Портфоліо Рубаненко Наталії Леонідівни з теми "Добрі діяння ніколи не слід відкладати" — Iteach WIKI\nЛюбов Пономаренко. "Гер переможений". Загальнолюдська ідея гуманізму й толерантності. Особливості художніх засобів новели\nУкраїнська літератури, історія України, психологія\nПроект з української літератури призначено для учнів 7 класу та передбачає формування навичок працювати в групах, досліджувати проблему "Добро-зло"\n-проводити соціологічне дослідження з подальшою обробкою, аналізом даних, з отриманням узагальнень;\n-з’ясувати причини та наслідки поведінки людей різних вікових категорій та виробити власну позицію щодо гуманності та милосердя;\n-формувати навички поділу тексту на частини, виділення головної думки.\nДля оцінювання навчальних потреб учнів, їх попередніх знань про добро і зло, гуманізм і толерантність застосовується Опитувальник з теми «Жорстокість і милосердя». Окрім цього учні заповнюють в Таблицях «З Х Д» дві колонки: Знаємо та Хочемо дізнатися. Учитель роздає учням Документ для фасилітації\nУ ході реалізації проекту:\nДля визначення співпраці в групах, вчитель використовує Контрольний список. Співробітництво. Для взаємооцінювання учнями вмінь досліджувати в ході роботи використовується Контрольний список. Процес дослідження.\nПо завершенню проекту:\nУчні презентують створені інтелектуальні продукти. Для оцінювання залучаються учні, які заповнюють Контрольний список для вікі-сайту та Форму оцінювання мультимедійної презентації до проекту «Добрі діяння ніколи не слід відкладати».\nУчні заповнюють третю колонку Таблиці «З Х Д» - Дізналися. Остаточна оцінка за тему виставляється з урахуванням оцінки Віккі-статті, презентації та блогу (відповідно до завдання груп).\nУчнівська Вікі-стаття "Добро і зло в житті"\nЗа тиждень до початку роботи над проектом учитель готує публікацію - буклет для учнів та їх батьків про проектну діяльність.\nУчитель надає учням Документ для фасилітації\nПерший день. Для зацікавлення учнів проектом учитель показує власну презентацію, в якій описана проблема проекту, сформульовані ключове та тематичні запитання. Для перевірки попередніх знань учнів з теми проекту вчитель проводить опитування за допомогою Опитувальника з теми «Жорстокість і милосердя».\nДля визначення навчальних потреб учні заповнюють таблиці «ЗХД». Учні об’єднуються в три групи (за інтересом).Кожній групі надаються ролі: Літературознавці, Психологи, Історики.\nПсихологи: проводять опитування серед однолітків щодо толерантності, добра та зла, жорстокості та милосердя , результатом їх діяльності є Вікі-стаття «Добро і зло в житті».\nІсторики: проводять дослідження про відбудову України після Великої Вітчизняної війни. Матеріали дослідження узагальнюють у формі блогу.\nЛітературознавці: використовуючи ресурси Інтернету та довідкову літературу досліджують особливості художніх деталей в новелі.Проблемне запитання, над яким працює група - чи може бути жорстокою людина, яка любить квіти? Результат оформлюють у вигляді презентації «Художні деталі новели "Гер переможений".\nПерший тиждень. Учні здійснюють пошук необхідної інформації. Проводять опитування. Учитель роздає критерії оцінювання продукту діяльності учнів. Оцінюють знайдену в Інтернеті інформацію згідно до критеріїв. При використанні матеріалів у проектній діяльності учні вказують посилання на джерело інформації.\nДругий тиждень. Працюючи в групах учні створюють продукт своєї діяльності. Учитель організовує консультації по групах. Учні кожної групи оцінюють себе та свої однокласників.\nТретій тиждень. Учні завершують свої роботи. Презентують продукт діяльності. Відбувається рефлексія, оцінювання навчальних досягнень учнів відповідно до Форми оцінювання Вікі-статті та Форми оцінювання мультимедійної презентації до проекту.\nУчитель української мови і літератури Українська література\nNatrub7 на gmail.com\nОтримано з http://wiki.iteach.com.ua/index.php?title=Портфоліо_Рубаненко_Наталії_Леонідівни_з_теми_%22Добрі_діяння_ніколи_не_слід_відкладати%22&oldid=249333\nЦю сторінку востаннє змінено: 07:51, 15 вересня 2012.


В Україну їде МВФ: чого чекати від візиту "ревізорів" - Країна може отримати $3,4 млрд | СЬОГОДНІ\nВ Україну їде МВФ: чого чекати від візиту "ревізорів"\n10 травня 2016, 08:25\nКраїна може отримати $3,4 млрд\nЗ 10 по 18 травня в Києві буде працювати місія МВФ, яка повинна буде узгодити з урядом України перегляд програми, підтримуваної фінансуванням в рамках угоди EFF. Досягнення позитивного результату відкриє шлях до отримання третього траншу кредиту, а можливо – і четвертого (по $1,7 млрд кожен).\nЗа попередніми планами, третій і четвертий транші кредиту повинні були надійти восени минулого року, але процес був зупинений через політичну кризу в країні. Позиція фонду як кредитора була простою – перед тим як видавати нові гроші, їм важливо було зрозуміти, що буде з уже існуючим боргом, яка кредитоспроможність нового позичальника. Відповіді можна було отримати тільки після формування нового Кабміну.\nУрядом Володимира Гройсмана, його заявами і першими практичними кроками керівництво МВФ в цілому задоволене, а для детального ознайомлення і фіксації домовленостей в тексті меморандуму до нас і направлена місія фонду.\nДля чого потрібно продовження співпраці?\nЗдавалося б, якщо країна протрималася майже рік без грошей МВФ, то можна і далі обійтися без них. Але "протрималася" значною мірою саме тому, що була надія на відновлення співпраці. А продовження співпраці з фондом – це:\nзбільшення валютних резервів країни, що заспокійливо діє на гравців фінансового ринку, експортерів, інвесторів і сприяє макроекономічній стабілізації в країні;\nсигнал для різних міжнародних і національних організацій, що з Україною можна починати нові фінансові відносини.\nКрім того, співпраця з МВФ – це стимул для влади країни проводити реформи.\nЗрозуміло, до рекомендацій фонду потрібно ставитися критично. Слід розуміти, що мета МВФ практично у всіх його програмах полягає в тому, щоб в країні – одержувачі допомоги стабілізувалася макроекономічна ситуація, економіка збалансувалася і стала здатною генерувати додану вартість. А ось завдання зростання, розвитку, підвищення конкурентоспроможності – це вже поза компетенцією експертів МВФ. Але поки в Україні немає надійної платоспроможності, здорових держфінансів і валюти, співпрацювати з фондом необхідно.\nЩо хоче бачити МВФ?\nДещо спрощуючи, можна сказати, що в загальному випадку фонд цікавить, щоб в країні були проведені зміни, які забезпечували б повернення отриманих від фонду коштів, а країна в економічному плані не представляла б загрози для сусідів. Ці загальні наміри в кожному випадку виражаються в наборі конкретних рекомендацій-побажань урядам.\nНаприклад, в кінці квітня стало відомо, що МВФ хоче прийняття в Україні до кінця травня 19 законів, спрямованих на:\nскасування заборони приватизації ряду держпідприємств;\nвстановлення незалежності держбанків;\nпоява прозорості роботи митниці;\nприведення держслужби до євростандартів;\nстворення відкритого ринку природного газу;\nреструктуризацію валютних іпотечних кредитів фізосіб;\nпоява інституту приватних виконавців судових рішень та ін.\nА в економічному огляді центральних і південних країн Східної Європи (CEE Outlook), недавно оприлюдненому на веб-сайті МВФ, як і раніше, відзначається висока важливість реалізації в Україні низки структурних реформ: "Для країни критично важливими є боротьба з корупцією, судова реформа, реформування податкового адміністрування, а також реформи в держпідприємствах, в тому числі поліпшення корпоративного управління і зниження їх залежності від держбюджету".\nЩо український уряд може пред'явити фонду?\nУкраїна вже виконала одну з ключових вимог МВФ – Кабмін встановив з 1 травня єдину граничну роздрібну ціну газу для всіх категорій споживачів. Крім цього, можуть бути пред'явлені деякі успіхи в законотворчості та економіці.\nЗаконотворчість. Так в травні в парламент уряд вніс близько 50 законопроектів. Вони різні за значимістю, але так чи інакше мають реформаторську забарвлення.\nІнфляція. Зростання споживчих цін у квітні прискорилося до 3,5% порівняно з 1% у березні і зниженням на 0,4% в лютому – пояснюється це зміною цін на природний газ на 48,8%, що привело до зростання тарифів на житло, воду, електроенергію, газ та інші види палива на 20,1%. Однак в річному вимірі (відносно аналогічного періоду 2015-го) інфляція продовжила сповільнюватися і склала 9,8% – найнижчий рівень після квітня 2014 р., тоді як за підсумками березня вона була на рівні 20,9%, за підсумками лютого – 32,7%. В цілому за чотири місяці цього року споживчі ціни в Україні зросли на 5,1% (уряд поки що вірить, що за підсумками року інфляція не перевищить 12%).\nЗростання надходжень до бюджету. За даними ДФС, з початку року планові показники по надходженнях до бюджету перевиконані на 16 млрд грн. Головний податківець Роман Насиров вважає, що таке перевиконання свідчить про те, що економіка почала виходити з тіні, особливо в частині сплати ПДВ.\nСтабілізація і зміцнення обмінного курсу гривні. Курс гривні до долара в квітні порівняно з початком місяця зміцнився на 3,3% (у березні курс зміцнився на 3%, але в цілому за січень-березень – знизився на 9,4%). За оцінками НБУ, в результаті зміцнення національної валюти показник девальвації гривні до долара за офіційним курсом з початку року, в січні-квітні, знизився до 5,6% з 9,4%, зафіксованих в січні-березні. Регулятор відзначає, що в квітні продовжилася тенденція до зміцнення гривні на тлі зростання пропозиції валюти і ослаблення попиту на неї, в тому числі завдяки стабілізації політичної ситуації. 11 травня вступлять в силу ряд послаблень валютних обмежень, що також може позитивно позначитися на курсі.\nЗростання валютних резервів. Стабілізація валютного ринку дозволила НБУ купувати валюту для поповнення резервів, і станом на 25 квітня обсяг чистої покупки американської валюти склав $401 млн. У цілому міжнародні резерви в квітні зросли на 4,1% – до $13,24 млрд. За рік вони збільшилися на 37,5%. Зараз резерви покривають 3,4 місяця імпорту і їх досить для виконання зобов'язань і нинішніх операцій уряду і НБУ.\nДеяке пожвавлення економіки. Якщо в січні в річному вимірі всі практично сегменти промисловості продемонстрували спад, то за підсумками першого кварталу вже відзначене загальне зростання на 3,7%.\nінфляція економіка НБУ бюджет Украина місія МВФ EFF


Балетна трупа Національної опери, подарувавши київським шанувальникам чудову постановку «Лебедине озеро», майже через кілька днів презентує її у Японії. У Києві ж побачити чудовий спектакль можна 25 листопада.\nНавесні 1876 року Петро Ілліч Чайковський завершив роботу над своїм першим балетом. Позаду залишилися муки творчості, сумніви, невпевненість. Радість і піднесення охопили композитора, який серцем і розумом відчув, що музика вдалася, вийшов справді переконливий і чарівний твір. 20 лютого 1877 року ввійшло в історію музичної культури – в цей день вперше було показано «Лебедине озеро».\nСценічна біографія «Лебединого озера» у Києві розпочалася у двадцяті роки ХХ століття. Згодом театр ще неодноразово звертався до невмирущого шедевра балетної класики. У 1970 році кияни познайомилися з постановкою балетмейстера Роберта Клявіна, у 1980 – з цікавою, позначеною багатьма знахідками інтерпретацією «Лебединого озера» народного артиста України Анатолія Шекери, який ще раз звернувся до цього балету у 1995 році.\nУ 1986 році під час гастролей київської трупи в Іспанії відбулася прем’єра «Лебединого озера» у постановці видатного українського хореографа Валерія Ковтуна. Вистава саме у цій постановці буде представлена цього разу (наразі у театрі «Лебедине озеро» існує у двох версіях – Анатолія Шекери та в постановці Валерія Ковтуна).\n«Зазвичай цим спектаклем ми презентуємо себе за кордоном. І буквально після показу цієї постановки в Києві, ми 28 листопада веземо його в Японію, – розповіла балетмейстер-постановник Аніко Рехвіашвілі. – Чому саме цей балет? Бо “Лебедине озеро” – це тест на професіоналізм, це самий знаковий спектакль на усіх континентах. Його люблять у всьому світі, напевно, ще за те, що це романтична історія, яка не залишає байдужими глядачів».\nГоловні партії виконують: Катерина Козаченко (Одетта-Оділія), Ян Ваня (Принц Зігфрід), Дмитро Чеботар (Ротбард, злий геній) та ін. Постановний склад: диригент – Микола Дядюра, балетмейстер-постановник: Валерій Ковтун, художник-постановник (редакція В. Ковтуна) – Марія Левитська.


