середа, 31 серпня, 2011, 18:56 Львів\nНадзвичайний телепроект «101.Служба порятунку» підсумовує другий квартал рубрики «101 герой». В ефірі пролунала остання, дев’ята, історія порятунку людського життя.\nУвага! Тепер Ви маєте всього 5 днів, аби обрати гідного, на Вашу думку, героя! Голосування триватиме до 4 вересня включно! Обрати кращого з кращих можна на сайті телеканалу «ZIK» www.tv.zik.ua\nМаксим Гнип, 30 років, неодружений, живе у Львові, працює відеоператором. Каже, що головне бути небайдужим, як до людей, так і до тварин. Врятував собаку від утоплення. Герой програми за 09.08.2011р.\nРоман Мончук, 33 роки, неодружений, живе у Львові. Начальник зміни оперативного відділу ГУ МНС у Львівській області. Працює надзвичайником 13 років. Каже, рятувати чужі життя - його покликання. Врятував людину від отруєння чадним газом.Герой програми за 16.08.2011р.\nОлесь Зварич, 21 рік, неодружений. Студент, навчається на факультеті журналістики. Врятував дівчину від утоплення. Герой програми за 23.08\nФедір Кужим, врятував дитину від утоплення. Батьки хлопця і до сьогодні із сльозами на очах згадують той страшний день.\nГерої, які наберуть найбільшу кількість Ваших голосів, отримають спеціальні запрошення на «Парад героїв» і змагатимуться у конкурсі «101 герой-рятівник півріччя». Його підсумки підіб’ємо 17 вересня цього року.


Мапа: опубліковано докази порушення Росією морського права під час захоплення українських кораблів | UA.NEWS\nМапа: опубліковано докази порушення Росією морського права під час захоплення українських кораблів\n28 Лис 2018, 16:44\nВійськові Російської Федерації атакували і захопили українські військові кораблі саме у міжнародних (нейтральних) водах Чорного моря і тому грубо порушили норми міжнародного морського права.\nМіністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб (МінТОТ) опублікувало карту перебування військових суден «Бердянськ», «Нікополь», та «Яни Капу» в момент їх обстрілу і затримання російськими військовими.\nУ відомстві нагадали, що згідно зі статтею 95 Конвенції з морського права, військові кораблі користуються у відкритому морі повним імунітетом від юрисдикції будь-якої держави, крім держави, під прапором якої вони перебувають.\nКрім того, за резолюцією 3314 Генасамблеї ООН від 14 грудня 1974 року, напад збройними силами однієї держави на морські сили або флот іншої держави, є агресією. Також затримані українські моряки перебувають під захистом Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року.\n«Особи, які організували та вчинили акт агресії та зухвало порушують норми міжнародного гуманітарного права, повинні пам’ятати про невідворотність покарання», – зазначається у повідомленні.\nНагадаємо, 25 листопада три українських кораблі «Бердянськ», «Нікополь» і «Яни Капу» здійснювали плановий перехід з Одеси до Маруполя. Поблизу Керченської протоки російський прикордонний катер протаранив буксир «Яни Капу». Потім над українськими кораблями з’явилися бойові вертольоти й авіація РФ, а на шляху суден поставили танкер, повністю заблокувавши рух через протоку.\nУкраїнські кораблі вирішили повернутися в Одесу, але у нейтральних водах Чорного моря спецназ ФСБ РФ вистрілив по українському катеру «Бердянськ», а потім атакував і захопив усі три кораблі. Внаслідок атаки 6 українських військовослужбовців зазнали поранень.\nЗахоплені українські кораблі відбуксуривали до порту міста Керч, їхні екіпажі заарештовані.\nЗбройні сили України були переведені у стан повної бойової готовності. За результатами засідання РНБО, 26 листопада президент Порошенко подав до Верховної Ради законопроект про запровадження в Україні воєнного стану і депутати схвалили його.\n27 листопада глава держави підписав закон. Воєнний стан діятиме 30 діб – до 26 грудня в областях, що межують з Росією, а також з лінією розмежування ОРДЛО і незаконно анексованим Кримом.\nФото: у Києві спустили на воду восьмий артилерійський катер\nУгорщина почала отримувати російський газ в обхід України\nвійськовополонені военнопленные Керченский пролив Керченська протока корабли кораблі МинВОТ МінТОТ морское право морське право нейтральні води ООН Росія Россия нейтральные воды\nІнфографіка: РНБО оприлюднила «чорний» список прокремлівських Telegram-каналів


курсовая работа - Розвиток процесв памят в молодшому шкльному вц.\nкурсовая работа Розвиток процесв памят в молодшому шкльному вц\n(при НУ «Львівська політехніка»)\nЗ навчальної дисципліни: психологія\nРозвиток процесів пам’яті в молодшому шкільному віці\nДоцент кафедри ППП\nКандидат психологічних наук Зоя Олексіївна Романець\n1. Природа пам’яті та її значення в оволодінні школярами навчальною діяльністю……………………………………………………………………………5\n1.1 Теоретичний аналіз пам’яті як пізнавального процесу………………………..5\n1.2 Типи пам’яті та її класифікації…………..………………………………………9\n1.3 Риси пам’яті………………………………………….…………………………..12\n1.4 Особливості пам’яті школярів (за віком)……….……………………………...14\n2. Методи тренування пам’яті………………………………………………………19\n2.1 Раціональні прийоми розвитку пам’яті………………………………………...19\n2.2. Методи роботи з пам’яттю……………………………………………………..21\n2.3. Прийоми запам’ятовування…………………………………………………….23\n3. Методичний матеріал спрямований на дослідження стану пам’яті…………...27\n4. Дослідження способів запам’ятовування та пригадування у молодшому шкільному віці……………………………………………………………………….28\n5. Педагогічні аспекти дослідження пам’яті………………………………………34\nСписок використаної літератури……………………...……………………………41\nПам’ять в психології найчастіше визначається як здатність відтворювати в більшій чи меншій відповідності з оригіналом минулі події після зберігання їх впродовж певного часу.\n1. Природа пам’яті та її значення в оволодінні школярами навчальною діяльністю\n1.1 Теоретичний аналіз пам’яті як пізнавального процесу\nВстановлено, що протягом молодшого шкільного віку відбуваються кардинальні зміни в мотиваційній структурі особистості дитини. Вони починаються з перебудови мотивів навчальної діяльності на основі інтенсивного формування пізнавальних інтересів дітей. Навчально-Пізнава-льні мотиви стають провідними не лише в навчальній діяльності, а й всій життєдіяльності школяра.\nПам’ять – це психічна властивість людини, яка відкриває їй можливості для нагромадження досвіду. Пам’ять виявляється в запам’ятовуванні, збереженні, розпізнаванні та відтворенні явищ, процесів і психічних станів.\nЗавдяки цій психічній властивості ми здобуваємо різноманітну інформацію, засвоюємо знання про світ і розвиваємо наші вміння та вправність. У найширшому розумінні цього слова, пам’ять – це властивість, яка створює умови для впливу попередніх подій і переживань на сьогодення. У вужчому розумінні, пам’ять – це здатність пригадувати окремі переживання з минулого. Усвідомлюючи не лише саме переживання, але й його миттєвість в історії нашого життя зі свідомим розміщенням у часі і просторі. Завдяки пам’яті зберігаємо, переховуємо, відтворюємо різні елементи нашого досвіду, не лише інтелектуальні, але й емоційні та моторно-рухові. Пам’ять про почуття піднесення, напруження може іноді зберігатися довше, ніж інтелектуальна пам’ять про події, пов’язані з ними.\n1. Явища пам’яті спричинені нервовою системою, викликаються нею, складають одну з основних її якостей, властивостей.\n3. Пам’ять забезпечує довгострокове зберігання одержаної інформації.\n4. Те, що стало надбанням пам’яті, при відповідних умовах оживає, становиться предметом свідомості.\n5. Процеси пам’яті – запам’ятовування, зберігання, відтворення та забування (Часто, кажучи про процеси пам’яті, говорять про сприйняття, запам’ятовування, відтворення.). [21, c. 164-166]\nПри проведенні таких занять, вчителі, шкільні психологи, батьки повинні враховувати не тільки фізіологічний аспект функціонування процесу пам'яті, але й також психологічний\nТимчасові нервові зв’язки є фізіологічним механізмом утворення асоціацій. Асоціація – це зв’язок між окремими подіями, фактами, або явищами, відображеними в нашій свідомості й закріпленими в нашій пам’яті. Без цих зв’язків, або асоціацій, неможлива нормальна психічна діяльність людини, в тому числі діяльність пам’яті. Запам’ятовування будь-якого предмета завжди відбувається в зв’язку з іншими предметами. Асоціативні процеси в корі головного мозку забезпечують запам’ятовування і відтворення різних явищ дійсності в певному зв’язку й послідовності. Асоціації бувають кількох видів: асоціації за схожістю і асоціації за контрастом.[7, c. 256-257]\n1.2 Типи пам’яті та її класифікації\nБезпосередня, короткотривала пам’ять дає людині змогу відтворити певну інформацію відразу ж після ознайомлення з нею. Її обсяг обмежений і сталий. Відкладена пам’ять довготривала. Вона виявляється у спроможності відтворювати вивчений матеріал після проходження значного часу. Для неї характерний необмежений обсяг і час переховування матеріалу, що вкрай необхідно в процесі навчання. Ведучи розмову про короткочасну та довгочасну пам’ять, спеціально торкнемося ситуації, яку можна визначити прислів’ям: “не в коня корм”, коли нічого не зберігається передусім у короткочасній пам’яті. Тому вже з моменту сприйняття знань школярами вчитель повинен спрямовувати свої зусилля на те, щоб необхідні відомості були зафіксовані спочатку в короткочасній, а потім і в довгочасній пам’яті школярами міцно, в оптимальному розмірі і точності. Говорячи про організацію процесу засвоєння знань, гармонічний розвиток короткочасної і довгочасної пам’яті школярів, не можна обійти увагою і прислів’я: “Повторення – мати вчення”. Не примушуючи до тупого, механічного повторення, необхідне постійне оживлення в пам’яті різними шляхами організованого вивченого матеріалу і повернення до нього у відповідності з особливостями природи пам’яті, зокрема з її розділенням на короткочасну і довгочасну.[15, с. 84-87]\nЦей тип пам’яті виявляється в запам’ятовуванні та відтворенні збудників, які впливають на органи чуттів. Нею може бути зорова чи слухова пам’ять, або й зорово-слухова. Зустрічаються люди, які легше запам’ятовують те, що бачать інші ж ефективніше й простіше запам’ятають те, що почули. Найбільш розповсюдженою у більшості людей є зорова та слухова пам’ять. Вражаючого розвитку пам’яті на основі неспецифічних для нас видів психічної діяльності досягла О. С. Скороходова, радянський вчений в галузі педагогічних наук ( з психології ), яка у п’ятирічному віці втратила зір та слух.\nПодібно О. С. Скороходовій, після спеціального навчання, живуть та працюють і інші сліпо-глухі, при раціональному переключенні їх на збережені у них структури образної пам’яті – дотикова, смакову, моторну.