Харукі муракамі. Поїздка до Таїланду - Сторінка 9\nПоверх кімоно чоловіки іноді одягають також хаорі, типу накидки чи куртки без рукавів.\nШиють кімоно з конопляної, бавовняної тканини або з єдвабу. Єдвабні жіночі кімоно дуже гарні і дуже дорогі, вартістю в кілька тисяч доларів. Деякі моделі таких кімоно сягають 10 000 доларів.\nКрім традиційного кімоно, досить добре відомого в Україні, але малопридатного через свою непрактичність до повсякденного носіння, та ще й дуже дорогого, японці мають ще одне вбрання – юкату, про яку в нас мало хто чув. Юката – це різновид легкого літнього кімоно, що нагадує піжаму. Юката залишається популярною і на сьогодні. Полюбляють одягати його також американці та європейці, що приїздять до Японії. У такому юката я теж ходив на святі Ґіон Мацурі, але про свята пізніше.\nЯкщо вже японець чи японка вбралися в кімоно, вони вже не одягнуть звичайних шкарпеток чи панчіх, черевиків чи босоніжок. До кімоно на ноги вдягають японський традиційний одяг табі – щось на зразок шкарпеток, але з цупкої тканини. За взуття японцям правлять три різновиди: варадзі, дзорі й ґета. Варадзі – це зовсім легеньке взуття, щось на зразок личаків, плетених із соломи. Раніше це було взуття бідняків. Зараз варадзі взувають, зазвичай, тільки на деякі свята. Дзорі виготовляють із грубої цупкої тканини рослинного походження, а підошву приклеюють шкіряну. Тепер дзорі роблять із синтетичної тканини з литою ґумовою підошвою, що зближує їх зі спортивними капцями. Дзорі взувають удома або відпочиваючи на природі, але інколи їх можна побачити і на міських вулицях. Ґета роблять із дерева. І хоч їх продають навіть у взуттєвих крамницях, бачив я в них тільки священнослужителів у храмах.\n^ Автомобілі для весільної церемонії\n^ НЕЗАЛЕЖНИЙ ЛІТЕРАТУРНО-МИСТЕЦЬКИЙ ТА ГРОМАДСЬКО-ПОЛІТИЧНИЙ МІСЯЧНИК. ВИДАЄ ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «ВСЕСВІТ» У КИЄВІ E-mail: myk@vsesvit-review.kiev.ua\nЗ ЯПОНСЬКОЇ ПОЕЗІЇ XVIII–XIX ст.: Йоса БУСОН. – Кобаясі ІССА.\n– Масаока СІКІ. З японської переклав Іван Бондаренко................................................3\n^ ДАЙСАКУ ІКЕДА: «Глобальна етика поєднає душі різних народів.....................12\nСАНЕАЦУ МУСЯНОКОДЗІ. У персиковім гаю. П’єса.\nЗ японської переклав Мирон Федоришин.......................................................................\t22\n^ ЕЙКІТІ НІСІКАВА: «Терпіння й праця – ось рецепт успіху по-японському»\nРозмову вела Людмила Скирда ............................32\nКІМІКО ОЦУБО. Квіти каштана. Вірш.\nЗ японської переклав Юрій Лутовинов\t.............................40\n^ ІВАН БОНДАРЕНКО, ХІНО ТАКАО. Третя зустріч Шевченка з японцями....41\nХІНО ТАКАО. Проблеми перекладу «Енеїди» Івана Котля-\nревського японською мовою\t..............................43\n^ ОЛЕКСАНДР БОНДАР. Японія очима українця\t..............................47\nЙОН БЕЛДЯНУ. Поезії.\nЗ румунської переклав Степан Келар................................................................................58\n^ ЛІТЕРАТУРА XX СТОРІЧЧЯ\nПАТРІК ЗЮСКІНД. Голуб. Оповідання.\nЗ німецької переклав Віталій Коломієць.............................................................................61\n^ ДЕЙВІД КУОММЕН. Канікули. Оповідання.\nЗ англійської переклав Андрій Євса................ ....................................................................85\nДЖОРДЖО ЩЕРБАНЕНКО. Мікрооповідання.\nЗ італійської переклав Юрій Педан\t...............................100\n2004 – Рік Польщі в Україні\n^ МАЦЕЙ СТРИЙКОВСЬКИЙ. Хроніка Польська, Литовська, Жмудська і всієї Русі Київської, Московської, Сіверської, Волинської, Подільської, Підгірської, Підліської та ін. (Уривки.)\n^ З польської переклав Вадим Пепа ................................111\n© «Всесвіт», 2004. Передрук матеріалів дозволяється лише з посиланням….\n^ «ГЛОБАЛЬНА ЕТИКА ПОЄДНАЄ ДУШІ РІЗНИХ НАРОДІВ»\nВ идатний мислитель сучасності, відомий у всьому світі філософ і поет, громадський і релігійний діяч Дайсаку Ікеда завжди відкритий до діалогу про долю світу й людства, про божественне й земне, про мистецтво й літературу, про людину та її майбуття.\nЦе – третя розмова Дайсаку Ікеди з відомою українською поетесою, культурологом і вченим Людмилою Скирдою.\nЗапрошуємо читачів до непростої й вельми цікавої бесіди з мудрою й доброю людиною про перспективи нашої цивілізації, світової культури, духовних вартостей в епоху глобалізації, а отже – в період формування відкритого планетарного співтовариства.\nЛ. С. Вельми шановний пане Ікедо! Насамперед хочу подякувати від імені читачів журналу «Всесвіт», одного з найінтелектуальніших, елітарних часописів України, за згоду зустрітися зі мною для розмови. Я впевнена, вона викличе такий же широкий відгук і зацікавленість, як і наші попередні бесіди.\nВ Україні ви стаєте дедалі популярніший. Вас уже знають не лише як філософа, поета й громадського діяча, але й як чудового фотомитця. Виставка ваших світлин у стародавній Лаврі торішньої весни, а це неподалік редакції «Всесвіту», користувалась неімовірним успіхом. Її відвідали тисячі киян і гостей столиці. Ми ввесь час відчуваємо вашу прихильність до України, вашу теплу підтримку. Схоже, це не випадково. Що спонукає вас ніби знову й знову повертатися в Україну.\nД. І. ^ Шанована Людмило, я сам щиро тішуся можливості знову поспілкуватися з вами, а завдяки вам – і з читачами журналу «Всесвіт».\nМені дуже приємно, що стільки киян відвідали мою фотовиставку. Тож я щиро вдячний Україні за те, що для цієї виставки було надано гарне приміщення в стародавній Лаврі. Для мене це велика честь. Пані А. Ф. В’ялець, директор Державного музею українського народного декоративного мистецтва в Лаврі, надіслала мені теплого листа й люб’язно повідомила, що виставка була успішною. Тому хочу щиро подякувати моїм українським друзям, усім тим, хто поцінував мою скромну працю й допоміг улаштувати цю фотовиставку.\nВід тих далеких юних літ, коли я зачитувався творами Шевченка й Гоголя, а пізніше – поезією Лесі Українки, в моїй душі незмінно живе сентиментальна любов до української землі та її людей. Україну я завжди уявляв собі дуже багатою й щедрою землею з добропорядними й великодушними людьми.\nІ хоча моє знайомство з вашою країною й досі лишається заочним, тобто особисто мені ще не випадало там побувати, однак пощастило знайти добрих\nукраїнських друзів. Кілька років тому я познайомився з керівниками й артистами українського танцювального ансамблю імені Павла Вірського на гастролях у Японії. Вони справили на мене найтепліше й світле, якщо можна так висловитися, навіть «сонячне» враження. То було яскравим і добрим підтвердженням моїх уявлень про український народ, які сформувалися під упливом багатьох творів Т.Г. Шевченка. Згодом мені пощастило близько познайомитися з паном Юрієм Костенком, чинним послом України в Японії. З ним ми зустрічаємось і обговорюємо різні проблеми. Ці зустрічі дуже цікаві й повчальні. Від нього я багато дечого дізнався про вашу країну. Він не тільки бездоганний, відданий батьківщині посол, але й шляхетна, освічена людина, до того ж чарівний і щирий друг. Завдяки йому я пізнав вашу рідну землю, її історію й духовну традицію.\nЛ. С. Пане Ікедо, в Санкт-Петербурзі вийшла книжка ваших роздумів про «Сутру Лотоса». Із фрагментами цієї філософської прачі познайомишся й читачі журналу «Всесвіт». Я з величезною зацікавленістю прочитала вашу книгу, вже перекладену десятками мов. То було нелегке читання. Але головна ідея задля якої її творено, буде зрозуміла кожному читачеві. Це думки про необхідність духовного вдосконалення особистості.\nВи називали свою книжку «Заповітним законом життя й смерті» й тим самим мовби підсилили самий сенс духовного вдосконалення, піднесли його до рангу морального закону, найнагальнішої потреби людства. Чи не могли б ви прокоментувати цей трактат ?\nД.І. Вдячний вам за ласкавий відгук про мою книжку. Хотілося б також подякувати редакції журналу «Всесвіт» за часткову публікацію. Маю визнати: лекції, що стали основою праці, спершу не призначалися для широкого кола. Я готував їх для вже обізнаних з буддійською філософією. Тож у констатації своїх поглядів на наріжні моменти й положення буддизму я без надмірних пояснень використовував поняття малознайомі або, скоріше, зовсім незнайомі для українського читача. Даруйте мені, коли ваша ласка, якщо уривки з цієї книжки було важко читати. Я також вельми вдячний усім, хто перейшов її до кінця.\n«Сутра Лотоса» – це запис розмов учителя Шак’ямуні з учнями. З усіх записів багаторічних проповідей Шак’ямуні, проповідей, що дійшли до нас, ця сутра вважається провідним вченням і є основою буддійських поглядів на життя. Вчення, викладене в «Сутрі Лотоса», відрізняється од ранніх проповідей тим, що в ній будду інтерпретовано не як певну історичну особу, а як нескінченну енергію самого життя. Сутра проголошує основоположну рівність усіх людей як носіїв і охоронців цієї енергії. Людина, народжена в цьому світі розумною істотою, повинна будувати своє життя вільно. Тож «Сутра Лотоса» пильно стежить за тим, як і на що ми повинні використовувати свої духовні й інтелектуальні завдатки.\nВона фактично відкидає детермінізм, запевняючи нас у тому, що долю чи карму можна змінити. Підкреслено творче начало людини. Буддизм вважає, людське життя неповторним скарбом Усесвіту, криницею енергії й мудрості. Виходячи з глибокої поваги до земного життя та життя в Усесвіті взагалі, тлумачачи причиново-наслідкові зв’язки в простих і складних системах, «Сутра Лотоса» навчає нас, що кожен смертний має цілковите право на гідне й щасливе життя в цьому світі. Вона звертається до людства із закликом обрати активну позицію до зміни власної долі на краще. За будь-яких обставин не втрачати надію й до останнього подиху вірити в творчу силу власного життя, завжди боротися за своє щастя й щастя інших.\nНародження людини є саме по собі щонайважливіша поділ. Однак, з’явившись на світ, кожна людина повинна невтомно працювати над самовдосконаленням, аби розвинути в собі добрі риси й стати глибокою й високою особистістю. Унікальним і важливим у буддизмі я вважаю вчення про те, що справжнім рушієм людини, джерелом усієї її сили та мудрості є співчутлива душа, а не егоїзм, як заведено вважати.\nУ 28 розділах «Сутри Лотоса» бачимо 7 притч. В одній з них мовиться про великого лікаря, котрий мав багато дітей. Якось, коли батька не було вдома, діти випили отрути, маючи її за щось інше. Повернувшись додому й побачивши, яке лихо сталося з коханими дітьми, лікар намагається врятувати їх усіма відомими йому засобами, готує найкраще зілля. Потім силкується напоїти дітей, але не всі його слухаються. Ті, що були при тямі, вживають протиотруту й одужують, а приголомшені отрутою не розуміють, чого від них вимагає батько, й відмовляються приймати ліки. Батько-лікар у розпачі вмовляє цих дітей, виявляючи велику мудрість і терплячість. У його словах немає й натяку на сердитий тон, обурення чи погрозу кари. В голосі тільки глибоке переживання через дитяче невігластво, лише співчуття. Батько наполегливо, не втрачаючи надії, робить усе для того, щоб урятувати всіх своїх дітей. Отак Шак’ямуні-будда подав нам приклад людяності, яку кожен може й повинен плекати в собі задля духовного зростання.\nУ хвилини глибокого розпачу під ударами хвороби чи безвихідних ситуацій, будь ласка, згадайте цю притчу. Батько-лікар не змирився із смертельною загрозою: він мужньо боровся за життя своїх дітей. Хіба ж не в такому мужньому співчуванні полягає наша людська гідність? Адже мудрий лікар – не хто інший, як ви.\nЛ. С. Пане Ікедо, у своїх працях ви не раз підкреслювали колосальну роль літератури й мистецтва в процесі формування людської особистості, при цьому ви часто спиралися на власний життєвий досвід. Невипадково ви заснували прекрасну організацію, що провадить величезну роботу з популяризації мистецтва народів світу, «Мін-Он»; торік організація відзначала своє сорокаріччя. На святкування було запрошено наш всесвітньо відомий Національний заслужений академічний ансамбль танцю України імені Павла Вірського. Я побувала на одному з концертів ансамблю й бачила, з яким запалом і захопленням японські глядачі сприймали чудове мистецтво далекої України.\nВи маєте цілковиту рацію: мова мистецтва – це справді єдина мова, яку розуміє все людство. Так було, так є й так буде...\nХотілося б почути імена ваших наставників, учителів світової культури.\nД. І. Гастролі українського ансамблю, що проходили в десяти японських містах, були дуже успішними. Ансамбль уже приїздив до нас чотири роки тому, і я чув, що серед глядачів було чимало мистецтволюбів, які відвідали концерт ансамблю вже вдруге. Тішуся з того, що в нашій країні відбувся своєрідний бум української культури. Тож як фундатор «Мін-Он» я від щирого серця вдячний вашим чудовим артистам. Особисто мені теж дуже подобаються українські пісні й танці. Вони добрі, веселі, багаті й, здається, унікально «заразливі»! В жартівливо-веселому настрої ваші артисти передають глядачам високе почуття радості життя й любові до людей!\nВзагалі мистецтво володіє унікальною силою. Перед шедевром будь-якого виду творчості людина насолоджується, перестаючи бути начальником чи рядовим, продавцем чи науковцем. Мистецтво знімає з себе всі на світі соціальні маски, до яких ти часом аж надто привчений. Відбувається природна трансформація душі. Ти стаєш просто людиною. Мистецтво – це сила, яка робить усіх нас рівними людьми. Таким чином, оскільки кожен із нас відіграє свою роль у соціальному середовищі, живучи в світі відмінностей і дискримінації, для нас має особливу вагу прилучення до мистецтва, де наші струни можуть заграти мелодію людинолюбства.\nМені випало близько познайомитися з багатьма видатними митцями. Одним із тих, хто справив на мене найбільше враження, був Єгуді Менухін, нині вже покійний диригент і легендарний скрипаль XX сторіччя. Я познайомився з ним у Токіо в квітні 1992 року. Ми спілкувалися три з половиною години.\nЯскравий талант Менухіна виявився в ранньому дитинстві. Семирічним він уперше піднявся на сцену як соліст, одинадцятилітнім уже виступав у Карнеґі-Голлі. А коли йому минало тринадцятий, його запросили до Берлінської\nфілармонії. Кажуть, великий фізик Альберт Ейнштейн був так уражений молодим генієм, що промовив: «Мабуть, є-таки Бог на небі!»\nЗгодом Єгуді Менухін організував музичну школу в Лондоні й натхненно навчав молодих музик. У стінах своєї школи він створив майже ілеальні умови для виховання й надавав усебічну підтримку юним талантам.\nПід час нашої зустрічі великий скрипаль сказав, що мріє про таке суспільство, в якому люди, пропрацювавши вдень на будівництві, вечорами грали б у домашньому квартеті.\nЯк на мене, класична музика не повинна лишатися привілеєм вузького кола людей. Незважаючи на те, що вона виникла як елемент палацової культури, її не сліл сприймати як щось аристократичне. Великі класичні твори виражають універсальне й вічне, що звучить в унісон з високим духом людини, тож мають бути вілкриті всім. Така думка покеровувана й мною, коли сорок років тому я взявся створювати концертну асоціацію «Мін-Он», хоча більшості співвітчизників тоді здавалося, ніби концерти відвідують лише обрані. Асоціація додавала надій на поширення справжнього музично-театрального мистецтва серед простого люду Японії. Приємно усвідомлювати, що нині «Мін-Он» відіграє активну роль у міжнародному взаємообміні музиками й музичною освітою.\nНезабутньою подією в моєму житті стала зустріч із китайським художником Чан Шухоном. Ми зустрічалися з ним і бесідували багато разів. Видавали й спільну книжку – збірку наших розмов під назвою «Блиск Дуньхуана».\nЧан Шухон – людина непересічної долі. Художником ще замолоду став у Франції. Його талант швидко помітив світ образотворчого мистецтва цієї країни. Але молодого маляра хвилювало те, що в нього на батьківщині, в Дуньхуані, фактично кинуті на призволяще історичні мистецькі пам’ятки. Він зрікся кар’єри у Франції й присвятив себе вілродженню стародавнього мистецтва Дуньхуана, яке квітло колись на Шовковому шляху.\nЧан Шухонові довелось працювати в складних умовах. Оскільки Дуньхуан розташований у пустелі, то працювати там – все одно, що відбувати заслання на безлюдному острові. Влітку там спека сягає за сорок градусів, а взимку стовпчик термометра опускається до –20 і нижче.\nДовідавшись про намір Чан Шухона податися з Франції до Дуньхуана, друзі намагалися зупинити його, мовляв, це буде добровільне безстрокове заслання, в якому він просто не виживе. Але Чан Шухон був непохитний у своєму рішенні. Він багато років працював над відновленням культурно-історичної спадщини, багато сторіч тому полишеної в стінах буддійського монастиря. Дія її врятування від остаточного знищення художник працював і працював, не зважаючи на втому, й не припинив своєї роботи ані під час японсько-китайської війни, ані в роки репресій в ім’я «великої культурної революції». Всупереч стрімким соціальним й історичним зрушенням у його країні та в світі, він лишився поборником вічної краси мистецтва.\nНині Дуньхуан рішенням ЮНЕСКО оголошено «світовим культурним спадком». У мистецтві Дуньхуана люди бачать диво вишуканості й краси буддійської культури. Дружба з Чан Шухоном спонукала мене 1985 року відкрити спеціальну виставку «Мистецтво Дуньхуана» в моєму музеї «Фудзі» в Токіо.\nЧан Шухон – чудова людина. Я досі чую його слова: «Якщо мені випаде народитися на Землі ще раз, я хотів би знову стати Чан Шухоном, щоб довести до кінця почату, але ще не завершену справу».\nЩе я шаную дружбу й спогади про зустрічі з такими чудовими людьми із світу мистецтва й культури, як Рене Ґюїґ, відомим французьким мистецтвознавцем, захисником колекції Дувра під час ІІ світової війни, або Гербі Ген-кок, видатним американським джазовим піаністом, та ще з багатьма іншими людьми. Після цих численних знайомств я можу впевнено сказати, що справжній митець живе багатим внутрішнім світом. Це люди, які змогли сформувати гідну особистість не тільки в галузі мистецтва, але й взагалі у житті.\nЛ. С. Пане Ікедо, говорячи про світову культуру, ми неодмінно зіштовхуємося з довічною проблемою СХІД – ЗАХІД... Адже досі, незважаючи на динамічні\nпроцеси глобалізації тощо, – інтеграція в духовній сфері й не думає набирати обертів, інакше кажучи, світ існує ніби в двох вимірах: з одного боку – капітал різних країн інтенсивно об’єднується, з іншого – національна свідомість лишається стійкою особистою реальністю.\nЧи можлива в майбутньому якась універсальна свідомість, яка жодному народові не надавала б монополії на знання, прогрес, культуру тощо? Адже добре відомо, і це підкреслювалось багатьма філософами, що на Заході живе сильний і давній потяг до Сходу, який в контексті історії набував досить-таки різного втілення – від імперіалізму в політиці до теософії в духовному житті.\nД. І. Мабуть, для мирного співіснування в новому XXI сторіччі належить плекати терпимість, яка відкрила б можливість діалогу й дозволила сучасному складному світові гармонійно поєднувати та узгоджувати різні погляди, культури й традиції.\nЯк ви щойно відзначили, нині вельми хвилює те, що останніми роками одночасно виникли дві протилежні тенденції, прискорення темпів механічної глобалізації – з одного боку, а з другого – націоналістичного почуття у тому чи тому суспільстві. Причому останнє виявляється реакцією на перше як міра захисту від хвиль глобалізації. Чому захисту? Бо сучасна цивілізація, започаткована промисловою революцією, спирається на ідею конкуренції. Коли людина поставлена в умови змагання, кожне бореться за виживання й перевагу над іншими. При цьому висхідні позиції в кожного далеко не рівні. Цей неписаний закон у сучасному світі загрожує людині виявитися слабшою, опинитися в аутсайдерах, пригнічує гідність. На цьому тлі нинішній процес глобалізації відбувається переважно й насамперед у тих сферах, де сильна сторона отримує матеріальну вигоду, а в підсумку лише збільшує симптоми й хвороби сучасності – «відсутність інших», або непотрібність милосердих взаємостосунків. Такий стан речей викликає недовіру й негативне ставлення до глобалізації. В цьому я вбачаю головний і досить-таки потужний «мур», що заважає створенню єдиного світу чи нового порядку міжнародного співробітництва.\nІдея глобалізації в повному розумінні цього слова повинна означати зближення та єднання різних культур і створення спільного дому для людства без кордонів і дискримінації. Зближення та єднання мусить означати не одноманітність, а гармонійне поєднання всього того, чим багатий світ.\n«Мур» зводиться не десь там, а в душі людини. Він постійно застерігає, що ми живемо в небезпечному світі. Це застереження ми сприймаємо майже як аксіому, та чи не варто поставити її під сумнів? А може, наш світ небезпечний через те, що людині несила позбутися муру дискримінації й недовіри? Можливо, наше з вами завдання полягає не в зміцненні цього муру, а, навпаки, в його зруйнуванні, щоб зробити наш роз’єднаний світ гармонійно з’єднаним, який взаємно доповнює себе і взаємно збагачується.\nЗадля цього, я впевнений, теперішньому й майбутньому людству суттєвою необхідністю є створення глобальної етики, здатної поєднати душі різних людей. І тут я хотів би підкреслити, що ключем до такої універсальної етики може й має стати визнання взаємозлуки власного існування з існуванням усіх інших. Людина зберігає своє «я» лише у взаємопідтримці з рештою людей. Більше того: будь-яке життя зароджується й розвивається, покладаючись на взаємність з усім довкіллям соціально-природної системи планети. Усвідомлення цього може закономірно привести людину до почуття вдячності до всього світу.