Файні кухні | Строительство и ремонт\nГлавная » Файні кухні\nОпубликовано вс, 09/11/2016 - 10:35 пользователем nelx\nКухня це одне з місць в будинку, де важлива в першу чергу функціональність. Звичайно, зовнішній вигляд також має неабияке значення. У зв'язку з цим вибір відповідної меблів може стати не просто проблемою. Ось кілька практичних порад. Ось дуже хороший сайт де є файні кухні за доступною ціною.\nПерше, над якою варто задуматися-це вибір між готової меблями, і на замовлення. Якщо мова йде про вибір готової меблів, в даний час дуже широкий вибір. Таким чином, ми можемо вибрати, які задовольнять всі наші естетичні потреби. Крім того, є рішення перевірені часом, зазнавши багато випробувань і нести гарантії. Якщо, проте, наше внутрішнє " я " має незвичайну форму або розміри, варто вибрати меблі на замовлення – ми повинні, однак тоді рахуватися з більш високими витратами.\nВажливим питанням є також вибір матеріалу, з якого будуть зроблені фасади меблів. Безумовно, найбільшою популярністю користуються фасади з МДФ – їх перевагами є низька ціна і висока міцність. Ми можемо вибрати версію, покриту фарбою або жарко. Якщо ми маємо трохи більшим бюджетом, то варто вибрати меблі з дерева. Особливо добре підійдуть вони для кухні в сільському стилі. Згадаємо, однак, що, всупереч розхожій думці, міцність деревини не завжди висока. Дерев'яні дверці можуть легко деформуватися, крім того, деревина є важким, що в значній мірі обтяжує петлі.\nЯкщо ми хочемо, щоб інтер'єр кухні придбав оптичної легкості, варто поставити на фасади зі скла. Це може бути скло, молочні, прозорі або вітражні, в залежності від того, який стиль нам найбільше підходить. Пам'ятайте, зі скляним фасадам повинні супроводжуватися скляні полиці усередині меблів. Візуальної привабливості додамо szafkom, виділення їх зсередини. Для кухні в сучасному стилі дуже добре підійдуть, будуть також фасади з нержавіючої сталі – у вигляді цілісних сталевих пластин, або стільниця наклеюються на плити.\nДуже важливим елементом інтер'єру є стіл. Якщо кухня виконує роль їдальні, саме в ній збираються всі мешканці. Якщо ні – може замінити стільниця. Якщо тільки розміри салону дозволяють, доступ до столу повинен бути можливий з усіх сторін. Обідній стіл овальний або круглий займає більше місця з-за столу з прямокутної стільницею, але зручніше обійти його, так що його присутність не заважали роботі на кухні. Якщо в силу необхідності повинна стояти на стіні, давайте виберемо модель квадратної або прямокутної форми. Пам'ятайте, щоб не заблокувати столом доступу для шаф!


Пристрої Apple які найчастіше дарували на Новий Рік 2019 | MAC Україна\nНе зважаючи на високу вартість, продукція Apple кожного року залишається бажаним подарунком. Консалтингова компанія Localytics провела дослідження у якому підрахувала кількість “яблуневих” пристроїв, що активувались у передноворічний період. У свою чергу, це дозволило скласти список найменувань техніки, яку найчастіше купували як новорічний подарунок.\nСтатистика склалась досить цікава, адже у лідерах виявилися iPad та iPhone, які у цілому далеко не б’ють рекордів продажів. Перше місце за популярністю посів iPad 6-го покоління, кількість його активацій у передноворічний період виросла більш ніж на 200%. Можливо передумовою такого успіху була і велика кількість акцій саме на цю модель серед великих американських ритейлерів. iPad Pro 11’’, iPad Mini, iPad Pro 12,9’’ — посіли наступні місця у рейтингу.\nСеред телефонів, що опинилися у списку популярних подарунків, чималий подив викликає iPhone XR. Незважаючи на “бюджетність”, значно простіші характеристики ніж у старших моделей, та постійні cкарги Apple на його слабкі продажі — він майже у два рази обійшов флагман iPhone XS. Наостанок, слід зважити на те, що Localytics складала статистику лише тих пристроїв, які потребують активації. На думку ж експертів — бездротові навушники AirPods стали беззаперечним лідером серед найпопулярніших подарунків.


Співачка Анастасія Приходько йде зі сцени | ГОЛОС - ІНФО\nСпівачка Анастасія Приходько йде зі сцени\nСпівачка, блогер та активіст Анастасія Приходько заявила, що припиняє сценічну кар’єру. Про це вона написала в своєму Facebook.\n“Я іду зі сцени! Втомилась слухати про те, що я – не формат. Музиканту справжньому важко, коли він майже не має підтримки, і його змушують стати схожим на всіх! Я не буду ніколи підлаштовуватися, щоб бути модною. Я справжня і зраджувати саму себе теж не буду. На жаль, те, що продається в магазинах “все по 10″, купують швидше!”, – поскаржилась співачка.\nАнастасія Приходько зазначила, що віддала п’ять років державі і людям, дала безліч концертів, стала заслуженою артисткою України та отримала понад 15 нагород, в тому числі за допомогу бійцям АТО. “Від початку війни я підтримувала всіх, кого можу, а також проїхала майже всю лінію фронту і підтримувала наших хлопців”, – додала співачка. Тепер, за словами Приходько, вона хоче “вперше за 11 років” приділити час собі.\nАнастасія Приходько – українська співачка. Вона перемогла в російському співочому шоу “Фабрика зірок” у 2007 році. Після цього представляла Росію на міжнародному конкурсі “Євробачення-2009” з російсько-українською піснею “Мамо”, посівши 11-те місце.\nМенше 50% людей відчувають себе комфортно вдома — опитування


Музей історії львівської залізниці - Ваша афіша - Львів\nПрофіль Музею – технічний. Площа – 164 кв. м. Музей історії Львівської залізниці відомчий. На нинішній день в ньому представлено 226 оригінальних предметів. Серед них – схема введення у дію колій Львівської залізниці, інструменти та інвентар, знаки розрізнення та однострої залізничників різних часів, залізничні ліхтарі, світлини, фотоальбоми, макети локомотивів.\nВідвідувачі Музею можуть ознайомитися з унікальним документом – протоколом здачі ділянки залізниці Перемишль – Львів у 1861 році. Гордістю Музею є альбом “Будівництво колії Володимир-Волинський – Сокаль; Сокаль – Кам’янка – Львів. 1914 – 1915 роках.”, виданий у 1916 році; колекція тримовних пасажирських квитків 1918 – 1921 років, лічильна машина “Коптомір”, що її використовували до 1939 року.\nВолинські залізничні шляхи.\nДорога на південь.\nВплив Першої світової війни на галицькі залізниці.\nЛьвівська залізниця у міжвоєнний період.\nЛьвівська залізниця у 1939-1941 роках.\nЛьвівська залізниця у 1941-1945 роках.\nЛьвівська залізниця у 1946-1990 роках.\nУ молодій незалежній державі.\nм. Львів, вул. Ю. Федьковича, 54-56 показати на мапі\nЕкскурсії проводяться безкоштовно за попередньою домовленістю\nПромофото події: "Музей історії львівської залізниці"\nкультурабезкоштовномузеїв приміщенніпасивні розвагимузей історії львівської залізниці\nКоментарі (0) перегляди: 5355


В Японії заборонили бити дітей | СЬОГОДНІ\n19 березня 2019, 04:11\nУряд Японії схвалив поправки до законодавства, які забороняють у всіх формах фізичні покарання дітей як міру їхнього виховання. Документ буде негайно внесено на затвердження до парламенту, передає інформаційне агентство Кіодо.\nЗаборона на фізичні покарання неповнолітніх поширюється як на батьків, так і на соціальних працівників і педагогів. Також уряд має намір уточнити кримінальне законодавство, щоб внести в нього нові положення, спрямовані на припинення знущань над неповнолітніми.\nПриводом для нововведень стала історія 10-річної дівчинки з міста Тіба неподалік від Токіо. У січні вона загинула, адже її в родині систематично били, позбавляли їжі і тримали на холоді. Батько дівчинки заарештований.\nЯпонська поліція минулого року повідомила про більше ніж 80 тис. випадків фізичного або психологічного насильства щодо неповнолітніх.\nНагадаємо, що раніше в Рівному 21-річна мати зарізала дочку. За попередньою інформацією, жінка перебуває на психіатричному обліку.\nРаніше жителя Одещини засудили за використання дитячої праці. За інформацією прес-служби обласної прокуратури, за залучення до роботи 12-річної дитини чоловік з Балтського району отримав покарання у вигляді обмеження волі строком на рік.\nЯпонія діти побиття закони


lib - Міцний, як дуб, українець Піддубний\nГоловнаМіцний, як дуб, українець Піддубний\nМіцний, як дуб, українець Піддубний\nВступив до Петербурзького атлетичного товариства, брав участь у чемпіонаті світу в Парижі, де програв Раулю ле Буше, який вдався до заборонених прийомів. Наступного року на Міжнародному чемпіонаті в Москві в цирку Генізеллі блискуче переміг Рауля де Буше. За 4 роки (1905-1909) шість разів ставав чемпіоном світу з боротьби. Перший раз став ним у Парижі в 1905 році. Потім Італія, Алжир, Бельгія, Німеччина. У 1906 – 1907 рр. в Галичині відбулися маневри царської гвардії, після чого були влаштовані спортивні змагання, на які запросили й Івана Піддубного. Він переміг усіх силачів-гвардійців. Великий князь Ніколай Ніколаєвич запитав борця, який орден він бажав би отримати від царя.\nДо 145-річчя від дня народження Івана Піддубного сектор культурно-просвітницької роботи бібліотеки підготував тематичний список "Міцний, як дуб, українець Піддубний".