\nЦей тип пам’яті проявляється в запам’ятовуванні тих подій, які мають сильне почуттєве забарвлення. Людська пам’ять схильна легше запам’ятовувати й довше зберігати приємні події, ніж прикрі. Емоційна пам’ять відіграє важливу роль у мотивації вчинків. Сила емоціональної пам’яті у людей неоднакова. Емоційно бідні не можуть відтворити пережиті почуття, більшість людей відтворюють їх у певному ступені, артистичні ж натури ( про них-то й писав Станіславський! ) не тільки сприймають гостро свої почуття та почуття інших, але й яскраво запам’ятовують пережите. Не вигадані розповіді про Флобера, який разом зі своєю Еммою Боварі відчував у роті отруту, про Тургенєва, який голосив через смерть Базарова.\nЗ двох людей з рівними природними даними і однаковим життєвим досвідом краще пам’ять у того, хто постійно її вдосконалює в своїй безпосередній діяльності. Тому-то й кажуть: “ Секрет гарної пам’яті в наших руках ”. [21, с. 18-19 ]\n1.4 Особливості пам’яті школярів (за віком)\nДовільне запам’ятовування буває найбільш продуктивним тоді, коли матеріал, що запам’ятали стає змістом їх активної діяльності, хоч ця діяльність немає спеціального мнемічного спрямовування.\nУ зв’язку з дальшим розвиток мислення мимовільне запам’ятовування набуває дедалі більшої систематичності і вищої продуктивності. Спираючись на можливості мимовільної пам’яті і створюючи необхідні умови для її функціонування, можна забезпечити набуття молодшими учнями досить великих за обсягом і складних за змістом знань (П.Зінченко).[15, c. 46-48]\n3. Основна тенденція в розвитку пам’яті старшокласників характеризується подальшим зростанням і зміцненням її довільності. Довільне запам’ятовування стає в цей період набагато ефективнішим від мимовільного. Відбуваються істотні зміни і в перебігу процесів логічного запам’ятовування. Помітно зростає продуктивність пам’яті на думки, на абстрактний матеріал. Намічається спеціалізація пам’яті. Удосконалюються і способи заучування за способом свідомого застосування раціональних його прийомів.\n2. Методи тренування пам’яті\n2.1 Раціональні прийоми розвитку пам’яті\n1. Порівняно прості події в житті, що роблять особливо сильне враження на людину, можуть запам'ятовуватися відразу міцно і надовго, і після закінчення багатьох літ з моменту першої і єдиної зустрічі з ними можуть виступати у свідомості з виразністю і ясністю.\n2. Більш складні і менш цікаві події людина може переживати десятки разів, але вони в пам'яті надовго не запам'ятовуються.\n3. При пильній увазі до події досить буває його однократного переживання, щоб надалі точно й у потрібному порядку відтворити по пам'яті його основні моменти.\n4. Людина може об'єктивно правильно відтворювати події, але не усвідомлювати цього і, навпаки, помилятися, але бути упевненим, що відтворює їх правильно. Між точністю відтворення подій і впевненістю в цій точності не завжди існує однозначний зв'язок.\n5. Якщо збільшити число членів ряду, що запам'ятовується, до кількості, що перевищує максимальний обсяг короткочасної пам'яті, то число правильне відтворених членів цього ряду після однократного його пред'явлення зменшується в порівнянні з тим случаємо, коли кількість одиниць у ряді, що запам'ятовується, у точності дорівнює обсягові короткочасної пам'яті. Одночасно при збільшенні такого ряду зростає і кількість необхідних для його запам'ятовування повторень. Наприклад, якщо після однократного запам'ятовування в середньому, людина відтворює 6 безглуздих складів, то у випадку, коли вихідний ряд складається з 12 таких складів, відтворити 6 з них удається, як правило, лише після 14 або 16 повторень. У випадку, якщо кількість складів у вихідному ряді буде дорівнює 26, то знадобиться приблизно 30 повторень для одержання того ж самого результату, а у випадку ряду з 36 складів — 55 повторень.\n6. Попереднє повторення матеріалу, що підлягає завчанню (повторення без завчання), заощаджує час на його засвоєння в тому випадку, якщо число таких попередніх повторень не перевищує їхньої кількості, необхідного для ? повного завчання матеріалу напам'ять.\n7. При запам'ятовуванні довгого ряду найкраще по пам'яті L відтворюються його початок і кінець («ефект краю»).\n8. Для асоціативного зв'язку вражень і їхнього наступного відтворення особливо важливим представляється те, чи є\n9. Повторення матеріалу, що підряд заучується, менш продуктивне для його запам'ятовування, ніж розподіл таких повторень протягом визначеного часу\n10. Нове повторення сприяє кращому запам'ятовуванню того, що було виучено раніш.\n11. З посиленням уваги до матеріалу, що запам'ятовується, число повторень, необхідних для його виучування напам'ять, може бути зменшено, причому відсутність достатньої уваги не може бути відшкодовано збільшенням числа повторень.\nТе, чим людина особливо цікавиться, запам'ятовується без всякої праці. Особливо чітко ця закономірність проявляється в зрілі роки.\n13. Рідкісні, дивні, незвичайні враження запам'ятовуються краще, ніж звичні, що часто зустрічаються.\n14. Будь-яке нове враження, отримане людиною, не залишається в його пам'яті ізольованим. Якщо щось в одному виді, воно згодом може трохи змінитися, вступивши в асоціативний зв'язок з іншими враженнями, зробивши на них вплив і, у свою чергу, змінившись під їхнім впливом.\nТ.Рибо, аналізуючи важливі для розуміння психології пам'яті випадки амнезій - тимчасових утрат пам'яті, відзначає ще дві закономірності:\n- пам'ять людини зв'язана з його особистістю, причому таким образом, що патологічні зміни в особистості майже завжди так супроводжуються порушеннями пам'яті;\n- пам'ять у людини губиться і відновлюється по тому самому законі: при втратах пам'яті в першу чергу страждають найбільш складні і недавно отримані враження; при відновленні пам'яті справа обстоїть навпаки, тобто спочатку відновлюються найбільш прості і старі спогади, а потім найбільш складні і недавні. [ 22, с 238-239.]\n2.2. Методи роботи з пам’яттю\n1. "Фотографування". Людина запам'ятовує швидше те, але що звертає більш пильну увагу. У цій грі ми вчимося концентруватися на предметах. Розкладіть різні речі на письмовому столі: іграшки, ручки, листівки, олівці. Запропонуйте дитині уважно розглянути їх, запам'ятавши, що де лежить - як би сфотографувати поглядом. Потім нехай він закриє очі і згадає, скільки предметів було, їх форму, колір, розмір, розташування і так далі.\n2. "Повторення - мати навчання". Усі знають це прислів'я. Але чи знаєте ви, як правильно потрібно повторювати? Щоб краще запам'ятати матеріал (наприклад, вірш), потрібно слідувати наступною схемою:\nСправа в тому, що пам'ять буває короткочасною та довготривалою. У першу чергу працює короткочасна пам'ять. Будь-який з нас може повторити останню фразу співрозмовника відразу ж після її проголошення, але через кілька хвилин ми передамо лише її загальний зміст, але не дослівно, бо обсяг короткочасної пам'яті невеликий. Після повторення інформація "переселяється" в довгострокову пам'ять, де може зберігатися набагато довше - за умови використання даних, які запам’яталися.\n3. "Зображаючи Цицерона". Античний оратор Цицерон при підготовці своїх промов користувався методом візуалізації запам'ятовування: кожен уривок своїй промові він заучував в різних кімнатах, пов'язуючи текст з певним кутом будинку, а потім, виступаючи на засіданні Сенату, подумки повторював свій шлях. Спробуйте вивчити вірш з дитиною, прив'язуючи кожну строчку до обстановки в його кімнаті. Сенсорна пам'ять, яка є основою для короткочасної пам'яті, відноситься до органів почуттів. Саме тому сигнали запам'ятовування працюють швидко.\n4. Позівайте! Що таке зівання? Енергійний постачання мозку киснем. Тому поліпшується здатність концентруватися. Необхідно посилити ефект? Під час позіхання по масажуйте нижню щелепу - цим ви стимулюєте роботу численних нервів, які йдуть прямо до головного мозку.\n5. Пожуйте! Британські вчені провели експеримент і встановили, що з жувальною гумкою навчальний матеріал запам'ятовується на 35% краще, ніж без неї. Можливо, справа в тому, що тривалий жування стимулює вироблення інсуліну, який покращує засвоєння глюкози клітинами мозку, а значить, і процес запам'ятовування. Інше питання - наскільки це корисно для зубів і здоров'я в цілому ...\n6. Потанцюйте! Будь-яка фізична активність поліпшує кровообіг мозку, активізує психічні процеси, які забезпечують сприйняття, переробку і відтворення інформації. Танці або спорт до того ж вимагають концентрації уваги та зосередженості, що тренує механізми пам'яті.\n7. Сеанс масажу. Для того, щоб краще засвоювати матеріал радять масаж. Найпростіших способів самомасажу: легке постукування по грудях і шиї теж стимулює кровообіг, знімає напругу, допомагає роботі мозку.\n8. Робота пальчиками. Розвиток дрібної моторики корисно не тільки для каліграфічного почерку. Плетіння «фенічок», вишивка хрестиками, нанизування намистин - всі ці дії активізують роботу головного мозку. Можна барабанити кінчиками пальців по столу (або по клавішах піаніно), стискати і розтискати кулачки, натискати долонями на поверхню столу. Існує безліч пальчикових ігор, коли текст супроводжується рухами рук. Наприклад, "Гроза":\n9. Домашній театр. Пам'ять потрібно тренувати, як будь-яку м'яз нашого тіла. Спробуйте організувати домашній театр, ставлячи кожні вихідні невеликі п'єси. Нехай маленькі актори вчать вірші і декламують їх перед сімейним обідом.\n10. Розважайтеся. Спробуйте раз на тиждень робити "все навпаки": чистіть зуби лівою рукою (лівші - зрозуміло, правою), тримайте "неправильно" ложки та виделки, пишіть в чернетці "не той" рукою. Це допоможе активізувати то півкуля мозку, що у звичайному житті менше додано.\n11. Правильне харчування. Риба, морепродукти, рослинна олія, злаки, овочі покращують пам'ять. Невелика кількість мучного і картоплі теж не зашкодить: вуглеводи дають енергію організму. А солодке, навпаки, краще обмежити. Хоча шматочок шоколаду здатний "підштовхнути" втомлений мозок. Не забувайте і про полівітаміни, особливо важливий для пам'яті йод.\n12. Нюхайте. Ще одна порада - від ароматерапевт. Розмаринове, лимонну і м'ятна ефірні масла стимулюють пам'ять. Можна запалити в кімнаті дитини аромалампу з краплею олії.\n13. Посміхайтеся! Гарний настрій також сприяє розвитку пам'яті. Якщо дитину щось турбує, він буде гірше запам'ятовувати. Навчіть його найпростішим прийомам розслаблення - глибокі подихи і видихи заспокоюють і концентрують увагу.