Як у Вінниці, вночі, малювали малюнки на будівлі колишньої міської думи. Фоторепортаж\nЯк у Вінниці, вночі, малювали малюнки...\nОстанній літній вечір. На головному майдані Вінниці шумить сцена фінального шоу «Творча битва районів». Вже вдруге Вишенька у цьому змаганні талановитих отримує перемогу. А щойно концерт, проведений за сприяння департаменту культури Вінницької міськради та за підтримки депутата облради Сергія Кудлаєнко завершився, як просто тут, на Соборній, на стіні приміщення колишньої міської Думи, почалась презентація проекту «Креативні фасади: візуальне мистецтво + технології + суспільство».\nЦя арт-акція зібрала чимало глядачів: абстрактні малюнки розфарбували останній вечір літа у Вінниці – найкомфортнішому місті України. Магія творчості перетворила куточок Вінниці у арт-лабораторію. За допомогою сучасних технологій фасад історичної будівлі став мультимедійним мольбертом.\nВід наскельного живопису первісних людей до цифрової епохи, в яку ми живемо, малюнок лишається головним способом візуалізації ментальних образів. Але у 21 сторіччі для створення подібних зображень можна використовувати сучасні технології та малювати світлом, і малюнок не залишиться статичним, а зможе ожити.\nЖителі Вінниці першими в Україні побачили дивне візуальне мистецтво рухомих графіті. Саме до Вінниці завітав Маттіас Фріц з Австрії - один з винахідників програми Tagtool, яка дає можливість створювати анімовані малюнки в реальному часі. Він навчав українських художників та надихався краєвидами Вінниці. Місто справило на нього враження творчою атмосферою, наші митці - талантом, а публіка - вдячністю та увагою до незвичного мистецтва, створеного за допомогою мультимедійних технологій.\nДва дні 15 художників з Києва, Львову, Херсону, Харкова та Вінниці (наймолодшому з яких було усього 13 років) навчались під його керівництвом креативно змінювати простір, використовуючи проектовані рухомі малюнки. Митці могли творити їх поодинці або в парі, кожен на своєму Іpad. Потім зображення передавалось на один комп’ютер, який проектував його на стіну. Таким чином численна публіка отримала змогу не лише споглядати диво-мультики, але й спостерігати за процесом їх створення.\nВидовище розпочалось показом презентаційного ролику креативних малюнків створених винахідниками програми. У попередні роки створювачі Tagtool приймали участь у багатьох театральних постановках, музичних шоу та вуличних експериментах за участю графіті-райтерів по всьому світові. Неймовірні абстрактні малюнки та анімовані історії, створені фантазією художників, з’являлись на сірій стіні і перетворювали її на яскраву живу картину.\nДалі настав час українських художників. Власне бачення світло-цифрового графіті продемонстрували Гордій Чорний та Марія Мишуренко зі Львову; Світлана Рейниш та Олена Семак з Києва; Мар’яна Тариш, Валерій Корисов та Сергій Серко з Херсону; вінничани Олександр Нікітюк та Олександр Козловський; Денис Волощук (Вінниця) та Олена Гаврищук (Київ); Денис Коін (Харків) і Надія Карабан (Вінниця).\nЛедь не більш цікаво ніж дивитись на витвір художників, було спостерігати за їх рухами. Публіка могла бачити сам процес створення малюнків та приведення їх у рух за допомогою Tagtool. Художники малювали пальцями по поверхні екрану Іpad, гралися, переміщуючи свої малюнки, додаючи ефектів, створюючи цілу міні-історію. Завдяки проекту можна було по новому поглянути на мистецтво та процес його творення.\nТі, хто захопився побаченим, мали можливість спробувати свої сили у малюванні. Ледь не до півночі тривав творчий процес: Маттіас Фріц навчав бажаючих користуватись своєю програмою і малюнки на стіні стрімко змінювались. Проект «Креативні фасади: візуальне мистецтво + технології + суспільство» сподобався усім, як учасникам так і глядачам.\n02 вересня 2013 - 13:13


Світовий Конґрес Українців висловлює глибокі співчуття у звязку з відходом у вічність св. пам’яті Левка Лук’яненка - Политикантроп\nСвітовий Конґрес Українців висловлює глибокі співчуття у звязку з відходом у вічність св. пам’яті Левка Лук’яненка\nСвітовий Конґрес Українців висловлює глибокі співчуття\nу зв’язку з відходом у вічність св. пам’яті Левка Лук’яненка\nСвітовий Конґрес Українців (СКУ) висловлює глибокі співчуття з приводу смерті св. пам’яті Левка Лук’яненка - відомого українського громадського і державного діяча, письменника, дисидента, довголітнього радянського політичного в’язня та незламного борця за незалежність Української держави, який відійшов у вічність 7 липня 2018 р. після довготривалої хвороби.\nСмерть св. пам’яті Левка Лук’яненка є дуже великою втратою не лише для рідних і близьких покійного, але й для об’єднаної навколо СКУ понад 20-мільйонної української діаспори.\nДля світового українства св. пам’яті Левко Лук’яненко є яскравим прикладом відданості Україні та українському народу: попри засудження до смертної кари та понад чвертьстоліття тяжких радянських таборів за українські державницькі погляди, включно й за діяльність як співзасновника Української Гельсінської Групи, св. пам’яті Левко Лук’яненко постійно залишався вірним своїм ідеалам. Разом з іншими політв'язнями Левко Лук'яненко став предметом численних закликів щодо звільнення, які СКУ надсилав на адресу урядів держав світу та міжнародних правозахисних організацій, зокрема в рамках своєї Мадридської конференції з захисту прав людини. Українська діаспора також пам’ятає св. пам’яті Левка Лук’яненка як активного учасника відновлення української незалежності, яка була його заповітною мрією, як одного з авторів Акту про незалежність України та як її будівничого, зокрема в ролі депутата Верховної Ради України.\nЗа свої заслуги перед українським народом та Україною св. пам'яті Левко Лук’яненко був відзначений різними нагородами, а зокрема удостоєний високого звання Героя України та Національної премії ім. Тараса Шевченка.\nПровід і членство СКУ поділяють велике горе родини і всіх близьких та друзів св. пам’яті Левка Лук’яненка та моляться за упокій його душі.


Aliexpress (Аліекспресс) - Чорна П'ятниця | Великі Знижки!\nЧорна П'ятниця в Аліекспресс 2019\nЧорна П'ятниця Алиэкспресс\nБолісне очікування змушує нерви пустувати, швидке наближення свята впорскує в кров адреналін, нав'язливі думки про можливість заощадити викликають галюцинації. Чим ближче цей день, тим частіше крутяться в голові питання: що купити? Коли? Які знижки очікувати? Мова йде не про Новий рік, 8 Березня або Великодня.\nМільйони жителів країни чекають, коли чорна п'ятниця на Алиэкспресс 2019 року знову порадує своїх покупців грандіозними знижками на весь асортимент продукції. В цьому році вона традиційно настане в четверту п'ятницю листопада.\nПерелік товарів, що бере участь в розпродажі\nНайбільша мережа, що продає практично всі через інтернет – це Aliexpress. Широкий вибір товарів дозволяє покупцям знайти потрібні речі хорошої якості за низькою вартістю. Найвигідніші ціни очікують споживачів саме в Black Friday. Підхопивши американську традицію, продавці вже готують великі знижки на:\nкомп'ютери та ноутбуки;\nгаджети та аксесуари до них;\nодяг для чоловіків і жінок;\nінвентар для дому та саду;\nтовари для спорту і розваг.\nАдміністратори заздалегідь анонсують вартість, можливі кольори і розміри продукції, щоб кожен зміг підготувати список необхідних покупок завчасно.\nЯк підготуватися до гарячої розпродажу\nНапередодні Black Friday багато продавців значно завищують ціни, тому краще не поспішати купувати потрібні речі за кілька днів до старту, а дочекатися, коли почнеться розпродаж. Дивно низька вартість буде діяти шість днів, але кількість заявленого товару обмежена. Тому не варто довго міркувати, адже основна маса речей розходиться вже в перший день.\nЧорна п'ятниця Алиэкспресс 2019 – ваш шанс порадувати себе і близьких якісними подарунками на Новий рік і Різдво, купленими за найнижчими цінами.