РОЗВИТОК УКРАЇНСЬКОГО ЛІТЕРАТУРОЗНАВСТВА В СЕРЕДИНІ ХІХ СТОЛІТТЯ | Довідник з української культури\nГоловна ⇒ 💗Довідник з української культури ⇒ РОЗВИТОК УКРАЇНСЬКОГО ЛІТЕРАТУРОЗНАВСТВА В СЕРЕДИНІ ХІХ СТОЛІТТЯ\nПрихід до літератури та літературознавства нових сил у 40-ві – 60-ті роки XIX століття (М. Костомаров, Т. Шевченко, П. Куліш, П. Гулак-Артемовський, Л. Боровиковський, М. Шашкевич, Я. Головацький, І. Вагилевич та ін.) остаточно закріпив у громадській свідомості думку про право українського народу на власну літературу. Згодом це право було підтверджене у виступах прогресивних російських критиків М. Чернишевського, М. Добролюбова, О. Герцена.\nПомітне місце в історії українського літературознавства середини XIX століття посідає Микола Іванович Костомаров\n(1817-1885 pp.). Він першим у вітчизняній науці про літературу започаткував збір і опрацювання історико-культур-ного матеріалу, наукову обробку першоджерел, в історико-генетичному плані підійшов до створення історії української літератури.\nСаме такі підходи закладені в статті “Обзор сочинений, писанных на малороссийском языке” (1843 р.). Уже в перших абзацах цієї праці М. Костомаров утверджує оригінальність і самобутність українського народу та його мови: “Мова, що звичайно називається малоросійська, на якій говорять у південно-західних губерніях Росії та в Галицькому королівстві, не є наріччя мови російської,\nщо утворилася в останній час; вона існувала здавна”. Мова є провідною ознакою народності літератури. Витоки української літератури М. Костомаров вбачав у творчості письменників доби Київської Русі. Коріння національної самобутності, на його думку, крилося в багатій українській історії, пізнати яку можна через глибоке вивчення народної поезії. Огляд української літератури перших десятиліть XIX століття, здійснений М. Костомаровим, охоплював творчість практично всіх відомих на той час вітчизняних письменників (І. Котляревський, П. Гулак-Артемовський, Г. Квітка-Основ’яненко, Т. Шевченко, К. Тополя, А. Метлинський, О. Бодянський, Л. Боровиковський, С Писаревський, П. Писаревський, М. Петренко, О. Корсун, П. Кореницький, П. Куліш). Як справедливо зазначив М. Яценко, “важливість цієї праці полягає не в кількості розглядуваних авторів і творів, а в тих ідейно-естетичних принципах, які, можна сказати без перебільшення, вперше були сформульовані в українському літературознавстві. Серед головних вимог до літературного твору Костомаров, виходячи з ідеї народності та світоглядних засад просвітительської естетики, на перше місце висуває правдивість і оригінальність відображення національного життя та національного характеру персонажів”.\nКонцептуальний характер у баченні М. Костомаровим розвитку національної літератури мала ідея історизму. Порівнюючи характери Марусі та ївги (повісті “Маруся” та “Козир-дівка” Г. Квітки-Основ’яненка), М. Костомаров дійшов висновку, що їх спричинили відповідні історичні умови. Зокрема, Маруся – це характер українки “древнього віку, що живе в новому”, ївга – “дитя свіжого життя, що процвітає на оновленому фунті, яку живили попередні стихії, але освітлювало сонце відродження”. Будучи втіленням традиційних рис українського характеру, ївга постає як цілковита протилежність Марусі, оскільки в новітніх суспільно-історичних умовах активно бореться за своє щастя.\nМ. Костомаров одним з перших українських літературознавців порушив питання про діалектичний взаємозв’язок між обставинами та характерами в художньому творі. Вдало описані обставини в повісті “Маруся” сприяють творенню відповідних характерів. Водночас недоліки в характерах головних персонажів твору – Василя, батьків Марусі (“Характер Василя неясний і навіть неприродній”, “Характери Наума, батька Марусі, і матері її також не відрізняються різкими рисами”) – послаблюють обставини твору, що призводять до певних художніх про-рахунків письменника, обмежують історизм його світобачення.\nАналізуючи творчість Т. Шевченка, М. Костомаров обгрунтував своє бачення проблеми народності літератури. На думку дослідника, Шевченко – “це цілий народ, що говорить устами свого поета: душа його усвідомила співчуття і схожість між станом своїм і загальнонародним почуттям”. В постаті Т. Шевченка М. Костомаров вбачає утвердження української літератури серед інших літератур як оригінальної і історично зумовленої. Пізніше, в рецензії на “Кобзар” (1860 p.) M. Костомаров заявить, що лише завдячуючи талантові мужицького сина українське слово прорвалося на міжнародну арену. Стаття “Малорусская литература” (1871 p.) засвідчує, що Μ. Костомаров розглядає творчість Т. Шевченка як непорушну єдність національного і загальнолюдського: “Вірші Шевченка не відступають від форми й прийомів малоросійської народної поезії: вони глибоко малоросійські; але в той же час їх значення ніяк не місцеве; вони постійно носять в собі інтереси загальнолюдські”.\nНовий крок у розвитку теоретичного мислення в Україні пов’язаний з творчістю геніального вітчизняного поета та мислителя Тараса Григоровича Шевченка (1814-1861 pp.). Помітним теоретико-естетичним маніфестом, що був націлений на становлення реалізму та народності вітчизняної літератури, стала передмова Т. Шевченка до нездійсненого видання “Кобзаря” (1847 p.). Шевченко одним з перших українців порушує проблему прекрасного, коріння якого він вбачав у реальному житті. “Щоб знати людей, – писав Кобзар, – то треба пожить з ними. А щоб їх списувать, то треба самому стать чоловіком, а не марнотрателем чорнила й паперу. Отоді пишіть і друкуйте, і труд ваш буде трудом чесним”. Мистецькі ідеали Шевченко вбачав у самій дійсності: “Його (Брюллова. – О. Г.) ідеали сповнені краси й життя, а тому Кобзар бачить їх “такими милими, такими близькими, рідними””. Митець в естетиці Т. Шевченка є своєрідним деміургом, що уникає копіювання дійсності, оскільки сам творить нову художню реальність.\nСтоячи на позиціях реалістичного мистецтва, він у той же час послідовно виступає проти натуралізму, або “даг-геротипного наслідування природи”, відірваних від навколишньої дійсності польотів творчої уяви письменника. У полеміці з польським ученим К. Лібельтом Т. Шевченко відстоював думку, що справжній художник не може керуватися лише власними суб’єктивними уявленнями та бажаннями. Є у Т. Шевченка слушні думки про особливості творчого процесу, роль у ньому художнього домислу. Кобзареві належить також ряд висловлювань про характер і роль принципової й висококваліфікованої літературної критики, зразки якої він подавав, принагідно відгукуючись у “Журнале”, листах та деяких інших працях про книги українських, російських і західноєвропейських літераторів. У поняття критики Т. Шевченко вкладав думки народу про мистецькі явища, оцінку їх через бачення простих читачів чи глядачів, що посилювало гуманістичні засади літератури та мистецтва.\nЗначення літературознавчих поглядів Т. Шевченка полягає в чіткому усвідомленні ним необхідності тіснішого зв’язку літератури з життям свого народу, оперативного відгуку на злободенні проблеми своєї доби, орієнтації на реалістичне відтворення дійсності. Естетичне кредо Т. Шевченка, що вимальовувалося з окремих, переважно принагідних, думок про літературу та мистецтво, “перебувало на рівні найпрогресивніших ідей свого часу, стало найвищим досягненням художньої думки в Україні і надовго визначало шляхи поступального розвитку національної літератури”.\nЯк один із засновників професійної літературної критики в історію українського літературознавства увійшов Пантелеймон Олександрович Куліш (1819-1897 pp.). Особливо плідною була його літературно-критична та історико-літе-ратурна діяльність наприкінці 50-х – у 60-ті роки. Епілог до публікації історичного роману “Чорна рада” в журналі “Русская беседа” (1857 р.) “Об отношении малороссийской словесности к общерусской” став його першою спробою здійснити огляд сучасної йому національної літератури. Пізніше з’явилися його програмні праці “Переднє слово до громади: погляд на українську словесність”, “Простонародность в украинской словесности”, “Чого стоїть Шевченко яко поет народний?”, “Взгляд на малорусскую словесность по случаю выхода в свет книги “Народні оповідання” Марка Вовчка”, численні статті, передмови, рецензії.\nЛітературознавство й фольклористику (“науку словесності” у його термінології) П. Куліш розумів передусім “яко науку самовзнання народнього”. Критерієм досконалості художнього твору він вважав, окрім “вірності живопису з натури й глибини сердечного почуття”, ще й досконалість, вишуканість форм. Таке класичне поєднання форми та змісту літературознавець вбачав у поемі Т. Шевченка “Наймичка”. Для написання високохудожнього твору необхідна тривала цілеспрямована праця, постійне самовдосконалення митця. Талант необхідно підштовхувати до свідомої праці за законами прекрасного. Вирішальна роль у процесі художньої творчості, на думку П. Куліша, належала мистецькій особистості.\n« КОНРАД, Джозеф