Ріхтер і Україна - сайт "Композитор"\nМожливо, однак, не будучи уважним в автобіографії, Ріхтер, однак, звертався до української культури в своїй музичній творчості?\nОглянемо його репертуар, який подається у згаданому виданні в додатку. Він надзвичайно широкий. Репертуар Ріхтера охоплює 651 сольний твір і понад 200 - ансамблевих. Представлені автори від епохи бароко (Й.С. Бах, Г.Ф. Гендель), до сучасників С. Ріхтера (А. Веберн, Д. Шостакович), представлені представники різних країн (окрім російських та німецьких - зокрема Ж. Бізе, Е.Гріг, А.Дворжак, Ф.Ліст, Ф.Шопен).\nМожливо, Ріхтер залишив хоча би спогади про почуту ним українську музику? Так, в щоденниках С. Ріхтера ми знаходимо чимало записок щодо концертів, що їх відвідав піаніст. Ці записки займають у виданні Бруно Монсенжона близько 200 сторінок, а кількість згаданих подій, відповідно сягає кількох сотень. \_\nЗвичайно достоїнства С. Ріхтера, як виконавця творів зарубіжних авторів від того не зменшуються. Але в той же час, С. Ріхтер є для нас прикладом людини, що так і не навчилася шанувати культуру краю, в якому вона народилась і виросла. Тому, на наш погляд, щорічні музичні фестивалі, а також вулиці в Житомирі мали би носити ім'я іншого видатного житомирянина - Б. Лятошинського. До речі, йому виповнилося 120 років.\nКатегорія: Публіцистика | Додав: paleozavr (24.03.2015) | Автор: Півтон Безвухий


Перемоги по-дитячому - Міжнародний фестиваль стилю "Ретрофест"\nРалі у повному розпалі, деякі вже навіть фінішували. Але це зовсім не означає, що центральна площа сумує! Малеча влаштувала свої власні перегони на педальних ретроавтомобілях.\nКожен старанно долав відстань із усіма перешкодами, але переможцями стали лише найшвидші. Хоча їхати зовсім не просто (бо попрацювати треба ніжками) бажаючих виявилось немало. До речі, ділахи, як і дорослі автомобілісти, мали змогу взяти штурмана.\nТож наші переможці:\nЦя трійка найспритніших отримала ексклюзивні моделі автомобілів і мотоциклів від компанії “Кастор груп“. Маленькі переможці навіть побажали успіхів старшим колегам. Про інших завзятців Ретрофест теж не забув. Спеціально для них були виписані дипломи та влаштоване бульбашкове шоу. Що ж, щастя — це завжди приємно, а особливо у стилі ретро. Приєднуйтесь, воно ще триває!


Переселенцям-пенсіонерам: Все про фізичну ідентифікацію в Ощадбанку | «Фонд Ріната Ахметова»\nПереселенцям-пенсіонерам: Все про фізичну ідентифікацію в Ощадбанку\nДуже часто під час проходження фізичної ідентифікації в Ощадбанку права пенсіонерів-переселенців порушуються. Так, у відділеннях банку можуть нав'язувати платні послуги або вимагати додаткові документи, не передбачені законодавством України. Благодійний фонд «Право на захист» підготував матеріал, в якому зібрані рекомендації з проходження фізичної ідентифікації в Ощадбанку.\nЧи всі переселенці мусять проходити фізичну ідентифікацію (ФІ): З урахуванням змін, передбачених Постановою 689 від 13.09.2017 року, зараз всім внутрішньо переміщеним особам (ВПО), які є одержувачами соціальних виплат або пенсій, треба проходити фізичну ідентифікацію в АТ «Ощадбанк».\nДля чого переселенці мусять проходити ФІ у відділеннях Ощадбанку: Кабінет міністрів України аргументує запровадження такої процедури потребою забезпечити гарантоване отримання ВПО пенсії та соціальних виплат і належний рівень фінансової безпеки платіжних операцій з такими коштами.\nЯк банк інформує переселенців про потребу проходити ФІ: Інформація та умови проходження ФІ розміщуються на офіційному сайті та в кожному відділенні Ощадбанку в місцях обслуговування клієнтів. Додатково, щоб уникнути подальшого блокування видаткових операцій, Ощадбанк нагадує кожній ВПО про наближення дати проходження її ідентифікації за допомогою розсилання відповідних СМС-повідомлень.\nВажливо. Всі СМС-повідомлення від Ощадбанку надходять за єдиним зразком: відправник повідомлення – Oschadbank, а в тексті – номер Контакт-центру 0-800-210-800.\nВажливо. З питаннями про терміни проходження чергової ФІ для вашого конкретного випадку краще звертатися в контакт-центр Ощадбанку за номером телефону 0-800-210-800 (безплатно з мобільних і стаціонарних телефонів). Тільки оператори контакт-центру, спираючись на інформацію про ваші рахунки та картки, зможуть правильно підказати, коли саме вам треба пройти чергову ФІ.\nЯкі наслідки непроходження ФІ: У разі браку своєчасного проходження ФІ Ощадбанк автоматично зупиняє видаткові операції за картковим рахунком та направляє ВПО відповідне СМС-повідомлення. Всі витратні операції будуть припинені до моменту проходження ВПО-одержувачем пенсії та соцвиплат ФІ у відділенні Ощадбанку.\nЗупинення Ощадбанком видаткових операцій за картковим рахунком не є припиненням нарахування пенсійних виплат і соціальних виплат.\nРішення про припинення нарахування пенсії уповноважені ухвалювати тільки органи Пенсійного фонду України (ПФУ).\nРішення про припинення нарахування соціальних виплат ухвалює комісія при управліннях праці та соціального захисту населення (УПСЗН).\nРішення про потребу проходження додаткової перевірки в зв'язку з непроходженням ФІ в Ощадбанку ухвалюють відповідні УПСЗН за місцем реєстрації ВПО.\nЗупинення видаткових операцій за картковим рахунком не призводить до потреби перевипускання платіжної картки або електронного пенсійного посвідчення (ЕПП).\nКоли треба проходити ФІ переселенцям\nТерміни проходження ФІ різняться залежно від типу виплат і карток:\nПенсія на звичайну платіжну картку. Такі ВПО мають проходити ФІ що 3 місяці до моменту отримання ними ЕПП. Після отримання ЕПП пенсіонер має проходити ФІ спочатку 1 раз на 6 місяців, потім 1 раз на рік.\nПенсія на ЕПП. Після отримання ЕПП пенсіонери мають проходити ФІ перші 2 рази що 6 місяців, а надалі – 1 раз на рік. Важливо: Правозахисники рекомендують всім пенсіонерам отримати ЕПП. Це дасть змогу рідше проходити ФІ. У разі, якщо ви маєте ЕПП, то ФІ треба проходити саме за цією карткою. Правозахисники рекомендують відмовитися від вже наявних у вас банківських карток для отримання пенсійних виплат в Ощадбанку: їх краще закрити, оскільки на власників цих карток також автоматично поширюється вимога проходити ФІ, але що 3 місяці. Тобто, пройшовши ФІ за ЕПП, але маючи в наявності ще одну картку Ощадбанку для отримання пенсійних виплат, ви будете отримувати СМС про потребу пройти ФІ також і за цією карткою.\nСоціальні виплати. Одержувачі соціальних виплат мають проходити ФІ за аналогією з пенсіонерами з ЕПП: перші 2 рази – що 6 місяців, а надалі – 1 раз на рік.\nЯк має проходити ФІ одержувачами пенсії\nПравозахисники зазначають, що зараз офіційно діє механізм проходження ФІ тільки одержувачів пенсій. Для таких осіб процедура проходження ФІ є безплатною і складається з трьох етапів:\nОсобисте звернення пенсіонера до будь-якої установи Ощадбанку. Зі собою треба мати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, та платіжну картку або ЕПП.\nНадання працівникові Ощадбанку одночасно: 1) платіжної картки або ЕПП і 2) паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу).\nПроведення пенсіонером операції отримання готівки або перегляду залишку через касовий платіжний пристрій ПОС-термінал (тобто виконання операції, яка передбачає введення особою ПІН-коду).\nВажливо. Працівники Ощадбанку не можуть вимагати для проведення ФІ:\nзаміни ПІН-коду (це платна операція);\nплати за проходження ФІ;\nнадання будь-яких додаткових документів або їхніх копій.\nУ разі вимоги від працівника Ощадбанку виконати для проходження ФІ одну з вищенаведених операцій, телефонуйте в контактний центр Ощадбанку 0-800-210-800 для захисту ваших прав.\nЩо робити, якщо видаткові операції за картковим рахунком були зупинені в зв'язку з непроходженням пенсіонером ФІ: Для поновлення видаткових операцій за картковим рахунком пенсіонеру треба пройти ФІ за процедурою, яка складається з трьох етапів, зазначених раніше. Після проходження пенсіонером ФІ, видаткові операції за картковим рахунком будуть автоматично розблоковані банком.\nВажливо. Органи ПФУ не припиняють нарахування пенсій через непроходження ФІ в банку, тому після поновлення видаткових операцій потреби звертатися додатково в управління ПФУ немає.\nКуди повідомляти про порушення процедури ФІ або про проблеми під час проходження ФІ\nЗ питань обслуговування клієнтів у відділеннях Ощадбанку, а також зі скаргами звертайтеся до Контакт-центру Ощадбанку:\n0-800-210-800 (безплатно зі стаціонарних і мобільних телефонів по території України);\nЦі рекомендації випливають з положень постанови уряду №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року.