\nЯ глибоко вірю в те, що найголовнішим елементом свідомості кожного індивіда є усвідомлення себе людиною. Інші фактори, такі як етнічна, релігійна, соціальна приналежності, хоча й дуже впливають на свідомість людини, обмежуючи її дії, все-таки є відносними й можуть бути минущими. Інакше кажучи, якщо дати людині освіту й розсунути її духовно-психологічні обрії, вона буде здатна подолати дискримінуюче почуття, викликане поверхневими відмінностями, й відкритими глибше, фундаментальне усвідомлення себе як людини. Це допоможе нам зруйнувати всілякі «мури» всередині нас.\nТака універсальна етика необхідна для того, щоб змінити агресивну людську психологію й надати всьому суспільству толерантного й мирного характеру. Тож я вважаю, що нова етична система повинна бути створена шляхом синтезу добрих традицій західних і східних цінностей. При цьому маю ще раз підкреслити важливість освіти в дусі гуманізму, яка є основою майбутнього суспільства.\nЛ. С. Пане Ікедо, ви – чудовий поет, автор десятків книжок, перекладених багатьма мовами. Сподіваюся, колись і українські читачі матимуть змогу долучитися до дивовижного енергетичного світу вашої поезії.\nПоезія – це сфера найделікатніших вібрацій, сфера абсолютно особистісна, як музика. Адже хоч би про що писав поет, він пише насамперед про себе, відображаючи свій людський і духовний досвід.\nСкажімо, ваші вірші дуже схожі на вас – вони енергійні, мудрі, щораз несподівані, глибокі, людські. Як прийшла поезія у ваше життя, як ви ставитесь до класичної японської та європейської поезії й, звичайно ж, до поезії сучасного світу, чи має поезія майбуття?\nД. І. Мені змалку подобалось читати книжки й вірші. В юності, а це було в час війни й по війні, я особливо захоплювався японською та зарубіжною класикою. Я не відзначався здоров’ям: хворів на сухоти, тож мені часом здавалося, що ніколи не зможу прислужитися батьківщині. Для хлопця воєнних років то була сумна думка. Я вдався чутливим. Чи не через це, незважаючи на войовничість і жорстокість тогочасного суспільства, любив читати Уїтмена й Ґете. Поринувши в книжку, знаходив у їхній поезії щось непідвладне часові. Глибоко людяне й універсальне, те, що торкнулося моїх душевних струн.\nУ дотику з природою, в роздумах про життя чи в будь-яких інших життєвих ситуаціях вірш може стати найвірнішим другом, він щонайкраще віддзеркалить твою душу. Думки й почуття виникають у людини в одну мить, і вона, неповторна, раптом стає вічністю, коли застигає в поезії... Вірші – це нотатки людської душі.\nВесняного дня 1945-го я стояв на пагорбі й дивився вниз на Токіо. Після багатьох повітряних нальотів і бомбардувань у столиці не лишилось нічого, крім згарищ. Мені минало сімнадцятий. Поряд на пагорбі стояла вишня. З її старого, почорнілого, наче мертвого стовбура й такого ж гілля випиналися бруньки. То було нове життя. Після такого руйнування й суцільної смерті вишня променіла життєвою волею. Вона розчулила мене, і я хутко занотував свій подив і своє захоплення. Я мусив вихлюпнути своє неймовірне почуття. Неймовірний свіжий потяг до творення, до життя, до мирного часу. Так народився вірш, один з найперших моїх творів.\nОдтоді я й пишу вірші. Романи й статті – також. Але писати вірші стало звичкою. Я переказував друзям свої побажання віршами, коли хотілося підтримати їх у скрутну хвилину. Я нотував свої філософські роздуми поетичним стилем. Моя віра в майбутнє людства також висловлена віршами. Я часто складав поезії, перебуваючи насамоті, віддуваючи неосяжність часу та простору й безмежну глибінь Усесвіту.\nАле переважна частина моїх віршів адресована конкретним людям. Я щиро прагнув допомогти своїм друзям, товаришам, учням і студентам. У поетичних формах намагався висловити, розповісти й переконати близьку людину в тому, що разом з нею переживаю важкі для неї хвилини, навзаєм радію в хвилини втіхи, тож попереду неодмінно переможний вислід. Це було й лишається моєю щирою співучастю в долі людей. Ці вірші – мої сльози й мої очі. Це – реальне й вельми конкретне життя.\nЯ писав, аби кохані й близькі мені люди не зігнулись від життєвих випробувань, піднялися з колін і здобули перемогу. Вірші – це моя ода, що оспівує красу й людську гідність, якими виповнене життя простих, безіменних в історії героїв. Ось чому в моїх поезіях ви почуєте не тільки мій голос, а й голоси всіх тих, для кого я жив і живу.\nПитаєте, чи має поезія майбуття? Думаю, це луже важливе запитання, що постало перед сучасною цивілізацією, його покищо помітила лише найчутливіша частина суспільства. Цілком поділяю вашу стурбованість, хоча ви й не вжили цього слова. Хочу сказати, що ліричні вірші зачаровують тоді, коли відображають лише особистий світ поета, доволі ізольованого від інших. Адже людина використовує слово, щоб поділитися думками. Це вдало досягається засобами поезії. Ось чому її світ незрідка виходить за межі особистих відчуттів. Через грандіозні масштаби таких поетів, як німець Шіллер або ваша Леся Українка, світ поезії досягає універсального й космічного рівня. Слово у шатах поезії – це вже не просто символ чи означення, а жива душа. Поезія – це материнська ласка, це – співчуття всьому живому й джерело нових сподівань... Поезія є найміцнішою ланкою, що сполучає серце з серцем, тож я хочу відповісти на Ваше запитання ствердно: так, у поезії є майбутнє. Воно повинно бути, інакше ми втратимо головне – душу. А що далі? Який сенс у цивілізації, яка створила досконалу систему механізмів, але втратила душу?!\nЛ. С. Коли мені доводиться говорити про глобалізацію, я завжди згадую про 11-мільйонну «Сока Ґаккай Інтернешнл», створену вами. Адже це, схоже, найбільша міжнародна суспільна й релігійна організацій наших днів. Мільйони мешканців різних країн об’єднались однією ідеєю. Тобто багато років тому, задовго до такої нині модної глобалістичної фразеології ви спокійно й упевнено започаткували велику справу й досяглії в ній вражаючих успіхів.\nВаша партія «Нью-Комейто» здобула перемогу на парламентській; виборах у Японії. «Сока Ґаккай...» сьогодні незаперечна реальність.\nРозкажіть, будь ласка, докладніше про свою громадську діяльність. Яку мету ви ставите перед собою на майбутнє? Чи не буде «Сока Ґаккай Інтернешнл» певним інструментарієм у побудові нової гуманістичної цивілізації?\nД. І. Дякую за добрий відгук про «Сока Ґаккай Інтернешнл» (С.Ґ.І.) Тішуся, що до нашого руху приєднуються різні люди доброї волі справді в найрізніших куточках світу.\nНаш рух здебільшого розгортається в тисячах осель однопартійців, а також у численних японських та понад 800 закордонних культурних центрах С.Ґ.І. у 186 країнах, тобто фактично в усьому світі. На цих зібраннях наші однопартійні та їхні прихильники вивчають буддизм, обмінюються досвідом, як кожен використовує це вчення в реальному житті, обговорюють проблеми сучасності в спільному русі до гуманного світу.\nОдним з принципів С.Ґ.І., записаних у статуті, яким покеровуються учасники буддійського руху, є дотримання місцевих традицій та звичаїв. Вірні цьому принципові, члени С.Ґ.І. намагаються бути добрими громадянами своїх країн і робити свій внесок у справу миру й розвитку суспільства. Користуючись нагодою, хочу трохи розповісти, в яких історичних умовах і для чого створено «Сока Ґаккай Інтернешнл».\nС.Ґ.І. було засновано 26 січня 1975 року як міжнародний буддистський рух задля миру й гуманізму. На острів Гуам прибули тоді буддисти з 51 країни світу.\nТоді шаленіла холодна війна, світ був розділений на два ворожі табори. Над міжнародним співтовариством нависла хмара ядерної загрози, що могла перетворитися на непоправну катастрофу для всього людства. Глибока взаємна недовіра сторін привела до того, що логіка непримиренності стала понад усе, бо можновладці нехтували простою істиною про необхідність оберегти життя на Землі.\nМене бентежило питання, що можуть зробити буддисти, аби об’єднати голоси свідомих людей на захист ідеї миру.\nТоді я закликав послідовників буддизму з різних країн зібратися на острові Гуам, який під час Другої світової війни був ареною найжорстокіших боїв. На установчих зборах усі делегати підписали документ про застосування «Соки Ґаккай Інтернешнл» – всесвітньої асоціації буддистів і дали клятву служити людству своєю миротворчою й духовною діяльністю.\nЯ звернувся до зібрання із закликом об’єднати зусилля для того, щоб зробити XXI сторіччя «ерою недоторканості життя». Хоча наше починання було за масштабами незначним, я розділяв з учасниками зборів заповітне переконання в тому, що останнім оплотом захисту життя на Землі повинно стати усвідомлення людьми його недоторканості, тож об’єднаний голос таких людей переважить політичні й економічні сили.\nНапередодні цих установчих зборів, ще 1974 р., мені пощастило відвідати Китай та СРСР.\nА ще раніше, коли стало відомо, що я лаштуюся відвідати ці країни, на мене зусібіч посипались безпідставні обвинувачення й глузливі відгуки, мовляв, ти, буддист, не знайдеш спільної мови з комуністами, на що можна сподіватись релігійному діячеві в атеїстичних країнах тощо.\nЯ пояснював, що не маю особливих амбіцій, а поїду, бо вірю в те, що й там живуть люди такі самі, як і ми. Люди – скрізь люди. Як часом важко повірити в то просту істину! Саме в такі хвилини доречно пам’ятати вчення Будди про те, що кожен, без винятку, смертний носить у собі неповторно коштовний скарб під назвою «будда». Так навчає буддизм, і ми в це глибоко віримо...\nВ «Сутрі Лотоса» Шак’ямуні-будда нам заповідає: «Ставтесь до кожної людини так, як я ставлюся до вас – із найвищою повагою перед заповітним життям...»\nУ цьому заповіті відображено вічне моральне вчення: будьте вільними від усіляких передсудів і виховуйте в собі повагу до життя кожного. Вчення Будди і є вірою в людину. Й ця віра відкриває перед нами дорогу до взаєморозуміння, а це вище й глибше від будь-яких легковажних факторів роз’єднання людей.\nГоловний заповіт, даний буддистам, полягає в тому, щоб їхня віра стала загальним набутком людства. Тобто наша кінцева мета – врятувати світ від жорстокості й смутку, поширюючи ідею про недоторканість життя. Але слід наголосити: основоположне завдання буддистів – зовсім не в забезпеченні процвітання власної релігії чи організації. Свою місію й неминущу цінність ми вбачаємо в досягненні щастя якомога більшою кількістю людей, а врешті – всіма людьми. Ми працюємо для людини, а не для релігії. Адже буддизм зародився задля Людини та її слави.\nОсь чому в загальному устремлінні до створення гуманного світу на Землі «Сока Ґаккай Інтернешнл» співпрацює з багатьма іншими конфесіями, науковими закладами, вузами й громадськими та міжнародними організаціями. Як ви знаєте, ми беремо найактивнішу участь у різноманітних гуманітарних проектах під егідою ООН. І я тішуся, що наш рух «Сока...», розгорнутий щиросердими стараннями ентузіастів у різних регіонах, завоював і далі завойовує чимраз більше розуміння й згоди в багатьох країнах світу.\nЛ. С. Пане Ікедо, як на мене, ви людина оптимістичної вдачі й гуманістичної орієнтації. Я збагнула це, прочитавши кілька томів ваших філософських діалогів з письменниками, політичними діячами, вченими світу. Хоч би якими песимістичними були вперті факти, ви завжди віднаходиш шлях до світла.\nРозкажіть, будь ласка, як взагалі народилась ця надзвичайно цікава ідея, чому ви шукали контакту саме з пиши, а не іншими людьми?\nД. І. Мій оптимізм базується на вірі й переконанні в тому, що людина сама творить свою долю. Життєвий шлях не планується кимось там. І життя є занадто коштовним скарбом, щоб до нього ставитися з пересторогою. Я вірю: хоч яким безнадійним і непоправним видавався б стан речей сьогодні (чи то в особистій долі, чи в цілому світі), завжди є можливість домогтися кращого. Зрештою людина має вирішувати сама, ким їй бути і як цього домогтись. Я вважаю, людська гідність виявляється в мужності не припиняти зусиль до останньої миті. Навіть якби хто сказав, що завтра кінець світу, ти сьогодні мусиш посадити в землю нове дерево й зробити все можливе, щоб воно росло. Твоя співчутлива душа повинна бути мужньою. Віддатися зневірі неважко, але це нічого доброго не принесе. Навіщо з цим поспішати. Не варто. Я вважаю, що песимізм у своєму корені немилосердий. У снах песиміста\nзатишно влаштувалася віра в неможливе, яка всі людські зусилля зводить нанівець.\nОптимізм розвивається не шляхом аналізу й сили прогнозування. Він пов’язаний насамперед з людською волею. Я певен, воля – то найвирішальніший фактор у подоланні серйозних труднощів, що можуть виникнути як в особистій долі, так і в долі суспільства, країни. Як буддист, я вірю в те, що в кожне людське життя закладено величезні ресурси, про які ми не маємо навіть уявлення. За вченням буддизму наше життя є криницею мудрості й мужності. Аби використати їх цілком, треба в це вірити. Йдучи за цим ученням, я намагаюсь поділяти цю віру з усіма, з ким можу зустрітися в цьому житті.\nЩо ж до другої частини вашого запитання, то я започаткував серію бесід і діалогів, маючи на увазі свого вчителя Д. Тода, про те, що треба вчитися у видатних особистостей і що діалог започаткує новий час. Коли мій учитель пішов із життя, я почав шукати можливість переймати досвід інших видатних людей. Першим моїм зарубіжним співрозмовником став граф Річард Каденгав-Келерджі – автор ідеї створення європейського співтовариства. Потім з’явилась унікальна можливість обмінятися думками з Арнольдом Тойнбі. Наш із ним діалог тривав добрих два роки. Тільки віч-на-віч ми провели годин сорок, десять чи більше днів, окрім великого листування. Це була щаслива й дуже цікава для мене подія. По закінченні нашої спільної роботи видатний історик і соціолог XX сторіччя побажав мені не припиняти такі діалоги з іншими інтелектуалами світу. «Лише ці діалоги можуть відкрити шлях людству до майбуття, забезпечуючи велике єднання Заходу й Сходу» – сказав мені Тойнбі. Я запам’ятав це як висновок великого вченого.\nЦей досвід став відправним пунктом моїх наступних бесід з різними видатними особистостями сучасного світу. Я не маю особливих критеріїв, з ким заводити розмову, а з ким – ні. Дуже часто дискусії починалися за взаємною згодою, але часом і з ініціативи того чи іншого. Але в будь-якому разі я намагавсь учитися в співбесідника нових поглядів та інших цінностей. Тепер я досяг десь того віку, в якому був Тойнбі, коли працював зі мною. Після нього я провів понад півтори тисячі бесід і діалогів з представниками найрізноманітніших культурно-історичних і релігійно-духовних традицій. Моїми співрозмовниками стали борці за мир, педагоги, політичні діячі, вчені, діячі культури й мистецтва, письменники, космонавти тощо. Й тепер мені хочеться побажати молодому поколінню активно спілкуватись, не боячись різності поглядів, яка сама по собі не є перешкодою. Навпаки, діалоги – то річ вельми цікава саме різністю думок. Люди завжди можуть порозумітися між собою. Треба тільки захотіти. Й важливо, щоб ти перший відкрив свою душу й розуміння поглядів співбесідника. В нинішньому світі, всупереч високому розвиткові інформаційних технологій, люди невільні від забобонів і недовіри, вони й далі вдаються до варварського застосування сили, тож важливо не відмовлятись од діалогів.\nЛ. С. Ми ввійшли в XXI сторіччя. Й прогнозисти, й астрологи одностайно сходяться на думці, що це буде доба реалізації нової біоенергії людини.\nНа жаль, ми не знаємо, чи стане людство миролюбнішим, коли буде менш уразливим фізично й духовно. Зате точно знаємо, що миру треба прагнути завжди й усюди.\nВи є одним з найпослідовніших борців за мир на планеті. Як ви вважаєте: чи нинішнє світове співтовариство володіє механізмом, спроможним попередити війни на Землі? Якщо ні, то якими шляхами належить рухатися до цієї мети?\nД. І. Досить оглянути події останнього часу в планетарному співтоваристві, де знову й знову допускається застосування сили, аби визнати, що наш світ не має ефективного механізму для попередження військових зіткнень.\nОсобливістю сучасного співтовариства з його проблемами є диверсифікація суб’єктів у ньому, якщо раніше суверенна держава була основною діючою особою, то сьогодні, крім неї, активними учасниками виступають різноманітні міжнародні утворення. Це, по-перше, регіональні співтовариства,\nтакі, як Європейський Союз, міжнародні інститути, скажімо, Міжнародний валютний фонд тощо. Крім того, це міжнародні неурядові утворення, а ще міжнародні кримінальні й терористичні організації. Кожен суб’єкт виступає з позиції властивих йому інтересів. Відображаючи ускладнену структуру сучасного світу, сам характер війни зазнав змін. Воєнні дії стали не просто зіткненням суверенних країн. Нині часом важко розібратися, які сили втягнуто в події, що відбуваються за лаштунками.\nУ цьому зв’язку хочу підкреслити важливість ООН, яка є єдиною визнаною більшістю країн світу організацією, здатною виступити на міжнародній арені як авторитетний координатор. Авжеж, ООН далеко не досконалий механізм. Про її недоліки й обмеженість висловлено багато зауважень. Але я вважаю, що за будь-якої критики ми повинні думати про вдосконалення ООН, щоб ця організація могла ефективніше діяти на благо миру.\nКрім того, мабуть, конче потрібно створити всесвітню систему, спроможну забезпечити активний міжнародний гуманітарний обмін некомерційного характеру.\nЗараз міжнародний обмін відбувається або в галузі економіки (при цьому головною мотивацією є комерційна метка – отримання прибутку), або в сфері військово-політичної зацікавленості. Такі інтернаціональні зв’язки нерідко стають причиною емоційного зіткнення між людьми, тільки-но виявляється дисбаланс у принципах взаємності. На жаль, тільки ці одні економічні або політичні зв’язки, хоча вони й необхідні, не можуть привести до зближення людей різних культур. Вони здатні стати серйозною причиною конфліктів, а мирне співіснування на самій лише рівновазі комерційних і силових інтересів неможливе. Має бути людський фактор, почуття близькості й симпатії одне до одного. Таке некомерційне спілкування може бути здійснене спільними зусиллями різних освітніх закладів. При цьому важливо стояти на принципі щирої поваги до людини й розуміння багатства нашого світу, бо в ньому збережені різні цінності, різні культури й різні традиції. Досі зустрічі прихильників різних культур у спробах довести одні одним свою перевагу незрідка викликали сутички. Тепер нам важливо дивитися на речі по-іншому. Якби у світі росли самі яблука, ми б не знали їхніх особливостей. Лише завдяки тому, що десь там ростуть іще банани, а ще десь – дині, ми знаємо, чим од них відрізняється яблуко. Те саме можна сказати й про людське суспільство. Вміння визнавати розмаїття – це важливий елемент самопізнання.\nЯк ви правильно сказали, мусимо й далі працювати й ніколи не зупинятися серед дороги до мирної цивілізації. Й у жодному разі не можна миритися з понурою думкою, ніби війна та вбивства собі подібного є призначенням людини. Так, ми всі знаємо: нам досі не щастило позбутися війни, але ще небезпечніше було б, якби ми втратили надію. Ні, ми не знаємо, на що здатна людина, але не розчаровуймося в ній. Давайте всіма силами й способами вірити в можливість створення мирної цивілізації на нашій гарній планеті й мужньо працювати, щоб ця віра втілилася в реальність.\nЛ. С. Вельмишановний пане Ікедо! Найщиріше дякую за вельми цікаву бесіду, за увагу до наших читачів, за вашу плідну працю на благо людства.\nВід щирого серця бажаю вам міцного здоров’я, натхнення, гармонії, радості й успіхів.\n^ «ТЕРПІННЯ Й ПРАЦЯ – ОСЬ РЕЦЕПТ УСПІХУ ПО-ЯПОНСЬКОМУ»\nРівно о десятій ранку пан Нісікава, вельми успішний японський бізнесмен, президент кількох компаній, почесний консул України в місті Осака, в супроводі своїх помічників з’явився в холі готелю «Ріґа-Роял». Стрункий, худорлявий, засмаглий, усміхнений чоловік, що випромінював доброзичливу енергію.\n^ Ми влаштувалися в чайній ложі під величезним вікном, що дивилося на чарівний японський садок із чудовими водоспадами, заростями бамбуку, мальовничим камінням.\n^ Звичніш порухом пан Нісікава видобув із внутрішньої кишені дві мініпачечки сигарет «Норе», розмір яких відповідав лютій міцності зілля.\nНавряд чи хто з присутніх міг би дати цьому ледь присивілому, молодистому чоловікові 79 років. А вже геть ніхто не здогадався б, що за його плечима – життя, подібне до Пантового пекла.\nПан Нісікава вважає, що основоположним моментом людського життя, його мотором, завжди була й буде вдача людини, що залежить не тільки від батьківських генів, а й від зірок. А ще від терпіння й працелюбності!, якими Бог щедро винагородив японський народ.\n^ Ось як відбулася розмова кореспондента з паном Ейкіті Нісікавою.\nКореспондент: Пане Нісікава, це ваше перше інтерв’ю для товстого літературного українського часопису «Всесвіт», який видається ось уже сімдесят дев’ять років. Він фактично ваш ровесник. Мені хотілося б, щоб ви докладніше розповіли про своє життя, насичене по-справжньому драматичними моментами. Але головне – воно доводить, що людина здатна подолати будь-які життєві перепони й виходити з найскладніших ситуацій переможцем. Почнімо з дитинства.\nЕйкіті Нісікава: Не певен, чи зрозуміють мене читачі «Всесвіту», більшість яких жили й виховувались у нормальних людських умовах і, мабуть же, пригадують своє дитинство як чудову й радісну пору. В моєму житті все було по-іншому. Моє дитинство – найстрашніша пора мого життя.\nРіч у тому, що в трирічному віці, після травми, я втратив голос. Це завдавало мені нестерпних страждань протягом доброї половини життя. Спогадую це відразу, аби ви могли собі уявити мою долю: якась лиха година мовби зруйнувала мою ауру, позбавивши мене й сили, й радощів, і безтурботності, перетворивши на ізгоя.\nРодина й усі свояки та знайомі тільки поглиблювали мої проблеми. Це був найнестерпніший час. Ми мешкали в глибокій провінції, й здавалося, Господь геть забув про нас.