5 - Новий рік у Стамбулі\nЯ прокинулась не від співу муедзина, а від того, що новий рік стукав дощем у шибку, а вітер торохкотів перевернутим човном. Нікуди я сьогодні не поїду. Не хочу більше мокнути. Як правило, я не виходжу в перший день року з дому. Намагаюсь провести цей день якнайтихіше.\nНадворі коїлося щось несамовите, тупий біль у щоці відізвався: лишайся. І ще я подумала, нехай Томек і Лада не озираються сьогодні за мною, зроблю їм вихідний. Лада вважає, що поїздки треба максимально використовувати, намагатись побачити якнайбільше, але я інша — мені потрібні паузи. Посидіти десь на березі, помедитувати, наприклад, зробити так, щоб незнайоме місце було для мене, а не я для нього. Зупинитись.\nЯ хотіла, щоб цей день був трохи схожий на день у Львові. Проте я помилилась. І відчула, що щось буде не так, коли замкнула за Ладою й Томеком двері. Перші, другі й треті.\nУ будинку навпроти безперервно працював телевізор, перед яким сидів молодий чоловік. Сам. Може, в домі були його батьки, але дітей точно не було. Телевізор я не увімкнула б, навіть якби мене оселили у камері смертників і не дозволяли б ні писати, ні читати. Хоча я допускаю, що можна сидіти перед телевізором і думати щось своє, хоча невідомо, які думки прийдуть під впливом двадцять п’ятого кадру. Піти і розстріляти групу людей, наприклад.\nЯ витягла ноутбук, осиротілий без Інтернету, відкрила файл і написала робочу назву: Новий рік у Стамбулі, як собі запланувала. Я хотіла почати писати нову річ саме сьогодні. І написала сторінку, мотиваційну. Підсвідомо я хотіла виправдати своє перебування у Стамбулі. Але в той же час розуміла: те, що відбувалось у ці дні зі мною, матиме кармічні наслідки. Минулий рік — то був постійний стрес, і лише тепер стало помітно зміни. Тому варто було виїхати за межі України.\n«Це можна було написати від третьої особи, щоб уникнути самоцензури, однак після деяких вагань я все ж буду розповідати від себе про останні дні цього нестерпно важкого 2014 року, фатального, трагічного, бурхливого. Надто багато епітетів можна підібрати до нього. Бувають роки, які нічим не примітні, коли тільки й чекаєш, щоб вийти з них і забути відразу ж. Бувають роки, яких могло б і не бути, які хотілося б замінити іншими, більш багатими на події. Нехай гірше, аби інше». Це я так думала тоді, тепер думаю по-іншому. В минулому часі й іншому просторі. Той рік я прожила не сама, я відчувала підтримку, я зрозуміла, що колективне несвідоме для мене стало важливішим, ніж моє особисте несвідоме. Але тепер все по-іншому, я наче відірвалась від колективного несвідомого і, попри первісний задум, не створюю документ часу, а відвойовую для себе дещо втрачений приватний простір.\nНаписавши сторінку, я відчуваю, що більше не треба писати. Можливо, це погана ідея ставати ось таким літописцем, що довіряє лише власним очам. Я зуміла б написати і повноцінний роман, де дія відбувалася б Стамбулі, де була б якась любовна інтрига, пригоди. О, скільки б прихильників я тоді б здобула! Написати, як українка зустрічає турка, чи знайома з ним по Інтернету, приїжджає до Стамбула, і він знайомить її з цим містом, друзями, родичами. Прокласти у такий спосіб міст між Туреччиною і Україною. Зробити добру справу. Чи написати щось пригодницьке, що почалося з антикварної крамниці. Ми бачили чимало антикварних крамниць, але заходити туди, не маючи грошей, було незручно. Тільки погляд ковзає по тих килимах, глеках із пташиними дзьобами. І немає навіть заздрості, чи мрії колись розбагатіти і купити собі щось старовинне. Та й уявляю, як турецький килим вкриється котячою шерстю. Єдиний раз у мені тенькнуло, коли побачила смугасті доріжки, такі були у нас вдома. Xідники їх називали. Точнісінько такі самі. Я робила на них свої перші кроки.\nУже не в цьому житті. Уже не в цьому. Я ніколи не комплексувала через бідність, тішуся з того, що маю. З книжок, з даху над головою, випадкового заробітку, того, що Лада теж виросла без цього комплексу.\nДощ трохи стих, але в мене вже починається хвороба. Я переконую себе, що зробила добре, залишившись вдома, викресливши цей день з подорожі. Бо я бачила вже все. Але ця чужа квартира, господарі якої живуть тут самі як гості, з мінімумом речей… Видно, що вони небагаті, не мають навіть машини, або воліють не витрачати гроші на бензин без потреби. І цей євроремонт не до порівняння з тим веселим хаосом, який ми мали в єрусалимському помешканні, де нічого не працювало без бою, щось протікало, вибухало, однак був свій шарм у тих нерівних стінах, круглому склепінні й випадковому наборі постільної білизни, надщерблених горнятках і поламаних стільцях. І мотузках для білизни у дворі, й квітах, які росли на всіх виступах сходів. А ця квартира нагадувала готельний номер зсередини, хоча зовні — дуже милий будиночок з соснами і туями довкола. В Ізраїлі мені імпонувало те, що під скромними оселями без жодних ознак цивілізованої архітектури тулились квіти, деревця у вазонках, обов'язково лимон, апельсин чи гранат біля огорожі, латочка пахучих трав. Тут же все намагались вкрити каменем. Поруч був сучасний котедж з геть забетонованим подвір’ям, на якому стояли авто мешканців. Країна, в якій дуже бояться забруднити взуття, де всі ховаються у своїх мушлях, залишаючи чистісінькі черевики за порогом, як якийсь комплекс вини.\nУ нас теж є такі перфекціоністи в Галичині, яким здається, що стандарт краще, ніж індивідуальність. Гігантський плазмовий телевізор, шкіряні дивани, вся побутова техніка, ґаджети і дороге взуття — вище того вони ніколи не виростуть. Їм неважливо, чи гарний краєвид за вікном, чи ні. Тому я почувала себе так незатишно. Наче хтось ходив слідом за мною й стирав мої відбитки пальців, а потім, коли я піду, ще й продезинфікував усе, до чого я торкалась. Тому я не люблю ходити до таких людей в гості.\nТак, я вже шкодувала, що залишилась наодинці з цією порожнечею, бо, випивши знеболювальне, могла б витримати похід до метро і вихід з нього. Я ще й так довго протрималась.\nЯ заходилася читати «Англійського пацієнта», сховавшись під ковдру. Щоб не завити від незрозумілої туги. Я навіть не прагнула Інтернету, які новини можуть бути першого січня. Це — нульовий день, коли рештки піску ще стікають на дно клепсидри і ніхто не квапиться її перевернути. Я читала про будинки, нашпиговані мінами, невибухлі бомби у вирвах. То був теж пісок, що прилип до клепсидри війни, яка посунулась далі. І персонажі здавались надто повнокровними як на життя, автор перестарався. Такого не буває в реальності. Люди простіші. Вони не рефлексують на війні, вони бережуть силу. Такі книжки як підфарбований і заправлений синтетичними ароматизаторами алкоголь. Трохи вскубнуто з Гемінгвея, трохи з Фіцджеральда, трохи з Екзюпері. Деградує сучасна література.\nВже й озвався у мені цензор: щось забагато критикую. Так і не навчилась вишукано тролити ймовірних опонентів. А може, то від зневіри, супутниці втоми.\nЯ не думаю, як повертатись до війни через три дні. Я б повернулась хоч сьогодні. Там я не була б та самотньою, там я вписана у всі можливі інтер’єри і краєвиди. Там я можу не виходити надвір у мороз чи дощ. З моїх вікон відкривається велике подвір’я, покреслене між витоптаних травників порепаними асфальтованими доріжками. Я бачу зранку енергійних собак сусідки Наді, яка годує голубів, кругообіг людей, що вертаються додому, безлисті дерева, посаджені одним старшим чоловіком, який годує чорного кота і відганяє чорно-білого, а я годую обох, і ще цілий виводок з сусіднього будинку. Як вони тепер без мене?\nЯ не уявляю, що робиться з людьми, які роками живуть там, де їм добре, не там, де їхня Батьківщина. Я часто розмовляю з ними і бачу відсутній погляд, всередині якого примерзла чорна крижинка. Вони відчувають свою провину і тому поводяться агресивно. Я досі не можу їх збагнути.\nЛада з Томеком вриваються трохи перелякані і збентежені. Я відчуваю, що цей день не виправдав моїх сподівань. Хоча перший день нового року ніколи не виправдовує сподівань. Його місія, очевидно, полягає в тому, щоб ошукати. Він — той самий алкоголь, підфарбований і напахчений штучними речовинами. Десь так.


Lechuza Puro з параметрами Тип: Кашпо; Колір: Сині - це гарний вибір\nLechuza Puro з параметрами Тип: Кашпо; Колір: Сині\nВибираючи Lechuza Puro в нашому інтернет-магазині, Ви завжди будете впевнені в якісному товарі. Такий вибір характеристик, як Тип: Кашпо; Колір: Сині дуже вдалий, але остаточне рішення про покупку завжди за Вами. Наші менеджери з великим задоволенням допоможуть Вам вибрати те, що Ви так давно шукали . Будьте впевнені, Ваше рішення купити Lechuza Puro буде правильним.


Віктор Попревич суддя Стерненка – коротка біографія\n23 лютого 2021 , 15:28 - Читать новость на русском\nПалкий прихильник Сталіна й Леніна: що відомо про суддю, який засудив Стерненка до в'язниці / "Радіо Свобода"\nЖурналіст опублікував у мережі інформацію про суддю з Донецька та його "зацікавлення".\nЧитайте також Суддю за тиждень примусили змінити вирок Стерненку, – Юрчишин\nЩо він розповів про суддю та судове рішення\nВиявляється, Сергія Стерненка судив суддя Віктор Попревич з Донецька, який ще до війни був добре відомий на все місто тим, що встановив біля воріт власного особняка бюсти Леніна та Сталіна,\nЖурналіст також звернув увагу, що суд призначили на 23 лютого (коли в Росії відзначають День захисника вітчизни). Казанський вважає, це зробили не випадково, а щоб ще більше поглумитися над Стерненком і українцями, які його підтримують.\n"Мабуть, ніхто інший виконувати замовлення ОПЗЖ і Портнова не погодився. Тому і перенесли засідання на 23 лютого. Спеціально захотіли поглумитися. Зрозуміло, що все це мракобісся не має нічого спільного з правосуддям", – зазначив журналіст.\nВін додав, що "у нормальній країні цього любителя ГУЛАГу і сталінщини до суду навіть не підпустили б".\nЗверніть увагу "Голос" починає збір підписів за відставку Венедіктової\nВіктор Попревич: що про нього відомо\nПрацював суддею в Донецьку з 1992 року, а з 2003 року ця посада була закріплена за ним безстроково.\nОднак у 2015 році перевівся до Одеси. У 2017 році навіть подавав свою кандидатуру на посаду судді Верховного Суду України.\nКрім того, що біля його будинку "око тішили" бюсти Леніна та Сталіна, він був відомий і тим, що любив "напідпитку нацьковувати свого собаку на листонош і сусідів". Про це писало раніше видання PRO-TEST.\nЦікаво, що право власності на будинок в Донецьку суддя отримав на підставі рішення Київського районного суду Донецька, де тоді працював його батько.\nВін ухвалив багато скандальних рішень. Зокрема, раніше Попревич відпустив директора, фігуранта справи про пожежу на території відпочинкової бази "Вікторія".\nДовідка. Приморський районний суд Одеси засудив Сергія Стерненка до 7 років та 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією половини майна. Активіста визнали винним у викраденні Сергія Щербіча з метою заволодіння його грошима. Мовиться про 300 гривень.\nНовини Новини України 24 Сергій Стерненко Стерненка засудили Новини Одеси Рішення суду Судді Новини Донецька СРСР Ленін


Онлайн-казино Coral (casino). Огляд та бонуси казино\nІнтернет-казино | Coral (casino)\nCoral () Інтернет-казино\nCoral (casino) не приймає гравців з Україна. Try accepted countries\nМи не скануємо казино Coral () для маркету Україна. Напевно, це казино не приймає гравців з регіону Україна. Перевірте інші країни 1. Крім казино Coral () ми відсканували 125 онлайн казино для маркету Україна .\nЧитати повний огляд Coral (casino) >\nCoral () Країни казино\n1 Великобританія 2019-08-24 02:01 Скріншот 63 50 50 6 Див. Дані\nCoral () Огляд казино\nІнтернет-ігри вже зростали протягом останніх кількох років, завдяки організаціям, таким як Coral casino. Це інтернет-казино було запущено в 2002 році і існує вже досить давно. Казино управляється компанією Gala Coral Group Ltd і спрямована на те, щоб запропонувати гравцям найкращі ігрові послуги в Інтернеті. Якщо ви дивилися навколо, то це один з кращих казино.\nБудучи довгий час, це казино освоїло динаміку ігрового світу і пропонує спортивні ставки та інші ігрові продукти, такі як слоти. Корал також дозволяє гравцям насолоджуватися живими іграми.\nCoral Casino може похвалитися дуже спрощеним веб-сайтом, де ви зможете легко знайти потрібну гру. Дійсно, функція пошуку казино є однією з кращих, оскільки вона має кілька фільтрів, які можна використовувати.\nНаприклад, ви можете шукати ігри в казино за їхніми темами. Ви також можете шукати ігри на основі розробника. Це казино належним чином ліцензовано Комісією з азартних ігор Гібралтару. Він також регулюється Комісією з азартних ігор Великобританії.\nОдна річ, яка робить казино Корал виділяється серед інших є той факт, що казино дуже щедрий до своїх гравців. Вони винагороджують гравців бонусами, такими як безкоштовні спини, час від часу. Це інтернет-казино також освоїло мистецтво забезпечення того, щоб гравці відчували себе як вдома. Це, пропонуючи їм спеціальні бонуси.\nІгрові автомати та ігри Coral Casino\nПерш ніж гравець зареєструється в будь-якому казино, вони дивляться на ігри, доступні в казино. Це те, що розуміє Coral casino, і тим самим зібрали вражаючу колекцію ігор казино. Деякі з ігор тут включають слоти, живі ігри, покер і багато інших.\nСлоти складають більшість ігор в цьому онлайн казино. Вони складають близько 300 номерів і регулярно оновлюються, щоб гравці в казино не пропустили останні ігри. Крім того, версії слотів можуть регулярно оновлюватися час від часу. Це робить казино бажаним місцем для туристів.\nЯкщо слоти не є вашою сильною стороною, ви також можете шукати інші ігри в казино. Наприклад, ви можете вирішити грати в живі ігри з іншими гравцями. Деякі живі казино ігрові продукти тут включають Баккара і Блекджек.\nАкції Коралового Казино\nПротягом багатьох років, онлайн-казино освоїли мистецтво пропонувати акції для гравців, як спосіб їх оцінити, і Coral Casino не є винятковим. Кораловий казино запровадило дуже енергійну систему нагородження.\nНові гравці тут, в Coral Casino, вітаються на борту з бонусами, які включають безкоштовні спини та відповідні депозити. Існуючі гравці постійно звертаються до спеціальних акцій час від часу. Це утримує всіх у казино задоволеними.\nVIP-програма Coral Casino\nЛояльність у Coral Casino корисна. До VIP-програми можуть приєднатися існуючі гравці. Тут ви отримаєте багато бонусів. До них відносяться безкоштовні спини, матчі депозитів та інші стимули, призначені тільки для гравців VIP. Обов'язково подивіться на VIP рівні на сайті Coral.\nСлужба підтримки користувачів Coral Casino\nCoral Casino розуміє необхідність належного обслуговування клієнтів. Саме з цієї причини вони запровадили дуже професійну та ефективну допомогу клієнту для вирішення будь-яких проблем, з якими можуть зіткнутися гравці.\nВаріанти оплати Coral Casino\nПлатіжна система дуже важлива для будь-якого казино. Гравці завжди хочуть простим способом внесення коштів і вилучення. Деякі з доступних способів оплати включають:\nClickandBuy, Maestro, Neteller, PayPal, Ukash, EcoPayz, MasterCard, Visa Debit, Visa, Skrill, EcoPayz, Visa Electron та Instant Banking. Ваш висновок може тривати від одного до трьох днів, залежно від обраного методу.\nГрати в ігри в Coral Casino від мобільних пристроїв\nКазино дозволяє вам грати в ігри за вашим вибором з будь-якого мобільного пристрою. Вам не обов'язково завантажувати будь-які файли. Все, що вам потрібно, це сумісний пристрій і підключення до Інтернету.