1000 бізнес ідей - Сторінка 4 з 6\nПортрет українських жінок-підприємиць: яка вона – українська жінка-підприємиця? Що для неї ведення бізнесу в Україні? Що її драйвить чи, навпаки, гальмує на шляху підприємництва? Яка їй потрібна підтримка, щоб рухатися швидше та впевненіше? На ці питання в Україні раніше не було повноцінних відповідей, заснованих на даних. У межах ініціативи «Women Biz Days» Українського центру сприяння …\nБізнес на квасолі: вирощування квасолі як домашній бізнес\nОстаннім часом бізнес на квасолі перестав бути прерогативою дачників і сільських городників. Вирощування квасолі в промислових масштабах зацікавило і більшість українських агрохолдингів. Тому сьогодні розглянемо вирощування квасолі як бізнес, технологію вирощування, ходові сорти, ринки збуту продукції і проведемо розрахунки вкладень і прибутку в цей перспективний бізнес. ЗМІСТ: Плюси і мінуси вирощування квасолі як бізнесу Технологія …\n«Які можуть бути бізнес-ідеї в кризу?! Все навколо закривається зі швидкістю світла і не видно кінця-краю корона-паніці. Продавайте усе, що ще можна продати і виходьте у чистий кеш в очікуванні кращих часів». Десь так за змістом пронизані більшість статей популярних бізнес-глянців та інформаційних порталів. Проте в той час, як дехто сіє паніку і вбиває залишки …\nІдеї для бізнесу 2022: запускаємо власну справу з нуля\nУ цій статті ми зібрали кращі ідеї для бізнесу 2022. Ми вважаємо, що започаткування власної справи, стабільний дохід, диверсифікація ризиків та фінансова подушка допоможуть легко пережити періоди кризи та нестабільності. Масовий тренд на перехід бізнесу в онлайн не означає крах бізнес ідей для офлайну. Це скоріше зміна стратегії просування та комунікації з цільовим клієнтом. За …\nЯк відкрити рибний магазин: свій рибний бізнес з нуля\nРибний бізнес – це відмінний спосіб втілити свої бізнес ідеї в реальність навіть в найбільш конкурентних напрямах ніші. Відкриття рибного магазину – це складний бізнес. Він вимагає постійного контролю якості, високого сервісу обслуговування і чесності від підприємця перед клієнтами. Основна перевага окремого рибного магазину – це свіжість продукції, постійна наявність товару і демократична ціна на …\nЯк відкрити тюнінг ательє: бізнес на автомобілях\nТюнінг – це комплекс заходів з покращення заводських характеристик автомобіля. Це може бути, наприклад, збільшення потужності двигуна, підвищення ефективності гальм, поліпшення підвіски, мультимедіа системи, перетяжки салону тощо. Послуги тюнінг ательє не дешеві, а тому, якщо забезпечите високу якість роботи, то отримаєте хорошу репутацію і високі прибутки. У цій статті ми розглянемо тюнінг ательє як бізнес, …


Чи є робота "на селі"? — Последние новости Украины и мира vremya.eu\n5645 просмотров Голосов: 0 Автор:misha\nАграрний сектор – один із найбільш чутливих до змін на ринку товарів, проте протягом останніх років майже нечутливий до ринку праці. Щораз менше фахівців хоче працювати в сільському господарстві та на підприємствах, що обслуговують цю галузь.\nПроте ринок праці не порожній, як стверджують переважно ті, хто працювати не хоче. Кожен бажаючий має можливість особисто переконатися в цьому твердженні, просто відвідавши інформаційний портал для по шукачів роботи www.jobs.ua.\nНа вкладці сільського господарства опублікована інформація, згідно якої на даний момент с/г знаходиться в активному рості. Цьому сприяють і державна підтримка галузі, і ріст попиту на натуральні товари з боку споживачів, і звісно – ріст експорту зерна та інших товарів за кордон.\nВищі навчальні заклади, особливо спеціалізовані, проводять підготовку фахівців за різними напрямами, студенти проходять стажування на вітчизняних та зарубіжних підприємствах, де отримують до теоретичних знань ще й практичні вміння, що робить їх дійсно справжніми фахівцями.\nОднією зі «слабинок» у сфері сільського господарства залишається рівень оплати праці. Вона залежить від займаної посади фахівця, від рівня інвестицій в підприємство-роботодавця, специфіки розміщення населеного пункту та цілого ряду додаткових, але не менш впливових факторів.\nПроте протягом двох останніх років аналітики вказують на стабільний ріст зарплат у агросекторі.\nСтаном на даний момент на одному з найбільших інформаційних порталів зареєстровано чимало вакансій, вони згруповані по посадах та навіть по регіонах. Таким чином, неважко обрати для себе необхідну область, де необхідна робота, та зв’язатися із потенційним роботодавцем про можливе працевлаштування.\nРівень зарплат по окремих оголошених вакансіях є вказані, тому ця функція теж приверне увагу тих, хто вже знає, скільки хоче заробляти.\nСеред бази вакансій є також такі, які закликають до офіційного працевлаштування за кордоном. Одним із найпопулярніших напрямків працевлаштування за кордоном є Польща.\nУкраїна оголосила про підтримку сільського господарства як дуже важливої галузі. З метою популяризації цієї діяльності власникам одноосібного домашнього господарства дозволяється здійснювати діяльність по вирощуванню і продажу продуктів рослинного і тваринного походження. Крім того, це дотаційна діяльність. Підприємці мають можливість отримати субсидії на здійснення діяльності в сфері сільського господарства. Можливо, заслабка обізнаність громади стосовно процедур і процесу отримання такої допомоги не сприяє швидкому відновленню сільськогосподарського ринку, проте фахівці вказують на відчутне покращення ситуації.\nНовости Сельского хозяйства → Українське село під небезпекою\nТеги: с/г, працевлаштування


Планування розслідування злочинів. Криміналістичні версії\nТактика слідчого огляду і огляду\nТактика слідчого експерименту та перевірки показань на місці\nКриміналістична тактика - система наукових положень і розроблюваних на їх основі рекомендацій по проведенню окремих слідчих дій, спрямованих на збирання і дослідження доказів у кримінальних справах. Криміналістична тактика складається з двох частин спільних положень криміналістичної тактики і тактики окремих слідчих дій.\nЦентральним поняттям криміналістичної тактики є поняття криміналістичного прийому. Існують наступні тактичні прийоми:\nЗ точки зору рівня розв'язуваних тактичних завдань вони поділяються:\nВибір того чи іншого тактичного прийому грунтується на аналізі слідчої ситуації, що виникає при проведенні слідчих дій. Під слідчою ситуацією окремого слідчої дії розуміється значущою для прийняття тактичного рішення інформації, що характеризує конкретний приклад, пов'язаний з проведенням слідчої дії з урахуванням ходу розслідування.\nЗ точки зору правової регламентації тактичні прийоми поділяються на:\nприйоми, прямо передбачені кримінально-процесуальним законодавством, як обов'язкові для виконання у всіх випадках;\nприйоми, передбачені законом, застосування яких обов'язково;\nприйоми, не передбачені законом.\nУ криміналістиці сформульовано ряд вимог, що пред'являються до тактичних прийомів:\nВ останні роки в криміналістичній тактиці особливе місце відводиться тактичним і оперативно-тактичних комбінацій. При проведенні тактичних комбінацій поєднується проведення деяких слідчих дій, а при проведенні оперативно-тактичних операцій - слідчі дії та оперативно-розшукові заходи.\nТактичні прийоми проведення конкретних слідчих дій досить різноманітні. Так, для допиту та інших слідчих дій, переважно пов'язаних з наданням свідчень, характерне встановлення психологічного контакту з допитуваним або іншою особою, щодо якої проводиться дана слідча дія.\nПроведення слідчих дій має будується на:\nзаконності цієї слідчої дії;\nактивності та цілеспрямованості;\nстадійності і т. д.\nЗаконність слідчої дії означає, що воно, по-перше, має проводиться обгрунтовано, за наявності дійсної необхідності. По-друге, законність слідчої дії означає, що в ході його повинні дотримуватися всі правові гарантії його учасників і процесуальний порядок його проведення. По-третє, законність слідчої дії передбачає забезпечення його об'єктивності, всебічності і повноти.\nЄдність керівництвом в ході проведеного слідчої дії означає, що керувати ним і нести повну відповідальність за його результати повинен одна людина - слідчий або працівник дізнання.\nАктивність слідчого полягає в тому, що він повинен докладати максимум зусиль, робити все від нього залежне для виявлення матеріальних слідів злочину, включаючи невидимі і маловидимі сліди.\nЦілеспрямованість полягає в правильній оцінці інформації, отриманої в результаті проведеного слідчої дії.\nСтадійність увазі дотримання певної послідовності при проведенні кожної слідчої дії.\nДо загальних положень криміналістичної тактики слід віднести застосування відповідних техніко-криміналістичних засобів і використання при проведенні слідчих, у разі необхідності, допомогу фахівців.\nКриміналістична тактика не стоїть на місці, вона розвивається. Деякі основні тенденції її розвитку:\nвдосконалення техніко-криміналістичних прийомів і рекомендацій;\nшироке застосування даних інших наук;\nрозробка нових методів взаємодії слідчого з оперативно-розшуковими апаратами;\nрозвиток тактики судового слідства;\nрозробка питань, пов'язаних з дослідчою перевіркою матеріалів.\nПЛАНУВАННЯ РОЗСЛІДУВАННЯ ЗЛОЧИНІВ. Криміналістична версія\nПланування є організуючим і направляють початком у розслідуванні, засобом цілеспрямованого пошуку доказів.\nКриміналістичної наукою вироблені певні вимоги, якими повинно відповідати планування розслідування:\n1. Індивідуальність планування\nЦей принцип наказує слідчому складати план розслідування по кожній кримінальній справі. Як немає двох однакових злочинів, так і неможливий і план розслідування, придатний для розкриття декількох кримінально караних діянь, нехай навіть однорідних.\n2. Конкретність планування\nОзначає, що в процесі планування повинні бути визначені конкретні завдання розслідування, з тим щоб виявити і дослідити всі епізоди цієї справи, висунути і всебічно перевірити об'єктивно можливі версії, встановити та дослідити істотні обставини по кожному епізоду.\n3. Динамічність (безперервність) планування.\nПланування не можна розглядати як разовий акт, воно супроводжує розслідування на всьому його протязі. План може постійно змінюватися, тому що в процесі роботи постають нові проблеми, виникають окремі приватні задачі, не передбачені раніше, але потребують дозволу. Зміни до плану можуть вносити не тільки щодо змісту термінів їх виконання, конкретних виконавців.\n4. Реальність планування.\nПри складанні планів виходять з реальної оцінки обсягу роботи з розслідування злочину, а також з урахування сил і можливостей слідчого.\n5. Економічність, оптимальність планування.\nПланування передбачає дотримання максимальної економії сил і засобів розслідування, досягнення мети більш коротким шляхом і з найменшими витратами.\nВерсії, як основа планування розслідування\nПланування проведення окремого слідчої дії\nРозслідування - це процес пізнавальний, один з різновидів пізнання об'єктивної дійсності.\nНа початковому його етапі слідчий найчастіше має в своєму розпорядженні лише ймовірними можливе знання про злочин і особу, її вчинила. Для того щоб отримати докази у справі, необхідно імовірно пояснити їх походження та існування. Таке логічно обгрунтоване припущення, що випливає з фактичних матеріалів справи і побудоване з урахуванням досвіду розслідування аналогічних справ, називається версією.\nВерсії визначають напрямок розслідування, тому їх розробка - важлива і відповідальна частина планування.\nЗа обсягом версії поділяються на:\nЗагальні версії пояснюють подія в цілому і причинний зв'язок між фактами, а приватні версії, що стосуються наявності та характеру окремих фактів, що підлягають доведенню.