Колишнього прем’єра Монголії за корупцію засудили до п’яти років в’язниці – Новости\nКолишнього прем’єра Монголії за корупцію засудили до п’яти років в’язниці\nЕкс-прем’єра звинувачують у зловживанні посадовими повноваженнями при укладенні інвестиційної угоди на розробку мідно-золотого родовища Oyu Tolgoi.\nУ Монголії колишній прем’єр-міністр Санжийн Баяр був засуджений до п’яти років тюремного ув’язнення за зловживання службовим становищем. Про це повідомляє Корреспондент.net з посиланням на агентство Синьхуа.\n“Колишній прем’єр-міністр Монголії Санжийн Баяр визнаний винним в корупції і засуджений до п’яти років тюремного ув’язнення за зловживання посадовими повноваженнями при прийнятті інвестиційної угоди за проектом родовища Oyu Tolgoi. Відповідне рішення було прийнято на засіданні суду району Баянзурх в Улан-Баторі”, – сказано в повідомленні.\nБаяр був прем’єром Монголії в 2007-2009 роках. У 2009 році він уклав інвестиційну угоду на розробку мідно-золотого родовища Oyu Tolgoi з англо-австралійською гірничодобувною компанією Rio Tinto Group.


Петро Порошенко підписав закони про пільги для учасників ООС - ZAXID.NET\nПетро Порошенко підписав закони про пільги для учасників ООС\nПільги учасників антитерористичної операції відтепер поширюються на учасників Операції Об'єднаних Сил\nПрезидент України Петро Порошенко підписав закони, які розповсюджують податкові і митні пільги, що діють в період антитерористичної операції (АТО), на період операції Об'єднаних сил (ООС). Про це повідомляє прес-служба глави держави у середу, 26 червня.\nПорошенко підписав два закони, що вносять зміни у Податковий і Митний кодекси, ухвалені Верховною Радою 19 червня.\nПерший закон доповнює чинні норми Митного кодексу щодо звільнення від оподаткування ввізним митом спеціальних засобів індивідуального захисту; ниток і тканин (матеріалів) для виготовлення бронежилетів і шоломів; лікарських засобів і медичних виробів на період ООС.\nДругий закон забезпечує продовження дії пільг зі сплати військового збору та обкладення податком на додану вартість на період ООС.\nЗакон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Однак з метою забезпечення безперервного періоду надання пільг з оподаткування ввізним митом пропонується поширити дію зазначених положень Закону з 1 травня 2018 року - початку операції Об'єднаних сил.\nЯк інформував ZAXID.NET, 19 червня Верховна Рада поширила податкові і митні пільги, що діють в період антитерористичної операції (АТО), на період операції Об'єднаних сил (ООС).