Ботанічний парк м. Паланга\nМісцезнаходження: Литва, Паланга\n"Створюючи парки потрібно бути живописцем і поетом, архітектором і садівником."\nНа березі Балтійського моря, в оточенні соснового бору і піщаних дюн, на краю курортного міста Паланги розкинувся один з найкрасивіших, найбільш збережений ботанічний парк Литви. У парку було багато назв: парк Бірутес, Тишкявічяус, Паланзький. Сьогодні це Ботанічний парк Паланги.\nЗа народною легендою назва Паланга йде з литовського слова "palange" – під вікна, підвіконня. Розповідають, що рибальські будиночки стояли так близько до моря, що морські хвилі і піщані замети доходили до самих підвіконь. Швидше за все, слово Паланга походить від балтського кореня, що позначає низьке, заболочене місце. Можна припустити, що саме таке заболочене містечко на березі Балтійського моря, з потопаючими в піску рибальськими селищами, в 1824 році купує полковник царської армії граф Миколас Тишкевич. Саме завдяки роду Тишкевичів до кінця ХIX століття Паланга перетворюється на модний морський курорт.\nУ 1891 році граф Фелікс Тишкевич успадковує родовий маєток в Паланзі. У 1897 році закінчено будівництво палацу, навколо якого був заснований парк пейзажного стилю з елементами класичного планування. Для створення парку граф запросив відомого французького архітектора-пейзажиста, ботаніка Едуарда Франсуа Андре. Його парки прикрашають міста Франції, Голландії, Італії. Три літні сезони провів Е.Ф. Андре разом із сином Рене Едуардом Андре в Паланзі. У створенні парку брав участь бельгійський садівник Буіссен Де Коулон.\nКомпозиційний центр парку – палац Тишкевичів, побудований за проектом німецького архітектора Франка Швехтена. З 1963 року в палаці знаходиться Музей янтарю.\nНеможливо не відзначити, що Едуард Франсуа Андре був автором теорії "змішаного" (mixte або composite) стилю садобудівництва, яка поєднала переваги регулярного і пейзажного стилів, яка була описана в книзі "Садове мистецтво. Загальний трактат з композиції парків та садів."(L'Art des jardins. Traite general de la composition des parcs et jardins).\nПідкреслюючи природні пейзажі, навколо палацу заплановані регулярні простори. Контраст між зовнішніми ландшафтами і внутрішніми пейзажами характерний для планування парку.\nНавпроти північного фасаду великий партер, над яким немов парить скульптура "Христос, який благословляє". Більше ста років тому, коли облаштовувався парк, скульптуру привезли з Парижу. У 1990-х роках скульптура була відновлена за фотографіями. У композицію партеру включені фонтан та квітники. З південного боку палац оточує напівовальної форми розарій, з'єднаний сходами з терасами палацу. Влітку палац потопає в рожевих кущах, які чудесним чином гармоніюють з кольором будівлі. Відкритий простір розарію переходить у велику галявину. На південній терасі палацу в літній період влаштовують концерти класичної музики під відкритим небом. Лісовий масив, оточуючий галявину, служить природним театром, створюючи унікальну акустику.\nПарк в Паланзі – приклад вдалого використання природного ландшафту. Ділянка заболоченої території була перетворена на мальовничий ставочок з островком. Вигини берегів задумані і оформлені рослинами таким чином, що створюється враження великої протяжності водної поверхні. Оправою водного дзеркала служать посадки вільхи чорної, підбитої по берегу спіреями. Звисаючи над водою, вони акцентують повороти берегової лінії, створюють враження руху води.\nВ загальному композиційному задумі були використані особливості рельєфу даної місцевості – наявність дюн.\nПерша дюна висотою 17 м, розташована на північному сході парку, неподалік від центрального входу, задає напрям руху, акцентуючи увагу на майданчику-розвилці, оформленому в 1960 році скульптурою "Егле-королева вужів". Динамічна скульптура дуже добре вписалася в навколишній пейзаж. Тут головна алея робить красивий вигин і від неї, як струмки розбігаються дороги до ставка і на захід до моря.\nНайвища дюна – "гора Біруте", висотою 22 м, грає велике значення в композиції. "Гора Біруте" знаходиться на південному заході від палацу. Це найвища реліктова дюна на узмор'ї в Паланзі, яка вже з XVII століття відзначена на всіх великих картах. Назва гори Біруте пов'язано з романтичною легендою про весталку Біруте, яка підтримувала святий вогонь. Дуже ретельно продумані підйоми на гору, що перемежовуються з майданчиками для відпочинку. З верхнього майданчика гори відкривається прекрасна морська панорама. У 1869 р. на вершині гори Біруте була побудована капличка за проектом К. Майера.\nУ самому парку море приховано від погляду, але незримо присутній запахом водоростей, шумом хвиль. Прогулянковий маршрут розроблений так, що відвідувач неминуче вийде до моря.\nСосновий бір становить основу структури парку, є об'єднуючим елементом. Високі, вигадливо вигнуті стовбури сосен, схилені під дією вітрів, справляють сильне враження. Ажурна крона пропускає сонячні промені і створює неповторну гру світлотіней. У парку світло і радісно в будь-який, навіть похмурий день.\nУ парку незвичайно гармонійне співвідношення відкритих і закритих просторів. Їх чергування забезпечує відвідувачам постійну зміну вражень. А добре продуманий парковий маршрут пов'язує всі композиційні вузли парку. Всі галявини добре захищені посадками від вітрів, якими славиться Балтійське узбережжя. У парку в будь-яку погоду дуже комфортно. Поляни використовуються в парку для формування пейзажних картин, забезпечують хороший огляд палацу, ставку і декоративних деревно-чагарникових груп.\nУ парк можна зайти через численні входи, він відкритий і доступний, в той же час непомітно зливається з природним сосновим бором, який оточує його з трьох сторін, тільки з півночі він огороджений від тихої околиці курортного містечка прозорим парканом з безліччю входів.\nЗа часів заснування парку сюди привезли з Парижу, Кенінгсбергу, Берліну та інших ботанічних садів Європи сотні саджанців, в тому числі екзотичних рослин, переважно листяних порід. У парку зустрічаються декоративні форми берези паперової, сосни чорної, Веймутова, грабу, горіха сірого і Зібольда. Введення екзотів дозволило розширити видовий склад рослин, у зв'язку з чим парк був перейменований в Ботанічний. За даними 1992 року у парку налічується 250 видів деревно-чагарникової рослинності і 370 видів трав'янистих рослин.\nУ темний час елементи пейзажу висвітлюються спеціальними освітлювальними установками, розташованими на газоні і замаскованими чагарниками. Це створює цікаві світлові ефекти.\nПарк в Паланзі – блискучий приклад гармонійного поєднання архітектури і природи, прекрасна ілюстрація до теорії його творця про "змішаний" стиль садобудівництва.\nПаланга – "літня столиця" Литви – курортне місто, розташоване на балтійському узбережжі. Чисте море, піщані дюни, реліктові сосни, сади та квіти – це все Паланга.\nМалі сади Паланги


Настінний гіпсовий світильник, бра GYPSUM LINE Dublin R1808 MR16 білий- купить не дорого в Украине в интернет - магазине " BREEZE STORE" - 1458425187\nНастінний гіпсовий світильник, бра GYPSUM LINE Dublin R1808 MR16 білий\nНова лінійка накладних гіпсових світильників від українського бренду «Gypsum Line». Світильник Dublin R1808 WH виготовлений повністю з високоміцного гіпсу і призначений для освітлення житлових, громадських і адміністративних приміщень. В якості джерела світла можуть бути застосовані світлодіодні, галогенні або енергозберігаючі лампи типу MR-16 з цоколем G5.3, які підключаються безпосередньо до мережі змінної напруги 230В (лампа купується окремо). Можлива комплектація світильників цоколем GU10.\nПризначення Для холла