Чим корисні цитрусові?| Znayka.Org.Ua\nВзимку, щоб заповнити нестачу вітамінів, ми часто купуємо цитрусові. Про те, що вони корисні, знають багато. Але в чому конкретно їх користь?\nВітамін С. Але ми всі звикли думати, що його багато в лимоні, тоді як в апельсині його набагато більше: один апельсин дає нам 60 мг вітаміну, а в одному лимоні його 40 мг. До того ж навряд чи ми з’їмо відразу ж цілий лимон, а швидше покладемо пару часточок в чай. Гаряча вода знищить частину вітамінів. Тому лимон — це скоріше смакова добавка.\nХарчові волокна. Цитрусові теж містять харчові волокна. Найбільше їх у помело, грейпфрут і апельсин. Тому ці фрукти корисні тим, хто мріє про струнку фігуру. Волокна розбухають в організмі і дають відчуття ситості. Вчені змогли довести, що після апельсинів не виникає відчуття голоду цілих 4 години, і при цьому людина отримує лише 70 — 90 ккал.\nЛимоноиды і флавоноїди. З-за них фрукти відрізняються незвичайним гіркуватим смаком. Вчені вважають, що вони допомагають боротися з пухлинами, корисні для нервової і серцево-судинної системи. Лимоноиды захищають очі, запобігаючи розвиток катаракти. У цитрусових безліч різних флавоноїдів (більше 60). Це антиоксиданти, які допомагають справлятися з пухлиною і запаленнями. Вони сприяють зміцненню імунітету. Якщо з’їдати один апельсин в день, то ймовірність захворіти на рак шлунка або гортані зменшується в два рази.\nФолієва кислота. Він допомагає зберегти еластичність судин, захищає від раку. Особливо необхідний цей вітамін жінкам, які планують стати матір’ю.\nКалій. У цитрусових багато калію, тому завдяки ним людина тримається нормальний артеріальний тиск.\nЯк ми бачимо, користі від цих фруктів багато, тому в холодну пору року не варто про них забувати, намагаючись з’їдати в день хоча б по два апельсина.\nАле любителів цитрусових необхідно попередити про те, що часто фрукти покривають тиабендазолом, щоб вони не псувалися. Це токсична речовина, яка у великих дозах-небезпечно для щитовидної залози і печінки. Тому цитрусові, перед вживанням необхідно ретельно мити. Якщо ви любите чай з лимоном, зрізайте у нього шкірку.\nЛюбителям грейпфрутів теж треба бути обережними. Він не менш корисний, ніж апельсин або інші цитрусові, але у нього є одна особливість. У ньому містяться речовини, які здатні руйнувати жіночі статеві гормони. Тому жінкам у віці, які переживають клімакс, краще або відмовитися від цього фрукта, або ж є його по чуть-чуть.\nЩе одна особливість грейпфрута і його соку — це вплив на прийняті людиною ліки. Він уповільнює їх розщеплення, тому в організмі може скупчитися значна кількість лікарського препарату і буде передозування. Вже зараз в інструкції до нових препаратів вказують, чи можна їх приймати з грейпфрутом. Якщо ви змушені лікуватися і пити таблетки, не варто захоплюватися цим фруктом. Або ж є його через 2-3 години після прийому ліків.\nЦитрусові — це наша паличка-виручалочка в холодну пору року, коли ми змушені відмовитися від свіжих огірків і помідорів з грядки. Вони смачні, корисні, ароматні, і навіть своїм яскравим кольором здатні прогнати осінню або зимову нудьгу.


Цього тижня можуть затвердити тариф водогону «Дніпро-Кіровоград»\nГоловна / Новини ЖКГ / Водопостачання / Цього тижня можуть затвердити тариф водогону «Дніпро-Кіровоград»\n20 Лютого 2012 p. 16:18\nУ вересні Кіровоградська обласна рада погодила приєднання водоканалів Кіровограда, Знам'янки, Олександрії та Світловодська до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро – Кіровоград».\nНаціональна комісія регулювання ринку комунальних послуг України може затвердити тариф з послуг водопостачання ОКВП «Дніпро-Кіровоград»протягом цього тижня.\nПро це під час апаратної наради повідомив перший заступник голови Кіровоградської облдержадміністрації Андрій Ніколаєнко сьогодні, 20 лютого.\n«Ми сподіваємося, що тариф буде прийнятний як для економіки підприємства, так і для людей», - сказав Андрій Ніколаєнко.\nНагадаємо, у вересні Кіровоградська обласна рада погодила приєднання водоканалів Кіровограда, Знам'янки, Олександрії та Світловодська до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро – Кіровоград».\nУ вересні в облдержадміністрації прогнозували, що тариф на водопостачання після об’єднання водоканалізаційних підприємств Кіровограда, Знам’янки, Світловодська й Олександрії з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» становитиме 4,5 грн за кубічний метр (із ПДВ), на водовідведення - 4,181 грн.\nДжерело - Новини Кіровограду


Чернівецьку філію Суспільного мовлення очолить Ольга Гришин-Грищук (ОНОВЛЕНО)\nПерегляд новини / МАС-МЕДІА >>> 8 Грудня 2017\nЗа результатами конкурсу менеджеркою Чернівецької філії Суспільного обрали Гришин-Грищук Ольгу, а продюсером – Максима Волошина.\nГришин-Грищук Ольга працювала директоркою Чернівецького обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, де займалася стратегічним плануванням діяльності центру, керувала щоденною роботою, планувала й стежила за виконанням бюджету установи, здійснювала кадрову роботу. Ольга має досвід у залученні бюджетних та грантових коштів для соціальних проектів. Раніше також працювала регіональною координаторкою руху Чесно.\nНагадаємо, що вперше в історії НСТУ керівників регіональних філій не призначали, а обирали на відкритому конкурсі. Взяти участь у конкурсі могли всі охочі, які відповідали кваліфікаційним вимогам, зазначеним у Положенні про конкурсний відбір на посаду менеджера та продюсера філії.\nЗагалом заявки на участь у конкурсному відборі подали 234 кандидати: 124 – на позиції продюсерів філій, 110 – на менеджерів. Прийом документів тривав із 8 до 21 листопада. Заявки від кандидатів на посади менеджера та продюсера Криворізької філії Суспільного приймалися до 27 листопада, оскільки відбір керівників для цього мовника стартував 14 листопада.\nСпівбесіди з кандидатами на посади продюсерів та менеджерів філій Суспільного розпочалися 27 листопада й тривали до 5 грудня. Правління ПАТ "НСТУ" обрало 12 менеджерів та 16 продюсерів. Загалом вакантних позицій було 22 для менеджерів та 23 для продюсерів. Із переможцями конкурсу підпишуть строкові трудові договори, які в подальшому можна буде продовжити.\nСвою роботу на посадах менеджерів та продюсерів філій переможці конкурсу розпочнуть з понеділка, 11 грудня. І протягом наступного тижня члени правління ПАТ "НСТУ" та директори департаментів Центральної дирекції НСТУ відвідають регіональні філії, аби представити колективам нових керівників, та розповісти про подальший хід реформи.\nДізнатись більше про процес відбору можна на офіційному сайті.\nЗа результатами конкурсу менеджером Чернівецької філії Суспільного стала Ольга Гришин-Грищук.\nВодночас, посаду продюсера Чернівецької філії Суспільного за результатами конкурсу отримав Максим Волошин.\nОбоє переможців конкурсу є засновниками громадської організації "Громадське телебачення "INFOKEY" у Чернівцях.


