Розумовський командував козаками Ніжинського полку, які брали участь в поході на Бессарабію.\nЧерез три роки П.Розумовський помер. Вдова пожертвувала величезні кошти на будівництво нового кам'яного храму замість старенької дерев'яної церкви, де й був похований її чоловік.\n1775 року замість дерев'яної, в передмісті Магерки, була побудованана нова мурована в ім'я православного свята Воздвиження Чесного Хреста.\nНині парафія відноситься до Ніжинської єпархії Української Православної Церкви, яка була утворена рішенням Священного Синоду УПЦ від 31 травня 2007 року шляхом виділення її із складу Чернігівської єпархії.\n↑ Морозов О. Усипальниця Розумовських // Вісті. 1995.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Церква_Воздвиження_Чесного_Хреста_(Ніжин)&oldid=26168317\nЦеркви Ніжинської єпархії УПЦ (МП)\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 09:34, 26 вересня 2019.