svitla4ok | Entries tagged with типу рецензія\nEntries tagged with типу рецензія\nЛюбов дитячими очима\nJan. 12th, 2014 04:10 pm\nWhat Maisie knew ("Развод в большом городе", 2012) - хороша драма без оскоми гіркоти. Так, гіркоти тут багато, встигайте її тільки ловити, але коли головний персонаж - це дитина, світ видається не таким чорно-білим. Хороший фільм про стосунки і про прозу життя не надто відповідальних батьків. Старий-добрий Нью-Йорк, купа таксі, які то відвозять, то знову привозять бідолашну дитину з одного тимчасового пункту до іншого, четверо дорослих, з яких двоє надто часто грають в "дитячі" ігри.\nЧарівні актори-усі без виключення. Переконлива Джиліан Мур, завжди врівноважений Александр Скарсгард і Оната Ейпріл, яка грає так, що, здається, дивишся не фільм, а документальну історію.\nРозмірений фільм без наростання та драм, окрім деяких поворотних моментів, і простий, очікуваний фінал, як ковток води у спеку. Як і мораль, що сім'я важливіша понад усе.\nФільм з тих, які хочеться подивитися ще раз.\n"Я нормально супер гуд"\nJan. 8th, 2014 10:29 pm\n"Я нормально супер гуд" (Russendisko, 2012) - фільм до болю схожий на улюблений "Гуд бай, Ленин!"(2003). Ті ж самі локації, той самий історичний період і майже ті самі проблеми. А ще німці завжди знімають якісь такі життєві фільми, що навіть важко пояснити в чому магнетизм. Хоча тут дещо інший сюжет, а головні герої - троє хлопців з Росії, які шукають щастя на руїнах НДР.\nЛегкий фільм, де всі проблеми вирішуються невтомним оптимізмом та креативом головного героя. Буде любов, дружба і багато музики. І, як це не дивно, навіть української. Якщо хочете почути "Ти ж мене підманула" у німецькій стрічці - вам сюди. Це фільм про молодість і віру, що все можна змінити, будь-якої миті і за найдивніших обставин.\nЗ улюблених моментів "радиодоктор", хоча б заради цього варто глянути:\n- И в чем ваша проблема, Владимир?\n- Я болен...\n-Я так и думал, иначе вы бы не позвонили.\n-У меня любовная тоска....\n-От любовной тоски помагает водка с медом и перцем:)\nДивіться і буде вам щастя!;)\nУ пошуках чогось нового через дорогу\nJan. 6th, 2014 12:47 pm\n"Любит/не любит" (Take this Waltz, 2011) - неймовірно соковиті, яскраві кадри, давно не бачила стрічок, де б так гармонійно була підібрана кожна локація. Небанальна вулиця, будинок, місто та й сама героїня вдягається так, що кожен кадр хочеться затримати на довше, так все гармонійно і тепло. Черговий фільм з моєї улюбленої категорії "про стосунки". Знову Мішель Уїльямс, яку більше люблю, ніж ні. Цього разу ніхто не даватиме порад, все буде як швидка замальовка в блокноті посеред вулиці. Це розповідь про те, як нам часто обридає буденність і ми починаємо шукати чогось поза власним маленьким світом. Звісно, цій стрічці далеко до глибини і драматизму "Сумної валентинки", тут радше легкий сум за тим, що скільки не змінювати те,що набридло, врешті-решт ти повертаєшся туди, звідки прийшов.\nНезвично бачити Сета Рогена в драматичній ролі, хоча він все-таки "смішив" цей занадто меланхолійний фільм. Мішель тут більше приваблює своєю присутністю, бо все-таки грає посередню дружину, яка не знає, чого хоче. Діалоги швидше на внутрішнє сприймання, їх важко розуміти буквально. Прекрасний музичний супровід. Чого тільки варта композиція "Take this Waltz" за чотири хвилини якої показали увесь задум фільму. Дивиться легко, на одному подиху. Але чомусь без жодних роздумів опісля. А може, то просто я цього разу вирішила не розмірковувати:)\nЦитата: "В жизни есть пустота, так уж она устроена. Не нужно сходить с ума, питаясь ее заполнить."\nЯкщо завжди бути проти\nJan. 5th, 2014 11:41 am\n"Давай, до свидания!" (Lola versus, 2012) - легкий фільм про те, що хвилює найбільше, про стосунки. Жодних глибинних підтекстів чи філософських діалогів, проста і весела іронія на наш час. Нова "Френсіс Ха" знята на кольорову плівку з тією ж актрисою, тільки тепер героїня більше реалізованіша у всіх сферах. Принаймні спочатку. Фільм про те, як легко "завалити" своє життя за два кроки. Багато яскраво-насичених кадрів, приємні актори і кумедні моменти. Типовий одноразовий фільм на вечір, який не залишає жодних емоцій, ні негативних, ні позитивних. Така собі історія про гламурну хіпстерку, якщо такий підвид взагалі існує;) Дивитися і релаксувати:)\n" - Ты что реально хочешь выговориться перед защитой моей диссертации?\nПросто наше общество панически боится тишины.\nИногда нужно жить безбашенно и спонтанно и тогда все наладится.\nНе бывает идеальной обуви, особенно если у тебя кривые ноги.\nЧтобы полюбить себя, сначала нужно полюбить других".\nФренсіс в кожному з нас\nDec. 22nd, 2013 03:32 pm\n"Френсіс Ха" або "Милая Фрэнсис" (Frances Ha, 2012) - фільм про пошуки себе, які ніколи не закінчуються, скільки б років нам не було, проте як важко бути собою в світі шаблонів. Неймовірно позитивний та життєствердний фільм, з тих, які варто передивлятися для підняття настрою і віри в себе. Бо ж життя ніколи не закінчується доки ми мріємо. Хоча насправді цей фільм зовсім не оптимістичний протягом основної години дії. Цей "оптимізм" з'являється лише у фіналі, бо в таких фільмах найважливіше вміти поставити крапку. Дівчина трохи не від світу цього на ймення Френсіс, яка протягом стрічки змінює квартири частіше, ніж кавалерів, з останніми в неї взагалі не все просто, бо як сама себе характеризує - вона не для побачень -undateable- англійською, звісно, це краще звучить.\nТут не буде кульмінації, бо сюжет ніби і ні про що, та з рештою, як і будні середньостатистичної людини, хоча де там -середньостатистичні люди зовсім не схожі на Френсіс!\nВона має мрію, але погано уявляє як її досягти, шукає себе з новими співмешканцями, змінюючи підробітки, повертаючись до батьків, зникаючи і з'являючись в різних містах. Чого тільки вартий епізод її сумбурної поїздки до Парижа! Але, звісна річ, основним місцем дії залишатиметься Нью-Йорк.\nПісля серіалу Girls Френсіс видається продовженням чи передісторією чи відгалуженою сюжетною гілкою - називайте як хочете, але тема сучасного втраченого покоління нарешті перекочувала у кіно, де навіть короткозорим видно: телефон з купою функцій (читай смартфон) не приносить щастя, якщо ніхто не телефонує і якщо ти гуляєш Парижем один. Та не все так погано, бо врешті-решт колись і у Френсіс з'являється те, про що вона так довго мріяла.\n"Мы как будто семейная пара - только разговариваем и не занимаемся сексом.\nЛюблю когда вещи выглядят как ошибки, но круто."\nCurrent Location: подумки в Нью-Йорку\nCurrent Music: David Bowie Modern love\nДе твій артефакт? ( про фільм як фільм)\nDec. 17th, 2013 07:14 pm\nПутешествовать полезно -\nэто заставляет воображение работать.\nВсе остальное -разочарование и утомление.\nНаше путешествие от начала\nи до конца плод нашего воображения -в этом его сила.\nОно ведет от жизни к смерти.\nЛюди, животные, города и вещи - все выдуманое.\nЩо для нас мистецтво?\nЧи це музика з вчорашньої вечірки, чи це шум авто з нічних вулиць, чи це потоки фарби на полотні, чи це чиїсь сльози і страждання....?Невідомо.\n"Велика краса" (La grande belezza, 2013) - фільм про те, як часто ми помиляємося в цінності нецінних речей і навпаки. Інтелектуальне життя у стрічці - це одна суцільна вечірка. Тільки хтось шаленіє від надміру розкоші, а хтось ловить насолоду в дрібницях.\nНасичені кадри, тонкі межі між темами. Розмірено спокійні кадри. Соковиті контрасти кольорів. Рим ранковий, вечірній, прекрасний.\nЯк не впустити момент, коли ми самі перетворюємося на недолугий артефакт чиїхось майбутніх спогадів?\nДе грань між вчора, сьогодні, завтра?\nЯк розуміти молодість у просторі?\nБагато інтелектуальних бесід про все те ж. Фільм-прогноз,фільм-попередження,що навіть ще через півстоліття нічого не зміниться. Нам поталанило або ні - жити поряд з великими здобутками наших попередників. Щодня ділити світ на музей та реальність нанотехнологій,так і не розуміючи до якої частини ми належним. Це все більш, ніж прямолінійно та промовисто зображено у фільмі.\nЗрозуміти усі закодовані шифри сценарію відразу не вдається.Такі фільми залишають післясмак вагань, роздумів та розчарувань. Це саме той випадок, коли естетичну функцію відіграє картинка, а сценарій задає потрібне смислове навантаження. Та навіть якщо сприймати лише поверхню - можна поблукати віртуальними галереями псевдомузею сучасного життя.\nПроте багато деталей у стрічці залишаються за межами сприйняття.\nП.С. Дивитися, якщо для вас кіно ніколи не було просто фоном для.\n-Что ты там увидел?\n-...Они познакомились в университете десять дней назад и с того момента целуются без передишки.\n"Похороны по большей части светское мероприятие.\nВы должны всегда помнить, что на похоронах вы как на сцене.\nБыло мило не заниматься любовью - было прекрасно любить.\nДа я уже й забыл, что значит любить кого-то.\nЧто вы имеете против ностальгии?Это единственное развличение для тех, у кого нет ясного будущего.\nЭто моя жизнь и она - ничто.\nНикто ни на что не годен.\nЯ не могу больше тратить время, делая то, что я не хочу делать.\nМне нравится все и никто.\nКогда вы будете вставать, я буду только ложиться спать.\n-Почему вы больше не написали ни одной книги?\n-Я искал великую красоту, но я ее не нашел.\nВсе всегда заканчивается так - смертью. Но сначала была жизнь, скрытая за бла-бла-бла....\nВсе решалось под болтовню и шум. Тишина и чувства, переживания и страх. Редкие и беспорядочные вспышки красоты. И все это погребено под покровом смущения от существования в этом мире бла-бла-бла...\nА дальше то, что будет дальше. Меня не заботит,что будет дальше....\nКоли все, що ти маєш - це день і ця ніч\nDec. 9th, 2013 08:32 pm\n"In search of midnight kiss" (2007) - фільм ні про що і про все водночас. Це той випадок, коли декорації неважливі, бо на першому місці розмови. Розмови, які, зазвичай, бувають між людьми у перший день знайомства. Із трохи дивними, як для цього світу, людьми.\nСюжет простий - самотній хлопець шукає собі подружку на новорічну ніч, точніше друг реєструє його на сайті знайомств. А далі б все мало бути очевидно та зрозуміло, але перша зустріч в реалі залишиться першою, бо двоє трохи диваків знайдуть одне одного...\nХороший фільм для вдумливого зимового вечора. В кого були подібні ситуації в житті - подивиться і усміхнеться. Фільм про те, як часом багато важить день та ніч, прожиті з нібито випадковими людьми. Фінали таких стрічок ніколи не кажуть, що буде з нами (з ними) завтра, але точно дають відповідь - сонце в будь-якому разі з'явиться в нашому вікні. Байдуже, що в цьому випадку чорно-біле.\nП.С. особливо сподобалася колекція фото загублених черевиків. Це треба бачити!\nТепер я знаю навіщо було чекати так довго;)\nNov. 15th, 2013 07:37 pm\nДовгоочікувана прем'єра української молодіжної жахалки нарешті розпочалася. "Тіні незабутих предків" довго йшли до українських кінотеатрів, але, як на мене, листопад таки кращий місяць для цього фільму. І хоча жахи зовсім не мій улюблений жанр, такого пропустити я не могла.\nВажко критикувати тоді, коли не хочеться, тож я і не буду.\nПопри те, що це фільм жахів, ще там можна страшенно насміятися. Ну от чесно, я давно так не сміялася, а якщо сміх продовжує життя, то ...ну, далі ви знаєте:)\nЗа що цей фільм уже варто любити чи дивитися:\n-за звук, який вражає;\n-за український саундтрек;\n- за прекрасні українські локації, "Сутінки" відпочивають, режисери кусають лікті і думають чому вони раніше не знали про українські Карпати))\n- за молодих акторів, які виглядають нічим не гірше, ніж такі ж американські;\n- за незаїжджені діалоги, за винятком декільком моментів, які виправдовує обраний жанр;\n- за динаміку;\n-за все, що я забула згадати, але ви помітили і вам сподобалося.\nНу, звісно, найбільше через українську мову, дещо незвичну (частіше б з'являлися наші фільми і все було б звично), але з молодіжним сленгом, що вже круто-круто!\nХотілося дивитися і хронометраж в 1.50 хв. зовсім не втомлював, а навпаки: хотілося ще і ще.\nПередбачуваний сюжет зуміли присмачити непердбачуваними поворотами. Хтось скаже, що передбачуваними і буде правий, але ж було цікаво, хоч і всі знають чим такі фільми починаються і закінчуються.\nІ якщо М. зрозуміла відразу хто поганець, то я цього разу піддалася на всі "вудки" сценарію і просто з подивом очікувала, що буде далі.\nОднозначно, це щось страшенно свіже, сучасне і таке, що потрібно молоді в українському кінематографі. Хотілося аплодувати. І ще приємно, що кінозал був майже вщерть заповнений, попри те, що це був післяобідній показ.\nПочула після сеансу розмову двох хлопців. Одному сподобалося, але забагато американщини, іншому категорично -ні, бо фільм про мольфарів, а про них тільки на початку. Щодо американського, погоджуюся, але що поробиш, що вони королі молодіжних страшилок, на кого ж іще рівнятися? Якщо вже так критикувати, то ми самі вже настільки заамериканізувалися, що ніякий фільм гірше або краще нам не зробить)\nОднозначно підіть, бо це фільм для кінотеатру. Фільм в прямому сенсі "заряджає" такими емоціями, що хочеться вірити, вірити, що і в Україні можна творити щось якісне і на високому рівні.\nДякую Любомиру Левицькому за натхнення, за те, що наважився і це зробив тут. І ви наважтеся! Хоча б на перегляд без надмірної критики;)\nCurrent Music: О.Торвальд "Знову сам"\nСучасні "Дівчата" - це вам не радянські.\nNov. 9th, 2013 12:59 pm\nНіколи не була фанатом серіалів і маю зовсім мало фаворитів у цьому жанрі. Проте все-таки після довгого і насиченого дня хочеться чогось ненапряжного і короткого. І якщо "Дівчата Гілмор" вже для мене не настільки актуальні, а "Секс і місто" переглянуто повністю і місцями без особливого розуміння та ентузіазму, то моя випадкова знахідка була якраз у тему.\n"Дівчата" тобто Girls свіженький серіал від каналу HBO, де з'явився і "Секс і місто". Що відразу тішить - це його свіжість. Серіал почався у 2012 і наразі ще досі знімається.\nЩо мене привабило?\nНайперше - це тривалість серій - кожна не більше 30 хв. Через що половину першого сезону було переглянуто за один вечір (до слова, всього сезонів поки 2 і в кожному по 10 серій, а третій ще знімають).\nДруге - історія знову розгортається в Ню-Йорку (так, як і в "Секс і місто"), а про це місто скільки не знімай - все одно не набридне, особливо мені)\nТретє - йдеться про чотирьох подруг у віці трошки за 20, коледж закінчено, роботу не знайдено, а за квартиру треба платити, ну і за мобільний теж.\nЧетверте - велика кількість всіляких нагород, які нібито серіалам просто так не дають).\n-щоб посміятися, (часом з самого себе).\n- через свіжі акторські обличчя.\n-через майже відсутність гламуру і гонитви за шмотками як у "Секс і місто".\n- побачити, якими дурнуватими видаються збоку всілякі заморочки нашого часу (особливо потішний момент, коли головна героїня шукає собі "діагноз" у гуглі, ставлячи йому ідіотські запитання).\n-щоб розслабитися і зрозуміти, що і в Америці в молоді такі ж проблеми, як і в нас. а часом навіть більш ідіотські:)\n-і ще чи не найбільша заслуга чому хочеться дивитися на титри і наступну серію - це просто чудовий саундтрек. Особливо в першому сезоні.\nЧому краще не дивитися?\n-бо буде багато матюків, ну дуже багато, чесно. Навіть найзаповітніші слова "Я тебе кохаю" без них не звучатимуть.\n- буде багато бруталу і крику. Тут кожен герой час відчасу на межі нервового зриву.\n-буде багато відвертих сцен, знятих ну зовсім не естетично і точно не для прайм-тайм.\n-буде головна героїня нестандартної зовнішності.\n-часом буде більше хлопців і їх проблем, ніж дівчат. з назвою верняк прогадали).\n- все буде якось не логічно і дуже швидко: в одній серії одружилися, в іншій -розлучилися.\nЗагальний висновок такий: я не шарю за що там всі ці нагороди, можливо, за правду і сміх з самих себе, але деякі моменти вже дуже печальні, а ще коли нагадуєш собі, що це все з життя, то й узагалі паршиво.\nАле сценаристка, режисерка, продюсер і виконавиця головної ролі - це все одна людина, то хоча б тому варто глянути принаймні одну серію. Во таке то!\n- Ты же говорила, что смс - это низшая форма заочного общения?\n- Нет, низшая - это facebook, потом google-чат, затем смс, затем e-mail, затем телефон. Идеально, конечно, тет-а-тет...\n"Смс - словесная тривога"\n"Люди не всегда все понимают с первого раза: ты либо четко определяешь условия, либо идешь на компромисс"\n"Когда принимаешь гостей, сохраняешь молодость духа"\n"Для меня обсуждать чувства -это подвиг"\n"Потому что никто ненавидит меня так, как я"\n"- Какие у тебя планы?\n- У меня в планах перемены"\nЦитат в серіалі ще більше, тож шукайте свої;)\nCurrent Music: robyn dancing on my own\nЄ слова, які залишаються в душі на все життя... (с)\nNov. 5th, 2013 04:43 pm\nСкільки разів в своєму житті ми повертаємося туди, в дні нашого дитинства та юності, шукаємо поворотні моменти, шкодуємо про те, що зробили, та частіше за все, мабуть про те- на що не наважились. І якщо я правильно зрозуміла ввесь підтекст, то саме про це "К югу от границы, на запад от солнца" Х.Муракамі.\nМоє знайомство з Муракамі офіційно відбулося кілька тижнів тому, коли я почала читати "К югу...", а до цього це прізвище постійно було на слуху, воно прокручувалося у голові з пісень "Бумбоксу", нагадувало про себе з рецензій на книги у дорогих глянцевих журналах, врешті, постійно потрапляло мені на очі в книгарнях. Мабуть книги, як і люди, знаходять тебе в потрібний момент. я не обирала з чого починати знайомитися з творчістю Муракамі, це все теж було заздалегідь обумовлено у ланцюжку невипадкових подій: спершу натрапила на цитати з цієї книги, а потім виявилося, що svitlja4ok саме зараз (то було навесні) читає цю книгу, а ще одна знайома сказала, що мені він однозначно має сподобатися, судячи з моїх мистецьких смаків. Все натякало на те, що і мені пора нарешті дізнатися хто ж такий цей Муракамі. Та врешті перейти на новий рівень знайомства-поза межами обкладинок книг.