Час бюджету: коли цифри зійдуться » Слово і Діло\n7 грудня 2017, 13:08\nПроцес ухвалення проекту державного бюджету України на 2018 рік може затягнутися за опівніч.\nПро це в кулуарах парламенту повідомила народний депутат України, представнця президента в парламенті Ірина Луценко, передає «Слово і Діло».\n«Я думаю, що бюджет буде розглянутий сьогодні в другій половині. Зараз завершується робота в податковому комітеті Ніни Южаніної, де розглядаються питання наповнення бюджету. Тобто буде багато додаткових законів, які наповнюють держбюджет і дають можливість голосувати за нього. Впевнена, що працювати будемо до ночі, можливо, й «перевалимо» за опівніч. Але не «під ялинку», – повідомила Луценко.\nВона додала, що для ухвалення держбюджету депутатам буде запропоновано працювати до кінця.\n«Всі зацікавлені в тому, щоб ухвалити державний бюджет. Якщо говорити про кількість голосів, то це навряд чи буде конституційна більшість, але їх кількість буде достатньою. Коаліція, депутатські групи, можливо, «Батьківщина», Радикальна партія », – зазначила нардеп.\nТакож сьогодні Рада наблизилася до відставки нардепа Єгора Соболєва з посади голови антикорупційного комітету.\nБюджет-2018: стало відомо про брак грошей для медиків 6 грудня 2017, 18:56


Дитячий табір Єврокемп 5.ua\nКрім того, у табір можуть потрапити діти з малозабезпечених та багатодітних родин з усієї України\nДитячий табір "Єврокемп" розпочав свою роботу в Межигір'ї. Перші півсотні відпочивальників – а це діти бійців АТО, з малозабезпечених та багатодітних родин – з'їхалися до колишньої резиденції президента на шість днів. У розкладі – майстер-класи, ігри, катання на сігвеях та конях, футбол і гольф.\n"Враження зашкалюють. Тому що я ніколи не катався на таких дивних і цікавих штукенціях – сігвеях", – діляться враженнями діти. Вони вже поснідали, зробили руханку та пограли в настільні ігри. Далі у програмі – майстер-клас зі встановлення наметів. А обіцяють ще і катання на конях, футбол та гольф, десятки майстер-класів із хендмейду.\nПерша зміна табору "Єврокемп" стартувала. Дітлахи зізнаються: не очікували, що житимуть у самому Межигір'ї.\n"Ми були на екскурсії по всій території, і нам здалося, що ми зовсім в іншому світі", – каже Ольга Кузнєцова.\nМаленьких відпочивальників запрошують у Межигір'я третє літо поспіль. Але цьогоріч уперше тут встановили ліжка і облаштували стаціонарний табір. Тепер діти мають вибір: чи приїздити лише вдень, чи залишатися з ночівлею.\n"Денний табір – це коли дітки приїжджають о 9 годині сюди, у них іде денна програма, і вони тут знаходяться до 18:30. Стаціонарний табір у них тут з понеділка по суботу", – каже директор табору EuroCamp Наталія Кавака.\n"В одному приміщенні тут знаходиться зона для відпочинку – для хлопчиків окремо, для дівчаток окремо. Є й зона ігрова. Столи по всій території. Туалети і душі є в приміщенні і на дворі", – розповідає вихователька Тетяна Пономаренко.\nНині у стаціонарному таборі 48 відпочивальників – це діти бійців АТО, з багатодітних та малозабезпечених родин. Для них відпочинок безкоштовний. "За рахунок національного парку Межигір'я. В принципі, все це – харчування, проживання – надає нам Межигір'я", – зазначає директор табору EuroCamp.\nПотрапити в табір таким пільговим категоріям не складно, запевняють організатори. Необхідно лише зателефонувати і забронювати вільні дати. Одночасно за зміну тут готові прийняти 200 дітей.\nСвітлана Рябошапка, Антон Андрущенко, 5 канал.\nдитячий табір Межигір'я діти


Генпрокуратура Вірменії відкрила кримінальну справу проти мітингувальників через події минулої ночі — 5 канал\nВірменська генпрокуратура відкрила кримінальну справу проти мітингувальників за ознаками хуліганства.\nПро це повідомляє вірменська редакція "Радіо Свобода". Наразі справу направлено до Слідчого комітету\n"22 червня 2015 року, починаючи з 19:30, тривалий час група осіб, організовуючи незаконний мітинг, ходу, а потім і сидячу акцію протесту на проспекті Баграмяна в Єревані, повністю перекрила рух транспорту, стала перешкоджати конституційному праву громадян на вільне пересування, порушуючи спокій, навмисно порушуючи громадський порядок", - ідеться в повідомленні прокуратури.\nТаким чином, прокуратура адміністративних округів Арабкір і Канакер-Зейтун порушила кримінальну справу проти мітингувальників, учора її було направлено до Слідчого комітету для проведення попереднього розслідування.\nПовідомляється, що в Слідчому комітеті створена група, до складу якої увійшли 20 слідчих. Вони вже опитали 40 осіб.\nНагадаємо, учора вірменська поліція розігнала водометами учасників акції протесту у Єревані. Атака силовиків почалася на світанку.\nкримінальна справа мітингувальники вірменія


Реферат : Система підготовки наукових кадрів в Україні\nПилюшенко В.Л., Шкрабак И.В. Методология и организация научного исследования. – 2008. – 285 с.\nПилюшенко В.Л., Шкрабак И.В. Славенко Е.И. Наукове дослідження: організація, методологія, інформаційне забезпечення: Навч. посібник. – Київ: Лібра, 2007. – 344 с.\nЗакон України „Про наукову і наукову-технічну діяльність” // Відомості Верховної Ради України. – 1999. - №2-3, ст. 20.\n... не мають сьогодні державної системи українського шкільництва. Поодинокі приклади ... школи. Системи навчання українським дисциплінам в рамках державної системи не існу ... освіти, залучення молоді в науку, підготовки наукових кадрів вищої кваліфікації. Аналітичн ...\n... ” другого рівня. На відміну від українських, британські дипломи мають переважно ... – С. 14 – 45. Корсак К.В. Великобританія: система освіти і підготовки наукових кадрів.// Науковий світ. – 1999. –№4 – С.8 – 11. http ...\n... ійснення національної системи цінностей». Для України порятунком від хвороб ... футбольно-спортивні… Освітня система в Україні потребує оновлення змісту ... архівів, експедиційних записів, підготовки наукових кадрів тощо. Чимало в Україні роблять у цьому плані ...\n... ірантурі та порядку присвоєння наукового ступеню кандидата наук в Україні\n... праць, депонованих в установах державної системи науково-технічної інформації та анотованих ... досить стабільними, та система освіти сформована ще за ... про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів. Затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від ...\n... обліково-видавничий. Однак дана система не задовольняла повною мірою і ... проаналізували досвід й найпоширеніші форми підготовки наукових кадрів у Росії та на Заході. ... у формуванні наукових кадрів у галузі бібліотекознавства та бібліографії в Україні. Але вих ...\n... залучення молоді до наукової роботи. В Україні створена національна система атестації наукових кадрів, але і вона ... докторантура є формами підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів вищої кваліфікації. Україна ма ...\n... викладання, а також дозволяло враховувати потреби підготовки наукових кадрів». Звертає на себе увагу той ... академія. Отже, у ХІХ столітті система освіти в Україні мала вже глибоке підґрунтя ... ту Російської імперії система освіти в Україні реформується і входить ...\n... дготовки, перепідготовку, підготовку наукових та науково-педагогічних кадрів. Вища освіта в Укра ... вників підприємств. Система підготовки кадрів має враховувати як ... вдосконалення зв'язків між системою підготовки кадрів і виробництвом. Система освіти, що ...\n... ії ефективної системи професійного навчання,тому зазначені тенденції мають простежуватись і в Україні. У прац ... ідно діючому законодавству, порядок підготовки наукових кадрів. Перепідготовка в процесі науково-технічного і соціального ...\n... . Стаття 81. В Україні діє система державного і громадського контролю за ... для розвитку фундаментальних наукових досліджень, підготовки наукових кадрів. Стаття 93. ... 1) Державний бюджет України і бюджетна система України; система оподаткування, податки і ...


Засновники промислової групи «Креатив» вийшли зі складу акціонерів - 0522.ua\n17:16, 6 сентября 2015 г.\n80% олійно-екстракційного бізнеса, а також виробництво жирів, маргаринів та спредів в липні 2015 року перейшли до інших власників.\n«Після вирішення низки загальних питань, ми продовжуватимемо розвиток бізнесів, які залишилися в нашій структурі, – зазначив Максим Березкін, екс-голова Наглядової ради промислової групи «Креатив». – Оскільки з олійним бізнесом тісно пов’язана назва «Креатив», цей бренд належатиме новим власникам. Хочеться побажати співробітникам «Креативу» всього найкращого і нових здобутків. В планах нашої команди - зосередити свої зусилля на розбудові структури та удосконаленні процесів нової компанії. Попереду нові виклики і проекти, до яких ми готові, бо як і раніше компанію очолюють компетентні і цілеспрямовані професіонали».\nОфіційні повідомлення щодо промислової групи «Креатив» будуть надані після фінальної реструктуризації прес-службою цієї компанії.\nІнформація щодо нової компанії, створеної екс-власниками промислової групи «Креатив», також буде надана прес-службою нової компанії після завершення процесів реструктуризації бізнесу.


