Трансформація. Чи стане 2017-й роком громадянського суспільства - Версія для друку\n9 січня 10:57 ▪ Віталій Мельничук ▪ Версія для друку\nТрансформація. Чи стане 2017-й роком громадянського суспільства\n25 років тому на українських землях, які понад два століття насильно утримувалися в складі Російської та її правонаступниці Радянської імперії, відновила незалежність Україна — найбільша за площею та восьма за чисельністю населення європейська країна. Такою була воля понад 90% громадян, висловлена ними 1 грудня 1991 року на Всеукраїнському референдумі, легітимність якого визнали всі держави та міжнародні інституції.\nЗдавалося б, попереду безхмарне майбутнє — треба лише здійснити економічні реформи і все буде добре. Такими були суспільна ейфорія та рекомендації міжнародних експертів. Однак реальність виявилася складнішою.\nПісля 200 років насильницького перетворення України на «Малоросію» — складову Російської імперії та силового інтегрування в Радянську імперію, примусової втрати національної еліти та основних ознак ідентичності, а найгірше — переходу до відсталої російської суспільно-політичної моделі відносин у всіх сферах життя із жорсткою централізацією економічної та політичної влади, ліквідацією самоврядності, свободи та нехтуванням правами власності українська економіка, культура та, головне, еліта значною мірою були зав’язані на Росію.\nУ ХХ столітті народногосподарський комплекс імперії був як ніколи централізований і керувався з Москви жорсткими адміністративно-командними методами на основі єдиного плану — закону. І тому на час відновлення Україною державної незалежності національної економіки як господарської системи не існувало. Це був уламок єдиного господарського комплексу, зорієнтованого на задоволення економічних, військових, геополітичних та інших потреб усього СРСР, керований неекономічними, командними методами.\nАле найбільшого удару російсько-радянська система завдала по традиціях господарської діяльності та суспільній моралі українців. За довгі роки російсько-радянської анексії, штучних голодоморів, які зруйнували основи українського буття та традиційну систему цінностей, примусового виселення найкращих господарів до Сибіру й на Далекий Схід, після тотальної насильницької русифікації в усіх сферах життя українці значною мірою втратили навички самоврядності й підприємливості, повагу до себе та свою національну ідентичність, розуміння значення приватної власності.\nПісля відновлення державної незалежності виклик долі полягав у тому, що саме таким зрадянщеним, зросійщеним, національно слабо ідентифікованим українцям і доводилося здійснювати, та ще й одночасно, величезні історичні трансформації.\n1. Насамперед крок за кроком потрібно було самим перетворюватися з уламка «совєтского народа» на громадянське суспільство та українську політичну націю, бо світова історія не знає іншого суб’єкта, здатного побудувати сучасну національну державу та здійснити перехід від бідності до багатства.\n2. Перетворити колишню російську колонію («недержаву») на ефективну національну державу із суверенною внутрішньою та зовнішньою політикою, сучасною армією, верховенством права, надійним контролем за насильством у всіх сферах суспільного життя, якісним держуправлінням.\n3. Здійснити перехід від закритого тоталітарного ладу, у центрі якого партійні вожді (а згодом олігархи), до відкритого демократичного суспільного устрою, у центрі якого благополуччя, права і добробут людини.\n4. Із уламка господарського комплексу неринкової, адміністративно-командної економіки колишньої імперії створити національний господарський комплекс із сучасною ринковою економікою та всебічно розвиненим неолігархічним підприємництвом.\nЗдійснення цих величезних трансформацій, кожна з яких зачіпає глибинні основи життя, спрямоване на перехід України до зовсім іншого суспільного ладу — з відкритим доступом. Бо успіх країни, її шлях від бідності до багатства залежать не від наявних у неї ресурсів і навіть не від темпів зростання економіки, а від панівного суспільного ладу. Такого висновку, який поділяємо ми і який підтверджується світовим розвитком, дійшов Дуґлас Норт (1920–2015), нобелівський лауреат з економіки, один із найсильніших економістів.\nСуспільний устрій із закритим доступом, який поки що домінує в Україні, не є «карою Божою». Це результат історичних обставин: примусового переходу українського суспільства з європейської конкурентної моделі розвитку на азійську деспотичну, що стався наприкінці XVIII — на початку ХІХ й утвердився в ХХ столітті.\nЧитайте також: Старі цілі, нові методи. Сценарії дестабілізації в Україні\nЗавдяки глибокій суспільній трансформації в Україні всупереч великим труднощам крок за кроком створюються передумови для переходу від суспільного ладу із закритим доступом до суспільного ладу з відкритим доступом, властивого демократичним, розвиненим країнам. За Дуґласом Нортом, такими передумовами є:\n1. Сильна, сучасна держава із суверенною внутрішньою і зовнішньою політикою в національних інтересах, а не в інтересах груп чи кланів. Верховенство права, відповідальне державне управління та належний контроль держави за насильством у всіх сферах суспільного життя. Сучасна армія та дипломатія, які ефективно забезпечують державний суверенітет.\n2. Розвинене громадянське суспільство, утвердження самоврядування та самоврядності. Прозорість і підзвітність державної влади, ефективна система виборів.\n3. Державна політика сприяння ринковому, неолігархічному бізнесу — підприємництву. Утвердження ринкової економіки з відкритим доступом.\nПроаналізуємо нинішній хід трансформації та реформ на предмет створення ними цих передумов.\nАктивний пошук подальших шляхів трансформації України був розпочатий громадськістю одразу після Революції гідності, а після дочасних президентських і парламентських виборів 2014 року та підписання Угоди про асоціацію з ЄС він дістав продовження на державному рівні. Як результат — за участю фахової громадськості та влади було визначено 18 пріоритетних реформ:\n1. Оновлення влади та антикорупційна реформа.\n4. Реформа державного управління.\n5. Дерегуляція та розвиток підприємництва.\n6. Реформа правоохоронної системи.\n7. Реформа системи національної безпеки та оборони.\n8. Реформа системи охорони здоров’я.\n9. Податкова реформа.\n10. Програма енергонезалежності та реформа енергетики.\n11. Програма просування інтересів України у світі.\n12. Реформа сільського господарства.\n13. Реформа освіти.\n14. Реформа управління державною власністю.\n15. Реформа фінансового сектору.\n16. Конституційна реформа.\n17. Реформа виборчого законодавства.\n18. Реформа державних закупівель.\nЯк бачимо, левова частка реформ спрямована на створення першої передумови переходу до суспільного ладу з відкритим доступом: сильної, сучасної, ефективної держави із суверенною внутрішньою та зовнішньою політикою (реформи 1, 2, 4, 6, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18), а також другої: розвиненого громадянського суспільства, самоврядування (реформи 1, 6, 17). Третій передумові, а саме політиці сприяння підприємництву, присвячені два напрями (реформи 5, 9), але побічно на неї працюють ще кілька. До найзначущіших реформ останнього часу слід зарахувати введення публічного електронного декларування доходів вищими держслужбовцями; початок роботи нових антикорупційних інституцій; відкриті конкурси на заміщення посад у прокуратурі, поліції, на державній службі; внесення змін до Конституції щодо правосуддя і початок очищення суддівського корпусу; децентралізацію; новий проект податкового закону; перехід до електронної системи публічних державних закупівель ProZorro тощо. Водночас залишаються питання щодо реформи охорони здоров’я, земельної реформи, реального сприяння бізнесу, виборчої системи.\nПріоритети реформування відображені в ключових державних документах: президентській Стратегії сталого розвитку «Україна-2020», Коаліційній угоді парламентської більшості, Меморандумі про співпрацю між Україною і МВФ, Плані законодавчого забезпечення реформ, Програмі діяльності уряду. Наприкінці 2014 року було створено Національну раду реформ, яку очолив президент України, до складу якої увійшли урядовці й представники громадськості та яка стала головним майданчиком пошуку й ухвалення рішень та публічного моніторингу реформ. За реалізацію кожної з них відповідає конкретний міністр. Він створює Цільову команду реформ, що незалежно від службовців урядового апарату працює над їх реалізацією. Фактично вперше за роки незалежності маємо на державному рівні достойне організаційне забезпечення процесу проведення реформ, які створюють передумови для переходу України до суспільного ладу з відкритим доступом.\nЧитайте також: Моделювання виборів\nЗагальна оцінка головних передумов переходу України до суспільного ладу з відкритим доступом та можливих тенденцій їх розвитку в 2017 році засвідчила, що найвищий рейтинг і найкращу тенденцію має процес формування громадянського суспільства, самоврядування, прозорості та підзвітності державної влади, тобто друга передумова. Для формування першої передумови, а саме сильної, сучасної держави із суверенною внутрішньою і зовнішньою політикою, верховенством права, відповідальним державним управлінням, потрібно зробити ще дуже багато. Водночас найпроблемнішою ланкою суспільної трансформації лишається політика сприяння підприємництву, ринковому, неолігархічному бізнесу, утвердження економіки з відкритим доступом.\nПроцес трансформації, який ось уже 25 років відбувається в Україні, виявився довгим, важким, неоднозначним. І це не дивно, зважаючи на його масштаби, агресію Росії в Криму та на Донбасі, антиукраїнські дії її п’ятої колони та практичну відсутність на початку змін головного суб’єкта здійснення трансформацій — громадянського суспільства й сформованої української політичної нації. Однак сьогодні ситуація інша: громадянське суспільство активне, влада запевняє в тому, що прагне змін. Важливо, щоб світ допоміг у протистоянні з Росією. 2017-й буде роком продовження реформ.\nПамела Дракермен: «Покоління народжених у 2000-ні роки й навіть наприкінці 1990-х у низці питань розумніше за власних батьків»