\nЗа сферою використання та суб'єкту висунення:\nоперативно - розшукові;\nЗа часом надходження:\nЗа ступенем ймовірності:\nПо предмету доказування:\nПоряд з планом розслідування злочину в цілому практикується планування найбільш складних слідчих дій.\nКожне слідча дія має три етапи:\nПланування підготовчого етапу слідчої дії включає:\nзбирання вихідних даних, що відносяться до передбачуваного слідчому дії;\nвизначення черговості даної слідчої дії в системі інших;\nпідготовку місця проведення слідчої дії;\nпідготовку техніко-криміналістичних засобів, які будуть використані в ході слідчої дії;\nвивчення спеціальних питань і літератури, якщо в процесі слідчої дії необхідні певні пізнання в науці, техніці чи мистецтві:\nвибір осіб, яких необхідно запросити для участі в слідчому дію.\nПланується робочий етап слідчої дії, слідчий визначає, які тактичні прийоми й у якій послідовності будуть використані при даній слідчій ситуації, вирішує питання про тактику використання в ході проведення слідчої дії оперативно - розшукової інформації і даних, отриманих в результаті проведення інших слідчих дій.\nЗаключний етап планування слідчої дії - складання плану його проведення та перевірка готовності слідчого до його виконання. Зіставлення письмового плану диктується обставинами справи і складністю даної слідчої дії: якщо воно не являє собою складності, необхідність у складанні письмового плану відпадає. Слідчий обмежується лише складанням переліку підлягають з'ясуванню питань і визначає послідовність їхнього з'ясування. Так, важливо скласти план допиту, фіксованої на магнітну стрічку. У цьому випадку заздалегідь готується план - схема запису, щоб виконати всі необхідні процесуальні положення, уникнути повторень, провести допит логічно послідовно. Необхідність фіксованої плану проведення допиту відчувається і при відеозаписі свідчень.\nСлідчий огляд - це процесуальна дія, яка полягає у безпосередньому виявленні та вивченні об'єктів, що мають значення для встановлення істини у кримінальній справі, їх ознак, властивостей, стану і взаєморозташування.\nТактика слідчого огляду багато в чому визначається його видом, а також конкретними обставинами злочину. Разом з тим існують і деякі вихідні положення, які мають загальне значення для видів слідчого огляду. Такими загальними вимогами тактики є:\nєдине керівництво оглядом. Неузгодженість у діях спричиняє неповноту, безсистемність огляду. Слідчий або (за його відсутності) старший за посадою зобов'язаний зайняти положення лідера і очолити огляд;\nневідкладність огляду. Тут необхідно дотримуватися єдине правило: чим раніше зроблено огляд, чим менше часу відділяє його від злочину, тим краще;\nоб'єктивність, всебічність і повнота огляду. Не можна виїжджати на огляд місця події з вже певною версією, а результати огляду "підганяти" потім під цю версію;\nцілеспрямованість огляду. Для виконання цієї вимоги визначаються конкретні його завдання;\nпланомірність огляду, його послідовність, системність;\nшироке застосування науково-технічних засобів, що знаходяться на озброєнні у слідчого;\nдотримання криміналістичних та процесуальних правил поводження з речовими доказами.\nПо об'єктах слідчі огляди поділяються на огляд місця події; зовнішній огляд трупа на місці його виявлення; огляд предметів, що можуть бути в наслідку речовими доказами; огляд письмових документів; огляд тварин або їх трупів; огляд приміщень або ділянок місцевості, що не є місцем події; огляд транспортних засобів. Різновидом слідчого огляду є огляд (огляд тіла людини), що проводиться для встановлення слідів злочину або особливих прикмет.\nЗа послідовності огляд може бути первинним і повторним, а за обсягом - основним і додатковим.\nЯкість огляду і його результати в багатьох випадках істотно впливають на хід розслідування.\nПри огляді місця події вирішуються такі завдання:\nвивчення обстановки місця події і пошук слідів із застосуванням всіх ефективних науково-технічних засобів;\nфіксація всієї виявленої оглядом інформації шляхом протоколювання з дотриманням процесуальних особливостей і закріплення засобами криміналістичної техніки;\nперевірка в ході його даних та відомостей, здобутих слідчим і оперативним шляхом;\nвідтворення з допомогою професійного уяви механізму і динаміки злочину, мотивів, який винний керувався;\nвиявлення оперативних точок для переслідування злочинця по гарячих слідах або для розшуку в ймовірних напрямках;\nнакопичення даних для побудови слідчих та розшукових версій з метою розкриття кримінального діяння, викриття винного.\nОгляд місця події, як і кожне слідча дія, можна розділити на три послідовні етапи: підготовчий, робітник і заключний. Підготовчий етап у свою чергу ділиться на дві стадії; до виїзду на місце події і після прибуття на місце події.\nНа основі вихідної інформації слідчий визначає склад учасників огляду. Поняті - обов'язкові учасники цієї слідчої дії.\nДо участі в огляді залучаються фахівці з числа працівників криміналістичних, судово-медичних або інших установ. У разі виявлення трупа з ознаками насильницької смерті обов'язково участь фахівця в галузі судової медицини. Участь експерта-криміналіста особливо бажано, коли на місці події є сліди застосування вогнепальної зброї, знарядь злому, коли виявляється значна кількість таких слідів і робота над ними вимагає спеціальної криміналістичної підготовки.\nУ здійсненні огляду місць подій бажано участь працівників дізнання (співробітника карного розшуку, дільничного інспектора, кінолога).\nДо виїзду на місце події слідчий здійснює велике коло підготовчих дій, які проводяться в максимально стислі терміни.\nРобочий етап огляду місця події можна умовно розділити на дві стадії: загальну (оглядову) і детальну (статичну і динамічну).\nВ оглядовій стадії (або стадії загального огляду) з'ясовується вся картина місця події загалом, визначаються методи пошуку можливих слідів.\nУ ході огляду слідчий вибирає позиції для виробництва фотозйомки і здійснює її сам або доручає спеціалісту експертно-криміналістичного установи.\nРетельний огляд практично складається з двох стадій: статичної та динамічної.\nНа статичної стадії слідчий з'ясовує, які об'єкти знаходяться на місці події, які сліди можуть бути виявлені, а потім досліджує обстановку події, не порушуючи положення предметів.\nНа динамічної стадії ретельно і детально оглядаються необхідні об'єкти, вживаються заходи з виявлення слідів злочину, виявлення слідів мікрочастинок. До детального огляду конкретного предмета можна приступати тільки в тому випадку, якщо його місцезнаходження зафіксовано в протокольній запису, зроблена фотозйомка цього предмета, складений план або схема. У ході детального огляду звертається увага на наявність негативних явищ, які суперечать звичайному ходу подій, нашому уявленню про причини і наслідки.\nПротокол огляду пишеться безпосередньо на місці події у присутності всіх учасників огляду, щоб у будь-який момент можна було перевірити правильність запису. Цей документ повинен бути написаний у точних, зрозумілих, ясних виразах, що не допускають двозначного тлумачення, так, щоб читач міг чітко уявити місце події.\nЯк і кожне слідча дія, протокол огляду місця події складається з трьох частин: вступної, описової та заключної. У вступній частині вказуються дата і місце проведення огляду; посаду, спеціальне звання та прізвище особи, яка його здійснює, прізвища та адреси понятих; посади, спеціальні звання, прізвища всіх інших осіб, які брали участь в огляді; посилання на статті КПК, пов'язані з виробництва даної слідчої дії; вказівку на привід до виробництва огляду, час початку та закінчення, а також умови проведення огляду.\nОгляд - це самостійна слідча дія, що проводиться на підставі постанови слідчого, здійснюване або самим слідчим, або (за його дорученням) лікарем і спрямоване на безпосереднє обстеження тіла людини з метою виявлення, виявлення і фіксації слідів злочину, особливих прикмет і ознак функціонального і анатомічного характеру . Огляд є своєрідним видом слідчого огляду і в той же час самостійним слідчим дією, передбачених ст. 180 КПК.\nЦілями цієї слідчої дії є виявлення і фіксація на тілі підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого або свідка слідів злочину або особливих прикмет. Слідами злочину в даному випадку можуть бути садна, рани, синці, укуси, подряпини, а також сліди крові, виділення людського організму, плями або частки фарбувальних чи інших речовин. Особливі прикмети - це ознаки зовнішності, що виділяють дану людину з-поміж схожих на нього: шрами, татуювання, родимі плями, бородавки, рубці, фізичні недоліки, сліди раніше перенесених хвороб.\nПри провадженні слідчого огляду (огляду) дотримуються наступні процесуальні вимоги. Проводиться воно лише за вмотивованою постановою слідчого, яке є обов'язковим для тих, відносно кого воно винесено. Підозрюваний і обвинувачений піддаються огляду для виявлення на їхньому тілі слідів боротьби, надісланих потерпілим, пошкоджень, випадково заподіяних самому собі при вчиненні злочину, слідів різних речовин. Потерпілий може бути оглянутий для виявлення на його тілі різних пошкоджень і слідів - крові, сперми та інших людських виділень. Свідок підлягає огляду з метою виявлення на його тілі слідів, що мають відношення до події злочину в основному у вигляді різних речовин. При відмові особа може бути оглянуте в примусовому порядку. Огляд здійснюється слідчим з обов'язковою участю понятих. Якщо відбувається оголення тіла, яку оглядають, то поняті повинні бути з ним статі; в огляді може брати участь фахівець (судово-медичний експерт або інший лікар). Свідок не присутній при огляді особи іншої статі, якщо необхідно оголення його тіла. Огляд у такому випадку виробляє спеціаліст-лікар при понятих тієї ж статі, що і оглянутих. При огляді неприпустимі дії, що принижують честь і гідність освідельствуемого особи, а також заподіяння будь-якої шкоди його здоров'ю. Про виробництво огляду складається протокол, в якому детально і послідовно викладаються хід і результати проведеного дії.\nОгляд слід відрізняти від слідчого огляду, судово-медичної експертизи та особистого огляду.\nВиявлені при огляді сліди і особливі прикмети фіксуються шляхом складання протоколу, фотографування, креслення плану тіла, виготовлення об'ємних зліпків. Сліди та речові докази слід не тільки детально описати в протоколі, але й вилучити в натурі для залучення до матеріалів кримінальної справи.\nКрім процесуальних, існують поодинокі і групові види затримання; одночасні і неодночасно; після підготовки або без неї. Здійснюватися вони можуть у приміщенні, на відкритому повітрі, за місцем проживання, за місцем роботи, в громадському місці.\nЗатримання повинно відповідати найсуворішому дотриманню законності, бути обумовленим і мотивованим, проводитиметься з максимальною безпекою для всіх учасників і громадян, які випадково опинилися на місці проведення операції, і з оптимальною витратою сил, коштів і часу. Воно повинно відповідати принципу гуманності по відношенню до задерживаемому - шкода, заподіяна йому затриманням, повинен бути по можливості мінімальним.\nЗатримання краще проводити в приміщенні, так як в цьому випадку до мінімуму зведена можливість втечі, виключаються втручання і скупчення сторонніх осіб, є більше можливостей для проведення особистого обшуку, вилучення у затриманого предметів, що мають доказове значення. Однак затримання в приміщенні має і негативні моменти: воно стає відомим сім'ї і сусідам і т.д.\nУспіх операції із затримання підозрюваного поза приміщення забезпечується виконанням наступних тактичних правил:\n1. за підозрюваним до затримання встановлюється ретельне спостереження;\n2. група захоплення повинна бути переконана за зовнішніми ознаками та одягу в особистості задерживаемого;\n3. зближення з затримуваних здійснюється під приводом;\n4. в момент захоплення і попереднього особистого обшуку не можна вимагати від затриманого пред'явлення документів. Це може бути використано підозрюваним для застосування зброї.