Як підтримати під час війни свою душуhttps://koleso-gizni.com.ua/uk-ua/zdorove/yak-pidtrimati-sebe-pid-chas-vijni-chastina-persha-rozum\nВідомий вислів «душа болить» сьогодні знайомий чи не кожному українцю. Війна вносить свої жорсткі корективи у людське життя. І все-таки варто докласти зусиль на всіх рівнях: і фізичному, і ментальному, і чуттєвому, аби вистояти у цей нелегкий час і зберегти себе як особистість.\nТри попередні матеріали з циклу «Як підтримати себе під час війни» були присвячені корисним порадам щодо збереження стійкості на рівні розуму, тіла і почуттів. У цій публікації йтиметься про душу. Читайте поради від від психологині-консультантки, арт-терапевтки, художниці, авторки книг «Мамські історії», «Золота риба», «Під клаптиковою ковдрою» та метафоричних карт «Хочу на ручки» і «Краще за цукерки» Оллі СКОРДІНОЇ.\nУ цій статті ви прочитаєте:\nЧому так важливо знайти для себе справу.\nПро вищий сенс життя.\nПро підтримку жінок роду.\nЩоб підтримати душу\nЗнайдіть собі справу.\nОдне з найважливіших опорних занять для того, щоб зберегти свій ресурс, – корисна справа! Корисна для інших справа допомагає одразу в усіх напрямках:\nконцентрує розум на важливій діяльності, відволікаючи від страшних картинок і новин;\nєднає з людьми, яким можна довіряти, ділитися, проживати важкі почуття у єдності, а не наодинці. Відчувати, що інші відчувають те саме;\nмобілізує тіло у напрямку творення, а не руйнування чи саморуйнування.\nЧерез справу, через важливе заняття в такий буремний час проходить світло з душ і зберігається сила духу, віра та душевна стійкість.\nЗовсім не важливо, яке це заняття. Важливо, щоб ми та люди, для яких ми це робимо, відчували його цінність.\nГотувати їжу для сім'ї чи для воїнів.\nРозповідати всьому світу про те, що в Україні відбувається, працювати і фінансово підтримувати армію.\nЗбирати кошти і купувати спорядження для наших захисників і захисниць.\nЛікувати, знаходити медикаменти.\nМалювати, грати, співати, писати і творчістю підтримувати дух, настрій, спокій, віру.\nДбати про дитину, родину, рідних, сусідів.\nПідтримувати словом, мовчанням, обіймами…\nЦе дуже важливо – не знерухомлюватися, а мати можливість рухатись, діяти і розвиватися! Діяти на користь собі і людям. Діяти, щоб зробити свій внесок у перемогу, здоров'я нації, історію.\nСпробуйте відшукати справу для себе! Можливо, ви її ще не віднайшли. Можливо, віднайшли і не помітили. Можливо, робите і знаєте, що робите і навіщо.\nЧитайте також: Як підтримати себе під час війни. Частина третя: тіло\nВажливо жити, робити корисну для країни, людей, родини справу, а не застрягати в страшних думках, почуттях і нерухомості.\nЗаради чого я зараз живу? Заради чого я роблю те, що роблю? За цими питаннями сховано сенс, який може підтримувати наше єство, нашу душу і вести світлом, як маяк провадить кораблі.\nЧитайте також: Як підтримати себе під час війни. Частина перша: розум\nЗаради теперішнього, заради процвітання країни, заради дітей і продовження роду, заради кохання, заради відданості…\nЄ щось, що більше за нас. Більше за наше людське існування як окремої людини. І це Більше дуже підтримує дух і душу, розум, тіло і серце. Воно про те, що існувало завжди і буде існувати після нас.\nЯкщо ми знаходимо це Більше, цей вищий сенс у тому, що робимо, у своєму житті зараз, то нам легше пережити і «провину вцілілого», й тривогу про те, що може бути, і страх перебування у гарячих точках.\nРедакція рекомендує: Книга Золота Риба | Оллі Скордіна Це казка-практикум про цінність себе. Нехай вас не бентежить казкова форма. У ній ховаються головні сенси і архетипи, які допомагають знайти вихід із важких емоційних станів, зібрати себе заново, підтримати, навчитися приймати підтримку і зберігати цінність себе протягом життя, незважаючи на зовнішні обставини. Терапевтична цінність книги – в перевірених практиках для роботи з темою самоцінності.\nМи можемо виписати все, що робимо за цілий день, і запитати: «Навіщо я це роблю? Який у цьому сенс? Для кого це? Що буде, якщо я припиню це робити? Як себе відчують близькі люди; люди, для яких я це роблю? Чого в світі стане менше?»\nЯкщо ви не можете самі знайти відповіді, запитайте інших людей. Тих, які поряд з вами, читають вас у соцмережах, тих, для кого ви робите те, що робите.\nСенс же у всьому, що ми робимо, і у кожному з нас, навіть якщо ми його не бачимо. Але коли ми його знаходимо чи відчуваємо, хочеться бути і жити.\nПриймати підтримку від жінок роду/роду.\nУ нашому роду є багато підтримки для переживання війн. Не одне покоління вижило під час війни, пережило її і продовжило жити, працювати, творити.\nРедакція рекомендує: Електронна книга Мамські історії | Оллі Скордіна «Мамські історії» – це життєвий досвід молодої мами, яка дуже довго чекала на народження свого малюка. У книзі зібрано весь її досвід невдач і успіхів, печалей і радостей, сліз і посмішок. І, що не менш важливо, в ній пропонуються інструменти, які допоможуть і вам відповісти на свої запитання, налагодити духовний зв'язок із дитиною, відчути особисту гармонію материнства.\nЗаплющіть очі. Уявіть, що зі спини вас обіймає багато долонь. Там мамині руки. Бабусині руки. Прабабусині руки. Прапрапрабабусині руки… Як цих жінок звати? Якими вони були? Згадайте. Уявіть у деталях.\nЦі руки теплі. Вони гріють. Вони бережуть вас. Праматусі усміхаються, бо знають, що все буде добре. Вони впоралися і ви впораєтеся. Вони вижили – і ви виживете.\nМожна намалювати цих жінок позаду себе і буквально подивитися на них. Написати їхні імена. Відчути.\nТак ми відновлюємо зв'язок з тими, кому вдалося. З тими, хто жив, щоб тепер жили ми. З тими, хто готовий нас підтримувати і вести далі в житті.\nРедакція рекомендує: Журнал Колесо Життя № 4 (140) '21 Подих мудрості і милосердя Ми всі сплетені з ран. Проте саме вони запрошують нас пригадати головне і визначитися. Адже рани – це щастя, яке опинилося у пастці пітьми. Усвідомивши це, проживши досвід своєї недосконалості, ми розвиваємо здатність серця приймати недосконалості інших не як діагноз чи вирок, а як сьогоднішню реальність. Завтра може все змінитися. І стане по-іншому. Випуск “Подих мудрості і милосердя” – про роздуми, висновки, уроки, подолання і досягнення на шляху з’єднання зі своїм серцем.\nЄ те, що більше, ніж ми. Народ, море, земля, сонце, космос, природа, ангел-охоронець, Бог. Те, у що ми віримо, – те й добре. Коли ми спілкуємося з цим більшим, ми отримуємо досвід контакту з тим та довіри до того, що ми не можемо зрозуміти, чим ми не можемо керувати.\nЦей досвід і такі розмови підтримують ту частину нас, яка підтримує розум, тіло і почуття. Такі розмови підтримують нашу Душу. Частку божественного і невідомого, якому відомо все. У якого все на своєму місці і так, як треба.\nЧитайте також: Як підтримати себе під час війни. Частина друга: почуття\nМожна своїми словами поговорити з цим Більшим, на якого кожна душа може спиратися, можна вже існуючою молитвою.\n«Боже, прошу, даруй мені спокій\nІ мудрість побачити різницю.\nЖити кожен день, як єдиний;\nНасолоджуватися цим моментом, як єдиним;\nСприймати труднощі, як шлях до миру;\nПриймати, як Він, цей грішний світ,\nЯк є, а не так, як я хотіла би;\nВірити, що Він робить все так, як треба,\nЯкщо я віддаюся Його волі;\nЩоб я могла бути достатньо щасливою у цьому житті\nІ надзвичайно щасливою з Ним\nНазавжди в наступному.\n(за Рейнольдом Нібуром).\nДовіряючи те, що ми не можемо змінити, Більшому, ми заспокоюємося на глибинному рівні так, що можемо продовжувати жити і займатися своєю важливою справою. Проходити крізь труднощі, невдачі, падати та вставати знову.\nБережіть себе та інших поряд. Підтримуйте себе та інших поряд. Живіть.


Підсумки GlobalPets Forum 2022 ⋆ Suziria-distribution\nГлавная НовиниПідсумки GlobalPets Forum 2022\nПідсумки GlobalPets Forum 2022\nНавіть за умов війни в Україні мусимо думати про майбутнє та вже сьогодні робити кроки йому назустріч. Саме це є місія бізнесу, який має створювати можливість для виживання суспільству.\nТому, заради майбутнього, прийняли участь в GlobalPets Forum. Зараз хочемо поділитися підсумками та новинами з Форуму.\nПерший офлайн-івент зібрав приблизно 180 представників із ЄС та Великої Британії. Темою були тренди в ритейлі, але неофіційною червоною лінією стала війна в Україні. Солідарність організаторів, колег і партнерів неймовірно сильна.\nДоповідачами були експерти із трендів, психології поведінки споживачів та, звісно ж, ритейлу PetCo, Pet at Home та Fressnapf.\nОсновні тези доповідей такі:\nСпоживачі швидко переорієнтовуються на продукти, які не просто обіцяють результат, а можуть цей результат підтвердити (not feels good, but does good).\nВисновок – критично важливо працювати з експертами! Люди значно менше довіряють класичним інфлюенсерам.\nВідмінною рисою сьогодення та минулого десятиліття є те, що рівень конкуренції зростає. Саме тому побудова відносин зі споживачами – це можливість для виживання ритейлу в майбутньому (to be futureproof).\nНадзвичайно важливий tone of voice. Персоналізувати комунікацію до зрозумілої для кінцевого споживача. Продажі мають ставати легким і логічним результатом рекомендації, аніж метою.\nОкремий акцент на ефективність живого стріму під час демонстрації продукту. Для прикладу був наведений китайський on-line магазин, який, саме завдяки стрімам, інтенсивно підвищив продажі в період COVID-19.\nКонтент – важливий інструмент. Саме тому, як складається комунікація, має приділятися особиста увага. Історія завжди мусить нести меседж (повідомлення). Меседж має демонструвати рішення для споживача. Не розповідайте про продукт, розповідайте про рішення, яке продукт несе.\nЦінності, які заявляє бренд та те, як бренд комунікує, мають співпадати, інакше споживач бренду не довіряє. Мозок відмовляється проводити аналогію і виникає ефект відторгнення. Споживач має отримати нагороду (користь), після того, як приділить увагу бренду.\nКонкуренція в ритейлі.\nЗруйнуйте [і перебудуйте] себе, доки вас не зруйнували конкуренти.\nПідхід spray & pray більше не працює для утримання споживачів.\nСервіс піднімає лояльність та витрати споживачів.\nТі, хто пішли до конкурентів за швидшою доставкою та дешевшою пропозицією, більше ніколи не повернуться до вас.\nБільшість компаній починають конкурувати саме досвідом споживачів (customer experince)\nВеликий апгрейд від титанів Fressnapf та Pets at Home.\nFressnapf проінвестували в технічне оновлення програмного забезпечення заради створення екосистеми, яка забезпечує консолідацію та аналітику даних з усіх можливих джерел, а також накопичення сучасної бази даних зберігання актуального контенту.\nВище сказане безпосередньо впливає на рівень конкурентоздатності сервісу та розуміння потреб споживача.\nЗначні інвестиції також зроблені в замотивованість співробітників та удосконалення офісу.\nСервісність, ресурси та найвищий рівень консультації (в компанії за період COVID-19 помітили зростання кількості котів у Німеччині й почали підготовку окремих експертів для котів) – усе заради найкращого сервісу, через усі канали контактів клієнта із компанією. Омніканальність – це правильна стратегія, адже вона не створює канібалізацію між e-commerce та класичним магазином.\nPets at Home більше не продають товари, вони продають сервіси. Назва магазина супроводжується підписом: «ветеринарія, грумінг і консультації».\nВеликий акцент на омніканальність споживацького досвіду.\nДані Euromonitor свідчать про важливість інвестицій в удосконалення саме діджитального досвіду споживачів.\nПреміалізація в сучасному світі – це не про те, чим ми володіємо, а про те, ким ми себе відчуваємо (about who we are). Тому, купуючи товар, споживач хоче отримати найкраще.\nЛюди потребують простих у використанні та підтримці речей.\nСпоживачі шукають товари для нового захоплюючого досвіду.\nТехнології доповненої реальності широко використовуються та допомагають додати сервісності.\nНаприклад, спроектувати реальний розмір дряпки у своїй квартирі, щоб оцінити чи підійде вона. Це знижує ризики повернення товару й дає можливість покупцю заздалегідь взаємодіяти із продуктом, ще до покупки.\nЦього року три українські компанії були присутні на Форумі та всі три мали стенди: Collar, Kormotech та Suziria. Усі розповідали про ситуацію в Україні, усі сповнені надії, що Україна обов’язково переможе, а бізнес знайде нові можливості для розвитку і зможе вийти на новий сучасний рівень, разом з усім світом.\nА поки що живемо надією на перемогу, віримо та підтримуємо ЗСУ та улюбленців, виконуємо свою роль у їхньому утриманні у важкі часи і звичайно любимо свою рідну Україну!