Дип Хіт крем 15 г вартість, відгуки, інструкція, купити за низькою ціною в Україні: Київ, Дніпро, Харків, Одеса, Львів - 1 Соціальна Аптека\nДип Хіт крем 15 г\nДип Хіт крем 15 г 1095 Дип Хіт крем 15 г вартість, відгуки, інструкція, купити за низькою ціною в Україні: Київ, Дніпро, Харків, Одеса, Львів - 1 Соціальна Аптека 68.27\nОбліковий номер: 348533\n№ Реєстраційного посвідчення : UA/1453/01/01\nНазва російською: Дип хит крем по 15 г в тубах\nДип Хіт (Deep Heat) інструкція для застосування\nдіючі речовини: олія евкаліптова 1 97 % олія терпентинова 1 47 % ментол 5 91 % метилсаліцилат 12 80 %\nдопоміжні речовини: пропіленгліколь спирт цетостеариловий натрію цетостеарилсульфат ланолін олія мінеральна вода очищена.\nЗасоби що застосовуються місцево при болю у суглобах та м&rsquo язах. Код АТХ М02А Х.\nДип Хіт &ndash комбінований лікарський засіб що має властивості фармакологічно активних компонентів що входять до його складу.\nМентол має слабку місцево аналгетичну дію що супроводжується відчуттям полегшення болю у м&rsquo язах зв&rsquo язках та суглобах.\nСимптоматичне лікування болю у м&rsquo язах ригідності (включаючи біль у попереку) ішіасу люмбаго фіброзних запалень ревматичного болю відмороження болю від ударів та розтягнень зв'язок у тому числі спричинені незначними спортивними травмами.\nХоча достатньо контрольовані випробування взаємодії не проводилися не виключено що надмірне застосування саліцилатів для місцевого застосування може збільшити ефект кумаринових антикоагулянтів та антитромбоцитарних препаратів. У зв&rsquo язку з цим пацієнтам які приймають кумаринові антикоагулянти та антитромбоцитарні препарати включаючи аспірин слід проявляти обережність.\nНе використовувати з оклюзійною пов&rsquo язкою.\nПісля застосування препарату &laquo Дип Хіт&raquo завжди слід мити руки якщо тільки вони не є об&rsquo єктом лікування.\nМожливе відчуття холоду потім тепла поколювання свербіж кропив&rsquo янка спирт цетостеариловий може спричинити місцеві шкірні реакції (наприклад контактний дерматит).\nПри виникненні будь-яких небажаних ефектів необхідно припинити застосування препарату та обов&rsquo язково звернутися до лікаря.\nЗберігати в оригінальній упаковці при температурі не вище 25 &deg С у недоступному для дітей місці.\nПо 15 г або 67 г крему у тубі по 1 тубі у картонній коробці з інструкцією для медичного застосування.\nВи переглядаєте: Дип Хіт крем 15 г\nОбліковий номер : 348533\nНазва російською : Дип хит крем по 15 г в тубах


Спиця з вушком 375 мм купить в Днепре по низкой цене в магазине Мультистрой\nГлавная / Комплектующие для гипсокартона / Спиця з вушком 375 мм\nСпиця з вушком 375 мм – спеціальна будівельна спиця, застосовувана для будівельних робіт з CD-профілями.\nКоличество Спиця з вушком 375 мм\nСпиця з вушком 375 мм виготовляється з чорного дроту. Спиця допомагає регулювати підвіс, що значно спрощує проведення ремонтних і будівельних робіт. Товар також досить простий у використанні-немає необхідності наймати спеціального працівника, щоб впоратися з ним.\nСпиця з вушком 375 мм призначена для роботи зі спеціальними гіпсокартонними або металокаркасними профілями CD-типу і відповідними виробами бренду “ARMSTRONG”. Характеристики спиці дозволяють звести процес робіт до мінімум, без додаткових інструментів. Також можливість поздовжнього переміщення і жорсткої фіксації підвісок щодо стрижнів дозволяє здійснювати точне регулювання положення металокаркаса підвісної стелі по відношенню до основи.\nСпиця з вушком 375 мм слід вводити в отвір заздалегідь стисненого пружинного елемента підвісу, після чого повернути кріпильне вушко спиці на 90 градусів, після чого можна кріпити профіль до стелі. Таким способом можна значно спростити і прискорити проведення ремонту.