Завершено перший збір української збірної «Ігор нескорених –2020». Як тренувалися спортсмени? – АрміяInform\nЗавершено перший збір української збірної «Ігор нескорених –2020». Як тренувалися спортсмени?\nНа Олімпійській тренувальній базі у Кончі-Заспі відбулося перше відкрите тренування української збірної «Ігор нескорених – 2020» разом із тренерами і партнерами.\nОсновне завдання – реабілітація\nПозаду насичений установчий тиждень, яким розпочався активний етап п’ятимісячної підготовки українських спортсменів до «Ігор нескорених –2020», які відбудуться в травні наступного року в Гаазі. За тиждень табору 20 учасників, які пройшли відбір до команди, провели низку тренувань, працювали з психологами й вивчали англійську.\n– Перші збори дуже важливі. Тренерський корпус познайомився зі спортсменами, з їхнім психофізіологічним станом. У нас достатньо пролонгований період підготовки – понад 5 місяців. З одного боку – це дуже добре, бо більше часу на тренінг і досягнення найкращого результату. З іншого, є певні труднощі з тим, що учасники – непрофесійні спортсмени і їм досить важко тренуватися в жорстких умовах. Особливо складно хлопцям у візках, адже інклюзивність у нашій країні майже не розвинена. На тренерській раді намагалися максимально врахувати і обговорити ці чинники, спілкувалися з фахівцями з ампутацій, з представниками спортзалів, де триватиме вишкіл учасників за їхнім місцем проживання, – зазначив головний тренер змагань Сергій Конюшок.\nЯк зауважила міністр у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб Оксана Коляда, основне завдання «Ігор нескорених» – реабілітація ветеранів і ветеранок.\n– Буквально вчора прем`єр-міністр запитав, які вже здобуто перемоги? Ми відповіли: найголовніша перемога – наша Національна збірна нескорених. Попереду чекає серйозна і потужна робота разом із організаторами й командою, бо нині вчимося якісно організовувати процес тренування. Дякую нашим тренерам, що відгукнулися і долучилися до нас. Нині докладаємо чималі зусилля для розбудови інфраструктури, збільшення можливостей і фінансування. Цьогоріч уперше вдалося прописати окремим рядком у бюджеті фінансування на «INVICTUS GAMES». Але це тільки початок. Бажаю всім учасникам наснаги й терпіння. Ви вже переможці. Тому прошу, не звертайте уваги на жодну критику. Продовжуйте гідно та якісно виконувати свою роботу, і йдіть до перемоги, – сказала Оксана Коляда.\nСамі собі тренери…\nЦьогоріч у команді 20 учасників. Це на п’ять більше, аніж торік. З них, до слова, четверо діючих військових та десять ветеранів ЗСУ.\nРазом із учасниками побільшало й дисциплін, у яких спортсмени представлятимуть країну на змаганнях. Так, наша команда братиме участь у семи видах, серед них пауерліфтинг, спортивна гребля на тренажерах, штовхання ядра. Нові дисципліни для наших спортсменів: волейбол сидячи, біг на візках і велоспорт сидячи. Як зазначила координатор проєкту Оксана Горбач, наразі тренування з цих видів відбуваються за відсутності спеціалізованого тренерського складу. Цю роль на себе взяли: учасник Ігор Нескорених Артем Лукашук та тренер від ЦСК ЗСУ Олександр Клименко.\n– Працюємо в умовах, коли хлопці й дівчата власними силами прокладають шлях ветеранському спорту в Україні. Це дуже круто. На наступний тренувальний збір, який відбудеться в лютому, запросили двох тренерів з «Націй Інвіктус» – Великобританії і США. Це допоможе краще підготувати збірну до змагань з 4 видів: волейболу сидячи, бігу на візках, велосипедного спорту сидячи і веслування на тренажерах. Важливо зазначити, що іноземні фахівці працюватимуть не лише із збірною, а й із тренерським складом. Так зможемо запросити більше ветеранів до участі в тренуваннях з нашими спортсменами, – розповіла Оксана Горбач.\n– Це фінальне спільне тренування учасників з наставниками в столиці. Після установчих зборів хлопці поїдуть тренуватися по домівках. Але перебуватимуть у постійній комунікації з тренерами, – зазначив головний коуч збірної Сергій Конюшок. Підготовка учасників до Ігор щодня відбуватиметься під пильним наглядом фахівців.\n«Нинішня команда – правильна»\n– Учасники надсилатимуть відео, за якими тренери відслідковуватимуть їхні тренування. Особливо це важливо в так званих складно-координаційних видах спорту, зокрема плаванні, штовханні ядра, бігу, адже тут результати насамперед залежить саме від правильної техніки виконання, – сказав Сергій Конюшок.\nТакож головний тренер розповів, що задоволений цьогорічною командою, адже всі учасники дуже мотивовані, а в спорті, як він зазачив, мотивація – найважливіше.\n– Дуже втішений тим, як минув перший збір, як згуртувалися команди атлетів і тренерів. Цього року, нагадаю, тренери – це зірки спорту. Але не просто зірки, а визнані фахівці з особистими здобутками як на спортивній арені, так і в іпостасі тренерів. На мій погляд, нинішня команда – правильна. Кожен гідний і спроможний здолати себе, аби стати призером. Бачу, як учасники тягнуться до тренерів, просто марять Іграми й готові виконувати всі настанови щодо підготовки. Найголовніше – єдність і акумуляція сил. Тільки така концепція допоможе Україні перемагати і бути сильною, – зазначив головний тренер.


Нацбанк озвучив суму виплат за держборгом у 2021 році\nГоловна › Новини › Нацбанк озвучив суму виплат за держборгом у 2021 році\nНацбанк озвучив суму виплат за держборгом у 2021 році\nБоргове навантаження на бюджет країни в найближчі три роки буде досить серйозним, заявляють в НБУ\nВалютні виплати України за державним боргом в найближчі 12 місяців перевищать $10 млрд, повідомляє Нацбанк у своєму червневому звіті про фінансову стабільність. Йдеться про оплати за державними та гарантованими борговими зобов’язаннями. У гривневому сегменті ринку на погашення основного боргу та відсотків по ньому в другому півріччі буде необхідно виділити не менше 130 млрд грн.\nНБУ звертає увагу на те, що боргове навантаження на бюджет країни в найближчі три роки буде досить серйозним. Однак графік виплат рівномірно розподілено на основні періоди року, що не повинно надто обтяжувати Міністерство фінансів, йдеться у звіті регулятора.\nПри цьому, якщо Україна отримає позачерговий транш від Міжнародного валютного фонду в рамках програми додаткової емісії спеціальних прав запозичення (СПЗ) на суму $650 млрд, боргове навантаження на держбюджет може бути знижене.\nМінфін вже веде переговори з місією МВФ. При позитивному рішенні, ЗВР України буде збільшений на $2,7 млрд. Однак ці гроші можуть надійти не раніше осені 2021 року в той час, як пікові виплати за державним боргом припадають на вересень.\nНаціональний банк продовжує працювати над переведенням платіжної інфраструктури України на міжнародний стандарт ISO 20022. На базі цього стандарту Нацбанк уже розробляє нове покоління української системи міжбанківських платежів – системи електронних платежів (СЕП). До кінця 2022 року центральний банк планує не лише модернізувати СЕП відповідно до цього міжнародного стандарту, але й перевести її роботу в цілодобовий режим 24/7 (зараз система працює в режимі 23/7).


Шановні земляки! | Сайт Бахмутської міської ради\nВід чистого серця вітаю вас з великим загальнонаціональним святом – Днем Конституції України!\nПрийняття Основного Закону стало втіленням вікового прагнення народу до власної державності. Конституція увібрала в собі найкращий досвід минулого, відкрила нові можливості для відродження духовних і культурних традицій нашого народу.\nЗа роки самостійності Україна пройшла непростий шлях свого становлення, і спільні зусилля багатомільйонної нації вже принесли вагомі результати.\nУ цей святковий день бажаю всій бахмутській громаді мирного неба, щастя, здоров'я, злагоди та благополуччя.\nНехай свято надасть усім нам сил та впевненості в досягненні загальної високої мети – зробити Україну більш міцною, розвиненою та квітучою.


ДП КВАЗАР ХОРТЕ — Код ЄДРПОУ 25221297\nДП КВАЗАР ХОРТЕ\nSUBSIDIARY COMPANY KVAZAR HORTE (SC KVAZAR HORTE)\nДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО КВАЗАР ХОРТЕ\nДП "КВАЗАР ХОРТЕ"\nУчасники та бенефіціари 25221297\nАдреса засновника: 30.10.1966 Р.Н. , М.КИЇВ, ВУЛ. АКАДЕМІКА ДОБРОХОТОВА, БУД.12, КВ.111\nПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТКЕМАДЖІ"\nКод ЄДРПОУ засновника: 36287535\nАдреса засновника: 07433, Київська обл., Броварський район, селище міського типу Калинівка, ВУЛИЦЯ ІГОРЄВА, будинок 10\nІндивідуальний податковий номер (анульовано): 252212908293\nНомер взяття на облік: 4450\nНомер взяття на облік: 08044-06895\nТендери ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО КВАЗАР ХОРТЕ\nДослідження та розробки в галузі гуманітарних та суспільних наук (розробка технічного проекту на створення комплексу електронної обробки даних всеукраїнського перепису населення 2012 року) Державний комітет статистики України 16.11.2010 978 000\n24.10.2012 Постанова Кримінальне 53596861 0818/11363/2012\n05.12.1997 Змінився розмір статутного капіталу 6 000 грн.\n05.12.1997 Змінилася адреса М.ЗАПОРІЖЖЯ, ЖОВТНЕВИЙ Р-Н ВУЛ. КОЗАЧА БУД. 35\nІнформація про компанію "КВАЗАР ХОРТЕ"\nОтримайте повну інформацію про контрагента "КВАЗАР ХОРТЕ". Юридична інформація про контрагента допоможе керівнику в аналізі, співпрацювати з підприємством або уникнути. Ці дані можна отримати у відкритих реєстрах. Такий набiр даних отримують за допомогою ІПН підприємства 25221297.\nДані про компанію "КВАЗАР ХОРТЕ"\nЗа кодом підприємства, що називається код ОКПО, можна дізнатися, в якому місці знаходиться цей бізнес - для "КВАЗАР ХОРТЕ" це Запоріжжя, в нашому довіднику на букву К. Юридична адреса підприємства 69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Вознесенівський район, ПРОСПЕКТ МАЯКОВСЬКОГО, будинок 11, а також більш докладні дані можна знайти в повній версії нашої системи. За кодом підприємства в нашій базі містяться дані про фаундерів і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих осіб. Ключові особи цієї компанії - керівник Тихолаз Дмитро Михайлович, а також засновники ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТКЕМАДЖІ", Тихолаз Дмитро Михайлович. У повній версії сайту доступні судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і розмір статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Запоріжжя або в каталозі на букву К\nТОВ КОМПАНІЯ "МАСА ІНВЕСТ ГРУП"


Дешеві авіаквитки з Чикаго в - купити квиток по низькій ціні на aviakiosk.com.ua\nЧикаго - Декейтер\nНайдешевші авіаквитки з Чикаго в\nСервіс aviakiosk.com.ua показує, скільки вартує квиток на переліт Чикаго — Декейтер. Ми допоможем вам вибрати і купити дешеві авіаквитки з Чикаго в . Ми порівнюєм ціни на білети на рейси між містами Чикаго — Декейтер по всім авіакомпаніям і найпопулярнішим сервісам бронювання. Сервіс знаходить найдешевші квитки на літак з Чикаго в без націнок і комісій.\nЗворотні рейси з в Чикаго\nКалендар низьких цін на авіаквитки з Чикаго в\nНаш сервіс регулярно моніторить ціни на авіаквитки из Чикаго в в різних системах бронювання, і показує вам найвигідніші та найзруніші варіанти як прямих рейсів, так і рейсів з пересадкою. Наш лагоритм формує розклад найдешевших рейсів, який допоможе вам вибрати найдешевший переліт як в одну сторону, так і найти зворотній квиток.


ТОВ СПЕЦ-АДВАЙС — Код ЄДРПОУ 39273326\nLIMITED LIABILITY COMPANY SPEC-ADVAIS (SPEC-ADVAIS LTD)\nТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СПЕЦ-АДВАЙС\n26.06.2014 (6 років 4 місяці)\nУчасники та бенефіціари 39273326\nАдреса засновника: 02099, М.КИЇВ, ВУЛИЦЯ РОСІЙСЬКА, БУДИНОК 12, КВАРТИРА 11\nАдреса засновника: 02099, м.Київ, Дарницький район, ВУЛИЦЯ РОСІЙСЬКА, будинок 22, квартира 11\nІндивідуальний податковий номер (анульовано): 392733226503\nНомер взяття на облік: 265014079620\nНомер взяття на облік: 10000000215576\n15.01.2019 Постанова Адміністративне 79381700 804/976/16\n11.01.2019 Ухвала суду Адміністративне 79174009 804/976/16\n09.01.2018 Ухвала суду Адміністративне 71519288 804/976/16\n07.12.2017 Ухвала суду Адміністративне 70895615 804/976/16\n16.11.2017 Постанова Адміністративне 70449436 804/976/16\n25.06.2014 Змінилася адреса 03191, М.КИЇВ, ГОЛОСІЇВСЬКИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА ЯКУБОВСЬКОГО, БУДИНОК 2\n26.06.2014 Змінилось найменування юридичної особи ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПЕЦ-АДВАЙС"\n27.06.2014 Змінилася адреса 03191, М.КИЇВ, ГОЛОСІЇВСЬКИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА ЯКУБОВСЬКОГО, БУДИНОК 2\nДані про контрагента ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС"\nОтримайте юридичну інформацію про компанію ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС". ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС" зареєстрована 26.06.2014. Уповноважена особа фірми: керівник Мельник Олександр Миколайович. Юридична адреса ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС" — 03191, м.Київ, Голосіївський район, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА ЯКУБОВСЬКОГО, будинок 2.\nДані про контрагента "СПЕЦ-АДВАЙС"\nОсновним видом діяльності є 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний). Форма власності: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ. організації "СПЕЦ-АДВАЙС" присвоєно код ЄДРПОУ 39273326. Статутний фонд фірми ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС" становить 1 400 000,00 грн. Підприємство ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС" згадується в 13 судових документах. Перевірка фірми ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС" у списках санкцій — відсутня інформація по особі або пов'язаних особах. У повній версії системи є більше важливої інформації про ТОВ "СПЕЦ-АДВАЙС". Шукайте компанії в Київ або в каталозі на букву Т.\nТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "СМАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ"