СВЯТІСТЬ ДЛЯ ВСІХ Олександрина Марія да Коста – JUVANIMA\nСВЯТІСТЬ ДЛЯ ВСІХ Олександрина Марія да Коста\nМи звикли, що святі, про яких ми знаємо, були активними, засновували ордени та різні згромадження, їздили на місії, лікували хворих, допомагали бідним, писали книжки, навіть в зачинених монастирях були активні… але сьогодні ми хочемо розповісти про жінку, яка більшу частину свого життя не вставала з ліжка і при тому була обрана покровителькою Асоціації Салезіян – співпрацівників.\nОлександрина Марія да Коста народилася 30 березня 1904 року в Балазарі в Португалії в християнській родині. По закінченні школи вона з батьками працювала на полі.\nОлександрина була радісною, ласкавою, любила грати та жартувати. Подруги охоче проводили з нею час.\nКоли їй було 14 років, в будинок, де вона знаходилась, увірвалися злодії. Захищаючись від згвалтування, Олександрина стрибнула з вікна в сад. З початку вона не звернула увагу на біль в спині, але через п`ять років її повністю паралізувало.\nРешту свого життя – більше 30 років – Олександрина провела в ліжку. Весь цей час про неї піклувалася її старша сестра Деолінда.\nОлександрина просила Господа про зцілення, але Діва Марія надала їй благодать прийняти страждання та готовність жертвувати їх заради спасіння душ. Тому вона запропонувала себе Христу як жертву за навернення грішників та мир в усьому світі: “У мене не має інших бажань окрім прославляти Бога та рятувати душі”.\nПротягом чотирьох років (з 1938 по 1942 рр.), незважаючи на параліч, вона щоп`ятниці піднімалась з ліжка та переживала Страждання Христові. Це повторювалось 182 разів. Страждання тривали по 3 години та закінчилися 31 жовтня 1942 року, коли Папа Римський Пій XII посвятив світ Непорочному серцю Пресвятої Діві Марії. Про значення цього посвячення говорилось їй у Видінні і про це Олександрина писала Папі Римському.\nЗ 27 березня 1942 р. і до самої смерті, протягом 13 років і 7 місяців, Олександрина на приймала ніякої їжі або напоїв окрім Святого Причастя.\nЦей дивний факт науково перевіряли різні лікарі.\nОлександрина була великим містиком. В постійному єднанні з Ісусом що знаходився в табернакулюмах всього світу, вона регулярно відчувала екстаз та отримувала одкровення.\nГосподь хотів, щоб її другим батьком став салезіянин о. Умберто Паскуале, який вів її щоденник. Олександрина попросила стати салезіянкою – співпрацівницею. “Я відчуваю єдність з салезіянцями – співпрацівниками всього світу. Часто, дивлячись на моє посвідчення про вступ в Асоціацію салезіянців – співпрацівників, я відчуваю спілкування з салезіянцями та жертвую свої страждання заради спасіння молоді! Я люблю Салезіянську Конгрегацію. Я її дуже люблю і ніколи не забуду ні на землі ні на небі”.\nГосподь взяв її до Себе 13 жовтня 1955 року. Її місце поховання стало місцем регулярних паломництв.\nЗараз Асоціація салезіян – співпрацівників має Олександрину за свою небесну покровительку. В Україні салезіянці – співпрацівникі проводять свою діяльність у Львові та Одесі, допомагаючи отцям – салезіянцям та сестрам – салезіянкам в душпастирській роботі, а в звичайному житті втілюючи духовність Дона Боско. Вітаємо всіх членів Асоціації Салезіянців – співпрацівників та бажаємо в день спомину Олександрини Марії да Коста Божого благословення в їх добрих справах.\nСинод обговорює питання. пов`язані з покликанням\nМОЛОДІСТЬ ЯК “ІДОЛ”?


«Любов, повага і безмежне терпіння» - Новини: Вінниччина\n5 Березня | 2020 | 15:05\n21 рік тому мешканка Жмеринки Алла Аширова всиновила хлопчика, дворічного Сашка. Однак жінка й подумати не могла, що слідом за ним підуть братики: 5-річний Мишко та 6-річний Василько, 12-річна Алінка, а ще пізніше аж цілих семеро братиків та сестричок. І це ще, виявляється, не все…\n- Моя історія типова для більшості батьків-усиновлювачів, - каже мати-вихователька, засновниця дитячого будинку сімейного типу (ДБСТ) Алла Аширова. – Я була самотня і бездітна, однак мені дуже хотілось дитинку. Це було суто моє особисте рішення. Ось так у мене і з’явився Сашко, якому я дала своє прізвище. Він місцевий, жмеринський, походить із проблемної родини. Але нічого – виріс. Йому 24 роки. Кандидат у майстри спорту. Зараз працює за кордоном.\nІз появою Сашка в особистому житті Алли Борисівни також стались позитивні зміни. Невдовзі вона познайомилась зі своїм нинішнім чоловіком Сергієм Мельником, з котрим ось вже два десятиліття живе у парі. Сергій Васильович не лише «визнав» Сашка за свого, а разом із дружиною вирішив усиновити ще й дівчинку.\n- У нашому міському дитбудинку «напитали» ми одну дівчинку, - розповідає Алла Борисівна. - Звали її Алінка, і на той час вона мала 12 років. У нас із нею одразу склались дуже гарні стосунки. «Паралельно» ми познайомились ще й з двома братиками Михайликом і Васильком: 5-ти і 6-ти років. Але поки ми ходили до Алінки, її тітка дізналась, що хтось хоче її усиновити, і швиденько забрала дівчинку до себе. Ну що ж: нема, то й нема. Взяли ми до себе наших «знайомих» Мишка й Василька. Але сталось так, що в родині до Алінки ставились погано, і вона сама через сільраду попросилась назад у притулок. Тож через кілька місяців ми забрали й Аліну. Це було 2009 року. Зараз нашій Алінці 24 роки, вона живе у Київській області, і в неї своя родина.\n- Але час ішов, діти підростали, дорослішали, і мені захотілось когось маленького, - продовжує співрозмовниця. – 2013 року звернулась до Жмеринської та Вінницької служби у справах дітей. І там мені й кажуть: «У вас такі чудові діти: виховані, толкові, спортсмени». А в мене, дійсно, всі мої три старших сини серйозно займаються греко-римською боротьбою. Брали участь у змаганнях, мають перемоги, призові місця. «А в нас є семеро діточок. Всі з одної родини. І якщо не ви, то ніхто. Їх тільки-тільки вилучили з родини. Там вони жили у дуже поганих умовах…». Звісно, я злякалась. Семеро – це ж не жарти. Ну нехай одна дитина, ну, добре – дві. А тут аж семеро. Я була не готова до цього. Все-таки мене умовили поїхати до Вінниці в дитячий будинок. Приїжджаємо, а їх лишень щойно розбудили. Вони заспані, розтріпані, плачуть. Я на них подивилась: як їх багато і які вони всі плаксиві - і не погодилась. Поїхали додому. Поїхати-поїхали, а на душі якось недобре: ніби щось вчинили не так. Словом, через два місяці з чоловіком знову їдемо до Вінниці. Дивимось, а дітки прижились: веселі, гарно йдуть на контакт, охоче спілкуються. Ну ми їх забрали теж: двох хлопчиків і п’ять дівчаток віком від трьох до чотирнадцяти років. А рік тому до нашої родини прийшли Сашко та Іринка, відповідно, 15-ти та 12-ти років. Оце поки що все…\n- Знаєте, не кожна мати з такою гордістю розповідає про своїх власних дітей, як ви – про прийомних…\n- Так, ми з чоловіком гордимось їхніми успіхами. Вони гарно навчаються, відвідують спортивні секції, гуртки, беруть участь у різноманітних конкурсах. Але найбільше ми тішимось з успіхів наших старших, братів Михайла та Василя Васильківських, котрі потрапили до нас 2009 року. Василь закінчив спортивний ліцей у Білій Церкві. Навчається на першому курсі Тернопільського національного університету. Зараз на тренувальній базі у Кончі-Заспі. Майстер спорту із греко-римської боротьби, дуже серйозний і толковий хлопець. Брат його, Михайло, зараз біля нас. Навчається в училищі, в Жмеринці, також на першому курсі, і теж незабаром поїде на змагання. Я, як мама, намагаюсь бути присутньою на всіх їхніх турнірах. Звісно, якщо вони проходять недалеко, бо на довго не можу залишити решту. А так ми завжди разом.\n- Вибачте за дещо не зовсім тактовне питання: власні діти у вас так і не народились?\n- Так склалось, що вдієш… Та я своїх рідних вже і не хочу. Всю порожнечу в душі зайняли прийомні. У нас хоч і ДБСТ, але я їх так виховую що наша родина - це на все моє життя і на все їхнє життя.\n- Дозвольте поцікавитись, як ви даєте їм всім ради?\n- За фахом я викладачка музики. Була завклубом, музейним працівником. Коли з’явились діти, то мені довелось залишити роботу, бо моя основна робота з ними. Та й чоловік теж залишив свою, бо його робоче місце також тут - одна я не справлюсь. Хоча 2016 року наш тато пішов на службу до ЗСУ контрактником і 18 місяців був на передовій. Але, слава Богу, повернувся живий і здоровий, і тепер ми знову всі разом. Запитуєте: як даємо ради? Робочий день розпочинається о 7 годині ранку. Ми встаємо і піднімаємо дітей. На даний момент їх у нас десятеро: віком від десяти до вісімнадцяти років. Більшість із них ще школярі: учні 3-го, 4-го, 5-го, 7-го та 9-го класів. Дітки встають, умиваються, одягаються, а я за цей час готую сніданок. Дивлюсь, як вони вдягаються, а потім починаємо переодягатись заново (сміється). Школярики о 8-ій ранку йдуть до школи. Один студент навчається у Жмеринці, а двоє – хлопчик і дівчинка – у Вінниці, де живуть у гуртожитку, але дуже часто приїжджають додому. Одні йдуть на першу зміну, інші – на другу. Необхідно допомогти зробити уроки, повивчати вірші, відправити на гуртки та спортивні секції. Я вже не кажу, що наварити їсти на таку кількість людей – одного борщу варю 10-літрову каструлю. І так кожного разу.\n- Головне – власний приклад, - переконана співрозмовниця. – Як я можу навчити дітей чистити зуби, прибирати в кімнаті чи застеляти ліжко, коли ми самі цього не будемо робити? Звісно, спочатку було непросто, але з часом все налагодилось - вони знають прибрати за собою, приготувати їсти, допомогти меншим з уроками. Буває, що й сваряться між собою. Це нормально.\n- А як ставляться до вас із чоловіком? Не сприймають як чужих людей?\n- Ні. От я вже згадувала про 15-річного хлопчика, котрий прийшов до нас рік тому. Він каже на нас «мама» й «тато», але я відчуваю, що йому це важко. Він не звик. Ні-ні, він до нас ставиться з повагою, але у нього було дуже важке минуле. Ми це знаємо і намагаємось не лізти до нього в душу. Сподіваємось, з часом все стане на свої місця. А не стане, то що ж – він для нас однаково буде своїм і рідним.\n- Я розумію, що з маленькими набагато легше. А як бути з тими, хто прийшов до вас у 10-12 років?\n- Потрібні любов, терпіння та повага. Хочеш, щоб тебе поважали, стався з повагою до них. Тому доводиться йти на компроміси, навіть хитрувати, бо різні випадки бувають. Головне, щоб дитина усвідомила, що можна, а що ні, що добре, а що погано. Але у мене діти безпроблемні. Кожні два роки ми з чоловіком відвідуємо спеціальні курси, де навчають, як поводитись у різних ситуаціях. І ми чуємо, які там бувають некеровані діти, то у мене такого, на щастя, нема. Хоча я до них не «сюсюкаю». Де потрібно, то я насварюсь, не змовчу. Буває, діти пустують, але це цілком нормальне явище. Раз пустують, і ці пустощі не переходять певні межі, то це свідчить про нормальний психічний і фізичний розвиток дитини. Лише хворі діти мляві, сумні й мовчазні. От стояв у нас за хатою старий-старий стільчик від піаніно. Стояв багато років, і нікому не було до нього ніякого діла. Так одне дитя прийшло і довго-довго стукало по ньому молоточком. Ми до стільчика - а з нього вже тільки «ріжки й ніжки». Але нічого, можливо, цьому стільчику вже прийшла пора на смітник (сміється).\n- Утримувати таку родину – це не жарти. Як ви живете взагалі і за рахунок чого?\n- У нас величезна кухня. Свій великий будинок. По двоє-троє діток у кожній кімнаті. Величезна ванна кімната, пральні машинки. Вирощуємо свою городину. Неподалік живе бабуся, котра тримає власне господарство і також допомагає нашій родині. Держава виплачує по два прожиткових мінімуми на кожну дитину і по 4 тисячі гривень щомісячної зарплатні мені й чоловікові. Тож більш-менш на прожиття вистачає.\n- Чи почуваєте ви себе щасливою?\n- Так. І якби можна було прожити життя заново, все б зробила так само. Єдине, що заснувала дитячий будинок сімейного типу ще раніше, аби можна було допомогти більшій кількості дітей.