\nЩо ж до самого роману, то він такий же примарний, як і головна героїня у ньому. Де межа реальності, спогаду та ілюзії? Нам ніколи цього не дізнатися.Скільки образів з минулого поруч з тобою, коли грає давно забута мелодія минулих років твого життя? У чому рецепт щастя і чого прагне людина, навіть якщо у неї все є? Муракамі не дає відповідей, вочевидь - це не його стиль. Але все можна зрозуміти, якщо уважніше вслухатися в кожне слово. Фінал він залишає відкритим: і кожен побачить там щось своє: хтось смерть, якщо песиміст, а хтось - продовження тихого і спокійного життя, якщо оптиміст. Одним словом- варто читати:)\n( І баааааааааагато цитат;) )\nКоротка мить щастя\nOct. 28th, 2013 03:24 pm\nЖиття складається з вибору та випадку. І якщо випадок - це те, що трапляється без твоєї волі і в чому ти не бачиш ніяких передумов для майбутнього, помилково, звісна річ, то вибір - це те, що впливає на всі подальші дії. Саме про це фільм "The ledge" (2011). І цього разу слоган до фільму надзвичайно промовистий: "one life. one chance. one step". Російська адаптація назви, як завжди, суперечить самій ідеї фільму, бо "Цена страсти" наштовхує зовсім на інші асоціації і, як на мене, кардинально різниться від того, про що йдеться у фільмі. Бо стрічка про те, на скільки сильна наша віра, наскільки часто ми вміємо адекватно оцінити ситуацію, чи врешті вміємо прощати і на яку жертву можемо піти заради щастя іншого.\nФільм перетинає суперечливі грані сприйняття віри: віри в Бога, віри в шлюб, віри у випадковості, у ключові моменти, віри в силу кохання. Бо ж навіть головні герої стрічки вказують на те на скільки важливо бути щирим з собою, а не створювати маску та ілюзію щастя. Сюжет дещо схожий на "last night" (2009) і якщо там все закінчилося трьома крапками, то цей фільм, ніби продовження: "Що було б, якби?".\nЧесно, зізнаюся, дивилася заради Чарлі Ханема, який півфільму глузливо посміхався, хоча ця роль йому 100% підходить. Можливо, тому, що він, як і його герой не до кінця вірить у фанатиків віри, даруйте за тавтологію. Проте у нього своя віра, так само як і своя віра в героїні Лів Тайлер. Фільм суперечливий, інтригуючий, але головне- не банальний.\nБагато моментів у фільмі залишаються недомальованими, такими собі зарисовками в подорожньому блокноті, так ніби сценарист каже глядачам: "Домалюйте порожні місця самі". Тим не менш цей фільм зворушує, наштовхує на роздуми і залишає власне право вибору для кожного. Не хочеться розкривати всієї інтриги, але 100% дивитися, бо воно того варте!\nі цитатка: "Коли ти розумієш, що життя одне - не хочеться втрачати ні хвилини".\nМенше аналізу, дєтка!;)\nOct. 25th, 2013 02:47 pm\nЗдається Девід Кроненберг вирішив реабілітуватися цим фільмом в моїх очах. Бо після засинання під час перегляду "Cosmopolis" (2012)та в продовження тематики "Videodrome" (1982), який хоч і не викликав бажання спати, зате багато разів дав нагадати про себе блювотному рефлексу. Тож коли я дізналася, що режисер фільму "Dangerous method" (2011) теж він, то спершу навіть сплутала його прізвище з іншим іменитим режисером С.Содербергом. Чомусь мені видавалось логічним, щоб такий фільм зняв саме Содерберг, особливо після нашумілого "Побічного ефекту", але кінопошук розставив всі точки над "і" і мені стало вдвічі цікавіше дивитися на "нормальний" фільм такого "нестандартного" режисера.\nЩо ж, це один із кращих біографічних фільмів, які мені доводилося дивитися. Взагалі, фільми про життя відомих людей дуже часто мене розчаровують так як сталося ж "Життя в рожевому кольорі", хоча Маріон і неймовірно зіграла. Можливо, вся справа в тому, що, зазвичай, у біографічних стрічках намагаються втиснути все життя описаної персони, що дуже важко, навіть за умови понад двохгодинного хронометражу.\nТому, мабуть, Кроненбергу вдалося прикувати мою увагу до екрану, хоча я і не знаю насправді передумов зустрічі Юнга та Фрейда (Фройда?) в реальному житті. Краще оцінять ті, хто ґрунтовно і систематично про це читав.\nТим не менш, фільм, який триває навіть не повних дві години виглядає динамічно, звісно, щоб пояснити багато моментів довелося б розтягнути цей фільм на три години, але...\nДивує те, що фільм не набув широкого розголосу і, звісно, не був високо оцінений критиками. Зрозуміло, що важко описати одними лише діалогами погляди Юнга та Фрейда на психоаналіз, але спроба показати їх "земними" людьми з власними страхами, сумнівами та проблемами вже заслуговує на життя. Таке собі міні-інтелектуальне кіно.\nСтосовно акторів, то Вігго Мортінсен та Майкл Фассбендер, як на мене, впоралися чудово. Навіть дивно було читати, що ці ролі могли дістатись іншим акторам. З Кірою Найтлі досі не можу визначитися: подобається вона мені чи ні. Єдине що можу сказати, без неї цей фільм би точно "програвав", хоча після численних переглядів її робіт вже з впевненістю можна сказати, що у неї є свій стиль гри, який вона повторює знову і знову.\nЗ того, що потішило, це діалоги між Фрейдом та Юнгом, особливо про те, що "навіть через 100 років наші теорії будуть критикувати і піддавати сумніву":)\nЗавжди прагнути кращого\nЄ такі фільми, які чомусь залишаються непримітними, про них мало хто знає,їх мало хто позитивно оцінює і вони залишаються десь осторонь масового кінематографу. Не знаю як там оцінили американці, але, як на мене, фільм\n"Twelve" (2010) заслуговує на увагу, бо вкотре переконуюсь, що фільми на основі книг, це вже щось більше, ніж просто фільм. А цього разу це новела з життя хлопця-філософа, знову 17-річного, знову самотнього в натовпі. Що головне, у фільмі все гармонійно: кадри, музика, закадровий голос автора, зйомка: уповільнена, швидка, несподівана. Головне, дивитися в українському перегляді, бо голос диктора просто неймовірний.\nЦе не просте кіно і якщо дивитися лише на поверхню, то крім розпусної молоді, наркотиків, розкоші і дурних розмов не помічаєш іншого - головного: самотності кожного із героїв, прагнення перевершити самого себе, піднятися над буденністю розкоші, яка теж, як ви здогадуєтеся, набридає. Бо коли в житті настають моменти сну на матраці посеред кімнати, то починаєш цінувати як найдорожчий скарб, ті банальні спогади з дитинства, які назавжди закарбувалися в твоїй пам'яті.\nМожливо, не всі задуми були промальовані, але відповіді на багато що можна знайти із фраз:\n"Іноді краще не бачити те,що лишилося в минулому".\n"Уся справа в твоєму бажанні. Чого ти хочеш?\nЯкщо ти не хочеш нічого, у тебе нічого немає.Ти пливеш за течією".\n"Йому залишили купу повідомлень, але жодного від того, кого він хотів бачити".\n"Світ обертається під твоїми ногами і ти або знайдеш Бога, або пройдеш повз". та інші, і тут в них не треба вслухатись, бо вони і так промовисті.\nА фінал, таки обнадійливий, можливо, тому, що смутку було забагато, а, можливо, тому, що це все з життя.\nТим не менш: "В житті ми завжди повинні прагнути кращого". Титри...А кожен зробить висновок сам.\nГени, хай їм грець!\nOct. 13th, 2013 01:29 am\nСкільки ж часу я збиралася подивитися "Місце під соснами" ( "The Place Beyond the Pines" (2013)! Як же ж я хотіла на цей фільм в кіно! Хоча він точно не для великого екрану, він для ночі і для вдумливих голів. Судячи з трейлеру, здається, що там багато динаміки і багато Райана Гослінга, але насправді там великий відрізок часу і багато повчальних моментів.\nА фінальна сцена ще довго стоятиме перед очима, бо ніщо так не заворожує у кінці будь-якого фільму, як головний герой і дорога (ну це суто суб'єктивне враження і я вже наполовину відкрила карти).\nЧомусь під час перегляду неможливо було не порівнювати з "Відступниками", але зараз усвідомлюю, що це два кардинально різні фільми. Звісно, тема брехні в поліції піднімається в обох фільмах, але "Місце під соснами" більше філософський фільм, який дає надію. Я б навіть сказала ту надію, якої не було у "Відступниках".\nВід розв'язки я очікувала дещо іншого, боялася найгіршого, подумки жаліла Джейсона (перший фільм, де я запам'ятала, як звали головного героя), але тут все було як у житті. Хоча хтозна чи всі життєві історії закінчуються так...\nДо всього варто лише додати, що зйомка просто неймовірна, особливо у частині з Гослінгом, коли він "вишиває" на мотоциклі, а ще прекрасно підібрані краєвиди та молоді актори на ролі синів, які виконали своє завдання на 100%.\nЄва Мендес постійно заплакана, Бредлі Купер як Бредлі Купер, хоча тут його образ вийшов дещо розмитий і він, як на мене, грав не на повну силу.Навіть сцена у лісі з його боку чомусь була не переконлива.\nА щодо висновків: дивитися і думати як завжди над одним: "Що було б якби? І як потрібно було вчинити?"\nІ так, цей фільм про гени і зовсім ніякий не бойовик, трилер чи щось подібне, драма в чистому вигляді. Та цей не дивно від режисера "Сумної Валентинки".\nА саундтрек з фінальної сцени ще довго крутитиметься в моїй голові, як і краєвид американської осені десь далеко в глибинці...\nCurrent Music: The wolves\nЗа те, щоб жити, коли живеш!\nOct. 4th, 2013 11:42 pm\nОбожнюю фільми про 17-річних хлопчиків, які заплуталися у собі. Роздуми про сенс життя у такому віці особливо гострі. Тож я уже й не пам'ятаю за яких обставин натрапила на опис фільму "Someday this pain will be useful to you" (2011), та переглянути вдалося тільки зараз.\nПомітила таку особливість, якщо у фільмі є хоча б дві цитати, які "чіпляють", то це вже далеко не "пропащий" фільм. У цій історії фраз, які хочеться цитувати, більше, ніж достатньо., бо вони тут ще навіть до початку фільму, під час вступних титрів:\n"Я б дуже хотів, щоб кожен день був схожий на сніданок. Час, коли люди додивляються свої останні сни. Вони ще зосереджені на них і не можуть реагувати на реальність. Якби завжди був лише сніданок - мені було б добре".\n"Потрібно говорити тільки те, що цікаво, або те, що необхідно сказати".\n"Якби кожен повинен був вірити в те, що він робить, мало би що робилося в цьому світі".\n"Мені подобаються музеї, тому що це одне з тих рідкісних місць, де тобі не намагаються що-небудь продати".\n"Я думаю, коли твоє життя добігає кінця, ти повинен задати собі два питання: "Чи прожив я насичене життя? І чи достатньо я любив?" І якщо ти можеш позитивно відповісти на ці два запитання, то ти недарма його прожив",\n"Тост: "За те, щоб жити, коли живеш".\n" -Що мені робити?\n-Я ненавиджу, коли люди так кажуть. В більшості випадків вони прекрасно знають що робити".\n"Але якщо я псих, то як тоді стосовно всіх решта?"\nАтмосферне, спокійне кіно, розмірковування, суперечки, думки, сумніви - усе як завжди у фільмах максимально наближених до життя, відмінного від схеми. А Люсі Лью така гарна у ролі психолога. Важко критикувати, хоча по суті і нема за що. Все стримано і довершено, і навіть закінчення, більше, ніж логічне і без всіляких рожевих сиропів. Після перегляду стає хороше, а саме так має бути від хорошого кіно;)\nПідробка краща за оригінал\nOct. 2nd, 2013 12:43 am\nЄ ось такі фільми, як "Краща пропозиція" ("Best offer"), (2012) непримітні на перший погляд, як Джеффрі Раш у головній ролі, зажди стриманий і водночас відвертий у своїх емоціях. Згадався чомусь він до порівняння у фільмі "Сandy". Завжди такий переконливий чи то в ролі наркомана чи в то ролі ліцитатора аукціону. Сюжет хоча б "пахне свіжістю", принаймні відносно. Бо використано уже типовий прийом, коли всі "карти" несподівано розкриваються у фінальній сцені. А на початку можна навіть подумати, що це трилер, потім, що фільм жахів, місцями, що це любовна історія, яка має закінчитися прекрасно. Ну, і звісно, відкритий фінал, обнадійливий як для героя Джеффрі Раша, так і для глядача.\nУвесь фільм розмірено-одноманітний, бо переломний момент лише у кінці, тож хронометраж у дві години занадто вже обтяжливий для безперервного перегляду. Я постійно відволікалася, а отже мене не привабили аж на 100% картинкою та сюжетом. Чогось забракло. Емоційнішого образу молодої дівчини чи окремої сюжетної лінії про її стосунки з героєм Джима Стьорджеса, що ніби розуміється за замовчуванням, хоча сам герой Джима Стьорджеса виглядає переконливо прекрасним і таким "доброзичливим".\nФільм-міркування про те, що нікому не можна довіряти і що кохання "зносить дах" навіть у похилому віці, а отже треба постійно бути на варті, і ще не варто прив"язуватися до картин, так само як і до людей. Що поробиш ніхто з нас від цього не застрахований. Бо це ж тільки в кінематографі можна наново переписати сценарій чи хоча б фінальну сцену.\n"У будь-якій підробці завжди приховане щось оригінальне."\n"Можна підробити бозна-що: щастя, біль, радість, хворобу, ненависть і любов..."\n"- Ви одружені?\n-Так. Майже 30 років.\n- То як це?\n- Як на аукціоні. Ніколи не знаєш чи твоя пропозиція найкраща."\nSep. 26th, 2013 07:26 pm\n"About time" або в нашому "гуманному" перекладі "Наречений з майбутнього" (2013). З якою метою перекручується назва? мене це обурює вже просто в енний раз! Хоча я здогадуюсь з якою: щоб якомога більше хлопців і дівчат прийшло на цей фільм, бо ж назва "Про час" - це нудно, еге ж?)\nЗатишний фільм без надриву емоцій, який охоплює багато простору і часу. Як завжди чарівна і вічно юна Рейчел МакАдамс, для якої це вже другий кіношний "шлюб" з мандрівником у часі (до речі, дуже рекомендую фільм "Дружина мандрівника у часі"! бере за душу!) Навіть нема й до чого придертися, бо фільм такий фантастично-життєвий, не стільки про подорожі у часі, скільки про саме життя у всій його магічності, якої ми за вічними біганинами й не помічаємо. Можливо, трохи розтягнутий як для легкого фільму на вечір, але він легкий лише на поверхні, бо більш чуттєві натури знайдуть тут і глибинні смисли взаємозв'язку батька з сином, брата з сестрою, чоловіка з дружиною, хлопця-батька зі своїми дітьми, родини, суспільства, роботи... будь-чого, зрештою!\nВідразу вчувається, що це британський фільм: інший гумор, інші шаблони, інші кадри, де без дощу ну аж ніяк не обійтися\n(та й головний герой рудий, як же ж без цього!)\nУ цьому фільмі стільки життя, що саме цим він і не схожий на все те, що щороку штампує "фабрика мрій". У ньому хочеться залишитися і як головний герой, кожен найбуденніший день проживати ще раз, щоб врешті помітити, який чудовий світ навколо.\nТакі фільми неможливо критикувати, бо з ними добре. Це не шедевр, так само як і наше життя щодня далеке від ідеалу.\nНу і цитата з фіналу: "Ми всі мандруємо у часі кожного дня і головне старатися радіти цій дивній мандрівці!"\nОкеан і чотири заблукалих душі\nSep. 26th, 2013 05:33 pm\n"Заборонена пристрасть" ( "Adore") (2013) - один з тих фільмів, про які кажуть "якщо ви бачили трейлер, то далі можна вже й не дивитися". Дві години розміреного фільму ні про що, без наростання пристрастей, без кульмінації, без психологізму і чудових розмов - всього цього навіть не намагайтеся тут шукати. Все почнеться з дитинства двох подруг, за один кадр вони виростуть, а потім такі метаморфози відбуватимуться цілий фільм: ось нам показують минуло два роки, ось уже бігають внучки, а отже минуло ще п'ять. І так далі...І так далі...\nВражають своєю примітивністю діалоги, які абсолютно не мають ніякої глибини та змісту. Таке враження, що сценаристи змогли вигадати кістяк фільму - фабулу, а як розбавити сцени чимось цікавим і напруженим так і не придумали. Бо коли в нібито найнапруженіший момент розмови двох героїнь ми маємо почути пояснення чи виправдання, натомість все обмежується кивками голови та короткими фразами "ні", "так", "здається, це зайшло занадто далеко" відчуваєш себе ошуканим і цілий фільм так і чекаєш, коли ж відбудеться ця найважливіша "розмова". Стосовно хлопців-аполлонів, то їх, здається, брали сюди тільки за м'язи. Жодних емоцій, жодної драми. І якщо один (той, що білявий) ще сяк так створює це напруження, то брюнет - це повне розчарування. Здається, йому завбачливо відвели якомога менше слів, аби не завалити цей фільм остаточно. Наомі Уотс чесно старалася, але чи це не її роль, чи взагалі не її фільм, але в "Маллхоленд драйв" і "Розмальованій вуалі" я вірю їй більше. Як на мене, усі четверо головних героїв вийшли якимись закам'янілими, або це такий задум режисера. Звичайно, не мені судити, бо все ж таки це знову екранізація за книгою, тож авторитетною була б думка тих, хто читав. До плюсів можна віднести відносно "свіжий сюжет" і багато красивих кадрів океану. А ще цей фільм можна назвати заспокійливим, тому що протягом 2 годин не викликає абсолютно ніяких емоцій, навіть у фіналі.\nКупуючи газету щодня...\nSep. 22nd, 2013 11:45 am\nМені рідко рекомендують фільми. Проте коли вже рекомендують, то я обов'язково мушу подивитися. Мені неважливо який жанр, які відгуки, який рік. Я просто мушу подивитися, щоб скласти власне враження. Зрештою, від мене цього і очікують ті, хто рекомендує.\nТак сталося із "Listen to your heart" (2010) - мені просто сказали подивитися. І хоч фільмів такого штибу, більше, ніж достатньо. І хоч таких я бачила вже половину, я не вагаючись, почала дивитися.\nІ хоч виникали думки критикувати за повтори, і хоч багато чого деякі моменти нагадували з раніше переглянутого, було у цьому фільмі і щось своє: кумедний газетяр, який так любить свою роботу, власник кафе, який ледве-ледве розправляється з боргами і тихцем п'є своє віскі, сувора мати, вірна подруга, дівчина, яка чує серцем і хлопець, який мріє залишити щось після себе. А ще там були мрія і віра. Ну, а те, що там була ще й любов, думаю і так зрозуміло:)\nМоя упередженість тримала мене до останнього і я навіть думала, що не плакатиму. Проте у таких фільмах завжди є той момент, коли вже ніхто не плаче, а мене таки пробирає) Та не зважаючи на сумні моменти сюжету, сценаристам вдалося таки залишити світло в душі після перегляду. Бо ж ми усі знаємо фразу "слухай свого серця" та чи прислухаємося?\nP. S. Заради ось цих фраз, фільм вартий того, щоб його подивитися:\n"Сьогодні прекрасний день, щоб жити!"\n"Життя занадто коротке, щоб проживати його за когось іншого"\n" - Кожен день купуєш газету?\n-І просто викидаєш?\n-І не читаєш?\n- Тоді навіщо купувати?\n- Мені подобається продавець..."