Земельний ринок кардинально змінився і пожвавився, — експерт по роботі з земельними аукціонами — КУРКУЛЬ\n8 грудня 2021 893 0\nРинок землі запустився 1 липня 2021 року, станом на кінець листопада середньозважена ціна гектара землі для товарного с/г виробництва становить 33 743 грн. З липня було здійснено 18 614 операцій купівлі-продажу земельних ділянок для товарного с/г виробництва (паї) загальною площею 67 495 га.\nНаприкінці вересня уряд затвердив вимоги до проведення торгів із продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису). Завдяки цьому з жовтня поточного року громади почали оголошувати та з листопада проводити земельні торги у формі електронного аукціону з продажу або оренди земельної ділянки, а потенційні покупці — брати у них участь через акредитовані електронні майданчики ДП «Прозорро.Продажі».\nЯкщо у жовтні в системі було оголошено 306 земельних аукціонів з оголошеною вартістю усіх земельних ділянок у сумі 155 млн грн та їх загальною площею 1400 га, то за підсумками листопада земельних аукціонів було вже 1357 (938 з оренди та 419 — із відчуження).\nТема земельних аукціонів стала однією з головних під час обговорення, яке провели експерти освітніх курсів «Земельні Котики» та «Володар Земель». Тут головним консультантом стала людина, яка сама успішно пройшла курс «Земельні Котики» і з липня приєдналась у команду інструкторів курсу — Заступник Генерального директора ПП «Фірма «СОМГІЗ» Оксана Цифуляк. Експертка понад 20 років працює в сфері проведення земельних торгів і знає все про їх проведення в т.ч. і земельних торгів у формі електронного аукціону.\nПерехід до електронних аукціонів\nЗа словами Оксани Цифуляк, земельний ринок пройшов багато трансформацій. Наразі він змінився і пожвавився. Раніше земельних ділянок було багато, вони були рівні й гарні, а основними суб’єктами земельних відносин виступали великі агрохолдинги.\n«Учасників ринку було мало, коли ми починали займатися земельними питаннями у 2014 році, вартість одного гектара землі у рік для оренди складала від тисячі до двох тисяч гривень. Дуже рідко ціна сягала 5 тис. грн. Зараз кардинально все змінилося, динаміка ринку пожвавилася. Населення України почало самостійно займатися сільськогосподарською діяльністю, як фізичні особи, також з’явились фермерські господарства. Всім цим учасникам потрібна земля», — додає консультант.\nРаніше реалізація земельних ділянок або прав на них відбувалася шляхом проведення земельних торгів через аукціони, що не використовують жодних засобів сучасних технологій. Зокрема, такі аукціони мали вигляд традиційних торгів, які передбачають фізичне прибуття людей до приміщення з метою участі в аукціоні, підняття табличок зі ставками та іншими подібними діями, які, очевидно, не відповідають сучасним реаліям. Діджиталізація та публічність торгів мали на меті мінімізувати можливі корупційні ризики при операціях із землею.\nПлюси переходу на онлайн аукціони:\nВся інформація про те, хто і що продає або передає в оренду, буде в режимі реального часу — всі бачитимуть усе.\nТі, хто бере участь в аукціоні, залишатимуться невідомими до його завершення — до визначення переможця.\nВ процес аукціону ніхто не може втрутитися. Протокол торгів формується автоматично та фіксує реальний результат.\nДоговори відкрито публікуються в системі.\nПроцедура проведення електронних аукціонів\nВарто нагадати, що норма про продаж та оренду землі на електронних аукціонах, в обов’язковому порядку, стосується лише державної та комунальної власності. Причому земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності продавати у власність заборонено до 2024 року. Їх можна тільки здати в оренду на електронних аукціонах.\n«Ми проводили відкриті аукціони «у форматі молотка». Під час їх проведення орендна плата зростала на 20-25 тис. грн, були випадки, коли ціна росла до 50 тис. грн за оренду одного гектара на рік. Зараз, коли аукціони проводяться на платформі «Прозорро.Продажі», це так звана дворівнева система електронних торгів, де розміщені акредитовані майданчики, через які у процедурі аукціону можуть брати участь розпорядники, власники земділянок та інші учасники процесу», — коментує Оксана Цифуляк.\nНаразі працюють 46 акредитованих у системі майданчиків, в т.ч. і електронний майданчик ПП «Фірма «СОМГІЗ» за посиланням: sale.e-somgiz.com, e-somgiz.com. Продавці та покупці мають змогу вибрати один із них. І це також забезпечує рівний доступ до торгів. Оголошення про проведення аукціону продавець публікуватиме на вибраному ним майданчику. Потенційні учасники ознайомлюються з лотом та через свої особисті кабінети на електронних майданчиках подають заявки на участь. Вони обов'язково мають сплатити реєстраційний та гарантійний внески у розмірі, визначеному законодавством. А також вказати закриту цінову пропозицію — суму, яку вони готові сплатити за лот. Якщо на аукціон надійшло менш як дві пропозиції, то він не відбувається. За винятком повторного аукціону. Перемагає той, хто запропонує найвищу ціну. Таким чином забезпечується справедлива оцінка вартості земельних ділянок. Адже пропозиція, яку ринок надасть у торгах в процесі конкурентної боротьби — і є та сама оцінка.\nЧерез систему можуть продаватись приватні земельні ділянки, але вони займають невелику частину лотів. Приблизно 20-25% всіх земельних ділянок, які зараз виставлено на «Прозорро.Продажі» — це землі приватних та державних виконавців, які є арештованими. Однак попит на такі ділянки невеликий.\n«На електронних торгах зараз гарна динаміка продажів. Кількість виставлених ділянок збільшується. Зростають ціни, особливо великий попит мають права оренди на землі сільськогосподарського призначення. Нещодавно ми мали проводити торги у Київській області на продаж права оренди на 17 га землі. Їх було продано за 410 тис. грн, тобто оренда гектара — 24-25 тис. грн/рік», — додає Оксана Цифуляк.\nЗа її словами, позитивну динаміку проведення електронних аукціонів ще у 2017 році показувала система СЕТАМ.\n«Хочу навести ще один приклад щодо зростання цін на аукціонах. Є таке містечко Мостиська у Львівській області. Там виставили 50 кв. м землі у власність під будівлю комерційного об’єкта для торгівлі. Зі стартової 13,5 тис. грн ціна виросла до мільйона гривень. З досвіду можу сказати, що в багатьох випадках складається така необґрунтована економічна ціна», — ділиться Оксана Цифуляк.\nТакож експертка озвучила статистику системи «Прозорро.Продажі» на кінець листопада: через майданчики виставлено приблизно 1400 лотів на загальну суму близько 450 млн грн. З тих торгів, що вже відбулися, 100 лотів продано станом на 23.11.2021р. (станом на 30.11.21р. приблизно 160 лотів). Ціна кожного зростає в середньому у 2,6 раза. Перші земельні торги відбулися 8 листопада. За 3 тижні торгів було продано земельних ділянок у власність та прав на них майже на 20 млн грн.\n«Єдиний недолік внесених змін до земельного законодавства, на мою думку, стосується підготовки лотів (виготовлення землевпорядної документації) до земельних торгів. Поясню чому: у старій редакції Земельного кодексу була така норма, коли виконавець земельних торгів міг за свої кошти виготовляти землевпорядну документацію, потім це відшкодовувалося коштом переможця. За новими нормами, теж коштом переможця торгів, але процедуру має забезпечувати рада – розпорядних (власник) земельної ділянки. Відповідно, цей орган — бюджетна установа, що працює з бюджетними коштами, а це, враховуючи відсутність коштів у бюджеті (середина фінансовго року) ускладнює підготовку ділянок до торгів та уповільнює динаміку продажів», — підсумувала Оксана Цифуляк.\nПозитивним моментом при підготовці лотів до продажу, за словами експертки, є відміна експертизи землевпорядної документації, скасування погодження землевпорядної документації за принципом екстериторіальності.\nА для того, щоб повністю розуміти як проходять аукціони і не тільки, запрошуємо на новий, 4 набір курсу «Земельні Котики».\n14 січня 1 888\nВід початку року власникам сільськогосподарських ділянок нараховуватиметься мінімальне податкове зобов’язання\n2022-01-05 09:00:252022-01-04 10:00:472021-12-22 10:43:212021-12-14 09:00:252021-12-10 09:00:142021-12-01 10:00:042021-11-26 09:00:452021-11-08 09:00:262021-09-10 09:00:22


Концепція визначення підсвідомого повідомлення в визначенні від агенції Ольга - olga-medium.ru\nЗагальне »Підсвідоме повідомлення\nВизначення підсвідомого повідомлення\nЛюдський розум має два рівні знань. Один свідомий і раціональний. Інший несвідомий і ірраціональний. Раціональна частина використовується для здійснення операцій, спілкування та організації будь-якої діяльності. Несвідома частина важче зрозуміти, вона виражається, коли ми мріємо, в мимовільних помилках, коли ми говоримо, жарти і т.д. Несвідоме приховане, воно не проявляється з першого погляду. Зигмунд Фрейд був одним з мислителів, які мали справу з несвідомим.\nПідсвідомі повідомлення пов'язані з несвідомим розумом. Підсвідомим повідомленням є те, що інформація, яку сприймає наш розум, але не усвідомлюючи її. Підсвідоме повідомлення приховано в інформації, тому використовується префікс, що означає нижче.\nУ рекламі використовуються підсвідомі повідомлення так, щоб споживачі отримували інформацію, яка прихована в звичайному повідомленні. Багато оголошень включають ці методи, щоб споживач мав імпульс купувати продукт, оскільки він отримував інформацію в прихованому, але цілком навмисному.\nУ рекламі з підсвідомим повідомленням є трюк спілкування . Приведемо приклад. У фільмі про міське середовище торгова марка шоколаду хоче рекламувати, і погоджено, що по всьому фільму з'являються кілька повідомлень шоколаду. Реклама повинна бути замаскована і тому образ шоколаду замаскований у сценах. Очевидно, шоколад не з'являється. Однак вона прихована майже непомітно. Глядач не знає рекламного повідомлення, але, напевно, хоче з'їсти шоколадну марку, коли кіно закінчиться.\nРеклама не єдина сфера, де використовується цей тип інформації. Експерти з комунікації також використовують їх у виборчих кампаніях. У них з'являються крихітні повідомлення, які, мабуть , не мають сенсу. Вони можуть бути де завгодно: форма логотипу, маленький жест на плакаті або будь-яка дрібниця.Це завдання полягає в тому, щоб підсвідоме повідомлення потрапляло в розум можливого виборця і має несвідомі причини вибирати варіант.\nДослідники, які вивчають і аналізують людський розум, намагаються зрозуміти механізми підсвідомих повідомлень. Її важливість може бути дуже корисною і з різними додатками: у маркетингу , політиці , спілкуванні тощо.\nОстаннім часом з'являються програми, які виявляють ці повідомлення. Це означає, що споживач хоче знати, що стоїть за простою рекламою.\nТеми підсвідомого повідомлення


Донька Єгорової про те, як скидала мамі відео з бомбосховища з маленьким сином: «Вона відповіла: «Я попереджала про війну, тепер сидіть» — New News\nДонька Сніжани Єгорової, ексведуча шоу «Твій День» Стася Ровінська зізналася, що у неї ніколи не було теплих стосунків зі знаменитою мамою.\n«Мені хотілося почути, що вона собі думає. Я просто кричала, вона робила вигляд, що не розуміє, що відбувається.»А чого ти кричиш? Ти жива, з тобою все добре? Ну і все». У мене було спустошення. Але після цього у мене немає жодних ілюзій стосовно цього», — прокоментувала Стася.\n«Коли вона почала висловлюватися стосовно війни і підтримувати політику Путіна і казати, що в Україні фашисти, нацисти. Я знаю цю людину, так, вона неадекватна, але вона ніколи не була настільки… Або їй гроші платять за це, або… Ну що з нею сталося. Мені це складно пояснити. Людина стільки часу прожила в Україні, вона просто відверто бреше. Коли людина відверто бреше, я знаю, що вона так ніколи не думала, а тут раптом почала і бреше публічно. І ти розумієш, що це твоя мама, яка б вона там не була. Була якась надія, що я їй зателефоную і вона якось отямиться», — поділилася Ровінська.\n«Я їй писала, коли все почалося. Ми були в підвалі і мій син плакав, спав на підлозі. Я їй надіслала відео, кажу: «Ми зараз сидимо у підвалі, що ти кажеш, що по військових об’єктах стріляють. Тут всюди стріляють». Тоді вона відповіла щось таке, типу: «Я усіх попереджала, що буде війна, ви мені не повірили. Що тепер, сидіть». Це вона своїм родичам таке відповіла», — поділилася Стася.\nРовінська додала, що для неї стало очевидно те, що Єгорова готова робити будь-що, аби про неї говорили. «Взагалі неважливо, що там буде з родиною. У неї манія величі якась», — додала ведуча.