Виробництво стильних декоративних запальничок | Бізнес проекти та ідеї для бізнесу\nВиробництво стильних декоративних запальничок\nНезвичайні запальнички користуються стабільно високим попитом. Є навіть люди, які збирають цілі колекції додаткових аксесуарів, що мають унікальний стиль. Ставши виробником таких запальничок, можна розраховувати на стабільно високий постійний дохід.\nПотрібно відзначити, що різноманітність декоративних запальничок в нашій країні залишає бажати кращого. Основні поставки ведуться з-за кордону, а в Росії конкуренція між виробниками практично відсутня. Тому бізнесмену-початківцю буде нескладно підкорити цю нішу.\nДля початку потрібно орендувати спеціальне приміщення з підвищеною пожежонебезпекою, так як належить працювати пожежонебезпечної продукцією. Площа цеху повинна бути досить значною — близько 450 кв. м.\nВиробнича лінія складається з декількох об’ємних установок. До її складу входять верстат для обробки пластику, агрегати для фрезерування, токарний верстат, фарбувальне обладнання, система тонкої обробки пластику, автоматична газозаправна станція. Все це, в цілому, коштує не менше 830 000 рублів.\nЗвичайно, для кожного верстата необхідний власний фахівець, так що доведеться найняти кваліфікованих фрезерувальників, токарів, слюсарів, операторів.\nДизайн виробів розробляється заздалегідь. Декоративні запальнички можуть мати саму різноманітну форму, наприклад, форму листочка, телефону, пістолета, серця, фігурки тварини і т. д. Сучасні технології дають можливість втілити в життя практично будь-яку дизайнерську задумку.\nСередня вартість однієї запальнички з індивідуальним стилем встановилася на рівні 350 рублів. Продаючи до 2000 таких оригінальних виробів щомісяця, можна заробляти до 700 000 рублів. Відповідно, розмір річного прибутку буде не менше 8 мільйонів рублів. Таким чином, окупність вкладень настане дуже швидко. Всі витрати повернуться не пізніше, ніж через 8 місяців.\nNewer Post Виробництво шлангів\tOlder Post Виробництво харчових барвників


Токсикоз: причини, симптоми і ступені (форми) | Я - матуся!\nТоксикоз: причини, симптоми і ступені (форми)\nТоксикоз під час вагітності наздоганяє більше 70% жінок. Жінка в положенні стає дуже чутливою на різні типи запаху. Токсикоз спостерігається відразу з моменту зростання плаценти. Цей період припадає саме на перші тижні вагітності. Однак причини інтоксикації досі не з’ясовані. Лікарі мають безліч припущень, але прийти до якогось одного вони не можуть. При появі перших ознак токсикозу, у жінки підвищується тиск у крові, збільшується вміст білка в сечі і утворюється гіперрефлексія – це дуже швидка реакція рефлекторного характеру. Всі зазначені ознаки токсикозу доставляють безліч незручностей і неприємностей вагітній жінці. Крім цього, при прояві токсикозу може спостерігатися здуття шлунка, невелика набряклість всіх частин тіла, що пов’язано із затримкою в організмі рідини.\nПричини і симптоми токсикозу\nВважається, що токсикоз – це реакція захисного типу організму вагітної, вона полягає в тому, щоб видалити всі шкідливі й токсичні продукти з організму для того, щоб вагітність протікала добре. Виділено кілька симптомів, які є характерними для токсикозу, основні з них – це блювота і нудота. Основна частина вагітних жінок (90%) відзначають їх прояв переважно в ранковий період, але деякі можуть відчувати їх протягом всього дня. У перші тижні вагітності спостерігається постійний недосип і слабкість. Це явище пояснюється тим, що у сні в організмі відбуваються процеси відновлення і створення нових клітин, при цьому відпочиває і відновлюється нервова система, що дуже важливо для вагітної жінки, майбутньої матері.\nТоксикоз зазвичай починається після одного-двох місяців з моменту зачаття, багато хто відчуває блювоту і нудоту, не переносять ніякі запахи. Спостерігається посилення апетиту і тяга до продуктів харчування, які раніше їсти не хотілося. До шістнадцятого тижня вагітності ранкова нудота починає поступово знижуватися. Але деякі можуть страждати токсикозом практично весь час вагітності.\nСтупені (форми) токсикозу\nРозрізняють 3 ступеня (форми) токсикозу вагітних:\n1 ступінь – легка. Частота блювання не більше 5 разів на добу, може бути викликана прийомом їжі або неприємним запахом. Втрати ваги немає.\n2 ступінь – середньої важкості. Блювота повторюється від 6 до 10 разів на добу. Загальна слабкість, запаморочення. Незначно знижується артеріальний тиск. Втрата ваги 2-3 кг на місяць.\n3 ступінь – важка. Носить назву гіперемезіс, або блювота надлишкового характеру. Блювота, від 10-20 разів на добу, відбувається небезпечне зневоднення організму і втрата ваги. Може підвищитися температура тіла до 37,5 градусів або знизитися артеріальний тиск.\nПід час токсикозу необхідний відпочинок і спокій, це вважається одним з основних і найбільш ефективних способів боротьби з ним. Гінеколог, який веде спостереження вагітної з подібними симптомами, зазвичай рекомендує постільний режим, ретельніше спостерігає за розвитком плоду і загальними симптомами вагітної. Токсикоз, починаючись, у кожної вагітної жінки проходить по-своєму. Відразу після утворення зародка в тілі жінки спостерігаються зміни. У організмі відбуваються адаптації до нового положення, починається харчування і ріст плода. З плином часу, матка теж зростає і збільшується, зростає секреція гормонів.\nВагітні жінки і особливо навколишні їх близькі люди починають спостерігати часті зміни в їхньому настрої, плаксивість, роздратування з приводу і без. Подібні явища пов’язані з перебудовою організму в гормональному плані, а також сплесками і викидами деяких видів гормонів. Спостерігається докорінна зміна своїх смакових пристрастей, а також може бути втрата, або навпаки, збільшення апетиту. Симптом подібного роду абсолютно несприятливий для плоду, адже у випадку недостачі певних поживних речовин або, навпаки, дуже надлишковому їх надходженні, може відбутися порушення при закладці того чи іншого органу, а також тканин майбутнього малюка, в результаті це може призвести до аномалії в розвитку.\nВарто відзначити, що, незважаючи на схожі зовні ознаки токсикозу у вагітних жінок, для кожної він строго індивідуальний і у кожної протікає по-своєму.


Президент України попросив Шокіна написати заяву про відставку\n16 Лютий 2016, 17:20\nПрезидент України Петро Порошенко заявляє, що попросив генерального прокурора Віктора Шокіна написати заяву про відставку. Про це йдеться у зверненні голови української держави.\n«Сьогодні вранці я зустрічався і мав ґрунтовну розмову з генеральним прокурором. Я звернувся до Віктора Миколайовича із пропозицією, щоб він написав заяву про відставку», – сказав український президент.\n«Віктор Шокін запровадив ті реформи, яким у ГПУ чинили опір десятиліттями: позбавлення прокуратури загального нагляду, створення Національного антикорупційного бюро й Державного бюро розслідувань, тощо. Це з одного боку», – додав Порошенко.\nЗ іншого боку, за його словами, Генпрокуратура України, «на жаль», не змогла заручитись довірою суспільства, і саме тому на порядку денному стоїть питання про відставку генпрокурора.\nНаприкінці грудня депутати Верховної Ради оголосили про збір підписів за відставку генпрокурора Віктора Шокіна. Для ініціювання відставки необхідно не менше 150 підписів народних депутатів.\n15 лютого про свою відставку повідомив заступник генерального прокурора Віталій Касько, назвавши серед причин несправедливий перерозподіл обов'язків у Генпрокуратурі й корупцію всередині відомства. У ГПУ рішення Віталія Каська назвали «піаром».


Кримську пшеницю збираються продавати до Китаю через Росію | QHA Агентство Кримські Новини\n3 травня 2017 12:40\nКримську пшеницю збираються продавати до Китаю через Росію\nКримська «влада» збирається налагодити нелегальний експорт пшениці до Китаю.\nУ рамках організованого кримськими окупантами «Ялтинського форуму» компанія Logistics Consulting Group представила інвестиційний проект експорту зерна з Криму до Китаю. Про це повідомляє BlackSeaNews.\nСтверджується, що пшениця буде поставлятися до Китаю морем у контейнерах через порт Новоросійськ. При цьому, між окупованим Росією Кримом і Новоросійськом буде організована місцева морська контейнерна лінія.\nКрім того, компанія пропонує в подальшому розширити ринок своєї незаконної торгівельної діяльності (згідно з українським законодавством і міжнародним правом) з окупованих територій на Пакистан, Індію та Іран.\nНагадаємо, як повідомляло QHA, раніше у ЗМІ з'явилася схема, згідно з якою контрабандисти постачають товари з окупованого Криму. Журналісти розповіли, що після завантаження в портах окупованого Криму моряки роблять проміжний візит на рейд порту «Кавказ», щоб оформити там відкриття кордону і в'їхати до порту-одержувача з «чистими» документами.\nЕкономіка Ялта форум поставки експорт пшениця Крим окупація Новоросійськ порт лінія кримські новини