\nОперація по затриманню в організаційному відношенні завершується конвоюванням затриманих у відділ міліції, а в процесуальному - виробництвом ретельного особистого обшуку і складанням протоколу затримання та особистого огляду.\nДопит - процесуальна дія, що полягає в отриманні та фіксації у встановленому процесуальному порядку показань свідків, потерпілих, підозрюваних і обвинувачених про відомі їм факти, які мають значення для правильного вирішення справи.\nВиди допиту різні. Залежно від процесуального становища допитуваного розрізняють:\nЯкщо в підставі класифікації лежить вік допитуваного, допит ділиться на:\nНерідко при проведенні допиту виникає конфліктна ситуація. Як правило, конфліктна ситуація виникає між слідчим і підозрюваним, або обвинуваченим. При проведенні допиту в конфліктній ситуації слідчий використовує наступні тактичні прийоми:\nроз'яснює допитуваному значення самостійного визнання і дачі правдивих показань;\nвиявляє мотиви дачі неправдивих показань і усуває ці мотиви;\nпереконує за допомогою логічних доводів на безглуздя спроб дачі неправдивих свідчень;\nмаксимально деталізує і конкретизує покази допитуваного;\nпред'являє докази, що викривають допитуваного (починаючи з самого вагомого або навпаки);\nстворює у допитуваного перебільшені уявлення про обізнаність слідчого і т. д.\nДопит свідка і потерпілого, як правило, проходить в безконфліктній ситуації. Основними прийомами допиту в безконфліктній ситуації є:\nроз'яснення допитуваному важливість його показів для встановлення істини;\nпостановка питань, які активізують у свідомості допитуваного асоціативні зв'язки:\nпред'явлення фотознімків, схем, планів та інших об'єктів, які сприяють пригадуванню;\nознайомлення допитуваного з фрагментами показань інших осіб;\nречення викласти факти, суворо дотримуючись послідовність подій;\nдопит на місці події.\nНеобхідною умовою отримання на допиті достовірних і повних відомостей є ретельна підготовка до його проведення. Підготовка включає в себе:\nвизначення кола обставин, за якими необхідно отримати свідчення;\nвивчення психологічних особливостей допитуваного;\nзабезпечення участі у допиті передбачених законом осіб, а також фахівців, якщо знадобитися їх допомогу;\nпідготовку необхідних науково-технічних засобів.\nГотуючись провести допит, слідчий продумує формулювання питань і в якій послідовності буде їх ставити. Якщо у справі потрібно провести допити кількох осіб, то доцільно визначити їх послідовність. Не слід поспішати з допитом тих, від кого планується отримати правдиві свідчення.\nЗавершується підготовка до допиту складанням письмового плану, в якому позначаються всі основні параметри допиту - час, завдання, коло з'ясовуються питань, їх послідовність, матеріали справи і докази, які можуть знадобитися.\nТактика допиту неповнолітнього будується з урахуванням його вікових особливостей. Для неповнолітніх, особливо дошкільного та молодшого шкільного віку, характерні підвищена сугестивність, схильність до фантазування, домислювання неповно сприйнятої картини події. Життя неповнолітніх емоційно насичена й отримані враження нерідко сприяють забування сприйнятого. Тому їх допит не можна відкладати на довгий час.\nПри підготовці до допиту необхідно отримати відомості про рівень розвитку неповнолітнього, його інтересах, схильностях, звичках, взаєминах з особою, щодо якого буде проводитися допит. Неповнолітній до 16 років викликається на допит через батьків або інших законних представників. Інший порядок допускається, коли цього вимагають обставини справи.\nПри участі в допиті педагога, а також законних представників або близьких родичів неповнолітнього потрібно заздалегідь переконатися, що характер їх взаємовідносин з неповнолітнім не вплине негативно на допитуваного. Ці особи повинні бути попереджені про неприпустимість будь-яких підказок, навідних запитань, роздратування відносно неповнолітнього.\nДопит малолітніх краще проводити у звичній для них обстановці - в дитячій установі, школі, вдома. Психологічному контакту з допитуваним сприятиме спокійний, впевнений тон слідчого, його доброзичлива манера звернення.\nПри оцінці показань неповнолітнього слід звертати увагу на гладкість, витривалості, які повідомляються їм відомостей, використання не властивих допитуваному оборотів, наявність суперечностей, що може свідчити про вплив зацікавлених осіб. Отримані свідчення повинні бути обов'язково проаналізовані з точки зору наявності в них внутрішніх протиріч, а також суперечностей з іншими доказами.\nОчна ставка є самостійним слідчим дією. По суті, це допит двох раніше допитаних осіб у присутності один одного з приводу істотних протиріч, які виникли між їх показаннями. Якщо ці особи раніше не знали один одного, то до очної ставки проводитися пред'явлення для впізнання. Слідчий проводить очну ставку, коли необхідно з'ясувати, хто з двох осіб, що допитуються дає неправдиві свідчення. У цьому випадку на очній ставці відбувається своєрідне зіткнення свідчень. Очна ставка є ефективним засобом психологічного впливу на особу, що дає неправдиві свідчення. У той же час, очна ставка - складне слідча дія. При її проведенні можлива негативна дія допитуваного на особу, що дає правдиві свідчення.\nПеред очною ставкою необхідно ретельно вивчити свідчення допитуваних, врахувати їхні взаємини, з'ясувати сутність виниклих суперечностей, намітити питання, які повинні бути задані, їх послідовність і вирішити питання про те, хто буде першим допитувати на очній ставці. Зазвичай першим допитується особу, що дає, на думку слідчого, правдиві свідчення. Хоча в деяких ситуаціях модно поступити і навпаки в розрахунку на те, що неправдиві свідчення, що зачіпають інтереси іншої допитуваного, викличуть у нього обурення. У результаті він може повідомити факти, про які до цього не сказав.\nПорядок проведення очної ставки виглядає наступним чином (за А. Г. Філіппову):\nпопередження свідка чи потерпілого про кримінальну відповідальність за ухилення або відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань;\nпитання обом учасникам - чи знають вони один одного, з якого часу і які у них стосунки;\nпропозицію особі, що дає, на думку слідчого, правдиві свідчення, розповісти подію, щодо якої в показаннях учасників очної ставки є суперечності;\nпитання іншому учаснику - чи підтверджує він свідчення першого учасника очної ставки;\nпитання першому учаснику - наполягає він на своїх показаннях (при негативній відповіді на попереднє запитання);\nпитання обом учасникам - чи мають вони питання одне до одного, чи хочуть доповнити свої показання;\nфіксація ходу і результатів очної ставки.\nПред'явлення для впізнання - це слідча дія, що регулюється ст. 164-166 КПК і полягає в тому, що свідок, потерпілий, підозрюваний або обвинувачений оглядає пред'явлений йому об'єкт, подумки порівнює його з образом, раніше сприйнятим у зв'язку з розслідуваною подією, і вирішує питання про наявність або відсутність тотожності.\nСуть впізнання об'єкта полягає в його ідентифікації за чуттєво-конкретного відображення в пам'яті. Тому на нього поширюються найбільш загальні положення теорії ідентифікації, що дозволяють правильно організувати, провести порівняння і оцінити істинність одержуваного в результаті виводу.\nОб'єктами впізнання можуть бути: живі люди, трупи, тварини та предмети, окремі ділянки місцевості. Видами впізнання є: упізнання в натурі (людини, предмету і т.д.), впізнання по фото (кіно) знімкам і відеозображень.\nПред'явлення для впізнання відрізняється від інших слідчих дій. Його не можна підміняти допитом, оглядом. Особливо важливо відрізняти пред'явлення для впізнання від простого впізнавання, яке іноді зустрічається в слідчій практиці і може бути зафіксовано в протоколі допиту.\nОсновою проведення пред'явлення для впізнання є: ознаки шуканого об'єкта, сприйняті впізнаючий; ознаки об'єкта, що перевіряється, що сприймаються впізнали і слідчим у ході спостереження за ним; ідентифікаційна інформація, отримана фахівцем; модель об'єкта, відтворена упізнав на основі ознак, що він запам'ятав, його висновки щодо збігу раніше спостерігався і спостережуваного об'єкта.\nПотік отриманої інформації зобов'язує слідчого контролювати і оцінювати її. Основну роль відіграє психологічний процес формування показань впізнаючого. Він складається з трьох етапів:\nформуючого, в якому здійснюються сприйняття, запам'ятовування, збереження образу об'єкту в пам'яті;\nрепродуктивного, що складається в спогаді, словесному відтворенні запам'яталися ознак об'єкта;\nвласне розпізнавального, що полягає у впізнавання раніше сприйнятого об'єкта шляхом порівняння його з тим, який пред'являється на слідстві.\nРізні дані, використовувані при пред'явленні для впізнання, визначають коло учасників і умови виробництва цієї слідчої дії.\nПідготовка для впізнання є обов'язковою умовою успіху цієї слідчої дії. Вона включає в себе:\nвизначення часу і місця пред'явлення для впізнання;\nпідбір понятих, статистів, а при необхідності підбір фахівця;\nпідготовка засобів фіксації ходу і результатів пред'явлення для впізнання.\nПорядок пред'явлення для впізнання відбувається за такими правилами:\nслідчий запрошує понятих і роз'яснює їм цілі і порядок проведення слідчої дії, їх права та обов'язки;\nпотім запрошуються особи, серед яких буде пред'являтися упізнаваний (статисти), їм також роз'яснюються цілі і порядок слідчої дії, їх права та обов'язки;\nзапрошується (доставляється) упізнаваний, йому роз'яснюються цілі і порядок слідчої дії, його права та обов'язки, слідчий пропонує впізнаваного зайняти будь-яке місце серед інших пропонованих для впізнання осіб. Іноді, кожному з пропонованих осіб, може присвоюватися порядковий номер;\nзапрошується впізнаючий, йому роз'яснюються цілі і порядок слідчої дії, його завдання. Слідчий попереджає впізнаючого (свідка чи потерпілого) про кримінальну відповідальність за ухилення або відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань. Впізнаючому пропонується уважно оглянути пропонованих для впізнання людей (предметів) і повідомити, пізнає він кого-небудь, якщо так - кого і з яких причин;\nпропонується пізнаними назвати своє прізвище, ім'я, по батькові;\nвипливає питання до впізнаючому і пред'явленим особам - чи мають вони питання одне до одного;\nпитання до всіх учасників - чи мають вони зауваження з приводу пред'явлення для впізнання;\nПред'явлення для впізнання одного і того ж особи (об'єкта), як правило, можна проводити тільки один раз. Повторне пред'явлення для впізнання у видозміненому стані або при недостатньому освітленні.\nУ залежності від об'єкта, виду пред'явлення для впізнання має свої особливості. Впізнання людей по голосу, мовлення і ході, іншим динамічним ознаками вимагає особливої обережності і проводиться так, щоб виявити індивідуальність цих ознак. Для цього забезпечується черговість ходіння впізнаваних, прослуховування їхні голоси, проводяться заходи, що усувають можливість свідомого спотворення індивідуальних ознак.\nПред'явлення для впізнання трупа\nПред'явлення для впізнання трупа проводиться на місці вчинення злочину або в морзі. Пред'явлення для впізнання проводить слідчий. Труп пред'являється для впізнання в єдиній особі. Можливий попередній показ трупа, якщо стосовно особи загиблого немає ніяких відомостей. Як правило, близьким родичам на упізнання пред'являють труп без одягу, а потім - одяг. Знайомим і далеким родичам в одязі. Труп пред'являється в тому одязі, яка була на ньому, тому що поєднання розпізнавальних ознак зовнішності та одягу сприяє активізації пам'яті і полегшує впізнання. Виявлені разом з трупом речі (парасольку, сумка і т. д.) пред'являються для впізнання окремо. Щоб зберегти можливість впізнання трупа і після поховання, необхідно перед похованням зробити розпізнавальну зйомку (вона проводиться до судово-медичного розтину та після нього). Іноді практикується зняття з особи гіпсових зліпків або воскової маски.