) Усунення неплатоспроможності підприємства. Це завдання є найбільш невідкладним в системі завдань а || finalearn.ru\nЗміст, завдання і механізми антикризового фінансового управління\n) Усунення неплатоспроможності підприємства. Це завдання є найбільш невідкладним в системі завдань антикризового фінансового управління підприємства при діагностуванні будь-якої форми його фінансової діяльності. У ряді випадків реалізація тільки цього завдання дозволяє припинити поглиблення фінансової кризи підприємства, відновити його імідж серед господарських партнерів і отримати необхідний запас часу для реалізації інших антикризових заходів. Разом з тим необхідно пам'ятати, що порушення платоспроможності - це один із зовнішніх симптомів прояву фінансових криз підприємства, тому усунення неплатоспроможності повинно здійснюватися не стільки за рахунок «латання дірок», скільки шляхом усунення причин, її генеруючих.\n) Відновлення фінансової стійкості підприємства. Це одна з основних задач, що забезпечують реалізацію головної мети антикризового управління, що вимагає найбільших зусиль і витрат фінансових ресурсів. Реалізація цього завдання здійснюється шляхом поетапної структурної перебудови всієї фінансової діяльності підприємства. У процесі такої фінансової реструктуризації в першу чергу повинна забезпечуватися оптимізація структури капіталу, оборотних активів та грошових потоків, а в окремих випадках знижуватися його інвестиційна активність.\n) Запобігання банкрутства та ліквідації підприємства. Таке завдання стоїть перед антикризовим фінансовим управлінням підприємством при діагностуванні глибокого або катастрофічного системного фінансової кризи. Як правило, внутрішні механізми фінансової стабілізації та обсяг власних ресурсів підприємства виявляються недостатніми для подолання такого фінансової кризи. Тому для запобігання банкрутства та ліквідації підприємства в процесі антикризового фінансового управління повинна забезпечуватися ефективна зовнішня його санація. Санація - це система заходів, що проводяться для запобігання банкрутству великих підприємств (трестів, банків тощо), звичайно за допомогою найбільших банків або держави [63, c. 223]. Також можливі вливання коштів сторонніми господарюючими суб'єктами.\n) Мінімізація негативних наслідків фінансової кризи підприємства. Це завдання реалізується шляхом закріплення позитивних результатів виведення підприємства зі стану фінансової кризи та стабілізації якісних структурних перетворень його фінансової діяльності з урахуванням її довгострокової перспективи. Ефективність заходів щодо подолання негативних наслідків фінансової кризи оцінюється за критерієм мінімізації втрат ринкової вартості підприємства в зіставленні з докризовим її рівнем [19, c. 590].\nПрактично всі автори сходяться на думці, що фінансовий менеджмент є основним елементом антикризового управління. Адже фінансовий менеджмент представляє поєднання стратегічних і тактичних елементів фінансового забезпечення підприємництва, що дозволяють управляти грошовими потоками і знаходити оптимальні рішення. Посилення контролю над грошовими коштами вкрай необхідно будь-якому підприємству, тим більше що знаходиться в стадії кризи. Величезною є роль фінансового менеджменту і в діагностиці кризових ситуацій, оскільки одним із завдань фінансового менеджменту є аналіз фінансового стану підприємства. Аналізуючи фінансовий стан підприємства, можна встановить зачатки кризи на самих ранніх етапах розвитку. Ринкова економіка виробила велику систему фінансових методів попередньої діагностики і можливого захисту підприємства від банкрутства.\nАналіз фінансової звітності ПрАТ Коростенський завод ЗБШ\nПроходження переддипломної практики є важливим етапом практичної підготовки висококваліфікованих спеціалістів. Вона дає можливість пошуку матеріалу для написання дипломної роботи, а також допомагає здобути практичні навички для подальшої роботи та навчання. Метою проходження практики ...\nРоль кредиту в діяльності підприємства\nКомерційний кредит - історично перша форма кредитних відносин. Практика відстроченого платежу в обмін на негайно одержувані товари існувала ще на ранніх стадіях розвитку товарного обміну. Комерційний кредит (продаж товарів з відстрочкою платежу) виник й утвердився внаслідок сталого не ...


Лист-співчуття Глави УГКЦ Євгенові Нищуку з приводу смерті його дружини Оксани\nЛист-співчуття Глави УГКЦ Євгенові Нищуку з приводу смерті його дружини Оксани\nВисокоповажному пану Євгенові Нищуку, Міністрові культури України\nВисокоповажний Пане Євгене!\nІз великим сумом сприйняв я звістку про те, що сьогодні упокоїлася Ваша дорога дружина – Оксана. Прийміть мої щирі співчуття та запевнення в молитвах за новопреставленою.\nЩем у грудях і почуття великої втрати викликала ця несподівана звістка в багатьох людей, хто знав пані Оксану, цінував її талант і любив як прекрасну жінку, люблячу матір та дружину. Ніч поглинула світлу постать талановитої актриси…\nЖодні людські слова не зможуть розрадити Вас, але ми, віруючі люди, у такі моменти життя потішаємо одне одного Євангелієм, яке є Словом вічного Бога: «Не хочу, щоб ви не знали про померлих, щоб не сумували, як інші, які не мають надії. Бо коли ми віруємо, що Ісус помер і воскрес, то й померлих в Ісусі Бог приведе з Ним» (Сол. 4, 13-14). Цим словом хочу скріпити Вас у вірі, щоб Ви мужньо перенесли випробування, які доводиться Вам переживати.\nМолимося, щоб Господь був милосердним до новопреставленої раби Божої Оксани і, простивши їй усі прогрішення, вольні й невольні, прийняв її до свого Небесного Царства та дарував їй вічне життя.\nВіддаємо душу покійної в руки безмежного Божого милосердя та з вірою промовляємо: «Несказанної слави Твоєї сподоби, Христе, ту, що до Тебе переставилась, де є житло тих, які веселяться, і голос чистої радості».