Підберезник - сади сибіру\nПідберезник, про це чудовому грибочки ми сьогодні і розповімо. Підберезник, як і багато грибів універсальний, його можна відварювати, смажити і сушити, таким чином, запасаюча на зиму. Підберезник володіє типовим «Грибова» смаком і ароматом, його легко виявити, легко зібрати і не менш легко приготувати.\nУлюбленими місцями підберезовиків є листяні ліси, як і відповідає назві - березняки. Досить часто можна зустріти розсипи грибів в міських парках, молодих порослях берізок, як штучно створених, так і виросли поблизу хвойного лісу. Досить часто підберезники, немов цікава дітвора, висипають на краю галявин, обступають з країв занедбані лісові стежки і обживають краю ярів і балок. Перші підберезники з`являються в самому кінці травня, тому вже зараз можна сміливо вирушати на пошуки цього гриба. Підберезники часто ростуть разом з маслятами, про які ми розповімо в наступний раз, а за смаком лише ледь поступаються білим грибам. Гриб підберезник обожнює прогріту, добре освітлену грунт, тому краще його шукати не під склепіннями дерев, а віддалік, де більше світла.\nЇстівний підберезник має чотири різновиди: звичайний, чорний, болотний і розовеющий. У любителів тихого полювання найціннішим вважається підберезовик, він до того ж поширений найбільш широко. Цей різновид підберезники має широку капелюшок, до 15-18 см в діаметрі, світло-коричневого кольору у молодих грибів і темно-коричневого у зрілих, а також білу і щільну м`якоть, яка практично не змінює колір при розрізанні і темніє лише при переробці.\nПідберезник чорний - гриб більш скромних розмірів, його капелюшок зазвичай не більше десяти сантиметрів в діаметрі, темно-бурого або чорного кольору розташовується на ніжці має чорні лусочки. Чорний підберезник з`являється набагато пізніше, ніж звичайний, приблизно в середині липня і по кінець вересня його можна буде збирати в сирих місцях, на окарина боліт, в сосняках, а також на вирубках листяних лісів. Гриб цілком їстівний, однак, маючи пухку структуру, менш затребуваний.\nВідео: Похід за Тополева рядовка\nБолотний підберезник, який іноді називають білим, вже зараз можна знайти на околицях боліт. Рідше і зазвичай в одиничних екземплярах він зустрічається в змішаних і порослих мохом вологих лісах, а також заболочених березняках. Гриб великий, добре помітний, його капелюшок може досягати 15-17 см в діаметрі, вона має опуклу підвушковидними форму і світлу блідо-коричневу поверхню. Якщо гриб розрізати, то зазвичай м`якоть відразу колір не змінює або злегка темніє. Основна цінність укладена саме в капелюшку, бо ніжка у цього гриба тонка і часто дуже груба. В цілому смакові якості болотного підберезники можна охарактеризувати як посередні.\nПідберезник розовеющий, він цікавий тим, що має досить солідну капелюшок, що досягає в діаметрі півтора десятків сантиметрів, подушкообразной форми, що розташовується на тонкій ніжці. Забарвлення шкірки на капелюшку частіше сіро-бура, але іноді має і темно-коричневий колір. Гриб любить сонце, тому буквально до нього тягнеться, з цього ніжка рідко буває прямий, зазвичай вона викривлена в бік джерела світла. М`якоть на зрізі спочатку біла, через пару хвилин рожевіє.\nВідео: Сад і город-108 Лаконос\nЛюбителі тихого полювання збираються на видобуток підберезовиків зазвичай на початку червня, деякі, проте, чекають вологої погоди і відправляються на пошуки цінних грибів ближче до початку липня, що більш вірно. Люди, що живуть за прикметами, йдуть «по гриби» коли жито починає колоситися, за це підберезник в деяких регіонах країни, називають колосовики.\nНавіть якщо ви «запізнилися» і все гриби зібрані, не впадайте у відчай, звичайно підберезники ближче до осені наростають повторно, в ліс за грибами можна буде відправитися, десь починаючи з середини серпня, це свого роду друга хвиля їх зростання.\nАле коли б і в яку погоду ви не відправилися в ліс, завжди уважно стежте за тим, що кладете в кошик. Не забувайте, що від вашого вибору залежить як мінімум ваша ж життя. Підберезник, на жаль, як і багато їстівні гриби, має отруйного родича. Це жовчний гриб, у якого під капелюшком трубчастий шар забарвлений в рожевий відтінок. Якщо розрізати такий гриб навпіл, то дуже швидко він почервоніє, що не типово для підберезники. Крім цього жовчний гриб вкрай гіркий, навіть пара грам тканини жовчного гриба може геть-чисто іспороть будь-яку страву.\nЇстівні ж підберезники дуже смачні і не мають гіркоти, кулінари їм віддають впевнене третє місце, можливо через те що ніжки підберезники часто йдуть в відхід, а в їжу вживаються смачніші і ніжні капелюшки. Однак справжні гурмани, які обожнюють гриби в будь-якому вигляді, із задоволенням пережовують і волокнисті ніжки гриба і навіть готують з них соуси чудові на смак.\nВідео: Підберезник, де шукати гриби, тихе полювання або як збирати гриби тихо ....\nПідберезник в стравах\nНа закінчення хочеться дати пару-трійку невеликих порад про те, як краще готувати підберезник, почнемо з смаження. З давніх-давен вважається, що підберезник просто створений для смаження, мисливці часто смажили ці гриби на вогнищі, нанизавши за ніжку на палицю, ніжку викидали, а капелюшком насолоджувалися. Надходили вони так не дарма, капелюшки поживні і зберігають стійкий грибний смак всього з кілька годин. Тому смажити краще зібрані особисто вами, свіжі гриби, а ось придбані на ринку краще відкласти для інших видів переробки. Якщо хочете здивувати домочадців, то підсмажте суміш грибів, розбавивши їх підберезники, наприклад, додавши на сковорідку маслюків, лисичок або самого короля грибів - білого. Чи не буде гірше якщо гриби ви заміните овочами, підберезник добре поєднується з багатьма з них - з картоплею, кабачками, морквою.\nВідео: Велетенські Білі Гриби і підберезники\nПеред смаженням обов`язково почистіть гриби, видаліть пошкодження, незрозумілі ділянки на тканини. Якщо помітили червоточину, то не ризикуйте і просто замочіть гриб в підсоленій воді на десять хвилин, шкідники за цей час зазвичай гриб залишають.\nВарка - для варіння підберезники теж підходять непогано, проте подавати їх краще холодними з вареним картоплею, наприклад. Для варіння гриби попередньо не тільки чистять, але і миють і варять не в один прийом, а в два. Перший раз гриби просто доводять до кипіння, дістають з води і перекладають в інший посуд з вже окропом, де продовжують варити протягом чверті години.\nСушка, це більш відповідальний захід, якщо для варіння і смаження можна було брати гриби з червоточинами, просто замочивши їх в солоній воді, то для сушки брати потрібно тільки самі ідеальні гриби, цілі, позбавлені ушкоджень. Невеликі гриби можна висушити цілком, просто протягнувши через ніжку нитку, а ось великі краще розрізати навпіл. Сушити слід на свіжому повітрі, але не на сонці. Якщо на вулиці сиро, то можна скористатися звичайною духовкою підтримуючи температуру близько 50 градусів. У газових духовках, де температуру регулювати складно, достатньо запалити слабкий вогонь і відкрити дверцята.\nБліда поганка, страшний гриб, опис\nГриби лисички, їх види, особливості, дієтичні властивості\nОпеньки, різновиди опеньків\nСироїжки, їх види та особливості\nНаведу кілька слів про користь грибів: "Нові дані про користь грибів отримали науковці зі штату Теннесі (США). У грибах мало калорій, практично немає холестерину і натрію, багато корисних для кишечника харчових волокон. У них міститься…\nБілі гриби на вашій ділянці? Це реальністьВідео: Посадка грибів на ділянці. Якщо ваш дачний або садовий ділянка примикає до лісу або на ньому ростуть окремі берези, осики, сосни або їли, то там можна успішно вирощувати підберезники і підосичники і…\nВідео: Величезні БІЛІ ГРИБИ ростуть навколо грибниці віком 24 роки. 4 липня 2013 року. Серед безлічі видів грибів є такі, що вважають за краще селитися не в лісі, а ближче до людських осель. Вони ніби самі напрошуються в кошик - збирай, не лінуйся.…\nЧи можете ви назвати гриби, зображені на знімку? Одні скажуть, що це підосичники, інші - підберезники, третім вони чимось нагадають Сироїжку. І все будуть неправі. ці красені - один з видів Строфарія, або, простіше - кольцевики. Чи не зустрічали…\nБілий гриб Справжнім царем грибів визнаний білий гриб, це звання він отримав не тільки завдяки своєму зовнішньому вигляду і часом гігантським розмірам, але і з огляду на свого ідеального грибного смаку і підвищеної поживної цінності. У білого…\nsadukr.ru » Рослини » Підберезник, його види, місця зростання, приготування\nГриб моховик, його види, умови зростання\nГриби: печериця, пеціца, гриб-парасолька, гнойовик\nЯкщо укоренити листочок сенполії хеллоу`з еглітер колір збережеться?\nЯк доглядати за азалій (рожевої)?\nЯк знеболити епіляцію\nЯк пересадити вуса вікторії у себе на дачі\nЩо робити щоб зацвіла фуксія


Вибив око та пограбував свого знайомого. Суд виніс вирок хмельничанину : 30:03:2020 - vsim.ua\nВибив око та пограбував свого знайомого. Суд виніс вирок хмельничанину\nХмельничанину не сподобалося, як його приятель відізвався про його матір.\nУ результаті він побив того та ще й пограбував.\nЗа це чоловік отримав чималий термін ув'язнення.\nІнцидент стався біля одного з магазинів на вулиці Молодіжній в обласному центрі. Ввечері просто на дворі виник конфлікт між двома містянами. Як виявилося, один із чоловіків образливо висловився на адресу матері іншого і той від гніву вдарив його в обличчя. Від удару хмельничанин впав. А його кривдник скористався ситуацією та викрав із його кишені мобільний телефон, банківські картки, паспорт та інші документи.\nПізніше експерти констатували в потерпілого сильні пошкодження ока, що зумовило повну втрату зору.\nНападнику довелося за все відповісти. Як повідомили у пресслужбі Хмельницького міськрайонного суду, чоловіка визнали винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 121(умисне тяжке тілесне ушкодження) та частиною 1 статті 186 (грабіж) Кримінального кодексу України. У підсумку його засудили до 6 років та 6 місяців ув'язнення. Окрім цього, він повинен заплатити потерпілому 100 тисяч гривень за моральну шкоду.\nкримінал крадіжка грабіж суд поліція\nЧому так мало? Треба хоча б десятку!


Інформагентство МедіаСтар - Підприємці Привокзального ринку заявляють про репресії\nСвавілля | 26-03-2012, 11:27 1 2140\nНа львівському ринку «Привокзальний» впродовж року триває безстроковий протест підприємців. Головна вимога акції – повернути підприємцям збудовані за їхні кошти торгові павільйони, які, за їхніми словами, незаконно приватизувала адміністрація ринку (ТзОВ «Привокзальний ринок»).\nЗамість того, щоб вже підійти до якогось логічного завершення конфлікту, починаючи з лютого 2012 року, ситуація вкрай загострилася. Зокрема, підприємці вільної профспілки «Ринок «Привокзальний» заявляють про інформаційну війну та репресії проти них.\nЗокрема, в ЗМІ з подачі адміністрації з’явилися статті про встановлення нових холодильних вітрин.\n– Будь-яке добре починання заслуговує на повагу. Але є речі, котрі потрібно називати своїми іменами, і не робити з мухи слона. Дане устаткування займає лише невеликий клаптик в залі м’ясної продукції. Багато хто задає питання: «Чи вже такою нагальною була необхідність встановлення холодильників?». Адже першочерговою потребою для нормального функціонування м’ясного залу є монтаж кондиціонерів, щоб уникнути реалізації свіжого м’яса в антисанітарних умовах задушливого приміщення, особливо в спекотну пору року, - кажуть підприємці.\nЗа їхніми словами, найцікавішим в історії з холодильними вітринами, про що адміністрація не обмовилася хоч словом, є той факт, що закуплені вони за кошти підприємців.\n– І швидше за все, інвестори-підприємці знову не стануть власниками устаткування. Тобто, конфлікт з причини привласнення майна підприємців адміністрацією, через який і виник протест, приречений і запрограмований лише на розгортання, - кажуть представники профспілки.


"Я починаюсь з отчої землі... " — шкільний твір, приклад твору на тему\nТвори з мови"Я починаюсь з отчої землі... "\nШкільні твори з української мови > "Я починаюсь з отчої землі... "\n"Я починаюсь з отчої землі... "\nДитинство — це земля, з якої виростають дерева людських талантів і характерів. Якими високими й широкими ці дерева не були б, там, у дитинстві, сховане коріння, що живить і тримає їх.\nДля кожної людини дорога у великий світ починається від отчого порога, який ми звемо домівкою, рідним краєм, своєю малою батьківщиною. Адже Батьківщина — це не тільки наша країна, а й місце, де ти народився й виріс, де промайнуло твоє дитинство, де ти пізнав перше кохання й перше розчарування.\nМоя мала батьківщина — Харківщина, бо тут мені судилося народитися, тут споконвіку жили мої предки. У нашій сім'ї зберігаються сімейні реліквії, існують родинні традиції, які я добре знаю і завжди їх дотримуюсь. Як чудово, коли на свято збирається велика родина й линуть над селом чаруючої ніжності й простоти, задушевності й безмежної любові пісні про Україну, про народ, про кохання. З насолодою слухала я в дитинстві слобожанські казки й легенди, яких так багато знає моя бабуся. Вона посіяла в моїй душі зерна любові до української мови. Тепер я вмію помічати тонкі відтінки рідного слова.\nМоя батьківщина — це й мої мама й тато, мої шкільні вчителі і друзі. Я щаслива, що живу в оточенні розумних, веселих, працьовитих людей, які витривало й мудро поводяться в цей нелегкий час. Переді мною відкривається дорога у великий світ, що зветься життям. Не знаю, як складеться моя доля, але впевнена, що маю справжні ідеали людей і завжди прагнутиму приносити користь своєму народові, своїй Батьківщині.\nЯ починаюсь з отчої землі...\nСторінку згенеровано за 0.043703 сек.


Техпаспорт квартири, будинку в Києві та обл - тепер просто! - 28 Березня 2017 - БТІ, ЕКСПЕРТНА ОЦІНКА МАЙНА - ЗЕМЛІ НЕРУХОМОСТІ КВАРТИР\nСубота, 26.09.2020, 00:42 | Вітаю Вас Гість | Реєстрація | Вхід\nГоловна » 2017 » Березень » 28 » Техпаспорт квартири, будинку в Києві та обл - тепер просто!\nСьогоднішні умови життя не можна назвати м'якими, але вони формують з нас власників з усіма витікаючими з цього наслідками. Ми навчилися ставитися до питань власності по-іншому. З одного боку – ми стали усвідомлювати, що манна небесна не впаде нам на голову. З іншого боку - можливість розпоряджатися власним житлом дозволяє тепер роз'їхатися людям, яким некомфортно жити під одним дахом, або, накопичивши коштів, поміняти на більш просторе житло або комфортне, відокремити дорослих дітей, яким настав час створювати власні сім'ї.\nТим не менш, операції з нерухомістю нам доводиться робити досить рідко і, коли це питання постає на порядку денному люди, як правило, не знають з чого почати, до кого звернутися, потрібен техпаспорт на будинок або квартиру, якщо його вже колись складали.\nУ цій статті ми дамо вам можливість зрозуміти в загальних рисах порядок дій, який повинен допомогти зорієнтуватися, коли ви опинитеся перед необхідністю продажу, купівлі або успадкування житла.\nЧинним в Україні законодавством встановлено: всі операції з об'єктами нерухомості, реєструються виключно на підставі документів, що підтверджують право власності. Для отримання даних про об'єкт, його розміри, матеріал виготовлення його конструкцій, якісних та вартісних характеристик об'єкта передбачено проведення інвентаризації нерухомості та за її результатами - виготовлення техпаспорта. Ці роботи виконуються кваліфікованими спеціалістами в сфері нерухомості.\nУ яких випадках вам потрібно виготовити техпаспорт?\nЗ необхідністю отримання техпаспорта на квартиру, будинок ми неминуче стикаємося наступних випадках:\n•коли вперше оформлюється право власності на побудований будинок або квартиру в новому багатоквартирному будинку;\n•при виконанні приватизації житла;\n•у процедурі вступу у права власника на нерухомість після реконструкції з урахуванням нових даних про неї;\n•вступаючи у спадок і укладаючи угоду;\n•при розділі нерухомості або виділення її частини.\nДля здійснення операції з об'єктом, на який раніше складався техпаспорт, потрібно актуалізація даних по ньому, для чого проводиться його поточна інвентаризація. При виявленні перепланувань складається новий техпаспорт, куди вносяться відомості про об'єкт з урахуванням перепланувань. Наявність самовільних перепланувань перешкоджає здійсненню операцій з об'єктом нерухомості. До їх усунення або легалізації неможливе отримання виписок з Державного реєстру. Якщо зміни в плануванні відсутні це відбивається в техпаспорті.\nПроведення техинвентаризаии новоствореного об'єкта або поточної інвентаризації після реконструкції/перепланування або для здійснення угоди, прийняття спадщини є обов'язковим.\nДокументом, що підтверджує право власності техпаспорт на будинок чи інше житло не є, однак його складання потрібно для подальшого отримання правовстановлюючих документів та здійснення угод.\nОформлення техпаспорта на квартиру, будинок передує його технічна інвентаризація. В процесі неї фахівець виробляє виміри об'єкта та його окремих приміщень, оцінку технічного стану конструкцій. На підставі отриманих даних спеціаліст з нерухомості визначає інвентаризаційну вартість об'єкта складає його план. Роботи виконуються у відповідності з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Держкомбудівництва, архітектури та житлової політики України.\nЗа матеріалами технічної інвентаризації складається інвентаризаційна справа і техпаспорт.\nТехпаспорт містить дані про розміри нерухомості в цілому, розміри його окремих приміщень, кількості приміщень, їх нумерації, матеріал зовнішніх стін і внутрішніх перегородок, опеделяется інвентаризаційна вартість об'єкта на момент формування і видачі документів.\nВ техпаспорті на квартиру, будинок обов'язково зазначаються рік побудови будівлі, рік його капітального ремонту, поверховість, матеріал, з якого зведено будівлю, матеріал перекриттів будинку, матеріал стін.\nКим видається техпаспорт?\nЗ 01.01.2013 реєстрація прав на нерухомість проводиться держреєстратором Державної реєстраційної служби, а у випадках, встановлених законом, нотаріусом.\nЯкі документи необхідно надати для складання техпаспорта\nДля складання техпаспорта на будинок або квартиру необхідно надати:\n•документ про право власності на об'єкт;\n•технічний паспорт, якщо такий раніше складався;\n•особистий паспорт власника;\n•ідентифікаційний код власника нерухомості.\nПереглядів: 852 | Додав: Соломка | Теги: техпаспорт на будинок, техпаспорт квартири | Рейтинг: 0.0/0