Бійці спецбатальйону "Вінниця" вирушили у зону АТО\nБійці спецбатальйону "Вінниця" вирушили у зону АТО\nВчора в зону проведення антитерористичної операції відбули бійці батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця». Провести їх у нелегке відрядження прийшов голова Вінницької облдержадміністрації Валерій Коровій, керівник вінницької поліції Антон Шевцов та його заступник Олександр Селеверстов.\nБійці батальйону змінять своїх колег, які вже півтора місяця несуть службу на Сході України.\nКомандир батальйону Руслан Мороз доповів про повну готовність бійців до від’їзду в зону АТО.\nГолова ОДА Валерій Коровій подякував бійцям, які вже неодноразово були у бойових відрядженнях, за мужність та витримку, проявлені під час служби, та побажав правоохоронцям неушкодженими повернутися додому .\nВ свою чергу начальник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Антон Шевцов дав настанови підлеглим, побажав їм успішного виконання поставлених завдань та пообіцяв усіляку підтримку батальйону.\nПідтримати хлопців перед виїздом прийшли рідні, друзі та колеги. За доброю традицією бійців благословив священник.\nБатальйон особливого призначення «Вінниця», який тривалий час ніс службу з охорони громадського порядку в Попасній Луганської області, громада міста визнала найкращим підрозділом серед силових структур, що діяли на території району протягом минулого року. Бійці батальйону були чи не єдині, хто під час обстрілів міста надавав допомогу його жителям.\nЗ початку проведення бойових дій на Сході України понад 2 тисячі працівників поліції виконали свій професійний обов’язок в зоні АТО.\n02 березня 2016 - 10:19\nТеги: Вінниця Валерій Коровій зона АТО поліція


У Новій Зеландії стартували зйомки Хоббіта - Korrespondent.net\n21 березня 2011, 11:10\nСьогодні, 21 березня, у Новій Зеландії стартували зйомки передісторії Володаря перстнів - фільму Хоббіта.\nОсновна робота буде відбуватися в павільйонах Stone Street Studios у Веллінгтоні, а де саме передбачені натурні зйомки, продюсери ретельно приховують, повідомляє агентство Reuters.\nФільм знімає компанія Warner Bros, режисером виступив Пітер Джексон, який зняв трилогію Володар перстнів.\nРоль Хоббіта дісталася британському акторові Мартіну Фрімену (Martin Freeman). Ельфійську королеву, як і у Володарі перстнів, буде грати Кейт Бланшетт (Cate Blanchette), головного з гномів, Торіна, - Річард Армітаж (Richard Armitage). Гендальфом залишиться Ієн Маккелен (Ian McKellen), а Голлумом - Енді Серкіс (Andy Serkis). У якомусь статусі повинен з'явитися британський комік Стівен Фрай (Stephen Fry).\nДоля Хоббіта виявилася дуже непростою. Робота над проектом почалася ще в 2007 році, проте через нескінченні судові розгляди щодо прав на екранізацію, прокат і виручку від продажу супутніх товарів, в які були втягнуті кілька кіностудій, спадкоємці Толкієна і Пітер Джексон, підготовка до зйомок дуже затягнулася.\nУ 2008 році режисером проекту був призначений Гільєрмо дель Торо. Він самовіддано працював над сценарієм і фактично завершив підготовчий етап, а також вирішив розділити Хоббіта на дві частини і знімати його у форматі 3D.\nОднак через численні затримки в роботі над стрічкою дель Торо був змушений залишити проект. У результаті крісло режисера обійняв Джексон, хоча перед цим неодноразово відмовлявся від проекту.\nСаме Джексону довелося долати опір творчих профспілок, які скаржилися на низьку оплату, і домовлятися про більш вигідні умови з урядом Нової Зеландії, якому довелося оперативно змінити трудове законодавство - інакше, як підрахували експерти, країна втратила б близько півтора мільярда доларів.\nТим часом одна зі студій, що беруть участь у проекті, MGM, пройшла процедуру банкрутства і реструктуризації. Основні витрати, пов'язані з Хоббітом, тепер ляжуть на плечі компанії Warner Bros. За це, втім, їй дістануться права на міжнародний прокат, які раніше належали MGM.\nОкупитися Хоббіту буде вкрай складно: через незліченні простої і зволікання і без того чималий бюджет стрічки доріс до рекордних $ 500 млн., вона загрожує стати найдорожчою за всю історію Голівуду.\nВихід Хоббіта запланований на грудень 2012 року. Він стане першою серією фільму, знятого за романом Джона Рональда Руела Толкіна Хоббіт, або Туди і назад. Друга серія повинна вийти роком пізніше.\nХоббіт розповідає про пригоди хоббіта Більбо Беггінса, що вирушає на пошуки скарбів, захоплених драконом. Події, описані в книзі, передують подіям Володаря перстнів.


методи дослідження клітини, типи мікроскопії Урок засвоєння нових знань.\n«Методи дослідження клітини,\nТема: Методи дослідження клітини, типи мікроскопії.\nДемонстрування моделей- аплікацій, що ілюструють будову клітини.\nМета: ознайомити учнів з методами дослідження клітини та типами мікроскопії. Розвивати практичні вміння самостійно досліджувати ці клітини і вивчити їхню будову. Виховувати пізнавальний інтерес в клітині.\nОбладнання й матеріали: мікроскоп, лупа, таблиця зі схемою будови рослинної та тваринної клітини фотографії або малюнки приладів для дослідження клітин\nВітання. Коротке налаштування на роботу.\nДо учнів: Визначте власну готовність до уроку. Чому необхідно бути активними, уважними, дієвими?\nСпілкування з природою – велике щастя і навіть життєва потреба для людини.\nСьогодні ми будемо продовжувати спілкуватися з природою на клітиному рівні. А саме дізнаємося як її побачити.\nДо учнів: А що таке клітина?\nІснує багато різноманітних типів клітин. Тіло людини має понад сто різновидів клітин. У чайній ложці води зі ставка можна знайти велику кількість клітинних організмів, а весь ставок – це приблизно кілька сотень видів. Рослини побудовані з клітин, ззовні цілком не подібних до клітин людського організму, а в комах є типи клітин, які не трапляються ані в рослин, ані в хребетних тварин. Таким чином, суттєва риса клітин – їх різноманітність. Іншою суттєвою рисою є їх подібність. Кожна жива клітина є замкненою і частково незалежною одиницею, оточеною плазматичною мембраною, яка контролює транспорт речовин і забезпечує структурну та біохімічну відокремленість клітини від довкілля. Генетичний код однаковий в усіх організмів: і в бактерій, і в рослин, і в людини.\nОтже охарактеризуймо кожен із цих методів.\nМікроскопія(від грецьк. mikros - малий та skopeо - спостерігаю) – вивчення під мікроскопом – є основним методом цитологічних досліджень.\nСвітлова мікроскопія. Так можна вивчати загальний план будови клітин та їхні окремі органели, розміром не менше ніж 200 нм. Сучасний світловий мікроскоп забезпечує збільшення об'єктів у 2-3 тис. разів. З його допомогою можна побачити великі органели (мітохондрії, хлоропласти).\nЕлектронний мікроскоп дає збільшення в сотні тисяч разів (до 500 000 і більше) і дозволяє вивчати ультраструктуру клітин – найдрібніші деталі їхньої будови. Виготовлення препаратів для світлової та електронної мікроскопії – досить складна процедура (тимчасові й постійні препарати).\nцентрифугування (клітину піддають руйнуванню, а потім розділяють суміш органел у центрифузі при високій швидкості обертання; органели осідають на дно пробірки, розподіляючись шарами відповідно до своєї густини; кожен шар можна виділити й дослідити окремо). Цей метод застосовують для вивчення окремих клітинних структур. 1955 року бельгійський учений Крістіан де Дюв завдяки використанню цього методу відкрив лізосоми, за що йому було присуджено Нобелівську премію;\nметод "мічених атомів", або авторадіографія (у клітину вводять речовину, в якій один з атомів певного хімічного елемента заміщений його радіоактивним ізотопом; за допомогою спеціальних приладів, здатних фіксувати ці ізотопи, можна простежити за міграцією цих речовин у клітині та їхнім перетворенням);\nметод культури клітин (ізольовані живі клітини переносять у стерильне поживне середовище, яке схоже на природне для них середовище; за таких умов клітини здатні розмножуватися і виявляти інші ознаки життєдіяльності; змінюючи середовище, можна вивчати його вплив на клітини). Завдяки цьому методу для дослідження токсичної дії певних речовин не гублять лабораторних тварин. Достатньо скористатися клітинами, вирощеними в культурі. На таких модельних системах можна перевіряти дію лікувальних препаратів, стимуляторів, різних фізичних та інших чинників. Використання культури клітин людини надзвичайно важливе для медичних і біологічних досліджень. Воно може замінити неприпустимі з етичної точки зору експерименти на людях. На основі цього методу розроблено клітинні технології, за допомогою яких конструюються організми із заданими наперед властивостями. Так, із кількох рослинних клітин удається виростити цілу рослину.\nОтже, ми можемо зробити висновок, що методів дослідження клітин є досить багато. На наступному уроці, ми теж будемо використовувати один з методів мікроскопії для вивчення будови клітини. Але сьогодні маємо визначити як можна застосувати цитологічні методи у діагностиці захворювань.\nРобота з підручником(2 хвилини) с 39 (Л.І. Остапченко. Біологія 9 клас)\nВиступ учнів по заданому завданню\nРобота на карточках « Знайти відповідність».\nІнтерактивна гра “ Продовжити фразу ”\n- Я не зрозумів, що …\n1) Вивчити параграф 9, с.36-39\n2) Скласти ребуси «Клітина» (1-2 учням).\nВиставлення і аргументація оцінок