У РФ завершилося попереднє розслідування у справі українця Гриба | QHA Агентство Кримські Новини\nПідготовче слухання у справі українця відбудеться у Північно-Кавказькому окружному суді 2 липня\nУ Росії завершилося попереднє розслідування у справі незаконно утримуваного в РФ 19-річного українця Павла Гриба. Про це повідомила російський адвокат Марина Дубровіна.\nВона зазначила, що підготовче слухання у справі українця відбудеться у Північно-Кавказькому окружному суді 2 липня. Вже за декілька тижнів справу почнуть розглядати по суті. Наразі Гриба доставили у ростовське СІЗО ФСБ.\nАдвокат закликала підтримати українця в суді.\n— Я просила б тих людей, які можуть, приїхати і підтримати Павла в суді. Я сподіваюся, що це не буде закрите засідання. В усякому разі, приводу для цього зараз немає.\nЗа словами Дубровіної, Гриб за час перебування у російському СІЗО не отримав жодного листа.\n— Увесь цей час він перебував у такому інформаційному вакуумі. І підтримка вдихне у нього життя.\nЗа її словами, стан здоров'я Павла Гриба значно погіршився через відсутність належного лікування.\nПід час розслідування адвокат часто підкреслювала, що українця викрали на території Білорусі. У РФ, в свою чергу, продовжують наполягати, що Гриб сам перейшов кордон у Смоленській області, де його затримали.\nВідзначимо, у ЄС раніше заявили, що очікують негайного звільнення Павла Гриба та інших українських громадян, незаконно утримуваних в Росії.\nНагадаємо, Павло Гриб зник безвісти 24 серпня 2017 року в Білорусі. Як пізніше він розповів, на автостанції Гомеля його викрали невідомі люди у цивільному і передали іншим невідомим у лісі. Більше доби Павла тримали у приміщенні без вікон, після чого відвезли до Смоленської області, де оформили арешт.\nкиїв павло гриб попереднє розслідування росія