Фасад ще одного будинку у середмісті Запоріжжя привели до ладу – SkyNewsZP\nЯк повідомляють у департаменті архітектури та містобудування, роботи проводили на фасаді будинку, розташованого на пр. Соборному рівно між пл. Фестивальною та універмагом «Україна». Орендарі приміщень на 1 поверсі будинку свого часу викрасили стіни у ніжно-рожевий колір. У такому оформленні фасаду працювало одразу 2 банки.\nЗараз будинку повернули якщо не первозданний вигляд, то бодай адекватний. Фасад перефарбували у відповідний колір, а разом з цим – домоглися заміни вивісок банківських філіалів.\nЗа два тижні в Запоріжжі було складено близько 50 адмінпротоколів щодо недотримання правил благоустрою\nThe post За два тижні в Запоріжжі було складено…\nThe post Вбив та пограбував літню жінку: мешканець…\nВ гості до динозаврів: запорізьким дітлахам подарували квитки у парк атракціонів\nThe post В гості до динозаврів: запорізьким дітлахам…


Кольори англійською мовою з перекладом, вимовою і російською транскрипцією — Рослина\nКольори англійською мовою з перекладом, вимовою і російською транскрипцією\nКольори англійською мовою з перекладом на російську\nВивчення кольорів у англійській мові зазвичай не представляє особливих труднощів завдяки наочності матеріалу, що вивчається. У цій статті ми познайомимо вас тим, як називаються основні кольори англійською мовою з перекладом на російську мову. Не всі вивчають англійську мову знайомі з англійською транскрипцією, так що ми навчимо вас називати кольори по-англійськи з вимовою російською.\nОтже, у світі існує величезна кількість квітів і відтінків. І далеко не кожен з них ми можемо назвати одним словом навіть в рідній мові, не кажучи вже про іноземне. Та й для того, щоб не мати нестачі в словах, що позначають кольори англійською мовою, не обов’язково вивчати всі можливі варіанти кольорів. Досить буде знати кілька десятків основних назв, найбільш часто використовуються в мовленні.\nОсь десять основних кольорів, з якими в першу чергу починають знайомити дітей при вивченні англійської мови.\nYellow жовтий (Єлоу) [ ?jel?? ]\nGreen зелений (green) [ ?ri?n ]\nBlue блакитний, синій (блакитний) [ blu? ]\nBrown коричневий (браун) [ bra?n ]\nWhite білий (білий) [ wa?t ]\nRed червоний (ред) [ red ]\nOrange помаранчевий (Orange) [ ??r?nd? ]\nPink рожевий (пінк) [ p??k ]\nGray сірий (grey) [ ?re? ]\nBlack чорний (блек) [ blæk ]\nВимову квітів по-англійськи для дітей зазвичай не представляє великих труднощів, більшість квітів позначаються односкладовими словами і легко запам’ятовуються.\nПісля того, як ви впораєтеся з першим десятком кольорів англійською мовою, можна додати в свій словник ще десять кольорів, які ви можете досить часто зустріти в різних ситуаціях.\nBeige бежевий (бейж) [ be?? ]\nGolden золотий, золотистий (гОулден) [ ????ld?n ]\nEmerald смарагдовий (Смарагд) [ ?em?r?ld ]\nCoral кораловий (кОрал) [ ?k?r?l ]\nCopper мідний (кОпа) [ ?k?p? ]\nOlive оливковий (Олив) [ ??l?v ]\nPurple фіолетовий, пурпупный (пепл) [ ?p??p?l ]\nSilver срібний, сріблястий (сілва) [ ?s?lv? ]\nRed бузковий (лАйлак) [ ?la?l?k ]\nТаким чином, тепер ви знаєте основні кольори англійською мовою з російською транскрипцією. Всього вийшло двадцять слів, за допомогою яких ви легко зможете назвати колір будь-якого предмета, який вам знадобиться.\nКороткий опис статті: назва кольорів Назви кольорів англійською мовою з перекладом на російську. Також наведено транскрипції кольорів як англійською, так і російською мовами. Розглянуто ігрові ситуації, які допоможуть правильній вимові квітів по англійськи для дітей.\nДжерело: Кольори англійською мовою з перекладом, вимовою і транскрипцією українською\nНевибагливі квіти для літніх балконів . Улюблені квіти\nЦибулинні рослини та квіти для саду: все про багаторічники і первоцвіти\nКольори веселки по порядку . Магія кольору


Дитяча кімната | Choice - Ресторан з дитячою кімнатою і караоке на Троєщині\nДля того, щоб маленькі гості ресторану CHOICE не нудьгували, ми обладнали простору та безпечну ігрову кімнату. Тут вони можуть награтися досхочу, залишаючись під пильним наглядом персоналу CHOICE.\nКімната відкрита на вихідних до 21:00, тому приходьте до нас всією родиною, не переймаючись про те, чим зайняти дитину в ресторані. У дитячій кімнаті не буває нудно, до того ж, для юних відвідувачів ми розробили спеціальне дитяче меню.\nЗа попереднім замовленням ми організуємо святкування днів народження та інших дитячих свят для наших гостей. Залежно від бюджету та побажань пропонуємо міні-програми на 30-40 хвилин, а також масштабні заходи на 5-6 годин. Серед доступних розваг: дитяче караоке, аніматори, майстер-класи.\nДізнайтеся більше про організацію дитячого свята у адміністратора за номером 067 650 45 55.


У Франції закінчилася робоча сила\nУ Франції закінчилася робоча сила\nФранцузькі компанії зіткнулися з дефіцитом кваліфікованих робітничих кадрів при тому, що на біржі праці офіційно зареєстровано 3,5 мільйона безробітних. Про це повідомляє bloomberg.com.\nЗ труднощами, наприклад, стикається компанія-постачальник деталей для Airbus - Figeac-Aero. Керівник заводу в Осері Патріс Паризо скаржиться, що компанія зробила все можливе, щоб залучити нових співробітників, але як і раніше не може покрити нестачу співробітників. Реклама і програми підвищення кваліфікації очікуваного ефекту не дають. «Я навіть вже не знаю до кого звернутися», - каже Паризо.\nЗа даними французького агентства зайнятості, з 29 мільйонів працездатного населення Франції 3,5 мільйона офіційно безробітні. За підсумками 2017 року 200-330 тисяч вакансій були закриті, причому 75 відсотків з них - через відсутність кваліфікованих робітників.\nАгентство відзначає, що проблемою нестачі кваліфікованих кадрів намагається займатися президент Франції Емманюель Макрон. Уряд має намір вкласти близько 15 мільярдів євро на оновлення програм перекваліфікації кадрів, а також на створення курсів підвищення навичок і кваліфікації. Влада побоюється, що брак конкурентоспроможної робочої сили стане гальмом для економічного зростання Франції.\nГлава Банку Франції Франсуа Віллеруа де Гало заявив агентству, що через цю проблему «французька машина їде недостатньо швидко», він закликає уряд вирішити проблему. «Ми не можемо залишатися країною з трьома мільйонами безробітних паралельно з тисячами незайнятих робочих місць. Це справжній парадокс», - обурюється Віллеруа.\nСхожі проблеми має і американський ринок праці. Через нестачу кваліфікованих кадрів американські компанії вже почали зазнавати збитків.


Багатократ розтиражована брехня - № 012 (21276) субота 11 лютого 2012 року - Одеська обласна газета «Чорноморські новини»\nСаме в цій статті були сформульовані звинувачення, які надалі неоднократ повторювалися. Ось кілька цитат: «Газети «Юг» і «Чорноморські новини»... значну частину приміщень, переданих їм у користування, здають в оренду, не маючи на це жодного права. Цими діями завдають прямого збитку бюджету області». А далі автор-директор пише таке: «Видавництво оформило всі правовстановлюючі документи на весь поліграфічний комплекс і на сьогоднішній день, згідно з власним статутом, має право розпоряджатися всім переданим на баланс підприємства майном, у тому числі й приміщеннями, які займають редакції...» У цій же статті названо і суми, які начебто заборгували редакції видавництву: «На сьогоднішній день загальна сума боргу газети «Юг» за фактично надані послуги складає 52931 грн, а «Чорноморських новин» — 66742 грн. ТОВ «Редакція газети «Вечерняя Одесса»... приміщень в суборенду не здає, також має борг у розмірі 49925 грн»...\nМинає місяць. І вже за підписом голови облдержадміністрації Е.Л. Матвійчука, «великого друга нашої газети», летить до Києва депеша, в якій, зокрема, стверджується: «Видавництво «Чорномор’я» оформило всі правовстановлюючі документи на весь поліграфічний комплекс і згідно з власним статутом має право розпоряджатися усім переданим на баланс підприємства майном, у тому числі й приміщеннями, які займають редакції газет «Юг» та «Чорноморські новини»...» Звісно ж, і про нас, «злісних неплатників» згадується: «...залишаються невиплаченими виставлені видавництвом «Чорномор’я» рахунки за використання тепла, електроенергії та інші комунальні послуги, зворотно-експлуатаційні виплати (ЗЕВи), які з минулого року видавництво почало нараховувати... загальна сума боргу газети «Юг» за фактично представлені послуги становить 52931 грн, «Чорноморських новин» — 66742 грн»... Цей лист, датований 25 січня, голова облдержадміністрації надіслав голові міжвідомчої робочої групи Д. О.Чепак (прес-секретар Президента України Віктора Януковича).\nЯкась дивина та й годі: минув місяць, а суми зосталися незмінними. Але ж і видавництво працювало, і газети виходили, і фінансові розрахунки здійснювалися... Та ба, як бачимо, ще в грудні оприлюднена неправда повторюється майже дослівно.\nЧас біжить далі. Редакція газети «Чорноморські новини» та КП «Видавництво «Чорномор’я» проводять звірку взаємних розрахунків, де в акті від 3 лютого, підписаному сторонами, бухгалтер видавництва підтверджує: за електроенергію, водопостачання і водовідведення редакція розрахувалася повністю, сальдо за цими платежами — нуль гривень нуль копійок. Але саме в цей день, спілкуючись з журналістами, голова обласної ради Микола Пундик знову твердить: «редакції заборгували за комунальні послуги... «Вечерняя Одесса» — 47943 гривень, «Юг» — 52265 гривень, «Чорноморські новини» — 63285 гривень».\nМинули вихідні, і вже в коментарі каналу «АТВ», як повідомляється на сайті обласної ради, Микола Пундик повторює: «редакції винні», щоправда, цього разу називає ці суми «боргами за оренду». Більше того, Микола Володимирович каже, що, за умови підписання договору про оренду приміщень з обласною радою, вона, рада, готова надати редакціям пільгу й брати за оренду приміщень лише одну гривню в рік. При цьому голова самоврядного органу забуває, що така угода між радою та «Вечерней Одессой» укладена, але це аж ніяк не захистило наших колег від таких самих необґрунтованих нападок-звинувачень і фінансових претензій.\nІ, нарешті, вчора, 10 лютого, на сайті misto.odessa.ua з’явилася анонімна «Точка зору» (анонімна, оскільки під нею не було жодного підпису) з назвою «За что борются редакции одесских газет: за свободу слова или за свой кошелек?». Знову ті ж звинувачення, що редакції незаконно здають приміщення в оренду, а відтак багатіють з того і бояться, судячи з заголовку, «за свій гаманець». Ця брехня потребує окремої розмови, і не будемо сьогодні на ній акцентувати увагу. Зауважимо лише, що самі ж автори опусу визнають: «Вечерняя Одесса» не здає своїх приміщень в суборенду — то в чому зацікавлений «гаманець» цього колективу? До цієї теми ми повернемося, коли закінчаться судові процеси, які тривають в господарському суді Одеської області. Крім цього анонім знову, як папуга, повторює: редакції винні і крапка.\nА тим часом, як ми уже повідомляли, у вівторок, 7 лютого, господарський суд відмовив видавництву «Чорномор’я» у задоволенні його позову про стягнення з газети «Юг» 52 тисяч гривень. Виходить, претензії-звинувачення безпідставні і не обґрунтовані? Слухання аналогічних справ щодо «Чорноморських новин» та «Вечерней Одессы» ще тривають, а тому не буду забігати наперед, коментувати їх перебіг.\nАле про те, що розрахунки і хитромудра арифметика видавництва, на підставі яких з’явилися «борги» редакцій, придумані, як кажуть наші сусіди-росіяни, «от потолка», свідчить хоча б такий ось факт. Упродовж дев’яти місяців видавництво вперто виставляло редакціям рахунки на сплату земельного податку, попри те що редакції не є його платниками і неодноразово наголошували на неправомірності таких розрахунків. Схаменувшись, «Чорномор’я» запропонувало підписати акт здачі-приймання робіт (надання послуг) з від’ємними показниками. Ви, шановний читачу, бачили коли-небудь надані роботи (послуги) на мінус 827 гривень? За дев’ять місяців таких «послуг» набігло на чотири тисячі сімсот шістдесят три гривні. Саме таким чином намалювалися й інші «борги», в яких нас звинувачують.\nАле багатократне повторювання «винні» та «приміщення наші», озвучене посадовцями, чиновниками й анонімами, має, вочевидь, сформувати в громаді такий собі образ редакцій-ворогів, злісних неплатників та ще й загарбників чужих приміщень. Панове, творці і глашатаї цих звинувачень, не обманюйте людей, правда все одно рано чи пізно стане відомою. А на цьому етапі проявіть принаймні повагу до суду, в якому слухаються справи і щодо приналежності приміщень, і щодо фінансових претензій з боку видавництва.\nзаступник редактора газети «Чорноморські новини».