\nПри пред'явленні для впізнання частин трупа дотримуються аналогічні умови, що і при пред'явленні цілого трупа.\nОбшук - слідча дія, що полягає у примусовому обстеженні приміщень, місцевості і інших об'єктів, а також окремих громадян з метою виявлення та вилучення слідів, знарядь злочину, предметів і цінностей, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів і документів, що мають значення для розслідуваної кримінальної справи (статті 168-173, 176-177 КПК). Обшук у ході розслідування може проводитися і тоді, коли об'єктом пошуку є розшукувана особа, труп або його частини.\nЗа своїм характером і завданням обшук схожий з виїмкою. Виїмка - це слідча дія, що полягає у вилученні предметів і документів, що мають значення для справи, коли точно встановлено, у кого і де вони знаходяться (ст. 167 КПК).\nБезпосередніми завданнями пошуку є:\nвиявлення шуканих об'єктів,\nфіксація місць їх приховування,\nзапечатление загальних і приватних ознак виявлених об'єктів,\nприлучення вилучених об'єктів до справи.\nЗалежно від характеру обшукуваного об'єкта, місцями обшуку при обшуку можуть бути:\nжитлові (кімнати, квартири, будинки), службові (кабінети і робочі місця), підсобні (склади, гаражі) приміщення,\nділянки місцевості (двори, садові і дачні ділянки),\nлюдина, її тіло й одяг.\nОбшук може здійснюватися у кількох місцях. Такий обшук називають груповим. Відрізняються також первинні і повторні обшуки. Останній проводиться тільки в особливих випадках:\nколи первинний обшук проведений невміло, без належної підготовки,\nколи обшук в силу об'єктивних обставин проводився за несприятливих умов,\nколи при невдалому для слідства першого обшуку обшукується особа, що заховали шукані об'єкти в інших місцях, знову повертає їх до себе на квартиру або на робоче місце.\nУспішний результат обшуку в чому зумовлюється якістю підготовки, яка включає два етапи:\nзаходи, що проводяться слідчим з моменту прийняття рішення про проведення обшуку до прибуття на місце,\nзаходи з моменту прибуття до об'єкта обшуку до початку пошукових робіт.\nРеалізація наміченого слідчої дії немислима без розробки та складання конкретного плану його проведення. Це - вивчення та аналіз матеріалів справи, відомості про особу обшукуваного, вибір часу початку слідчої дії, застосування техніко-криміналістичних засобів і т. д.\nРозрізняють чотири стадії виробництва обшуку:\nпідготовча (попередня) полягає в прибутті слідчо-оперативної групи до місця обшуку, проникнення на обшукуваний об'єкт і проведення заходів, що забезпечують нормальний хід обшуку,\nоглядова стадія полягає в обході приміщення або ділянки місцевості, що підлягає обшуку, під час якого слідчий безпосередньо знайомиться з обстановкою, намічає план обшуку, остаточно розподіляє обов'язки між учасниками, приймає рішення про використання технічних засобів,\nдетальна стадія включає в себе безпосередньо пошуки об'єктів, що цікавить слідство,\nфіксація результатів обшуку полягає в складанні протоколу, планів і схем обшукуються приміщень або ділянок місцевості, використання фотозйомки та відеозапису як засобів фіксації.\nПри особистому обшуку слід передбачити можливість опору і раптового нападу з боку обшукуваного. Тому особистий обшук, як правило, слід проводити не менш ніж двом співробітникам, один з яких проводить пошук і вилучення шуканих предметів, а інший уважно стежить за проведенням обшукуваного. Необхідно пам'ятати, що обшукуваним, прагнучи позбутися предметів, які можуть його викрити, може викинути або перекласти їх у кишені навколишніх осіб.\nОсобистий обшук проводиться в два етапи. Перший етап носить попередній характер, другий етап обшуку полягає в обстеженні одягу, головного убору (якщо такий є), у разі необхідності обстежується тіло. Тактично виправдано проводити особистий обшук зверху вниз і від посильних речей до тіла людини. Обшук тіла рекомендується проводити за участю лікаря або фельдшера.\nОсновні правила і рекомендації, пов'язані з обшуку, можна використовувати також при підготовці та проведенні виїмки. Практика показує, що ця слідча дія найчастіше здійснюється для вилучення документів і предметів, що знаходяться у віданні юридичних осіб (організацій, установ та підприємств) і рідше у громадян.\nПроводячи виїмку, слідчий повинен подбати про присутність при цьому діянні особи, у веденні якого знаходяться передбачувані до вилучення документи і предмети, або про присутність представника адміністрації або вищестоящої організації. У деяких випадках виїмці може передувати попереднє ознайомлення слідчого з документами та предметами. Іноді для ознайомлення доцільно залучати відповідного фахівця. У таких випадках слідчий на місці приймає рішення про необхідність виробництва виїмки і після оформлення постанови виробляє виїмку. При відмові громадян видати підлягають виїмці, слідчий має право вилучити їх примусово. Якщо стає відомо, що ці об'єкти заховані зацікавленими особами, то слідчий має право винести постанову про обшук і провести його невідкладно. Керуючись тактичними міркуваннями, слідчий може виробляти детальний огляд вилучаються об'єктів як на місці виїмки, так і в іншому місці. В останньому випадку їх огляд буде самостійним слідчим дією.\nДеякі особливості є при виїмці кореспонденції. Її виїмка здійснюється лише у відношенні підозрюваного, обвинуваченого і пов'язаних з ними осіб і тільки за вмотивованою постановою слідчого, санкціонованою прокурором.\nДослідження вилучається кореспонденції повинно проводитися акуратно, по можливості не залишаючи видимих слідів розкриття. Якщо зміст або вміст відправлення не представляє інтересу для справи, її можна після відновлення переправити за призначенням.\nРезультати проведеного обшуку або виїмки фіксуються в протоколі. Протокол повинен містити відомості про перебіг цих дій та їх результати. Зокрема, в протоколі наголошується, що конкретно видано (добровільно), що і де виявлено. Описуючи вилучаються об'єкти, необхідно вказувати їх відмінні риси. Не слід при описі вилучаються об'єктів робити які б то не було висновки про них, ці висновки мають бути сформульовані лише при проведенні експертних досліджень.\nУ протоколі зазначається, які конкретно об'єкти вилучаються і долучаються до справи і які передаються на зберігання і кому саме. У випадках, коли по ходу обшуку і його результатів є скарги і заяви присутніх, то ці скарги і заяви записуються до протоколу. Протокол складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається обшукуваного або особі, у якого проводилася виїмка.\nТАКТИКА СЛІДЧОГО ЕКСПЕРИМЕНТУ І ПЕРЕВІРКИ ПОКАЗАНЬ НА МІСЦІ\nСлідчий експеримент - це слідча дія, що полягає у проведенні спеціальних дослідів з метою отримання нових або перевірки наявних доказів, а також для перевірки слідчих версій про механізм скоєння злочину, про походження яких-небудь фактів і т. п. (ст. 183 КПК).\nЦілями проведення слідчого експерименту є:\nперевірка наявних доказів;\nперевірка і оцінка слідчих версій;\nотримання нових доказів;\nвстановлення причин і умов, що сприяли вчиненню злочину.\nВиди слідчого експерименту:\nвстановлення можливості сприйняття якого-небудь факту;\nвстановлення можливості здійснення яких-небудь дій;\nвстановлення можливості існування будь-якого факту, події явища;\nвстановлення механізму утворення слідів.\nВелика увага приділяється підготовці слідчого експерименту. Дана підготовка складається з:\nз'ясування мети даного експерименту;\nвизначення часу, місця та умов його проведення;\nз'ясування змісту і послідовності дослідів;\nвизначення учасників експерименту і ролі кожного з них;\nвизначення технічних засобів, необхідних для дослідів, а також способів процесуальної фіксації його ходу і результатів;\nскладання письмового плану його проведення;\nреконструкція обстановки або окремих предметів.\nУчасниками даної слідчої дії є: слідчий, його помічники; поняті, яких буває, як правило, більше двох. Для деяких складних експериментів необхідно залучати на допомогу слідчому фахівців. Фахівець допоможе слідчому підготувати і провести досліди, всебічно і точно зафіксувати та оцінити результати експерименту.\nУчасть обвинувачених, підозрюваних, свідків і потерпілих при провадженні слідчого експерименту необхідно в тих випадках, коли можливість перевіряється обставини залежить від суб'єктивних якостей зазначених осіб або коли перевіряються їхні свідчення.\nРоль кожного учасника експерименту і зміст виконуваних ними дій повинні бути точно визначені до початку експерименту. Тактичними прийомами проведення слідчого експерименту є:\nпроведення дослідів в певному режимі і темпі;\nбагаторазовість проведення дослідів;\nпоетапне проведення дослідів;\nпроведення дослідів в обстановці, максимально наближеній до тієї, в якій відбувалися перевіряються дії;\nнеобхідність враховувати змінилися і не піддаються реконструкції умови;\nзалучення чітко обмеженого кола учасників експерименту.\nХід та результати експерименту фіксуються в протоколі, який складається з вступної частини, опису ходу і результатів експерименту та заключної частини. У протоколі необхідно відобразити наступне: де, коли, з якою метою, ким проведені досліди; реконструкція обстановки (якщо така була); умови проведення дослідів; хто брав участь у дослідах; послідовність проведення дослідів; зміст кожного досліду і результати.\nХід та результати слідчого експерименту фіксуються також у додатку до протоколу - фотознімках, відеострічки, схемах. Якщо полеченний в ході дослідів результат свідчить про об'єктивну можливість здійснення дій, існування перевіряються подій і явищ, то результат свідчить про неможливість здійснення певних дій, існування явищ, подій у відомих умовах.\nПеревірка показань на місці не регламентується КПК. При її проведенні, як правило, робиться посилання на слідчий експеримент. Останнім часом, на практиці, дуже часто проводиться перевірка показань на місцевості і полягає її проведення в показі раніше допитаним особою місця та об'єктів, пов'язаних з розслідуваною подією, одночасної дачі показань з приводу цієї події і демонстрації окремих дій з метою перевірки наявних та отримання нових доказів.\nЦілями проведення перевірки показань на місці є:\nперевірка та уточнення раніше встановлених фактів;\nвиявлення нових доказів;\nвстановлення та усунення причини суперечностей показань;\nвиявлення причин і умов, що сприяли вчиненню злочину.\nВідмінною особливістю перевірки показань на місці є те, що вона не співпадає повністю з жодним із слідчих дій, хоча і має ряд схожих рис, і має самостійне значення.\nВід допиту вона відрізняється тим, що проводиться за участю понятих, відтворення раніше даних свідчень здійснюється в реальній обстановці розвитку події і іноді супроводжується показом окремих об'єктів і дій. Від слідчого експерименту тим, що не допускає реконструкції об'єктів. На стадії ухвалення рішення про необхідність проведення перевірки показань на місці слідчий повинен враховувати, які конкретно показання (повністю або частково) підлягають перевірці і які особливості місця (ділянка місцевості, приміщення). Слід провести додаткові допити, якщо на то виникає необхідність. Не можна упускати можливість попереднього ознайомлення з місцем, де буде проводиться перевірка показань на місці.