Розділ 19. Соціальна революція\nДругим кроком Марксового пророчого доказу було — як найдоречніша передумова — припущення про те, що капіталізм мусить вести до зростання багатства й бідності — багатства буржуазії, що чисельно зменшується, й бідності робітничого класу, що чисельно зростає. Це припущення буде піддано критиці в наступному розділі, а тут воно приймається на віру. Висновки, що випливають з нього, можна розділити на дві частини. Перша частина — це пророцтво, що стосується розвитку класової структури капіталізму. Тут стверджується, що всі класи, за винятком буржуазії та пролетаріату, а особливо так звані середні класи, обов'язково зникнуть і що внаслідок зростаючого напруження у відносинах між буржуазією і пролетаріатом останній швидко обернеться на свідомий і згуртований клас. Друга частина — пророцтво про те, що згадане напруження неможливо зняти і що воно призведе до пролетарської соціальної революції.\nЯ вважаю, що жоден із цих двох висновків не витікає з передумови. Моя критика буде переважно такою самою, як і в попередньому розділі; іншими словами, я спробую показати, що доказ Маркса нехтує багатьма можливими шляхами розвитку.\nРозглянемо відразу перший висновок, тобто пророцтво про те, що всі класи неодмінно зникнуть чи втратять своє значення, за винятком буржуазії та пролетаріату, чия класова свідомість і солідарність мусять зрости. Слід погодитись, що передумова — Марксова теорія зростання багатства і бідності — насправді передбачає зникнення певного середнього класу, а саме, класу неміцних капіталістів і дрібної буржуазії. «Один капіталіст побиває багатьох капіталістів», — як пише Маркс1. І ті інші капіталісти, звичайно, можуть бути приведені до стану найманих робітників, котрі, за Марксом, є тим самим, що й пролетарі. Такий розвиток подій — частина зростання багатства, нагромадження все більшого капіталу і концентрації та централізації його у все меншій кількості рук. Така сама доля відміряна і «нижчим верствам середнього класу», як зазначає Маркс2. «Нижчі верстви середнього класу: дрібні промисловці, дрібні торговці і рантьє, ремісники і селяни — всі ці класи опускаються в ряди пролетаріату, почасти через те, що їх маленького капіталу не досить для ведення великих промислових підприємств і він не витримує конкуренції з більшими капіталістами, почасти через те, що їх професійна майстерність знецінюється в результаті запровадження нових методів виробництва. Так рекрутується пролетаріат з усіх класів населення».\nЗвичайно, цей опис цілком точний, особливо, коли йдеться про ремісників; він також вірний стосовно того, що багато пролетарів приходять із селянського середовища.\nОднак ця чудова картина Марксових спостережень недосконала. Розвиток, що його він дослідив, є промисловим розвитком, його «капіталіст» — промисловим капіталістом, а його «пролетарій» — промисловим робітником. Незважаючи на те, що багато промислових робітників приходять із селянського середовища, це не означає, що, скажімо, всі фермери й селяни поступово перейдуть до стану промислових робітників. Навіть сільськогосподарські наймані робітники не обов'язково пов'язані з промисловими робітниками спільним почуттям солідарності та класової свідомості. «Розпорошення сільських робітників на великих просторах, — визнає Маркс3, — ламає силу їх опору, тимчасом як концентрація міських робітників збільшує цю силу». Це навряд чи допускає уніфікацію єдиної класової свідомості. А показує, швидше, можливість принаймні розбіжностей, те, що сільськогосподарський робітник часом може такою мірою залежати від свого господаря, фермера чи селянина, що не матиме спільної справи з промисловим пролетаріатом. А що фермери та селяни скоріше можуть підтримати буржуазію, а не робітників, відзначав і сам Маркс4; і робітнича програма, така як у «Маніфесті Комуністичної партії»5, де головною вимогою є «експропріація земельної власності», навряд чи призначена протистояти цій тенденції.\nЦе показує, що принаймні сільські середні класи можуть не зникнути, а сільський пролетаріат може і не злитися з промисловим пролетаріатом. Однак це ще не все. Власний аналіз Маркса засвідчує, що для буржуазії життєво необхідно роздувати розкол між найманими робітниками; а це можна досягнути, як побачив сам Маркс, принаймні двома шляхами. Перший з них полягає у створенні нового середнього класу, привілейованої групи найманих робітників, що могли б почуватися вищими за робітників фізичної праці6 й водночас залежними від милості правителя. Другий шлях лежить через використання того нижчого прошарку суспільства, що його Маркс охрестив «люмпен-пролетаріатом». Це, за визначенням Маркса, джерело злочинців, готових продати себе класовому ворогові. Зубожіння, як він припускав, мусить вести до збільшення кількісності цього класу — процес, який навряд чи сприятиме солідарності всіх пригноблених.\nТа навіть класова солідарність промислових робітників не є обов'язковим наслідком зубожіння. Припустімо, що зубожіння мусить породжувати опір і ще ймовірніше — спалахи повстань. Однак припущення з розглядуваного нами доказу полягає в тому, що злигодні не можна подолати доти, доки не буде здобуто перемогу в соціальній революції. А це значить, що робітники, які чинять опір, знову і знову зазнаватимуть поразки в безплідних зусиллях поліпшити свою долю. Такий розвиток подій не може зробити робітників класово свідомими в марксистському розумінні7, тобто гордими за свій клас і впевненими у своїй місії; швидше він зробить їх класово свідомими в розумінні своєї належності до переможеного війська. Можливо, так воно й станеться, якщо робітники не зуміють усвідомити, що їхня кількість і потенційна економічна влада так само зростають. Це було б можливим, якби, згідно з пророцтвом Маркса, всі класи, за винятком робітничого і класу капіталістів, проявили тенденцію до зникання. Але оскільки, як ми побачили, це пророцтво не обов'язково мусить справдитися, вірогідно, що солідарність навіть промислових робітників може бути позначена настроями пораженства.\nОтож, усупереч пророцтву Маркса, який наполягає на розвитку ясного розмежування лише між двома класами, ми виявляємо, що, згідно з його ж власним припущенням, може розвинутися така класова структура: (1) буржуазія, (2) великі землевласники, (3) решта землевласників, (4) сільські робітники, (5) новий середній клас, (6) промислові робітники, (7) люмпен-пролетаріат. (Будь-яка інша комбінація цих класів, звичайно, також можлива.) І ми виявляємо, крім того, що такий розвиток може, вочевидь, підірвати єдність класу (6).\nМожна сказати, таким чином, що перший висновок з другого кроку Марксового доказу не випливає з нього. Але так само, як і при критиці третього кроку Маркса, я також мушу сказати, що не збираюся заміняти Марксове пророцтво якимось іншим. Я не стверджую, що це пророцтво не може справдитись або що станеться описаний мною альтернативний розвиток. Я лише стверджую, що так може статися. (І, звичайно, цю можливість навряд чи заперечать члени радикального марксистського крила, котрі залюбки використовують обвинувачення у зраді, хабарництві й недостатній класовій солідарності для пояснення того, чому розвиток подій не відповідає пророчій схемі.) Те, що подібне ймовірно, повинно бути зрозумілим кожному, хто спостерігав за подіями, які призвели до появи фашизму, коли всі згадані мною можливості відіграли певну роль. Але й однієї можливості достатньо, щоб зруйнувати перший висновок, досягнутий при другому кроці Марксового доказу.\nЦе, звичайно, торкається й другого висновку, пророцтва про прихід соціальної революції. Та перш ніж я зможу перейти до критики того способу, в який зроблено це пророцтво, необхідно докладно зупинитися на ролі, що його воно відіграло в цілому доказі, так само як і на вживанні Марксом терміна «соціальна революція».\nЩо мав на думці Маркс, коли говорив про соціальну революцію, з першого погляду видається цілком зрозумілим. Його «пролетарська соціальна революція» є історичним поняттям. Воно означає більш-менш швидкий перехід від історичного періоду капіталізму до історичного періоду соціалізму. Іншими словами, це назва перехідного періоду класової боротьби між двома основними класами, аж до остаточної перемоги робітників. На запитання, чи термін «соціальна революція» значить жорстоку громадянську війну між двома класами, Маркс відповів8, що це не обов'язково мається на, увазі, додавши, одначе, що перспективи її уникнення, на жаль, не дуже ясні. Він міг би ще додати, що з погляду історичного пророцтва, це питання видається не дуже доречним, або принаймні другорядним. Суспільне життя жорстоке, наполягає марксизм, і класова війна вимагає щоденних жертв9. Реально важить результат — соціалізм. Досягнення цього результату є суттєвою рисою «соціальної революції».\nОтож, якби ми сприйняли доведеним чи інтуїтивно певним те, що після капіталізму прийде соціалізм, таке пояснення терміну «соціальна революція» було б задовільним. Та оскільки ми мусимо використовувати доктрину соціальної революції як частину наукового доказу, за допомогою якого намагаємося обгрунтувати прихід соціалізму, таке пояснення насправді буде вкрай незадовільним. Якщо в такому доказі ми спробуємо схарактеризувати соціальну революцію як перехід до соціалізму, то сам доказ стане таким кружним, як доказ лікаря, котрого попросили пояснити його передбачення смерті пацієнта і котрий вимушений був визнати, що не знав ні симптомів, ні геть нічого про хворобу, окрім того, що вона обернеться на «смертельну недугу». (Якщо пацієнт не помер, то це не було ще «смертельною недугою»; якщо революція не веде до соціалізму, то це ще не «соціальна революція».) Ми можемо звести цю критику до тієї простої форми, що на жодному з трьох кроків пророчого доказу не слід брати на віру нічого, що виводиться лише на наступному кроці.\nЦі міркування показують, що для належної реконструкції Марксового доказу ми мусимо знайти таку характеристику соціальної революції, що не стосується соціалізму і в такий спосіб дозволяє якнайкраще відіграти свою роль у доказі. Характеристика, що задовольняє ці умови, очевидно, буде такою. Соціальна революція — це спроба міцно згуртованого пролетаріату здобути цілковиту політичну владу, здійснена з твердим рішенням не уникати насильства, якщо воно буде потрібно для досягнення цієї мети, і протистояти будь-якій спробі своїх супротивників повернути назад політичний вплив. Ця характеристика позбавлена щойно згаданих недоліків; вона відповідає третьому кроку доказу такою мірою, якою цей крок узагалі обгрунтований, і надає йому той ступінь імовірності, що, безсумнівно, йому притаманний. До того ж, ця характеристика, як буде показано далі, узгоджується з марксизмом і особливо з його історицистською тенденцією уникати визначеного10 твердження про те, чи буде насильство справді застосовано на цій історичній фазі.\nТа хоч запропонована характеристика, якщо розглядати її як історичне пророцтво, і не визначена стосовно застосування насильства, важливо усвідомити, що з погляду моралі чи законності вона зовсім не виглядає такою. З цього погляду, запропонована тут характеристика соціальної революції подає її, безсумнівно, як насильствене повстання; адже питання про те, застосовувалося насправді чи ні насильство, не так важливе, як, власне, намір — а ми взяли на віру те тверде рішення не уникати насильства, якщо воно буде необхідним для досягнення цілей руху. Сказати, що рішення не уникати насильства відповідає сутності соціальної революції як насильственого повстання, узгоджується не лише з моральним чи правовим, а й з ординарним поглядом на справу. Адже якщо людина вирішила застосувати насильство для досягнення своїх цілей, то можна сказати, що в усіх своїх намірах і прагненнях вона стане на позицію насильства, незалежно від того, буде чи ні насильство застосовано в тому чи тому окремому випадку. Отож, якщо ми спробуємо передбачити поведінку цієї людини, то муситимемо, очевидно, так само невизначено, як марксизм, стверджувати, що не знаємо, вдасться чи ні ця людина насправді до сили. (Тож наша характеристика в цьому плані узгоджується з марксистським поглядом.) Але невизначеність, безсумнівно, зникне, якщо замість історичного пророцтва ми спробуємо схарактеризувати позицію цієї людини в звичайний спосіб.\nТепер я хочу пояснити, що саме це пророцтво про можливість насильственої революції я вважаю — з погляду практичної політики — якнайшкідливішим елементом марксизму. Гадаю, що краще спершу коротко витлумачити підставу для такої думки, перш ніж перейти до її аналізу.\nНе в усіх випадках і не за всіх обставин я проти насильственої революції. Я згоден з окремими християнськими мислителями часів середньовіччя і Ренесансу, які розглядали припустимість тиранії, що насправді за умов тиранії не існувало іншої можливості, а тому насильствену революцію можна виправдати. Однак я також вважаю, що будь-яка така революція повинна переслідувати єдину мету — встановлення демократії. А під демократією я маю на увазі не щось розпливчасте, на зразок «влади народу» чи «влади більшості», а множину інституцій (і з-поміж них, особливо, загальні вибори, тобто право народу розпускати свій уряд), які дозволяють здійснювати громадський контроль над правителями та їхньою відставкою за бажанням керованих ними мас, а також, не вдаючись до насильства, проводити реформи, хай навіть і всупереч волі правителів. Іншими словами, застосування сили виправдане лише за умов тиранії, котра унеможливлює проведення реформ без насильства, і повинно переслідувати єдину мету, а саме — створення в країні такого стану речей, що робить можливим ненасильницькі реформи.\nЯ вважаю, що не слід навіть пробувати досягти чогось більшого насильницьким шляхом. Оскільки, на мою думку, сама ця спроба сповнена ризику зруйнувати всі перспективи здійснення розумних реформ. Тривале застосування сили може привести, зрештою, до втрати свободи, оскільки воно, як правило, має наслідком не спокійну владу розуму, а владу сильної людини. Насильствена революція, що прагне досягти чогось більшого, ніж просто зруйнування тиранії, так само ймовірно може привести до нової тиранії, як і до здійснення своєї справжньої мети.\nІ тільки ще одне застосування скли в політичних суперечках я можу вважати виправданим. Маю на увазі опір досягнутої демократії будь-якому нападові (як ізсередини, так і ззовні держави) на демократичну конституцію і застосування демократичних методів. Кожному такому нападові, особливо здійсненому чи дозволеному урядом, який перебуває при владі, повинні чинити опір усі лояльні громадяни, аж до застосування насильства. По суті, дієвість демократії значною мірою залежить від розуміння того, що уряд, який намагається зловжити владою і стати тиранією (чи який допускає встановлення тиранії з будь-чийого боку), позбавляє себе законної сили, і що це не лише право громадян, а й їхній обов'язок вважати діяльність такого уряду злочинною, а його членів — небезпечною зграєю злочинців. Однак я наполягаю, що такий насильницький опір спробам скинути демократію повинен бути недвозначно захисним. Не мусить виникати й крихти сумніву, що єдиною метою опору є порятунок демократії. Загроза використати ситуацію для встановлення контртиранії не менш злочинна за первинну спробу запровадження тиранії; використання цієї загрози, хай навіть із щирим наміром врятувати демократію шляхом віднадження її ворогів, може виявитися, таким чином, дуже поганим способом захисту демократії. Справді, така загроза може внести безладдя в ряди захисників демократії в час небезпеки, а отже, бути на руку, скоріше, її ворогам.\nЦі зауваження вказують, що успішна демократична політика вимагає від її захисників дотримання певних правил. Деякі з них будуть перелічені нижче в цьому розділі. А тут я хочу лише пояснити, чому вважаю марксистське ставлення до насильства одним із найважливіших моментів у будь-якому аналізові Маркса.\nВідповідно до витлумачення соціальної революції, можна розрізнити дві головні групи марксистів — радикальне й помірковане крило (що приблизно11 відповідають комуністичній та соціал-демократичній партіям).\nМарксисти часто відмовляються обговорювати питання про те, чи може бути «виправдана» насильствена революція, зазначаючи, що вони не моралісти, а вчені, й мають справу не із спекуляціями про те, що мусило б бути, а з фактами того, що є і що буде, Іншими словами, вони начебто є історичними пророками, які обмежуються питанням про те, що станеться. Але припустімо, що нам вдалося переконати їх обговорити проблему виправдання соціальної революції. В цьому випадку, я вважаю, ми побачимо, що всі марксисти в принципі згодні із стародавнім поглядом про те, що насильствені революції виправдані лише тоді, кали спрямовані проти тиранії. Далі думки двох крил розходяться.\nРадикальне крило наполягає на тому, що, згідно з Марксом, будь-яка класова влада є диктатурою, тобто тиранією12. Справжню демократію, таким чином, можна досягти лише шляхом створення безкласового суспільства, поваливши, з допомогою насильства в разі необхідності, диктатуру капіталістів. Помірковане крило не погоджується з цим поглядом, наполягаючи на тому, що демократія певною мірою може бути здійснена навіть за умов капіталізму, а тому, мовляв, можна провести соціальну революцію шляхом мирних і поступових реформ. Та навіть і помірковане крило вважає такий мирний розвиток непевним, вказуючи, що буржуазія вдасться до застосування сили перед можливістю зазнати поразки від робітників на полі бою за демократію; а в цьому випадку, стверджується, робітники вправі відплатити тим самим і здобути владу за допомогою насильства13. Обидва крила претендують на те, що представляють справжнє вчення Маркса, і між іншим, обидва мають рацію. Адже, як згадувалося вище, погляди Маркса в цьому питанні були дещо невизначеними через його історицистський підхід; до того ж, протягом життя він, схоже, міняв свої погляди, почавши як радикал і ставши пізніше на більш помірковану позицію14.\nСпершу я розгляну радикальну позицію, оскільки мені здається, лише вона відповідає «Капіталу» і загальній тенденції Марксового пророчого доказу. Адже головна теорія «Капіталу» полягає в тому, що антагонізм між капіталістом і робітником неминуче загострюється, компроміс між ними неможливий, отож, капіталізм можна тільки знищити, а не поліпшити. Найкраще буде навести основний фрагмент із «Капіталу», в якому Маркс остаточно підсумовує «історичну тенденцію капіталістичного нагромадження». Він пише15: «Разом із постійним зменшенням числа магнатів капіталу, які узурпують і монополізують всі вигоди цього процесу перетворення, зростає маса злиднів, гноблення, рабства, виродження, експлуатації, але разом з тим зростає і обурення робітничого класу, який постійно збільшується кількісно, який навчається, об'єднується і організується механізмом самого процесу капіталістичного виробництва. Монополія капіталу стає оковами того способу виробництва, який виріс при ній і під нею. Централізація засобів виробництва і усуспільнення праці досягають такого пункту, коли вони стають несумісними з їх капіталістичною оболонкою. Вона вибухає. Б'є година капіталістичної приватної власності. Експропріаторів експропріюють».\nБеручи до уваги цей основоположний фрагмент, навряд чи можна сумніватися, що серцевиною Марксового вчення в «Капіталі» була неможливість реформувати капіталізм, і пророцтво про його насильницьке повалення — доктрина, що відповідає теорії радикального крила. А ця теорія якнайкраще вкладається в пророчий доказ, що його ми розглядаємо. Адже якщо ми приймаємо на віру не лише передумову другого кроку, а і його перший висновок, то звідси насправді випливає, згідно з вищенаведеним фрагментом із «Капіталу», пророцтво про соціальну революцію. (Так само як і перемога робітників, як було показано в попередньому розділі.) Звичайно, важко уявити собі цілковито згуртований і класово свідомий робітничий клас, який би, зрештою, не спробував, якби злигодні не можна було подолати в якийсь інший спосіб, повалити суспільний лад. Однак це, зрозуміло, не рятує другого висновку. Адже ми вже показали, що перший висновок нечинний, а з самої лише передумови, з теорії про зростання багатства і бідності, неможливо виснувати неминучість соціальної революції. Як було зазначено в нашому розгляді першого висновку, ми можемо казати лише про неминучість вибухів повстань; але оскільки ми не можемо бути певними ні в класовій єдності, ні в розвинутій класовій свідомості серед робітників, то не можемо і ототожнювати ці вибухи із соціальною революцією. (Вони не обов'язково мусять закінчуватися перемогою, тож твердження про те, що вони представляють собою соціальну революцію, не узгоджується з третім кроком.)\nНа противагу радикальній позиції, яка, зрештою, цілковито узгоджується з пророчим доказом, поміркована позиція повністю його відкидає. Але, як було сказано вище, і вона також підпирається авторитетом Маркса. Маркс жив досить довго, щоб побачити проведені реформи, які, згідно з його теорією, були геть неможливими. Однак йому так і не спало на думку, що ці поліпшення долі робітників були водночас спростуванням його теорії. Двозначний історицистський погляд на ці реформи дозволив йому витлумачити ці реформи як прелюдію16 чи навіть початок соціальної революції. За словами Енгельса17, Маркс дійшов висновку, що принаймні в Англії «неминуча соціальна революція може бути здійснена цілком мирними і легальними засобами». Звичайно, при цьому він ніколи не забував додати, що навряд чи можна чекати, щоб пануючі класи Англії підкорились цій мирній і легальній революції без «бунту на захист рабства». Це повідомлення узгоджується з листом18, у якому Маркс написав лише за три роки перед смертю: «Моя... партія вважає англійську революцію не необхідною, а — відповідно до історичних прецедентів — можливою». Слід відзначити, що принаймні в першому з цих тверджень ясно виражено теорію «поміркованого крила», а саме, що в разі непідкорення правлячого класу насильство буде неминучим.\nЦя поміркована теорія, мені здається, руйнує весь пророчий доказ19. Вона має на увазі можливість компромісу, поступової реформи капіталізму, а отже, зменшення класового антагонізму. А єдиним підмурком пророчого доказу є твердження саме про зростання класового антагонізму. За логікою не обов'язково, щоб поступова реформа, досягнута за допомогою компромісу, вела до цілковитого знищення капіталістичної системи, щоб робітники, які переконалися з досвіду, що можуть поліпшити свою долю шляхом поступової реформи, не віддали переваги цьому способу, хай навіть він і не принесе «цілковитої перемоги», тобто підкорення правлячого класу, щоб вони не пішли на компроміс із буржуазією, залишивши в її руках засоби виробництва, замість ризикувати всіма вигодами, висуваючи вимоги, здатні призвести до сутичок із застосуванням насильства. Лише в тому випадку, якщо ми пристанемо на думку, що «пролетарям нічого втрачати... крім своїх кайданів»20, що закон зростання злигоднів вірний чи що принаймні досягти якихось поліпшень неможливо, лише тоді ми можемо пророкувати, що робітники будуть змушені зробити спробу повалити всю систему. Еволюційне витлумачення «соціальної революції», таким чином, руйнує весь марксистський доказ, від першого його кроку до останнього. Тільки й залишається від марксизму що його історицистський підхід. А коли намагатися все-таки зробити історичне пророцтво, то воно мусить спиратися на цілковито новий доказ.\nЯкщо ми спробуємо вибудувати такий видозмінений доказ, відповідно до пізніх поглядів Маркса і поглядів поміркованого крила марксизму, зберігаючи якомога більше від первинної теорії, то отримаємо доказ, який спиратиметься цілковито на твердження про те, що робітничий клас представляє нині чи одного дня представлятиме більшість населення. Такий доказ міг би мати такий вигляд. Капіталізм буде трансформовано шляхом «соціальної революції», під якою ми тепер розуміємо лише розвиток класової боротьби між капіталістами та робітниками. Ця революція може відбутися поступовими й демократичними методами або ж насильственим шляхом, а може бути і поступовою, і насильницькою на різних стадіях свого розвитку. Все залежатиме від опору буржуазії. Але так чи так, і, зокрема, якщо революція розвиватиметься мирним шляхом, вона повинна завершитися «перетворенням пролетаріату в пануючий клас»21; як сказано в «Маніфесті Комуністичної партії», робітники мусять «завоювати демократію», тому що «Пролетарський рух є самостійний рух величезної більшості в інтересах величезної більшості».\nВажливо зрозуміти, що навіть у такій помірковані і видозміненій формі передвіщення залишається неспроможним. Пояснення цьому таке. Якщо береться на віру можливість поступової реформи, виникає необхідність відкинути теорію про зростання злигоднів, але при цьому зникає будь-яка форма виправдання для твердження про те, що промислові робітники мусять одного дня створити «величезну більшість». Я не хочу натякати, що таке твердження насправді випливає з марксистської теорії про зростання злигоднів, оскільки ця теорія ніколи не звертала належної уваги на фермерів та селян. Але якщо закон про зростання бідності, що припускає приведення середнього класу до рівня пролетаріату, виявляється неспроможним, то слід бути готовим визнати, що дуже значний середній клас продовжуватиме існувати (або що з'явиться новий середній клас) і що він зможе об'єднатися з іншими непролетарськими класами проти домагань влади з боку робітників. І ніхто напевно не скаже, чим може скінчитися ця суперечка. Звичайно, статистика більше не показує тенденцію зростання кількості промислових робітників по відношенню до інших класів населення. Простежується, швидше, протилежна тенденція, незважаючи на те, що нагромадження засобів виробництва триває. Тільки один цей факт спростовує вірність модифікованого пророчого доказу. Від нього лишається тільки важливе спостереження (яке, однак, не відповідає претензійним стандартам історицистського пророцтва), що соціальні реформи проводяться переважно22 під тиском пригноблених, або (якщо цьому термінові віддається перевага) під тиском класової боротьби, тобто, що звільнення пригноблених значною мірою є справою самих пригноблених23.\nПророчий доказ, в усіх його інтерпретаціях, як радикальній, так і поміркованій — неспроможний і непоправний. Але для кращого розуміння ситуації недостатньо спростувати модифіковане пророцтво, необхідно також розглянути двозначне ставлення до проблеми насильства, що його можна спостерігати як у радикальній, так і в поміркованій марксистських партіях. Я вважаю, що це ставлення значно впливає на питання про те, чи буде виграна «битва за демократію» — адже де б не вигравало на загальних виборах чи було близьке до перемоги помірковане марксистське крило, одна з причин цього полягала, схоже, в тому, що представники цього крила привабили до себе великі групи середнього класу. Це було обумовлено їхньою гуманістичною позицією за свободу проти гноблення. Але систематична невизначеність їхнього ставлення до насильства не лише сприяє нейтралізації їхньої привабливості, а й безпосередньо підтримує інтереси атидемократів, антигуманістів і фашистів.\nУ марксистській доктрині є дві тісно пов'язані неясності, й обидві важливі з цього погляду. Перша — це невизначене ставлення до насильства, що спирається на історицистський підхід. Друга — невизначений спосіб, у який марксисти кажуть про «завоювання пролетаріатом політичної влади», як зазначено в «Маніфесті Комуністичної партії»24. Що мається на увазі? Це може означати, і часом саме так витлумачується, що партія робітників, як і будь-яка демократична партія, переслідує невинну і очевидну мету здобути більшість на виборах і сформувати уряд. Однак це може означати, і часто саме на це натякають марксисти, що партія, яка здобула владу, намагається укріпитися в цьому становищі, тобто, що вона використовуватиме більшість голосів з метою перешкодити іншим партіям повернути владу навіть демократичними засобами. Різниця між цими двома тлумаченнями дуже важлива. Якщо партія, яка перебуває у певний час у меншості, планує придушити іншу партію чи шляхом насильства, чи за допомогою більшості голосів, то вона визнає імпліцитно право партії, що нині має більшість голосів, зробити те саме. Вона втрачає будь-яке моральне право скаржитись на гноблення, і це, звичайно, грає на руку тим групам усередині правлячої партії, що прагнуть придушити опозицію за допомогою сили.\nЯ можу коротко назвати ці дві невизначеності двозначністю щодо насильства і двозначністю щодо захоплення влади. Обидві походять не лише з невизначеності історицистського підходу, а й з марксистської теорії держави. Якщо держава є, по суті, тиранією одного класу, то, з одного боку, насильство дозволене, а з другого — диктатуру буржуазії можна замінити на диктатуру пролетаріату, тільки й усього. Переживання за формальну демократію просто позбавлене історичного сенсу; до того ж, «демократія є... лише одним з етапів на шляху від феодалізму до капіталізму і від капіталізму до комунізму», за словами Леніна25.\nОбидві невизначеності відіграють свою роль у тактичних доктринах як радикального, так і поміркованого крила. Це зрозуміло, оскільки систематичне використання невизначеності дає їм змогу розширити сферу, з якої вони можуть набирати майбутніх послідовників. Ця тактична перевага, однак, може в найкритичнішу мить привести до збитковості; вона може привести до розколу, щойно найрадикальніші члени вирішать, що пробила година насильствених дій. Той спосіб, у який радикальне крило здатне систематично використовувати двозначність щодо насильства, можна проілюструвати фрагментами з недавнього критичного розгляду марксизму Паркесом26. «Оскільки Комуністична партія Сполучених Штатів Америки проголошує тепер, що не тільки зараз не підтримує революцію, а й ніколи її не підтримувала, доцільно буде навести кілька речень з програми Комуністичного Інтернаціоналу (написаної 1928 року)». Серед інших Паркес наводить такі витяги з програми: «Завоювання влади пролетаріатом не означає мирне «заволодіння» готовою буржуазною державою шляхом парламентської більшості... Завоювання влади... є насильственим поваленням влади буржуазії, знищенням капіталістичного державного апарату... Перед партією... постає завдання повести маси в безпосередню атаку на буржуазну державу. Це робиться шляхом... пропаганди... і... масових виступів... До масових виступів входить... кінець кінцем, загальний страйк у поєднанні зі збройним повстанням... Останнє, що є вищою формою, мусить вестися за законами війни». З наведених уривків видно, що ця частина програми цілком визначена, що, однак, не перешкоджає партії систематично використовувати двозначність щодо насильства, вдаючись, якщо того вимагають тактичні міркування27, до ненасильницької інтерпретації терміна «соціальна революція», всупереч підсумковому параграфу «Маніфесту Комуністичної партії»28 (збереженому в програмі 1928 року): «Комуністи вважають за ганьбу приховувати свої погляди і наміри. Вони відкрито заявляють, що їх цілі можуть бути досягнені тільки насильственим поваленням всього існуючого суспільного ладу».\nАле є ще більш важливий спосіб, у який систематично використовувало двозначність щодо насильства і захоплення влади помірковане крило. Цей підхід був розроблений головним чином Енгельсом на основі більш поміркованих поглядів Маркса і перетворився на тактичну доктрину, що значною мірою вплинула на подальший розвиток. Я маю на думці таку доктрину29: Ми, марксисти, віддаємо більшу перевагу мирному й демократичному руху до соціалізму, якщо він можливий. Однак як політичні реалісти передбачаємо можливість того, що буржуазія не залишиться бездіяльною, коли ми наблизимося до здобуття більшості. Вона, швидше за все, спробує знищити демократію. В цьому випадку нам не слід відступати, а слід боротися і здобути політичну владу. А що такий розвиток можливий, мусимо підготувати робітників до цього — в противному разі ми зрадимо нашу справу. Ось один з енгельсівських пасажів30 з цього приводу: «В даний момент зовсім не ми перебуваємо в становищі тих, кого «законність убиває». Навпаки, вона так чудово працює на нашу користь, що ми були б нерозумними, якби порушили її, поки справа йде таким чином. Далеко скоріше виникає питання, чи не порушить цю законність саме буржуазія та її уряд, щоб задушити нас з допомогою сили? Поживемо — побачимо. А поки що: «Стріляйте перші, панове буржуа!» Без сумніву, вони стрілятимуть першими. Одного прекрасного дня буржуа набридне пасивно спостерігати всезростаюче піднесення соціалізму, вони вдадуться до беззаконня, до насильствених дій». Що станеться після цього, залишається, як правило, неясним. І ця невизначеність використовується як загроза, адже-бо в наступних фрагментах Енгельс так звертається до «панів буржуа»: «Коли ви порушите... конституцію, то соціал-демократія теж буде вільна від своїх зобов'язань і зможе вчинити щодо вас, як вона вважатиме за потрібне. Але що саме вона зробить, — цю таємницю вона навряд чи розкриє вам тепер».\nЦікаво відзначити, якою мірою ця доктрина відрізняється від первісної концепції марксизму, яка передвіщає, що революція станеться внаслідок збільшення тиску капіталізму на робітників, а не внаслідок збільшення тиску успішного робітничого руху на капіталістів. Така якнайдивовижніша зміна31 свідчить про вплив дійсного соціального руху, з притаманною йому схильністю до зменшення злигоднів. Одначе нова доктрина Енгельса, що віддає революційну чи, точніше, контрреволюційну ініціативу правлячому класові, з погляду тактики абсурдна і приречена на крах. Первісна марксистська теорія вчила, що робітнича революція вибухне в умовах глибокого занепаду, тобто тоді, коли політична система буде послаблена економічним розвалом — становище, що великою мірою сприятиме перемозі робітників. Однак якщо «панів буржуа» запрошують стріляти першими, то чи припустимо, щоб вони не обрали для цього слушну мить? І чи не підготуються вони належно до війни, яку збираються вести? А що, згідно з теорією, вони утримують владу, то чи не значитиме така підготовка мобілізацію тих сил, супроти яких робітники не мають жодного шансу на перемогу? На цю критику не можна відповісти виправленнями теорії, за якими робітникам не слід чекати нападу протилежної сторони, а випередити його, оскільки, згідно з припущеннями цієї самої теорії, тим, хто перебуває при владі, завжди легше підготуватися за супротивну сторону — підготувати гвинтівки, якщо робітники готують палиці, гармати, якщо робітники готують гвинтівки, пікіруючі бомбардувальники, якщо робітники готують гармати тощо.\nА проте ця критика, хоч і практична, і сперта на досвід, надто поверхова. Основні вади доктрини ховаються глибше. Тож зараз я хочу спробувати критично показати, що і припущення доктрини, і її тактичні висновки самі по собі ймовірно і викличуть саме ту антидемократичну реакцію буржуазії, що її теорія передбачає, але закликає (досить двозначно) ненавидіти: посилення антидемократичного елемента в буржуазії і, як наслідок, громадянську війну. А нам відомо, що це може привести до поразки, до фашизму.\nКритика, яку я маю на думці, якщо коротко, полягає в тому, що енгельсівська тактична доктрина і загалом двозначність щодо насильства і захоплення влади, прийняті будь-якою важливою політичною партією, роблять розвиток демократії неможливим. У своїй критиці я відштовхуюся від твердження про те, що демократія може працювати лише тоді, коли головні партії дотримуються того погляду на свої функції, що його можна звести до кількох поданих нижче правил (nop. також підрозділ II у розділі 7):\n(1) Демократію не можна схарактеризувати лише як закон більшості, хоч інститут загальних виборів є в ній найважливішим. Адже більшість може правити і в тиранічний спосіб. (Більшість нижчих на зріст за 6 футів може вирішити, що меншість вищих за 6 футів повинна сплачувати всі податки.) За демократії влада правителів мусить бути обмеженою. Критерій демократії такий: за демократії правителі, тобто уряд, можуть бути усунутими тими, ким вони правлять, без кровопролиття. Таким чином, якщо люди, наділені владою, не охороняють ті інститути, що забезпечують меншості можливість проводити мирні зміни, то їхнє правління є тиранією.\n(2) Необхідно розрізняти лише дві форми уряду, а саме — ті, що мають згадані інститути, і всі решту, тобто демократії й тиранії.\n(3) Послідовна демократична конституція повинна виключати лише один тип змін узаконеної системи, а саме, ті зміни, що загрожують її демократичному характеру.\n(4) За демократії цілковитий захист меншостей не поширюється на тих, хто зневажає закон, і, особливо, на тих, хто підбурює інших на насильствене повалення демократії32.\n(5) Політика утворення інститутів захисту демократії завжди повинна виходити з припущення, що приховані антидемократичні тенденції можуть існувати як серед підвладних, так і серед правителів.\n(6) Із знищенням демократії знищуються всі права. Навіть якщо за підвладними і можуть зберегтися певні економічні вигоди, вони збережуться лише з милості33.\n(7) Демократія забезпечує людей неоціненним «театром воєнних .дій» для будь-якої розумної реформи, оскільки дозволяє проводити реформи без насильства. Але якщо збереженню демократії не надано першочергової уваги при проведенні будь-якої окремої воєнної дії в цьому «театрі», то приховані антидемократичні тенденції, що завжди присутні (і що апелюють до тих, хто страждає від напруження цивілізації, як це було названо в розділі 10), можуть призвести до падіння демократії. І якщо розуміння цього принципу ще не досягнуто, необхідно боротися за це розуміння. Протилежна політика може виявитися фатальною — призвести до поразки у найважливішій битві, битві за саму демократію.\nНа противагу цій політиці, політику марксистських партій можна схарактеризувати як викликання у робітників підозри до демократії. «У дійсності ж держава є не що інше, як машина для придушення одного класу іншим, і в демократичній республіці нітрохи не менше, ніж у монархії»34.\nОдначе такий погляд породжує:\n(а) Політику звинувачення демократії в усіх лихах, що їм вона не запобігає, замість усвідомлення того, що демократи таки заслуговують на звинувачення, але опозиція, як правило, не менше за тих, хто перебуває в більшості. (Кожній опозиції відповідає та більшість, на яку вона заслуговує.)\n(б) Політику навчання підвладних сприймати державу не як їхню власну, а як належну правителям.\n(в) Політику запевняти їх, що існує лише один шлях поліпшити стан речей — цілковите завоювання влади. Але це заперечує єдину справді важливу річ щодо демократії — те, що вона контролює і врівноважує владу.\nТака політика рівнозначна діяльності ворогів відкритого суспільства, вона забезпечує їх мимовільно п'ятою колоною. Всупереч «Маніфесту Комуністичної партії», де сказано35 двозначно: «...першим кроком у робітничій революції є перетворення пролетаріату в пануючий клас, завоювання демократії», я стверджую, що якщо це вважати першим кроком, то битва за демократію буде програна.\nТакі загальні наслідки тактичної доктрини Енгельса і двозначностей, закладених у теорію соціальної революції. Зрештою, вони є просто наслідками платонівського способу постановки проблеми політики через запитання: «Хто повинен керувати державою?» (див. розділ 7). Давно пора засвоїти, що питання «Хто мусить володіти владою в державі?» важить небагато в порівнянні з питаннями «Як цією владою володіють?» і «Якою великою владою володіють?» Ми повинні зрозуміти, що, кінець кінцем, усі політичні проблеми є проблемами інституційними, проблемами правовими, а не особистими, і що поступ до більшої рівності може бути забезпечений тільки за допомогою інституцінного контролю над владою.\nТак само, як у попередньому розділі, я тепер проілюструю другий крок, представивши дещо той спосіб, у який пророцтво вплинуло на недавні історичні події. Всі політичні партії мають певну «законну зацікавленість» у тому, щоб їхні супротивники робили непопулярні дії. Вони ними живуть, а тому прагнуть докладно зупинятися і наголошувати на них, навіть очікувати їх. Вони можуть навіть заохочувати своїх супротивників до політичних помилок доти, доки, роблячи це, не будуть притягнуті до відповідальності. Це, вкупі з теорією Енгельса, спонукало деякі марксистські партії чекати на політичні кроки проти демократії з боку своїх супротивників. Замість того, щоб з усіх сил боротися проти таких дій, вони були раді сказати своїм послідовникам: «Подивіться, що виробляють ці люди. Ось що вони називають демократією! Ось що вони називають свободою і рівністю! Пам'ятайте це, коли настане день розплати». (Двозначна фраза, що може говорити як про день виборів, так і про день революції.) Така політика спонукання супротивників до самовикриття, якщо вона поширюється на дії проти демократії, веде до катастрофи. Це політика багато говорити й нічого не робити перед лицем реальної і зростаючої загрози демократичним інститутам. Це політика войовничо говорити й мирно діяти; звідси фашисти засвоїли безцінний метод — говорити про мир, ведучи війну.\nЗрозуміло, в який спосіб щойно згадана двозначність спрацювала в руках тих фашистських груп, які прагнули знищити демократію. Отже, нам слід рахуватися з можливістю появи таких груп і з тим, що їхній вплив у середовищі так званої буржуазії залежатиме переважно від політики, обраної робітничими партіями.\nНаприклад, розглянемо докладніше використання в політичній боротьбі загрози революції чи навіть політичних страйків (на відміну від суперечок про заробітну платню тощо.). Як пояснювалося вище, вирішальне питання тут полягатиме в тому, чи використовуються згадані засоби як наступальна зброя, чи виключно для захисту демократії. У межах демократії їх можна виправдати лише як оборонну зброю, і лише тоді, коли вони застосовуються в зв'язку з оборонною і визначеною вимогою, вони можуть бути успішними. (Згадаймо швидкий провал путчу Каппа.) Якщо ж їх використовують як наступальну зброю, то це призводить обов'язково до зміцнення антидемократичних тенденцій у таборі супротивника, оскільки вони роблять демократію явно непридатною для роботи. Більше того, таке використання робить цю зброю непридатною для захисту. Якщо ви застосовуєте різку навіть тоді, коли собака поводиться добре, то вона не допоможе, коли вам знадобиться утримати його від поганого вчинку. Захист демократії мусить полягати в тому, щоб зробити антидемократичні експерименти надто дорогими для тих, хто прагне їх здійснити; набагато дорожчими за демократичний компроміс... Використання робітниками будь-якого виду недемократичного тиску цілком імовірно призведе до такого самого чи навіть антидемократичного контртиску — викличе рух проти демократії. А такий рух з боку правителів є, звичайно, набагато серйознішим і небезпечнішим за рух з боку підвладних. Тож завдання робітників полягатиме у рішучій боротьбі проти цього небезпечного руху, у припиненні його на самому початку. Але як вони можуть нині боротися від імені демократії? Їхні ж бо власні антидемократичні дії дають їхнім ворогам і, загалом, усім ворогам демократії чудову нагоду.\nЗмальований процес можна, за бажанням, витлумачити по-різному, можна дійти думки, що демократія «погана». І саме такий висновок зробили багато марксистів. Після поразки в тому, що вони вважали демократичною боротьбою (яку вони програли, щойно сформулювали свою тактичну доктрину), вони заявили: «Ми були надто м'якими, надто гуманними, наступного разу здійснимо справді криваву революцію!» Це наче коли б людина, що програла матч з боксу, зробила висновок: бокс тут не проходить, слід було б застосувати палицю... Справа в тому, що марксисти навчали теорії класової боротьби робітників, а практиці — реакційних консерваторів з буржуазії. Маркс говорив про війну. Його опоненти уважно слухали, а тоді починали говорити про мир і звинувачувати робітників у войовничості. Проти цього звинувачення марксисти не могли заперечити, оскільки їхнім гаслом була класова війна. Фашисти ж діяли.\nДосі мій аналіз охоплював переважно досить «радикальні» соціал-демократичні партії, політика яких базувалася цілковито на двозначній тактичній доктрині Енгельса. Згубні наслідки тактики Енгельса збільшилися в даному випадку за браком практичної програми, яку було обговорено в попередньому розділі. Але й комуністи також обирали розкритиковану тут тактику в певних країнах і в певні періоди, зокрема там, де інші робітничі партії, наприклад соціал-демократи й лейбористи, дотримувалися демократичних правил.\nОдначе загалом з комуністами становище було іншим, оскільки вони мали програму. Вона була така: «Наслідуй Росію!» Це зробило більш визначеними їхні революційні доктрини, так само, як і твердження про те, що демократія значить просто диктатуру буржуазії36. Згідно з цим твердженням, небагато можна втратити, а дещо й здобути, якщо прихована диктатура стане відвертою, очевидною для всіх— адже це лише наблизить революцію37. Комуністи навіть сподівалися, що тоталітарна диктатура в Центральній Європі пришвидшить події. Нарешті, оскільки революція була неминучою, фашизм міг бути лише одним із засобів її наближення; і це, зокрема, виглядало саме так, бо революція, безсумнівно, дуже запізнювалась. У Росії революція вже сталася, незважаючи на її відстале економічне становище. І лише марні сподівання, породжені демократією38, затримували її прихід у більш розвинутих європейських країнах. Отож, знищення демократії фашистами могло лише сприяти початку революції, бо робітники втрачали останні ілюзії щодо демократичних методів. Таким чином, радикальне крило марксизму39 відчуло, що знайдено «сутність» і «справжню історичну роль» фашизму. Фашизм був, по суті, останньою зупинкою буржуазії. Відповідно, комуністи не боролися, коли фашисти захоплювали владу. (Що боротимуться соціал-демократи, ніхто й не сподівався.) Адже комуністи були певними, що пролетарська революція запізнюється, а фашистська інтерлюдія, необхідна для її пришвидшення40 не триватиме довше кількох місяців. Тому від комуністів не потребувалося ніякої дії. Вони були нешкідливі, «комуністичної загрози» для захоплення влади фашистами не існувало. Як підкреслив одного разу Ейнштейн, з усіх організованих груп суспільства лише Церква чи, швидше, частина Церкви, вчинила серйозний опір.