Танець – Жан Антуан Ватто\nHome ⇒ 💗Ватто Жан-Антуан ⇒ Танець – Жан Антуан Ватто\nКартина французького художника Антуана Ватто “Танець” чи під іншою назвою “Менует”. Розмір картини 97 x 116 см, полотно, олія. Послідовниками Ватто були живописці Ланкре, Патер, Фрагонар, багато йому поступалися, а також частково Шарден і Буші.\nУ Парижі досить швидко пройшла пора пристрасті до картин цього роду, ім’я Ватто стало вимовлятися з погордою, і в цей період часу велика частина картин художника “галантних святкувань” перемістилася в Англії і Пруссії. Потім знову настав час, коли художня репутація Ватто була відновлена, але картини живописця у Франції вже не повернулися.\nВ кінці 18-го і 19-м столітті картини Ватто стали користуватися такою популярністю, що понад 60 граверів були зайняті їх відтворенням у естампи. Сам Ватто протягом свого недовгого творчої діяльності створив вісім гравюр. У 19 столітті в Парижі в галереї Лувру зберігалася тільки одна картина Ватто, в дрезденській картинній галереї знаходилося дві берлінської – чотири.\nЕрмітажна колекція в Санкт-Петербурзі володіє такими картинами Антуана Ватто: “Актори французького театру”, “Капрізніци”, “Хлопчик-савояр з бабаком”, “Скрутне пропозицію”, “Тягар війни”, “Військовий роздих”. Необхідно відзначити, що Ватто своїх картин не підписував. Менует, старовинний народний французький танець, з середини 17 століття став бальним танцем.\nТанець – Жан Антуан Ватто.\nPrevious Продаж дитини-невільника – Василь Верещагін\nNext Портрет А. С. Глінки-Мавриній – Петро Соколов


Знаменитості в однакових нарядах: фото зірок, які вийшли на публіку в однакових сукнях\nМодна битва суконь: зірки, які вийшли в світ в однаковому вбранні\nВсі дівчата і жінки, без сумніву, стежать за модою і намагаються вийти в світ у вбранні, якого не буде у інших. Але нерідко трапляється так, що можна зустріти фешн-суперницю, одягнену в таку ж сукню. Не виключенням є і знаменитості. Часто буває, що виходячи на публіку в одягу від відомого кутюр’є, селебріті зустрічають свою колегу по цеху в такій же сукні. Що це – модний провал чи така задумка?\nРедакція Joy-pup простежила за такими фешн-батлами між актрисами, моделями та співачками. Ми представляємо знаменитостей, які вийшли в світ в однакових вбраннях.\nТОП-7: знаменитості, які зустрілися на заходах в однакових сукнях\nЕлегантне синє плаття для двох відомих актрис – Сігурні Уівер і Джеймі Лі Кертіс\nУ лакшері-сукнях зустрілися на прем’єрі фільму «Знову ти» Джемі Лі Кертіс і Сігурні Уівер. Але це їх анітрохи не збентежило – вони весело посміялися і навіть сфотографувалися разом. Більше того, знаменитості зізналися, що одяглися так спеціально. Героїні їх картини прийшли на вечірку в однакових вбраннях, тому актриси для приколу зробили те ж саме на прем’єрі фільму, в якому вони знімалися.\nНа обох актрисах сукня виглядала елегантно і вишукано. Єдина відмінність – в брошці, яку Сігурні Уівер пристебнули до вбрання. Звичайно, і взуття вони одягли також різне.\nМерайя Кері та Уїтні Х’юстон: спільні пісні – однакові сукні\nУїтні Х’юстон і Мерайя Кері в стильних однакових сукнях вийшли на сцену MTV VMA в 1998 році, щоб отримати премію за їх спільну пісню. Але на подив усіх, вийшло так зовсім не випадково: дві співачки вирішили просто поспостерігати за реакцією преси та фешн блогерів на їх трендові вбрання. Можливо, навіть замовили сукні у одного і того ж кутюр’є. Але цю таємницю зірки вирішили не розкривати, а просто загадково посміхнулися, дивлячись один на одного.\nНіколь Кідман проти Рейчел Макадамс: голлівудські зірки на червоній доріжці\nЗірки з’явилися в шикарному одязі на червоній доріжці. Мереживні трендові суконьки від Collette Dinnigan припали до смаку обом актрисам.\nРейчел підібрала до одягу туфлі чорного кольору і прості неяскраві аксесуари – сережки та кільце. Ніколь наділа багато прикрас і сріблясті босоніжки, до того ж приспустила бретельки та трохи вкоротила довжину сукні. Тому образ акторки був сексуальним. Навпаки, Рейчел Макадамс віддала перевагу консервативному класичному стилю. Тому таке, на перший погляд, однакове вбрання виглядало на знаменитостях по-різному.\nХто виграє в цьому модному батлі, судити глядачам і шанувальникам актрис.\nФешн-битва співачок: Shakira – Pink\nКонкурентами не тільки по сцені, а й у битві фен-дрес стали Пінк і Шакіра. Зіркові селебреті вибрали на церемонію вручення музичної премії вишукане шкіряне міні-плаття, прикрашене паєтками.\nШакіра доповнила свій образ чорним клатчем і високими чобітьми-панчохами під колір сукні. Виглядала співачка романтико-сексуально. Підкреслила свою зухвалу сексуальність і Пінк, відкривши свої тату.\nУ леопардовому стилі і відмінному настрої: Ніккі Хілтон і Джеймі Кінг\nВідомі тусовщиці зустрілися на вечірці в нічному клубі Лос-Анджелеса. Обидві спочатку почервоніли, а потім почали сміятися – адже вибрали міні-сукні від бренду French Connection. Крім того, навіть туфлі у дівчат були практично однакові. Єдине, що Ніккі Хілтон вдягла широкий пояс, який підкреслював її витончену фігуру. На Джеймі Кінг сукня виглядала вільніше.\nЗірки із захопленням говорили один одному, що вбрання пасує саме суперниці модної битви. А опісля зробили безліч фотографій, де вони разом в однаковому леопардовому вбранні.\nЛеопардова бентежність для Брук Берк і Кармен Електри\nТелеведуча американської версії «Танці з зірками» Брук Берк і актриса Кармен Електра також вбралися на один і той же захід в сукні з леопардовим принтом. Однак їхня реакція була протилежною попередній парі зірок – знаменитості вважали це модним провалом.\nКармен Електра наділа ще й широкий пояс та чорний піджак. Однак це тільки більше розгнівало телеведучу, яка висловила своє збентеження в соціальних мережах. Так що дівчата намагалися не з’являтися один одному перед очима на цій вечірці.\nРожева мрія Ріти Ори і Кім Кардашьян\nДизайнерські сукні рожевого кольору з латексу були на знаменитостях на вечірці Love Party for Madonna. Правда, вбрання Ріти Ори відрізнялося сміливим декольте. У Кім Кардашьян область грудей і шиї були прикриті.\nВажливо зауважити, що обидві зірки прийшли в хутряних кожушках. Рита Ори була одягнена в блакитну накидку, а Кім Кардашьян екстравагантну сукню вирішила прикрасити рожево-молочною.\nЗірки в однакових нарядах в різних точках планети: ТОП-7\nДженніфер Лопес і Єва Герцигова: зіркові ангели в блискучих сукнях\nДизайнерське вбрання від Emilio Pucci одягла Єва Герцигова на кінофестиваль в Каннах. Коротке платтячко, прикрашене пір’ям і блискітками, створювало образ ангела.\nХто б міг подумати, що через рік на церемонію American Music Awards Дженніфер Лопес вийде в такому ж вбранні, тільки вже в Лос-Анджелесі? Може, зірка не встежила за модним виходом суперниці? Або ж плаття їй настільки сподобалося? Але можна сказати одне – знаменитості в ньому просто сяяли, а сукня модним дівам, без сумніву, пасувала.\nЗаплутана історія Брітні Спірс і Кім Кардашьян: принт у вигляді лабіринту\nУ Кім Кардашьян така ситуація в житті не вперше. Може їй подобається брати участь в модних битвах? Або зірку заводить, коли фешн-блогери обговорюють, кому краще пасує одяг?\nОднак обом голлівудським дівам до душі припала бандажна суконька від Herve Leger. Яскраве вбрання з лабіринтовим візерунком підкреслювало їх фігури.\nКласика, змішана з романтикою: Дрю Беррімор і Кейт Міддлтон\nУчасть в фешн-батлі розділили між собою голлівудська актриса і герцогиня Кембриджська. Цікаво, що вийшли вони в світ в однакових сукнях в один вечір, однак перебували при цьому в різних точках планети.\nЧарівний геометричний візерунок на максі-платті підкреслює невинність і строгість стилю. Кейт Міддлтон підібрала ще й накидку, яка гармонує з кольором вбрання.\nКому плаття йде більше? Судіть самі. Але світські левиці, як завжди, бездоганні в своєму вбранні.\nКрістіна Орбакайте і Наомі Кембелл: бій протилежностей\nДизайнер Tom Ford вже не вперше створює для зірок наряди, які оголюють одні частини тіла, а прикривають інші.\nСаме таку сукню обрали для себе гаряча блондинка Крістіна Орбакайте і пекуча брюнетка Наомі Кембелл. Ці зірки – як два різні полюси світу. Тому таке однакове вбрання виглядає на кожній по-своєму.\nСвітлана Ходченкова і Дженніфер Лопес: чий же образ краще?\nУ розкішному вбранні від Christian Dior з’явилися на публіці в різних місцях дві зіркові діви. Російська актриса отримувала в цій сукні іменну зірку на Алеї слави в Голлівуді. Дженніфер Лопес прийшла в тому ж одязі на вихід фільму «Росомаха: Безсмертний».\nКутюрна спідниця ніжно-коралового кольору з величезним бантом на поясі виглядає на обох красунях чудово. Однак варто зазначити, що Світлана Ходченкова надала своєму образу романтичності: зачіска і стильні туфлі роблять її справжньою королевою. Дженніфер Лопес, навпаки, модним вважала надягти чорне взуття.\nКоролівські образи Фергі і Джейн Фонда\nБезсумнівно, шикарне вбрання одягли в різний час на червону доріжку ці знаменитості. Ніжне кремове плаття з делікатним декольте, прикрашене мереживом і фатином, надають жінкам елегантності і романтичності.\nДженніфер Еністон і Сінді Кроуфорд: шопінг в красивих сукнях\nВідома актриса Дженніфер Еністон і модель Сінді Кроуфорд також мають схожий смак. На шопінг вони вирушили в ошатній чорній сукні з дрібним рожевим візерунком.\nСінді Кроуфорд підкреслила свій стиль шкіряною курткою і сонцезахисними окулярами. Еністон вирішила, що свій образ доповнювати їй нема чого – вона і так виглядає шикарно!\nСукню від якого дизайнера одягли Рейчел Макадамс та Ніколь Кідман?