Київ і Будапешт проведуть консульські консультації | Трибуна Праці\n14.10.2018 16.10.2018 SV Новини України\nУгорська сторона найближчим часом змінить назву посади “уповноваженого міністра у справах Закарпаття”. Про це заявив міністр закордонних справ Павло Клімкін після зустрічі з угорським колегою Петером Сійярто в Люксембурзі в понеділок, 15 жовтня.\n“Ми говорили про те, яким чином нам позбутися проблеми з назвою їх уповноваженого й повністю домовилися, що назва буде іншою. Протягом найближчих днів ви це побачите”, – сказав він.\nТакож Клімкін повідомив, що домовився із Сійярто про проведення “комплексних консульських консультацій”, і Угорщина не робити щось на території Закарпаття без відома українського уряду.\n“Або ми будемо працювати там разом, погоджуючи наші кроки, або угорці там не працюватимуть”, – сказав Клімкін.


Украина на внешних аграрных рынках. Как компенсировать потерю рынка РФ | Самые интересные новости\nУкраина на внешних аграрных рынках. Как компенсировать потерю рынка РФ\nСентябрь 29th, 2015 adminGWP\nАлексей Павленко, Министр аграрной политики и продовольствия\nДорожная карта реформ агросектора\nРазгосударствление госпредприятий: курс на прибыльность\nРозвиток експорту сільськогосподарської продукції – це ключ до успіху України в цілому.\nНасамперед експорт генерує розвиток галузі та нові робочі місця, що надзвичайно важливо для забезпечення стабільності в державі. По-друге, встановлення добрих, міцних і взаємовигідних відносин з іншими країнами нам лише на руку.\nАналізуючи динаміку зовнішньої торгівлі агропродукцією, насамперед слід зауважити, що за 7 місяців поточного року ми отримуємо позитивне сальдо зовнішньої торгівлі в АПК — $5,6 млрд.\nЗокрема, експорт аграрної продукції становить $7,7 млрд, або 35,7% від загального експорту України, а імпорт – $2,2 млрд, або 10,5% від загального імпорту країни.\nВтім, варто визнати, що порівняно з аналогічним періодом 2014 року відбулося зменшення експорту сільськогосподарської продукції на 16,8%, а імпорту – на 45,5%.\nЦі дані потребують більш детальних пояснень.\nПо-перше, ціновий фактор, який прямо впливає на вартісні показники експорту.\nЯкщо, наприклад, за січень-липень 2014 року ми продали пшениці на експорт 3,3 млн тонн і отримали $815 млн, то за аналогічний період поточного року, при зростанні кількості експорту на 12%, до 3,7 млн тонн, виручка становила лише $696 млн.\nПричина цього – падіння світових цін на зернові на 24%.\nЗа даними ФАО (Продовольча та сільськогосподарська організація ООН), індекси продовольчих цін, зокрема на зерно станом на липень, зараз найнижчі за останні п’ять років.\n1-7 місяці 2014\n1-7 місяці 2015\nЗміна 2015 до 2014, %\nКількість, млн тонн\nВартість, млн дол.\nВартість млн дол.\nПо-друге, через зміни в стосунках з РФ було втрачено обсяги експорту окремих товарів, зокрема тваринного походження, та кондитерської продукції.\nПо-третє, українці почали споживати переважно українську продукцію. Адже значні обсяги її експорту доводять високу якість та безпечність, яка користується попитом на світовому ринку.\nПри зростанні внутрішнього попиту на окремі види продукції їхня ціна зростає, а отже, виробникам значно вигідніше реалізовувати власну продукцію на внутрішньому ринку, ніж експортувати.\nТому, якщо зростає внутрішня потреба у споживанні певних видів продукції, скорочується їхній експорт.\nПроте сальдо є позитивним та навіть зросло майже на 5%. Це свідчить про хорошу динаміку розвитку аграрного сектора у кризових для усієї економіки умовах.\nНайвагомішими чинниками позитивного сальдо сільськогосподарської продукції залишаються обсяги експорту зернових культур – 39,9%, олії – 23,7% та насіння олійних культур – 7,5%.\nНа особливу увагу заслуговує цукор. Уявіть тільки, експорт солодкого продукту порівняно з минулим роком зріс майже у 100 разів (!) – з $361 тис. до $37,7 млн.\nЗначно збільшився експорт жиру свиней та домашньої птиці – з $27 тис. до $3,8 млн. Пожвавлення стосується і таких продуктів, як соя (на 72,2%) та свинина (більш ніж у 5 разів).\nВодночас зменшився експорт олії соняшникової (на 22,1%), кукурудзи (на 7,5%), сирів (на 88,3%; на $97 млн), хлібобулочних, кондитерських виробів (на 49,7%; на $69,9 млн), соків фруктових (на 47,5%) та ячменю (на 13,2%).\nЯкщо взяти в цілому по галузі, то більше всього впали обсяги експорту продукції тваринництва – вони скоротилися на 24,3%, до $525,6 млн. Натомість обсяги експорту продукції рослинництва впали на 16,1%, до $7,22 млрд.\nЗагалом регіональна структура експорту сільськогосподарської продукції за 7 місяців 2015 року виглядає таким чином:\nОтже, навіть за несприятливих світових цін, українські аграрії поступово розширюють ринки збуту, компенсуючи втрату ринку РФ. І що особливо надихає – посилюють свою присутність на внутрішньому ринку.\nСаме тому є всі підстави сподіватися, що статистика наступних місяців виявиться більш оптимістичною.\nВсе про: АПК, Россия\n« Как провести выходной день\nВ Хмельницкой области подростки погибли, упав на линию электропередач »


Як самостійно вмонтувати Блютуз в будь-яку автомагнітолу — Ремонт домов и квартир своими руками\nЯк самостійно вмонтувати Блютуз в будь-яку автомагнітолу\nПоговоримо про впровадження бездротових технологій. Конкретно мова піде про передачу звуку по Блютуз. Наприклад, варто в вашому автомобілі старенька магнітола, якій Bluetooth і не снився. Що можна зробити в цій ситуації? Звичайно, можна купити сучасну модель. Ну а якщо ви не готові до цього кроку або в вашому авто коштує магнітола нестандартної форми, знайти заміну якої не так то просто? І якщо при цьому ви ще й не проти попрацювати руками, значить вам точно сюди.\nПо-перше, звичайно сама магнітола. Задача буде полегшена, якщо у вашій магнітолі є AUX вихід. Мені ж доведеться модернізувати дуже стару модель, де природно AUX виходу немає. Тому попередньо я вже реалізував в ній AUX.\nНе будемо відволікатися на те, як це зробити, оскільки це тема окремої розмови, відповідні матеріали можна легко знайти.\nЩе нам знадобиться Bluetooth адаптер ( «свисток»). Перша потрапила до мене модель виявилася невдалою. Аудіо вихід виявився одноканальним (моно), крім цього модель працювала нестабільно. Довелося її просто викинути. Замовлений в Китаї модуль XS-3868 (http://ali.pub/559gxh) виявився досить непоганим. Його я і буду сьогодні впроваджувати в магнітолу.\nОпис процесу підключення\nПідключення сигналу не викличе труднощі навіть у новачка. «Землю» можна приєднати як до корпусу магнітоли, так і до роз’єму AUX. Лівий і правий канал Bluetooth — модуля з’єднуємо з відповідними контактами на роз’ємі магнітоли. Не бійтеся переплутати канали між собою, для прослуховування музики, на мій погляд, це не принципово. Особливо допитливі радіоаматори можуть докопатися до істини і виконати підключення правильно.\nНайбільш серйозно потрібно підійти до питання харчування нашого модуля. У випадку з Bluetooth адаптером на 5 вольт можна підключитися до USB роз’єму магнітоли, при його наявності. Також можна спробувати знайти на платі магнітоли 5-вольта лінійний стабілізатор. Маркування цього елемента може містити цифри 7805. Звичайно не факт, що в запасі у нього є резервна потужність, необхідна для харчування нашого адаптера. Кращий варіант — додатково купити такий стабілізатор і зібрати наведену тут схему.\nЩо стосується модуля XS-3868, яким я володію, ситуація дещо складніша. Межі необхідної для нього напруги живлення становлять 3,6 — 4,2 вольта. Таке на платі магнітоли навряд чи знайдеться. Інтегрального лінійного стабілізатора на 4 вольта, наскільки мені відомо, теж немає, у всякому разі, серед широко поширених пристроїв.\nЗвідси випливає, що джерело живлення мені доведеться збирати самостійно. Для цього я взяв два електролітичних полярних конденсатора, два керамічних неполярних і дуже корисну мікросхему LM317. Крім цього знадобиться пара резисторів для встановлення необхідного вихідного напруги. Один я взяв номіналом 1,5 кОм, другий на 3 кОм. Додається посилання калькулятора для LM317, де можна підібрати номінали резисторів. Там же приведена схема стабілізатора напруги на базі LM317.\nЯ зібрав це схему методом навісного монтажу, просто спаявши деталі між собою.\nДопустиме вхідна напруга для LM317 досягає 37 вольт, що створює великий запас надійності, так як в бортовій мережі автомобіля це значення не вище 15 вольт. На виході мого саморобного стаб я виявив 3,95 вольт, тобто якраз те, що потрібно.\nТепер можна підключити Bluetooth і переконатися в його працездатності. Подаю харчування на схему і шукаю в телефоні доступні Bluetooth — пристрої. Для входу потрібно ввести пароль. У 99 випадках зі 100 стандартним для подібних пристроїв паролем є чотири нулі (0000).\nПідключившись до Блютуз і приєднавши навушники, запускаю на телефоні звуковий файл. В результаті отримую справжній стерео сигнал. Якість звуку особисто мене цілком влаштовує.\nВ інтернеті я зустрічав інформацію, що цей Bluetooth модуль при включенні короткочасно може споживати струм до 1 ампера. З цієї причини я і вибрав мікросхему LM317, розраховану на струм до 1,5 ампер. Переконатися в наявності стрибка струму при включенні я не зміг, так як не маю осцилографа, мультиметр ж на такі короткі сплески не реагує. Постійне споживання в робочому режимі за моїми спостереженнями не перевищує 70 мА.\nМодуль XS-3868 має додаткові можливості, які я теж вирішив використовувати. Зокрема тут є контакти для підключення мікрофона, після чого наш модуль зможе працювати як Bluetooth гарнітура для розмови по телефону.\nКрім цього є ряд опцій, які я не використовував, але комусь вони можуть виявитися корисними:\nможливість підключення індикаторних світлодіодів;\nвбудований зарядний пристрій для літієвого акумулятора;\nпідключення кнопок регулювання гучності, кнопок «наступний трек», «попередній трек», «пауза».\nДалі я підбираю відповідний мікрофон від вийшла з ладу гарнітури. Я вибрав мікрофон, вже встановлений на невелику плату. Думаю, що в такому варіанті кріпити його буде навіть зручніше.\nПлату мікрофона я вклеїв в торець накладки передньої панелі магнітоли.\nДля монтажу стабілізатора і модуля Bluetooth я знайшов вільне місце на платі магнітоли і використовував двосторонній скотч.\nРефлекси я обмотав ізолентою, щоб нічого бува не замкнути. Перегрів йому не загрожує, зважаючи на великий запасу по потужності. Залишилося підключити стабілізатор до харчування. З землею все ясно, вона як завжди на корпусі. Тепер розберемося з плюсом. Якщо підключитися просто до плюса магнітоли, отримаємо постійно діючий Bluetooth у всіх режимах, коли до авто підключений акумулятор. Магнітоли це потрібно для збереження різних налаштувань, годин. Для нашого модуля Bluetooth це в принципі теж допустимо, але абсолютно не раціонально. Тому знаходимо червоний провід від замка запалювання, напруга на якому з’являється тільки при вставленому ключі і підключаємо до нього плюс стаб.\nТобто, вставляємо ключ в замок запалювання і наш Bluetooth стартує разом з магнітолою. Ну ось, з підключенням розібралися.\nУ моєму варіанті модернізації необхідно якось виконати вихід AUX, адже в цій магнітолі його спочатку не було. Я вирішив цю задачу в такий спосіб. Просто вивів роз’єм AUX на 10-ти сантиметровий провід за задню панель магнітоли. Для тих, у кого режим AUX був присутній спочатку, цей «колгосп» не знадобиться.\nДля перевірки системи переводимо магнітолу в режим AUX. У моєму варіанті це режим радіо плюс додатковий перемикач. Користуємося системою наступним чином — якщо потрібен AUX, нічого не відтворюємо по Bluetooth, ну і навпаки, потрібен Bluetooth, не користуємося AUX.\nНу, ось власне і все. Залишилося встановити магнітолу в автомобіль і насолоджуватися новою функцією.\nПосилання, які можуть знадобитися:\nСтабілізатор напруги LM317.