Слово – Сторінка 543 – Споконвіку було Слово, і Слово було у Бога, і Слово було Бог\nЧи є в Старому Завіті сатана?\nЦе питання нерідко ставлять, причому дуже енергійно протестують, якщо в нових перекладах Біблії слова “сатана” не знаходять. Звичайно, можна замислитися про те, чи сатану потрібно шукати в першу чергу, або Того, Хто в Старому Завіті присутній з найпершої і до самої останньої сторінки як Головний Герой цієї книги, і чому взагалі народна релігійна свідомість приділяє …\n…Християнин прискорив ходу, щоб швидше дістатися до Палацу. Буквально через пару метрів дорога звузилася. Ось вже і хатинка сторожа показалася за поворотом. Раптом Християнин побачив перед собою двох левів. “От вона – небезпека, про яку казали Боязливий і Недовірливий”, – подумав він. Леви були приковані ланцюгами, але роздивитися ці ланцюги було неможливо. Він у повній …\nЯк не зважати на людську критику?\nДосить часто критика та засудження оточення викликає в нас роздратування. І дуже хотілося заспокоїти вас у цьому питанні, вказавши на кільки дієвих способів, які допоможуть вам не зважати на людську критику, на кшталт, популярних нині (чи тільки нині? Адже люди у всі часи були ласі до простих рішень) порадників, за типом «8 способів покращити свої …\nГОСПОДНЯ МОЛИТВА – Частина 4\nХліб наш насущний дай нам сьогодні Четверте прохання Господньої молитви видається нам «найбільш людським» з усіх прохань: Господь, що скеровує наш погляд на найважливіше, на «єдино потрібне», все ж знає і про наші земні потреби і визнає їх. Кажучи учням: «Не турбуйтеся вашим життям, що вам їсти та що пити» (Мт. 6:25), Він все-таки запрошує …\nШлях їх виявився довгим. Нарешті вони підійшли до гори, що іменується Утруднення. Біля самого підніжжя подорожнім мимоволі довелося зупинитися. Перед ними лежали три дороги – одна була вузькою і йшла круто в гору, дві інші, широкі, йшли в долину, огинаючи гору з обох боків. З-під землі било джерело чистої, дуже смачної і свіжої води. Християнин, …\nБіблія з калькулятором\nРозкриємо 20-й розділ книги Суддів. Там описаний невеликий епізод ранньої ізраїльської історії: битва веніамітян з іншими колінами чи племенами Ізраїлю біля міста Гива. З боку інших колін у битві брало участь 400 000 чоловік. З боку веніамітян виступило всього 26 700 воїнів. Порівняємо: у Бородинській битві з боку Наполеона брало участь 138 000 солдатів, з …\nГОСПОДНЯ МОЛИТВА – Частина 3\nНехай святиться ім’я Твоє Перше прохання молитви «Отче наш» нагадує нам про другу заповідь Декалогу: не зневажатимеш Божого імені. Але що це таке – «ім’я Бога»? При згадці про це перед нами постає образ Неопалимої купини, яку бачить Мойсей у пустелі. Спочатку йому цікаво побачити це таємниче явище зблизька, але потім із цього куща до …\n…І от бачу я, що він знову крокує дорогою. По обидві сторони її тягнулися високі стіни з назвою, що вселяла надію – Порятунок. Християнин поспішав, але тяжкий тягар на спині стомлював його і заважав йти. Йшов він не зупиняючись, поки не дійшов до підвищення, на якому стояв Хрест. Трохи нижче була могила. Щойно Християнин підійшов до …\n«Проходячи ж біля моря Галилейського, Він побачив двох братів: Симона, що звався Петром, і Андрія, брата його, які закидали сіті в море, бо вони були рибалками. Та й каже їм: ідіть за Мною, і зроблю вас ловцями людей. І вони зараз же, покинувши сіті, пішли за Ним» (Мф. 4:18-20). Згідно Євангелія від Луки, ці слова …\nГОСПОДНЯ МОЛИТВА – Частина 2\nМолитву «Отче наш» передав нам Лука в коротшій формі, а Матей – у тій, яку перейняла і якою молиться Церква. Дискусія про те, який текст є більш первісним, є не зайвою, але все ж не принциповою. Як в одній, так і в другій редакції ми молимося разом з Ісусом, і ми вдячні, що в Матеєвій …\n« Попередні 1 … 541 542 543 544 545 … 568 Наступні »