\nПлануючи перевірку показань на місці необхідно:\nотримати добровільну згоду особи (осіб) на участь у перевірці,\nвизначити мету перевірки,\nвизначити час проведення,\nпідібрати учасників слідчої дії,\nпідготовка транспортних і технічних засобів,\nскладання докладного письмового плану.\nХід та результати перевірки та уточнення показань на місці фіксуються в протоколі. Протокол цієї слідчої дії зазвичай містить такі відомості, які відрізняють його від протоколів інших слідчих дій:\nпояснення мети проведення,\nзапис про добровільну участь особи, чиї свідчення уточнюються або перевіряються,\nпочатковий пункт слідчої дії, спосіб пересування, маршрут і закінчення руху,\nфіксація виконуваних дій, їх характер і результати,\nмісце і способи виявлення слідів, предметів,\nякі технічні засоби застосовувалися,\nпитання, які ставив слідчий,\nвідомості про наявність чи відсутність будь-яких скарг і заяв учасників з приводу ходу слідчої дії та його оформлення.\nДодатковими засобами фіксації є фотографування, запис перевіряються показань на магнітну стрічку, застосування кінозйомки або відеозапису, плани і схеми.\nТАКТИКА ПІДГОТОВКИ ТА ПРОВЕДЕННЯ СУДОВОЇ ЕКСПЕРТИЗИ\nЕкспертиза є самостійною процесуальною формою отримання нових і уточнення (перевірки) наявних речових доказів. Судову експертизу від експертиз, що здійснюються в інших сферах людської діяльності, відрізняють наступні ознаки:\nпідготовка матеріалів на експертизу, призначення і проведення її з додержанням спеціального правового регламенту, який визначає права та обов'язки експерта, суб'єкта, який призначив експертизу, учасників процесу;\nпроведення дослідження, заснованого на використанні спеціальних знань у різних галузях науки, техніки, мистецтва, ремесла;\nдача висновку, що є доказом у суді.\nПідстави і порядок призначення експертиз регулюється КПК, ТПК, АПК.\nКласифікація судових експертиз може проводитися на різних підставах:\nв залежності від галузі знання - криміналістичні, судово-медичні, судово-психіатричні, судово-бухгалтерські, судово-технічні та ін;\nза ознакою послідовності проведення - на первинні, повторні і додаткові;\nза складом (характером) використовуваних знань;\nоднорідні і комплексні;\nза кількістю експертів - одиничні і комісійні;\nза місцем проведення - в експертній установі і поза експертною установою.\nСеред основних завдань, що вирішуються судовими експертизами, потрібно виділити спрямовані на ідентифікацію об'єктів.\nІнша група завдань - діагностичні, полягає в виявленні механізму події, часу, способу і послідовності дій, подій, явищ.\nТретя група завдань пов'язана з експертною профілактикою - діяльністю щодо виявлення обставин, що сприяють вчиненню злочинів (правопорушень) та розробці заходів щодо їх усунення.\nОб'єктами експертизи є в основному речові докази. Для дослідження кожного виду об'єктів у судовій експертизі розробляється методика експертного дослідження.\nЕкспертиза не єдина форма застосування спеціальних пізнань в судочинстві. Кримінально-процесуальний закон передбачає можливість залучення фахівця до виробництва слідчих і судових дій (ст. 133 і 253 КПК).\nПроцесуальне становище експерта і спеціаліста багато в чому схоже. Вони повинні володіти спеціальними знаннями і застосовувати їх у своїй процесуальній діяльності, не бути зацікавлені в результаті справи. Однак між експертом і спеціалістом є істотні відмінності. Експерт, аналізуючи представлені в його розпорядження об'єкти, дає висновок, що є джерелом доказів (ст. 80 КПК). Спеціаліст використовує своє спеціальні знання та навички для сприяння слідчому або суду у виявленні, закріпленні та вилученні доказів. Фахівець в ряді випадків (наприклад, при перевірці до порушення кримінальної справи) також проводить дослідження, але ці дослідження називаються попередніми, і отримані при цьому результати не мають доказового значення. Якщо ж слідчого або суду цікавлять факти та обставини, для встановлення яких на основі спеціальних знань необхідно провести дослідження, слід призначити експертизу.\nСлідчий або суддя, володіючи спеціальними знаннями та відповідними науково-технічними засобами, можуть обійтися без допомоги фахівця (крім випадків обов'язкової участі фахівця в слідчій дії - ст. 159, 180, 181, 397 КПК). Експертизу слідчий або суддя призначає незалежно від того, чи володіє він спеціальними знаннями, оскільки фактичні дані, отримані шляхом експертного дослідження, не можуть бути відображені ні в якому процесуальному документі, крім висновку експерта. Слідчий (суд) має право збирати речові докази, але не бути їх джерелом. Обов'язки слідчого (суду) та експерта несумісні.\nПри здійсненні провадження у кримінальних справах призначення експертизи проводиться як в стадії попередньо розслідування, так і судового розгляду.\nУ стадії попереднього розслідування експертиза призначається особою, яка провадить дізнання, слідчим, прокурором (ст. 78 КПК) відразу ж, як тільки виникає необхідність. Експертиза призначається на розсуд слідчого, за винятком спеціально обумовлених випадків (ст. 79 КПК):\nдля встановлення причини смерті і характеру тілесних ушкоджень;\nдля визначення психічного стану обвинуваченого або підозрюваного в тих випадках, коли виникає сумнів із приводу їхньої осудності або здатності віддавати собі звіт у своїх діях чи керувати ними;\nдля визначення психічного або фізичного стану потерпілого чи свідка; встановлення віку обвинуваченого, підозрюваного, потерпілого, коли виникають сумніви в їх здатності адекватно сприймати обставини, що мають значення для справи, і давати про них правильні показання;\nдля встановлення віку обвинуваченого, підозрюваного, потерпілого, якщо це має значення для справи, а відповідні документи відсутні.\nВизнавши необхідним виробництво експертизи у справі, суб'єкт, який призначив експертизу, що вносяться мотивована постанова, яка є процесуальною підставою для її проведення. Порядок призначення експертиз на стадії попереднього розслідування регламентований ст. 184 КПК. Закон надає право призначення експертизи тільки зазначеним суб'єктам. Обвинувачений, підозрюваний, захисник, потерпілий або його представник мають право заявляти клопотання про призначення експертизи, які або приймаються, або відхиляються.\nСудові експертизи у кримінальних справах призначаються зазвичай до експертних установ. Закон не встановлює структури постанови про призначення експертизи. На практиці прийнята структура постанови, що складається з трьох частин: вступної, описової, резомотівной.\nПризначення експертизи в суді у кримінальних справах регламентується ст.-ст. 228, 261, 288 КПК. Необхідність призначення судової експертизи в ході провадження у справі в суді істотним чином залежить від процесуальної ситуації, в умовах якої вирішується це питання.\nПроцес експертного дослідження незалежно від роду і виду судової експертизи складається з декількох етапів:\nПідготовча стадія. Експерт знайомиться з постановою про призначення експертизи, іншими вихідними матеріалами, усвідомлює завдання експертизи, іншими вихідними матеріалами, усвідомлює завдання експертизи, виробляє попередній експертний огляд об'єктів і встановлює їх придатність і достатність для вирішення поставлених питань, намічає план дослідження;\nДетальне дослідження. Вивчаються об'єкти експертизи, аналізуються їх загальні та приватні ознаки і властивості. Проводиться порівняльне дослідження;\nОцінка результатів дослідження. Підводяться підсумки і формулюються висновки. Процес виробництва судової експертизи закінчується оформленням дослідження у вигляді висновку експерта (ст. 191 КПК), яке зазвичай складається з декількох частин (вступної, дослідницької та висновків).\nВ даний час у країні діє широка мережа судово-експертних установ МВС, МЮ, МОЗ, відповідні установи є також в ФСБ і в МО РФ.\nСудово-експертні установи Міністерства юстиції виробляють судові експертизи у кримінальних і, значно рідше, цивільних справах. Головним експертною установою цієї системи є Російський Федеральний Центр судової експертизи (РФЦСЕ).\nСудово-експертними установами цієї системи є центральні міжобласні та обласні науково-дослідні лабораторії судових експертиз (ЦНІЛСЕ і НІЛСЕ). Деякі з цих лабораторій мають відділи (філії) або експертні групи в інших містах зони. Зона діяльності цих експертних установ визначається Міністерством юстиції України.\nЦентральна лабораторія має основну та додаткову зони обслуговування. У межах своєї зони виконують всі роди і види судових експертиз. У додатковій - тільки ті, які не виробляються в зональній (не центральною) НІЛСЕ.\nЕкспертно-криміналістичні підрозділи органів внутрішніх справ проводять експертизи в рамках кримінального судочинства, а також попередні дослідження. Ці експертні установи не виконують судові експертизи у цивільних справах.\nЦентральне керівництво експертними підрозділами здійснює експертно-криміналістичний центр (ЕКЦ) МВС Росії. Коло експертиз і досліджень, виконуваних експертами і науковими співробітниками ЕКЦ, дуже широкий - це експертизи практично всіх найбільш поширених родів і видів, у тому числі традиційно криміналістичні, харчові, грунтознавчих і т. д.\nСтруктуру експертно-криміналістичних підрозділів органів внутрішніх справ на місцях складають експертно-криміналістичні управління (ЕКУ), експертно-криміналістичні відділи, експертно-криміналістичні відділення. У ЕКУ (ЕКЗ) автономних республік, країв, областей і великих міст здійснюються практично всі ті ж пологи і види експертиз та попередніх досліджень, що в ЕКЦ МВС РФ, за невеликим винятком. У ЕКО міських і районних відділів внутрішніх справ проводяться, в першу чергу, основні традиційні види експертиз: трасологические, балістичні, почеркознавські, фототехнічні, техніко-криміналістичні експертизи документів, а також часто харчові та експертизи деяких речовин і матеріалів.\nСудово-експертні установи Міністерства охорони здоров'я складаються із судово-медичних та судово-психіатричних установ. Судово-медичні експертні установи - бюро судово-медичної експертизи для дослідження різних об'єктів має відділи: судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб; судово-медичних експертиз і досліджень трупів з метою встановлення або виключення ознак насильницької смерті, визначення її причини, давності настання; виробництво судово-медичних експертиз речових доказів. Бюро судово-медичної експертизи є у великих містах, областях, краях і республіках Росії. Контроль за якістю судово-медичних експертиз на місцях покладено на головних районних, міжрайонних та міських судово-медичних експертів. Вони зобов'язані інструктувати лікарів-експертів з питань судової експертизи, контролювати лікарів-експертів з питань судової експертизи, контролювати якість висновків експертів і в необхідних випадках сповіщати слідчі та судові органи про виявлені недоліки. У науково-практичному та організаційно-методичному відношенні бюро судово-медичної експертизи підпорядковуються Головному судово-медичному експерту Міністерства охорони здоров'я. Головним закладом є НДІБМВ.\nУ системі органів охорони здоров'я РФ здійснюються також судово-психіатричні експертизи. Науково-методичне керівництво діяльністю судових експертів-психиатором в масштабі Росії покладено на Державний науковий центр загальної та судової психіатрії ім. В. П. Сербського (Москва) та Головного психіатра Медичного управління (органу охорони здоров'я) регіону.\nУ ряді регіонів Росії з'явилися недержавні експертні установи. У Москві - Інститут незалежних досліджень та Бюро незалежних експертиз "Версія".\nОсновна маса експертиз, які проводяться в недержавних експертних установах виконуються ними для цивільного та арбітражного судочинства.\nТактика допиту 2 Криміналістична сутність\nКриміналістична тактика і її використання в розкритті та розслідуванні злочинів