Імпічмент Трампа: в США узгодили швидкий графік, у чому звинувачують\nЛідери Сенату США домовилися про швидкий графік процесу другого імпічменту 45-го президента Дональда Трампа. Він починається з вівторка, 9 лютого.\nПро це повідомляє "Європейська правда". Як відомо, вперше в американській історії ця процедура порушена проти лідера країни, котрий уже покинув свій пост, та ще й повторно, але експерти сумніваються, що її зможуть довести до кінця.\n"Всі сторони домовилися про структуру, яка забезпечить справедливий і чесний процес імпічменту експрезидента в Сенаті", – заявив лідер більшості в ньому Чак Шумер.\nТак, якщо конституційне голосування пройде, як і очікується, вже вдень у середу, 10 лютого, розпочнуться вступні судові спори, коли обидві сторони матимуть до 16 годин на презентації.\nПередбачається, що дискусії триватимуть до вихідних, коли сенатори отримають можливість поставити запитання обом сторонам. Водночас неясно, чи продовжать розпорядники імпічменту графік, вимагаючи викликати свідків до суду, хоча Дональд Трамп уже відмовився добровільно давати показання.\nНині законодавці обох сторін висловлюються за якнайшвидший судовий розгляд, на тлі постійних зусиль, спрямованих на затвердження пакету допомоги з коронавірусу президента Джо Байдена.\n46-го президента США, як відомо, звинуватили в "підбурюванні до заколоту" під час виступу перед прихильниками напередодні заворушень у Капітолії 6 січня.\nПредставники демократичної партії заявляють, що це є "переважним" доказом його провини. Зі свого боку республіканці з команди колишнього американського лідера стверджують, що учасники заворушень діяли незалежно.\nТакож захист називає судовий процес "абсурдним і неконституційним".\nЯкі шанси на те, що Трампу оголосять імпічмент\nПитання про імпічмент є першим випадком в історії країни, коли така процедура проводиться проти одного і того ж президента повторно. Також вперше із загрозою позбавлення повноважень зіткнувся політик, який і так більше не є главою держави.\nОскільки у демократів в Сенаті є тільки мінімальна чисельна перевага, шанси на те, що Трамп дійсно програє процес, невеликі, пише DW, посилаючись на думки експертів. За їхніми словами, для оголошення імпічменту необхідна більшість у дві третини голосів, яку неможливо отримати без широкої підтримки з боку республіканців.\n"Хоча в цьому питанні демократи переслідують ще одну важливу мету – позбавити Трампа права знову обіймати високі державні пости. Для ухвалення такого рішення буде достатньо простої більшості голосів у Сенаті. Але саме голосування з цього питанню стане можливим тільки в разі оголошення Трампу імпічменту, для чого, як уже було сказано, необхідно дві третини голосів сенаторів", – йдеться у повідомленні.\nТак,демократи роблять ставку на те, що від Дональда Трампа "втомилися" і багато його соратників із партії, які будуть готові підтримати імпічмент вже "заради того, щоб запобігти його політичному камбеку на наступних виборах".\nпісля відходу з Білого дому екслідер США Дональд Трамп створив "офіс колишнього президента" у Флориді і оголосив себе захисником країни.\nПізніше він відмовився давати свідчення на слуханнях про його імпічмент у Сенаті.\nВодночас у США підрахували збитки від заяв Дональда Трампа і заворушень у Вашингтоні в день штурму Капітолію.


Карпатський квадро кордон 2019 - KvadroKum\nКарпатський квадро кордон 2019\n11.10.2019 25.05.2020 admin\t4 коментарі\tкарпати, квадроцикл\nКарпатський квадро кордон 2019 це – щорічна квадро-експедиція, яка відбулася 1-3 травня.\nОсь що розповідає на одному з форумів квадроциклів учасниця експедиції під ніком Nastazia:\nЩороку на травневі свята проходить міжнародний з’їзд джіперов під назвою «Карпатський Кордон»! Ми вже багато років їздимо, але цей був особливим, тому що ми вже були на Polaris!\nЗ добрим ранком!» – кричали гори у вікні готелю в 6 ранку! В цей час ти пробуджуєшся з природою : споглядаєш на ранній туман і зустрічаєш перші краплі дощика ! Ми одягнулися, упакували машинки, забрали наші бокси із сніданками і перемістилися у велику дерев’яну альтанку! У когось бувають романтичні вечері, а у нас вже другий день романтичні сніданки з виглядом на гори і з повною самотою з природою:) Ну що ж, ми зібралися і готові до нових пригод, а вони зобов’язані бути, адже погода дощова\nНа старт Карпатського Кордону ми прибули о 11:00 годині! Людей як мурашок, техніки неймовірна кількість: джіпери і квадроциклісти з усієї України і Європи об’єдналися, щоб знову підкорити гори!\nПо дорозі у нас були підйоми і спуски, болото, але ми впевнено йшли колоною! На невеликому кам’янистому підйомі (найперший серйозний підйом) ми прошли спокійно.\nНа останніх хвилинах заходу сонця ми приїхали на галявину квадроциклістів і вирішили, що залишимося там.\nЦей вечір біля багаття з хорошою компанією не забудеться ніколи. Я не представляю як можна їздити до Карпат в експедицію і жодного разу не посидіти біля багаття, не переночувати в наметі і не розділити цю радість з друзями!\nЗагалом: день почався прекрасно, а закінчився ще кращим!\nНас чекали нові пригоди, нові дороги, нові висоти! Тому заснули з думкою про те, що ми такі чисті завтра знову вийдемо на трек і підкоримо карпатські вершини!\nЦе так прекрасно, пробуджуватися рано вранці і спостерігати як крапельки дощу стікають по намету! Цього дня ми виїхали дуже пізно з табору, але це ніяк не позначилося на нашому відпочинку! Відновили вогнище, дістали пальник і почали готувати сніданок! Дівчата розподіляють обід, готують хлопцям сніданок і досушують речі!\nНа традиційній заправці Кордону ми заливаємо повні баки і всі каністри, адже дорога не коротка.\nТоді як сонечко показалось, ми вже вдалині бачили Пікуй (1408м. – найвища гора Львівської області)! Підйоми мокрі і кам’янисті: то їдеш спокійно, то відстібаєшся і висиш мало не на дверях RZR . В’їжджаємо в казковий ліс, що за одну гору до Пікуя, і відчуваєш полегшення.\nНа вершині 1408 м. ми добралися машинками, звідки відкривався чудесний вигляд на гори! Стоїш, дивишся і відчуваєш, як в твоїй голові затихає хаос, ти начебто стаєш частиною природи, твоя душа чиста і вільна – готовий злетіти над горами.\nЯк тільки заїхали в готель, почався дощик, який нас не застав таки на висоті! Загнали машинки на причепи, зафіксували і пішли знімати з себе бруд і пилюку! Спасибі нашим новим друзям за спільну вечерю! Окреме спасибі всій нашій згуртованій і дружній команді! Емоцій, смішних історій і спогадів вистачить на довго! До нових зустрічей!\nА також читайте: ЯКІ Є ВИДИ КВАДРОЦИКЛІВ ТА ЇХ ОСОБЛИВОСТІ\n← Які є види квадроциклів та їх особливості\nЗнаменита тенісистка знялася в еротичній фотосесії на квадроциклі →\n4 thoughts on “Карпатський квадро кордон 2019”\nКруто! Не чула раніше. Тепер хочу так само попробувати!\n12.10.2019 о 20:20\nДуже класна експедиція Карпатський Кордон!!! Краєвиди бомбезні. Але я був у 2018 році. Цього року не зміг. Як буде все ок, то у 2020 році обов’язково поїду!!!\nОх, уж эти квадрациклы, после езды пришлось в госпитале , правда сутки, поваляться.\nСповіщення:\tЯремче - курортный город в Ивано-Франковской области


Волонтерська акція “Зелене місто”: як в Орлівщині прибирали сміття - 34 телеканал\n19 жовтня, 22:08\nІз самого ранку на туристичній базі в Орлівщині кипіла робота. Молоді дерева саджали працівники компанії ДТЕК Енерго. А ще прибирали сміття та спилювали сухостій. Усе в межах волонтерської акції “Зелене місто”.\n«У суботниках такого роду беру участь не вперше. Це щоб поспілкуватися з колективом в неформальній обстановці, попрацювати, поприбирати — вважаю це важливою справою», — сказав співробітник ДТЕК ШУ ім. Героїв Космосу Роман Макаров.\nНа толоку вийшли працівники шахтоуправління імені Героїв Космосу. Вирішили вільний від роботи час провести на свіжому повітрі з користю для довкілля. Тому із захопленням приводять до ладу базу відпочинку “Павлоградець”.\n«На базах відпочинку ДТЕК Павлоградвугілля відпочиває понад 7 тисяч шахтарів і їх сімей. Ми звернулися до хлопців з ШУ “Героїв космосу”, щоб вони допомогли нам облагородити трохи, та розширити територію бази відпочинку. Щоб приїжджають могли спокійно ходити, дихати свіжим повітрям», — сказала директорка бази відпочинку “Павлоградець” Наталія Хаджинова.\nМарина з родини шахтарів. Працює електрослюсаркою з ремонту обладнання. Сьогодні відповідає за висадження дерев. Загалом на туристичній базі з’явиться з пів сотні нових рослин.\n«На цій базі мені дуже подобається з сім'єю відпочивати, ми практично щороку сюди приїжджаємо, я ще будучи дитиною дуже часто відвідувала цей же табір детскій.Очень приємно нести людям щось гарне, робити щось для суспільства, ну і для себе ж , навіть цю прибирання», — сказала співробітниця ДТЕК ШУ ім. Героїв Космосу Марина Волошина.\nТаке генеральне озеленення — це добра традиція компанії ДТЕК. Еко-вікенди проводять десятий рік поспіль.\n«ДТЕК як соціально відповідальний бізнес підтримує волонтерські акції. Наші співробітники із задоволенням виходять на такі меропріятія.Осенью ми проводимо акцію «зелене місто». Навесні ми проводимо акцію «чисте місто». Вона проходить у всіх містах присутності ДТЕК», — сказала менеджерка з комунікацій ДТЕК ШУ ім. Героїв Космосу Оксана Петренко.\nВолонтерська акція проходить у скверах і парках різних куточків України. У ДТЕК кажуть, окрім цього, компанія відновлює лісові масиви, поширює на підприємствах сортування сміття та модернізує обладнання, аби зменшити викиди у повітря.