"Схопив Кароль за хвіст": Тіна після флірту з хлопцем, за якого "хоче" заміж, з'явилася з іншим\n"Схопив Кароль за хвіст": Тіна після ніжностей з хлопцем, за якого "хоче" заміж, з'явилася з іншим\nКароль пококетувала зі стилістом\nПопулярна співачка Тіна Кароль, Народна артистка України, яка кілька днів тому презентувала романтичний кліп з молодим співаком, здивувала кокетливим роликом з чоловіком.\nТіна Кароль часто опиняється в центрі обговорень через будь-який ролик в мережі. Оскільки зірка не заводить романтичних відносин і не розповідає про особисте життя, її поведінку часто обговорюють в мережі.\nОсобливо шанувальники обговорюють кадри з Кароль, яка з'являється в компанії з різними чоловіками або жартівливо фліртує з колегами на роботі. Цього разу зірка порадувала коротким роликом, зробленим під час роботи стиліста.\nМолодий чоловік поправив укладку Кароль і посміявся з того, як би відреагували шанувальники: «Мужик з руками, покритими знаками, схопив Тіну Кароль за хвіст».\nСама Тіна потримала жарт і посміхнулася стилісту, що позує поруч.\nНе так давно Тіна Кароль презентувала спільний трек зі співаком і суддею шоу "Співають всі" Ivan NAVI. До запису пісні "Ангелі всі знають" артисти не були знайомі. Сьогодні відбулася презентація кліпу колег, що викликало бурхливу реакцію в мережі. За словами чоловіка, він насправді мріяв про такий дует з Тіною ще з минулого року.\nКароль же помітила, що вона була приємно здивована знайомству і зустрічі вийшли дуже привітними. В одному зі своїх інтерв'ю артистка розповів, що саме за такого хлопця хочеться вийти заміж.\nНагадавши, Юлія Саніна осоромилася сміливою пародією на Кароль: "їй до Тіни, як до Києва пішки"\nЯк повідомляла Politeka, Тіну Кароль в халаті засікли на вулиці з молодим хлопцем: "чому він, а не я..."\nТакож Politeka писала, що Саніна з The Hardkiss в образі Кароль довела до істерики Машу Єфросиніну на шоу "Маскарад": "Тіна, зацени"


На аукціон виставлено спідню білизну королеви Англії | Новини на Gazeta.ua\nНа аукціон виставлено спідню білизну королеви Англії\nПонеділок, 14 липня 2008 09:51\nБез жодного сорому у Великобританії на міжнародний аукціон виставлено спідню білизну королеви Вікторії. Його демонстрація публіці вже спричинила в Лондоні справжній фурор в першу чергу своїми розмірами.\nОдночасно підтвердилися повідомлення сучасників про незвичайно об"ємні розміри королеви Великобританії та імператриці Індії. Як виявилося, в похилому віці королева Вікторія мала талію в 125 сантиметрів і носила білизну 58 розміру. Нині в неї можуть поміститися майже дві сучасні англійки.\nОсобисті речі монарха походять з сім"ї дворецького королеви. Протягом майже цілого століття вони зберігалися як реліквія. Проте зараз королівська білизна виставлена на міжнародний аукціон. На кожній речі вишита корона і королівська монограма VR - Вікторія Королева.\nТорги відбудуться 30 липня. Вони проводяться торговою компанією "Хенсон". Королева Вікторія, яка правила впродовж всієї останньої третини XIX століття, як і раніше, має найбільшу популярність з усіх британських монархів, повідомляє ІТАР-ТАРС.\nЗараз ви читаєте новину «На аукціон виставлено спідню білизну королеви Англії». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua