Владимир Заяц. Втеча На Украинском Языке\nВтеча На Украинском Языке\nЙти додому сьогоднi, як i взагалi останнiм часом, не хотiлося. Спершу Мишко щиро вiрив, що справжня причина його затримок криється в постiйних робочих клопотах. Одразу ж пiсля чергової доби вiн заїжджав у колону i, не дожидаючись напарника, мив машину, перевiряв рiвень мастила й без кiнця-краю регулював зазор у трамблерi. Одне слово, дiла вистачало.\nАле сьогоднi... Напарник прийшов ранiше, нiж завжди, "Волгу" Мишко вимив ще бiля полiклiнiки, мотор працював, як бджiлка. З чистою совiстю можна йти додому. Однак сама думка про це вже гнiтила його. Але ж чому, чому? Мишко замислено сiв на промаслену лаву, де звичайно перекурювали слюсарi. "Чому ж додому не хочеться? - думав вiн. - Може, ще не все зробив на роботi? А й справдi! Лiве дзеркало треба замiнити. Але нi. Вчора завгар сказав, щоб до закiнчення кварталу про це й не мрiяли".\nI тут Мишковi Ковальчуку, тридцятирiчному водiєвi "невiдкладної допомоги", стало ясно, що останнiм часом його геть перестали вабити до себе i будинок, у якому вони з дружиною й донькою жили, i їхня квартира - саме їхнє домашнє вогнище. Де була єдина причина його постiйних затримок на роботi.\nВiн стурбовано повертiв головою, мовби комiрець надто стискав йому повну червону шию, i, надувши щоки, з силуваною бадьорiстю видихнув:\nПовз нього проходили водiї, вiталися, i їм трохи навдивовижу було бачити таким пригнiченим цього завжди життєрадiсного товстуна.\n- То їдьмо вже, чи як? - вигукнув напарник Женька, крутячи ручку пiдйому скла у дверцятах.\n- Авжеж, - якомога бадьорiше вiдповiв Мишко i сам вiдчув у власному голосi сум.\nВiн сiв у машину й до самого дому не зронив нi слова. Незвичне Михайлове мовчання неприємно вразило й навiть розiзлило Женьку. "Подумаєш, цяця! - з досадою подумав той. - Теж менi ветеран-ветеринар. Як з молодим, то вже й говорити не хоче!"\n- Дякую, Женю, - неуважно проказав Михайло, коли машина спинилась коло його пiд'їзду, i, забравши купу журналiв "Химия и жизнь", зачинив за собою дверцята.\n- Їжте на здоров'я! - сухо вiдрiзав Женька.\nМишко поволi, знехотя пiдiймався вищербленими бетонними сходами. Перед самими дверима пiд'їзду Ковальчук зупинився i цього разу вже без подиву зауважив: що ближче вiн був до своєї квартири, то бiльше псувався настрiй. I з кожним кроком, з кожною сходинкою все бiльше неприємних, аж злих думок западало йому в голову. Вiн поглянув угору, де громадилися бетоннi блоки дев'ятиповерхового будинку, i невдоволено подумав: "Поверхи, поверхи... Люди, люди... Однi над одними, однi пiд одними, тиснуться одне до одного... Навiщо? Сплять, їдять, кохаються - i все це за якихось кiлька метрiв. Що в цьому гарного?"\nВiн тут же засоромився таких думок, проте почуття неприязнi до мешканцiв бетонних блокiв не минало. I Ковальчук уже достеменно знав, _коли_ й _через_що_ те почуття з'явилося.\nЦе сталося майже рiк тому. Мишко, маючи квартиру на другому поверсi, надумав посадити пiд балконом садочок, розвести квiти. Вiн довго розчищав землю вiд будiвельного смiття, тодi завiз кiлька машин чорнозему й посадив десяток тоненьких саджанцiв, викопаних неподалiк, де за планом генеральної забудови зносили приватний сектор.\nI за весь цей час йому не допомогла жодна жива душа! Спершу добродушний Михайло тiльки весело вражався з цього, та зрештою воно почало його дратувати. Особливо бiсили повчання i поради роззяв, якi виходили на балкон покурити й розвiятись. Михайло пiдводив голову, довго й пильно дивився на порадника, а тодi з перебiльшеною люб'язнiстю проказував:\n- До чого ж я вам вдячний! I що б я робив без вашої помочi?\nУсмiшка поступово зникала з облич многомудрих сусiдiв, i вони, знизуючи плечима, спантеличено ховались до квартир, щось виказуючи на адресу "шизофренiка".\nI все ж найприкрiшим було не це. Вже за кiлька днiв через невеличкий, посаджений Михайлом сад пролягли в рiзних напрямках п'ять стежок. Ще за тиждень було зламано четверо дерев, ще троє - з обчухраними гiлками й подертою корою - вцiлiли якимсь дивом.\nМихайло не здавався. Вiн знову й знову насаджував дерева замiсть зламаних, чим викликав глум усього будинку. Щоб вберегти дерева, Михайло обгородив садок пакiльцями, натягнув на них дрiт, i балконнi коментатора одразу ж прозвали його куркулем i хазяйчиком, а до дiльничного мiлiцiонера полетiла анонiмка, в якiй невiдомий автор з непiдробним обуренням розмiрковував про те. як то можна в нашiй країнi обгороджувати народну власнiсть. Зрештою, дрiт висiв недовго: першої ж ночi хтось поперекушував його обценьками й невiдь де подiв.\nА з балконiв у сад полетiли недогризки, недокурки та iнше смiття. Одного дня до Михайла з'явилася двiрничка i, не пристаючи на жоден компромiс, поставила категоричну вимогу, щоб мешканець Ковальчук навiв у своєму садку лад, а як нi, то за порушення санiтарного режиму буде накладено вiдповiдний штраф. Двiрничка була висока, жилава, чоло їй до самих брiв прикривала квiтчаста хустка, з-пiд якої меткi маленькi очi ненастанно винюшкували коридор, кухню i через вiдчиненi дверi кiмнату. Вона промовляла короткими уривчастими фразами й дивилась при цьому куди завгодно, лиш не на господаря. Ця обставина якоюсь мiрою притишувала рiзкiсть її слiв та iнтонацiї, i Михайловi здавалось, нiби вона звертається зовсiм не до нього, а до котрогось iз невиправних порушникiв порядку в будинку. Може, саме через те вiн не образився, а заходився доводити своє, емоцiйно притискаючи до грудей повнi руки:\n- Чого це сад мiй? Для всiх садив... Вiн - спiльний!\nАле двiрничку вмовити було неможливо.\n- Самi садили - самi й прибирайте! - урвала вона, стуливши в посмiшцi губи, даючи зрозумiти цим, що вона теж не дурна i закони, дяка боговi, знає не гiрше за iнших.\nПiсля цих подiй Мишко спохмурнiв i перестав вiтатися з сусiдами. А тi теж скоро ухвалили, що "товстопикий iз шiстдесят третьої _скандалiст_ i _зануда_", i мовби його й не помiчали.\nЗгадуючи подiї рiчної давностi, Мишко тупцяв на ?анку, стривожено й розгублено озираючи порожнiй двiр. I хоч як нечасто траплялися в цю пору перехожi, все ж їх було досить, аби весь будинок дiзнався про Михайлове небажання йти додому. Ковальчук розумiв, що за зовнiшньою байдужiстю сусiдiв, за нарочитим iгноруванням його криється внутрiшня зiбранiсть, чiпка й вiдточена пам'ять, яка вмить схоплює й мiцно закарбовує кожну дрiбницю, Мишко знав i те, що, повернувшись увечерi додому, цi суб'єкти розповiдатимуть приятелям i домочадцям, як "Ковальчука жiнка додому не пускала, а вiн плакав i просився. Може, посварились, а може, й iнша причина є".\nМишко зiщулено повiв плечима i примусив себе зайти в пiд'їзд. Пiднявшись на другий поверх, вiн спинився перед дверима своєї квартири, обережно, щоб не здiймати шуму, вiдiмкнув замок i прочинив дверi. Брязнув, напнувшись, ланцюжок. Доведеться дзвонити. А коли ще сплять?..\nМишко глянув на годинник. Пiв на дев'яту. Вiн сiв у затемненому коридорi на дерев'яний ящик для картоплi i вирiшив почекати. "Нехай хвилинна стрiлка дiйде ось до цiєї трiщини на склi, тодi й подзвоню", - подумав Мишко.\nСтрiлка дiйшла до трiщини, потiм збiгло десять хвилин i ще десять, а вiн усе не наважувався подзвонити у власну квартиру. Кiлька разiв пiдходив до дверей, прикладав вухо: воно тiльки шарудiло об потрiсканий дерматин, а всерединi квартири було тихо. Зрештою, наважившись, Мишко подзвонив.\nДверi вiдчинила дружина. На нiй висiла якась бузково-синя сорочка до п'ят, обличчя було зiм'яте й непривiтне.\n- Явився, - сказала вона сердито i, широко позiхнувши, подалась до ванної.\nВiдчинились кiмнатнi дверi, звiдки, потираючи кулачками очицi, вийшла п'ятирiчна дочка Свiтланка.\n- А, це ти. Прийшов - не згубив пiдошов, - надто серйозно промовила вона ще хрипким зi сну голосом, старанно наслiдуючи чиюсь дорослу iнтонацiю.\n- Цiлу нiч полював на "гракiв"? - з холодком у голосi поцiкавилась дружина, виходячи з ванної.\n- Я ж тобi ще звечора казав. Було багато викликiв. Не до "гракiв" було. На виклики часу не вистачало, не те що на пасажирiв.\nМишко говорив пiдкреслено лагiдно, аби дружина вiдчула, що нагоди для сварки немає. Однак сварка мала вiдбутися: дружинi не терпiлось вихлюпнути з себе роздратування, яке збиралося в нiй уже давно.\n- Звiсно! - з неприязною посмiшкою зронила вона, взявшись у боки й ледь виставивши наперед худу ногу. - Як завжди - часу не було. Ледар! Женька - той до двадцяти карбованцiв за нiч заробляє.\n- Машо! Машо! Та це ж сором - "гракiв" ловити. Все одно що спекулювати!\nМаша раптом згадала, що сьогоднi має прийти Надiя з трикотажного i принести нарештi те, що давно обiцяла. I всього тiльки на п'ятнадцять карбованцiв дорожче, нiж у магазинi! У Машi пропав iнтерес до розмови, вона спокiйно, аж байдуже спитала:\n- Їсти будеш? Борщ є, вареники...\nМихайло мовчав, щоку йому часто сiпало, вiн дивився на дружину гнiвним поглядом.\n- Як хочеш. - Маша знову позiхнула, блиснувши золотими зубами. Борщ на плитi, вареники на балконi... Ага, ти не забув, що в нас сьогоднi гостi?\nМихайло не вiдповiв.\nНа сьому годину почали сходитися гостi. Прийшла пара Кочергiних обоє галасливi, гладкi, з масивними золотими перснями на товстих пальцях; вони обоє любили добре випити i закусити. Славко Кочергiн працював на овочевiй базi, здається, був заступником завiдуючого. Його дружина Соня - вища за чоловiка на пiвголови i чи не вдвоє товща од нього - не працювала нiде. При будь-якiй нагодi вона трагiчним голосом розповiдала, що всю себе, все своє життя вiддає вихованню одного-однiсiнького пречудового, незрiвнянного синочка Ернестика. Слухали Соню розумiюче i спiвчутливо кивали головами: добре знали, що всi її слова - суща брехня. Ернестик пiсля урокiв залишався в групi подовженого дня i приходив додому ввечерi, водночас iз турботливою мамусею, яка поверталась пiсля обов'язкових вiдвiдин перукарень, педикюрних кабiнетiв, масажиста й цiлої низки крамниць, починаючi з ювелiрної.\n- Татусю! - втомлено зверталась вона до чоловiка, лаштуючись у робленiй нозi на диван. - Перевiр уроки у сина. А я вiдпочину трохи. День сьогоднi видався важкий...\n...Прийшов Валерка Лебедєв - син двоюрiдної Машиної сестри. Вiн звивався всiм тiлом i вульгарно похмикував, певне, вважаючи, що саме така поведiнка найбiльш пасує джентльмену. Валерка тицьнув квiти господинi, по праву давнього друга чмокнув Соню в щоку й мiцно потис руки чоловiкам. При цьому вiн мовби мiж iншим повiдомив, що "мазер" не прийде - "за п'ять хвилин болячка торохнула". Тут же Валерка перекинувся увагою на дитину, демонстративно виявляючи родиннi почуття. Наспiх про щось запитав Свiтланку i навiть не став чекати вiдповiдi.\nМишко зрiдка виходив з кухнi, вiтався з гiстьми, брав у жiнок пальта i з полегкiстю вертався на кухню. До кiмнати вiн не йшов, бо знав, що дружина соромиться його присутностi, їй було нiяково за його професiю, за його "невмiння жити", за недорiкуватiсть у розмовах. Мата соромилася, що вiн такий незграбний тiлом i чутливий душею; вона паленiла, коли чоловiк усмiхався своєю дитинною нiяковою усмiшкою. Це видавалось їй майже непристойнiстю.\nУ повсякденнi Маша ще якось терпiла цi Михайловi риси, але при гостях... Нi! Хай собi сидить на кухнi. Неандерталець якийсь, а не сучасна людина. А чого варта шия! Як вона ранiше не помiчала цiєї червоної, порослої густою щетиною шиї?\nМишко жалiв дружину, вважаючи, що вона перебуває в полонi емоцiйностi, що вона, як i бiльшiсть людей, покiрна виконавиця диктату пiдсвiдомих потягiв, з котрими - слiпими й злiсними - можна впоратися спiльно й тiльки при максимальному напруженнi всiх зусиль.\nЯкось вiн спробував пояснити цю свою думку, але та спроба викликала такий напад лютi, що йому й слова десь подiлися.\n- Ти! Ти-и! - вигукнула Маша, стискаючи кулаки й спопеляючи його очима. - Знову свої нiкчемнi жалощi! Праведник нещасний! Самоук заплiшений!\nI Мишковi бiльше не хотiлося їй пояснювати.\nА тепер вiн сидить на кухнi, гортаючи журнал i неуважно дослухаючись до того, що робилося в кiмнатi. Веселощi були в розпалi; покриваючи хрипкий голос магнiтофонного барда, лунали вибухи смiху. Певне, що то вже Валерка потiшав публiку анекдотами.\nПочулися стрiмкi кроки, й до кухнi зазирнула розчервонiла дружина.\n- Чого сидиш, наче гриб? - Вона промовила цi слова гак, мовби подала милостиню; проте усмiшка миттю злетiла з її обличчя, погляд став пильнiшим. - Iди! Гостi хочуть бачити господаря. Тiльки дивись менi, щоб без коникiв. Не псуй людям настрiй.\nМишко, зiщулившись i згорбившись, рушив услiд за дружиною. Ввiйшовши до гостей, вiн старанно їм посмiхнувся i сiв, аж завмер. Руки склав на колiнах, а погляд втупив у пiдлогу.\n- Ось послухай, що твоя жiнка розказала, - прискаючи смiхом, озвався Валерка. - В її класi один учень написав у творi: "Маленьких людей, яких колись описували Гоголь, Достоєвський i Чехов, тепер немає. Всi вони виросли, бо акселерацiя..."\nМишко силувано реготнув, йому додумалося, що маленькi люди люблять смiятися з iнших маленьких людей. Тодi вони самi собi видаються бiльшими. А втiм, з великих людей вони теж смiються, намагаючись таким чином принизити їх до свого рiвня.\n- Валерко, ану, пiдкинь ще анекдот, - попросив Славко Кочергiн i якось багатозначно пiдморгнув при цьому.\n- Нi! - весело й натхненно вигукнула господиня. - Спочатку всi вип'ють! Мишко, ти чого не наливаєш гостям?\nМишко налив. Гостi випили.\nВалерка, настромивши на виделку масний маринований грибок i розмахуючи ним, почав:\n- А оцей не чули? Менi давно розказали. Цiкавий такий випадок... Ну, дiло було так. Приїжджає чоловiк з вiдрядження, а дружина, звiсно, в цей час...\nМишко з болiсним напруженням переводив погляд з одного гостя на iншого. Оповiдач смакував подробицi й жваво жестикулював, решта розумiюче всмiхалася, наперед вiдгадуючи розв'язку. Валерка, скорчивши вiдповiдну фiнальнiй сценi анекдота гримасу, закiнчив розповiдь; гримнув регiт. Мишко спiймав на собi контролюючий погляд дружини, але не засмiявся, як усi, а спохмурнiв. "Ну чому, чому вони смiються? болiсно думав вiн. - Нiчого ж смiшного нема!" Йому було шкода ошуканого чоловiка, соромно за нечистi жiнчинi справи.\n- Ти не зрозумiв? - шарпав Мишка за рукав Сашко, а сам аж заходився од смiху. - Розумiєш, коханець вилазить iз шафи, махає руками й каже: "Ти що, молi не бачив?"\nМишко висмикнув руку, пiдвiвся й вийшов. Веселощi за столом почали пригасати.\n- Чого це вiн якийсь похмурий? - з образою в голосi спитав Славко, поправляючи краватку й застiбаючи пiджак.\n- То ще нiчого, - пiдпустила шпильку Сонька, - бувають ще гiршi. П'яндиги, примiром.\nСлавко натяк на п'яниць чомусь сприйняв на свою адресу, геть образився i, з гуркотом вiдставляючи стiльцi, став вибиратися з-за столу.\nВалерка, ображений нерозумiнням анекдотiв, рушив за ним.\nСонька встала, недбало закинула на плечi яскраву кашемiрову хустку й з удаваною прикрiстю сказала:\n- Ну, коли вже чоловiки збираються, то й менi пора...\nДаремно Маша, блiда вiд приниження, веселим, але тремтливим голосом умовляла гостей лишитися. За чверть години, навiть не випивши "на коня", всi розiйшлися.\nМишко, вiдчуваючи за собою провину, зачаївся на кухнi.\nКоли дружина люто загримкотiла посудом, прибираючи зi столу, вiн тихенько пiдiйшов до неї й видихнув:\n- Машо... Чуєш, Машо? Невже ти не розумiєш?..\n- Тепер я розумiю все! - вiдрубала вона, не обертаючись.\nКриця в її голосi додала Мишковi ляку, i вiн, намагаючись компенсувати промашку, запопадливо кинувся наводити на столi лад. Проте дружина проiгнорувала старання винуватого чоловiка, не помiчала навiть його самого, дивилася кудись крiзь нього, не ронячи й слова.\nЧутки про те, що Маша покинула Михайла, були найрiзноманiтнiшi. Багатьом було невтямки: чому? Мишко не п'є, не курить, за чужими спiдницями не волочиться. З будь-якого погляду - серйозний чоловiк, якраз для сiмейного життя створений. Дехто на таку балачку заперечував: а хто його знає? Хiба в чужу душу зазирнеш? У тихому болотi...\nНайзлiснiшi плiткарi метикували так: що вiд нього перегаром нiколи не пахло - то ще нi про що не свiдчить. Морфiй вiй собi колов. Ось що! Так, так! Натуральний вам опiй. З брудного шприца просто через холошу - в стегно. Певне, вiд того й ходив весь час, мов не всi дома...\nМишко якраз був на чергуваннi, коли дружина пiдiгнала пiд будинок машину "Трансагентства", поспiхом, переплачуючи вантажникам, винесла з квартири все нажите за сiм лiт подружнього життя добро i перебралась до матерi на новий житловий масив.\nА Михайла на чергуваннi раз по раз проймала холодна, зловiсна тривога. Його чутливiсть зростала буквально щогодини. Йому ставало до болю шкода навiть метеликiв, що розбивались об вiтрове скло автомобiля, перетворюючись на молочно-бiлi плями з грубими променями бризок навсiбiч. Михайло спостерiгав, як з вихлопних труб автомашин виривалися сизуватi, закрученi в спiралi струменi диму, i вiн увiч уявив собi, як опадає смертоносна сажа на неживе листя, на крихкi пагiнцi, яскравi квiти i як гинуть вони пiд задушливим покривалом. Йому хотiлося заплющити очi, щоб не бачити цього жаху, цiєї блюзнiрської наруги живого над живим; його судомило вiд цiєї демонстрацiї бездумної людської жорстокостi, всеперемагаючої оргiї знищення того, що є основою всього життя на землi - рослин.\nЙому раптом пригадалася стаття з журналу "Химия и жизнь". Ця стаття вразила його до потрясiння, i тепер, коли слова з неї, палаючи вогнем священного пророцтва, виникли перед його зором, на чолi виступили краплi поту, а руки на кермi судомно стислися й похололи. Вiн дивився перед собою i бачив слова, мовби витканi з вогненних лiтер-ниток: "Тушканчик, збитий автомобiлем, лежав за пiвтора метри вiд дороги. Голова його була розтрощена..."\nМимохiть Мишко почав вести машину якомога повiльнiше.\n- Ти наче волами їдеш! - насмiшкувато зауважив черговий лiкар, який сидiв у машинi.\nАле Мишко, мiркуючи про щось своє, не зреагував на зауваження. Чимдалi вiн став вiдчувати неприязнь до свого недавнього улюбленця автомобiля, цього механiчного чудовиська. Навiть запах бензину, такий приємний ранiше, викликав легку нудоту.\nНаступного пiсля чергування ранку Мишко повернувся на базу, коли не було ще й восьмої години i, не чекаючи напарника, пiшки подався додому.\nI невiдь звiдки прийшла до нього певнiсть, що вiн бачить автобазу востаннє, що бiльше нiколи не заїде за цей побiлений вапном паркан, не пройдеться по майданчику стоянки, з її гострим запахом бензину й тьмяно-лискучими плямами мастила.\nПрийшовши додому i побачивши, що дружина покинула його, Мишко анiтрохи не здивувався i з смиренною приреченiстю долучив цей факт до тої низки недоладностей, котрi настiйливо переслiдували його останнiм часом.\nСпорожнiла кiмната була лункою, просторою i невпiзнанною, аж нiби чужою. Мишко сумно споглядав темнi прямокутники на стiнах у тих мiсцях, де стояли шафа й сервант; вичовганий лiнолеум, убогiсть якого особливо впадала в очi тепер, у порожнiй квартирi.\nВiн стояв посеред кiмнати й зацiпенiло, повiльно переводив погляд з одного мiсця на iнше. Уривки дивовижних, незвичних думок, образiв, спогадiв довiльно, без будь-якої на те причини тiснились у головi. Снував у нiй безладний багатоголосий гомiн, як у залi для чекання залiзничного вокзалу пори лiтнiх вiдпусток. Мишко дивився на пофарбованi ним плiнтуси, оббитi дерматином дверi, стелю... Його руки пам'ятали цю роботу. А ось за цим столом вiн сидiв, i гладенька вiдполiрована стiльниця, увiбравши теплоту його тiла, мовби й сама стала живою. I все довкола було нiби продовження людського тiла, якоюсь його частиною, як, наприклад, ноги чи руки. I тут Мишко зауважив, що про все це думає в минулому часi. Вiн прислухався до себе й зрозумiв, що в ньому народжується вiдчуження до всього, що його оточує; i що, поза всяким сумнiвом, прив'язаний вiн був не до бездушних предметiв, а до людей, котрi населяли й оживляли цi предмети i всю квартиру. Зникли люди, i квартира перетворилась на мертву бетонну коробку, заповнену жалюгiдними рештками меблiв.\nЗвiсно, i ранiше виникали у нього нетривкi думки про те, щоб усе кинути й пiти геть. Одначе тодi вони ковзали по поверхнi свiдомостi, не знаходячи глибинного вiдлуння в душi. Тодi Мишко знав, що не має морального права полишити сiм'ю, адже дитинi потрiбен батько. Але тепер...\nОбривалася одна по однiй ниточки, котрi прив'язували його до минулого, i вiн навiть фiзично вiдчув себе мовби в невагомостi. Проте це вiдчуття минуло, натомiсть прийшло iнше, у якому смуток перемiщувався з трепетно-радiсним передчуттям перемiн. "Гiрше не буде, отже - буде краще!" - прогарцювала хвацька думка. Мишко схвально кивнув їй услiд, набрав молодецького вигляду, розправивши круглi плечi i якомога дужче втягнувши живота, i пiдморгнув своєму вiдображенню в коридорному дзеркалi. Iз дзеркала глянула на нього недоладна кругла фiзiономiя з великими вухами, що кумедно стирчали.\nТемрява за вiкном, яку насилу розштовхувало оранжеве свiтло лiхтарiв, дедалi густiшала, притискалась до вiконних шибок, приглушувала звуки, робили важкими повiки. Глянувши у вiкно, Мишко здивовано помiтив, що в роздумах минув увесь день, i що вже пiзнiй вечiр, i його огортає звичайнiсiнький сой. Вiн подався на балкон по розкладайку, яку нелегко було вiдшукати пiд покладами старих лахiв. Нарештi закiптюжена й полатана споруда стояла бiля вiкна, а що заслати її було нiчим, то Мишко лiг спати в штанях i в сорочцi.\nВiн довго перевертався з боку на бiк, скрипiла пiд ним розкладайка, i Мишко вслухався в багатоголосий шум вiтру, що невгамовно торгав кватирку й лопотiв рушником, забутим на балконнiй мотузцi, у густий шелест листя на деревах. I чомусь спливли в пам'ятi картини далекого минулого, дитинства, з того самого моменту, коли вiн почав усе усвiдомлювати; як стоїть вiн на порозi старого батькiвського будинку з продiрявленим вiдерцем у руках, дивиться, як падають у нього, липнучи до стiнок, крихкi снiжинки, й дивується: чому ж вони не витiкають з вiдерця, наче вода, адже батько щойно пояснив, що вода i снiг - одне й те ж. А тодi пригадався йому зелений яскравий луг за будинком, перетворений ромашками на хитромудре мереживо, а сам вiн iз саморобним сачком ганяється за метеликами. I вiд усього навколо вiє радiстю, теплом, духмянiстю. Засинаючи, Михайло надарма пробує пригадати, чи приходила до нього коли-небудь потiм така чиста, нескаламучена радiсть. Школа? Щось таке, напевне, було. Але вже не те... Не так... Робота? Часом бували приємнi моменти. Але не бiльше. Першi зустрiчi з Машою? Там, на Володимирськiй гiрцi. I загадковий блиск в її очах, i зачарування обличчям, яке матово сяяло, i хвилююча недомовленiсть...\nМишко по крихтах збирав щасливi спогади, проте всi вони, за винятком спогадiв дитинства, не грiли. То, може, й не було потiм щасливих хвилин, може, це був iлюзорний свiт самообману? Так мандрiвник, знемагаючи вiд спраги в пустелi, бачить те, чого бажає найбiльше за все на свiтi, - цiле море прiсної води. Мишковi стало моторошно; вiн спробував пiдвестись, однак охоплене сном тiло вже не пiдкорилося йому. I тут навалився на нього раптом, зiм'явши свiдомiсть, важкий сон. Мишковi здалося, що хтось силою розiп'яв його на розкладайцi, нiби комаху на предметному скельцi мiкроскопа, i вивчає холодно й прискiпливо. I приснився йому сон, дивовижно схожий на реальнiсть.\nСнилось йому, що вiн, як i сьогоднi, йде пiсля чергування додому. Вийшовши з-пiд мосту на Великiй Окружнiй, Мишко, як завжди, повернув праворуч на вулицю Верховинну, в кiнцi якої стояв бiля озера його будинок. I була ця вулиця - як буває тiльки увi снi - дивовижно й моторошно пустельна.\nВнутрiшньо здригаючись, готовий до найнеймовiрнiшого, Михайло зiйшов з тротуару й рушив дорогою повз уламки приватного будинку з убогими рештками яблуневого саду з правого боку, повз дев'ятиповерховий жiночий гуртожиток з лiвого. Уламки завмерли в мовчаннi, криючи незрозумiлу погрозу. Дев'ять поверхiв гуртожитку мовби нависали над усiм своїми крутими формами. Не дивитись, не дивитись по боках! Швидше додому! Там порятунок, там захистять рiднi стiни. Мишко мимоволi прискорив ходу i тут же, розумiючи безглуздя ситуацiї, змусив себе поглянути на вiкна гуртожитку. Шибки рiзонули по очах золотистим i густо-синiм зблиском. Вiн перевiв погляд на озеро, що виднiло попереду - в кiнцi вулицi. Гладiнь води блиснула i теж ударила в очi тремтливим срiблистим вогнем. Мишко на мить зажмурився, а коли розплющив очi, вiдчув, що все довкола разюче змiнилося. Зовнi начебто лишалося таким, як i досi, але якась перемiна, що її могли осягнути тiльки неймовiрно загостренi Мишковi чуття, вiдбулася.\nЩось неминуче мало статися, щось таке, вiд чого вже не можна було нi втекти, пi сховатися. Раптом Мишковi здалося, нiби хтось пильно дивиться йому в потилицю. Вiдчуття було таким сильним, що вiн не витримав i озирнувся, рвучко повернувши голову. Нiкогiсiнько. Вулиця, як i ранiше, була безлюдна. Але це не заспокоїло Мишка; навпаки, вiн зрозумiв, що мине ще одна мить, - i вiн збожеволiє. Тож нехай би вже сталося найгiрше, аби лиш не це чекання з його моторошною непевнiстю... Вiн зупинився i, притулившись спиною до стовбура дерева, завмер.\nЗненацька просто перед ним, казна-звiдки взявшись, з'явилася потворна бабця. Вона була вдягнена у звичайний для старих селянок одяг: плюшеву коротку шубу, чорну спiдницю з дешевого краму i квiтчасту хустку, зав'язану вузлом на головi. Вираз її обличчя i очей жахнув Михайла - вони випромiнювали нестримнi й геть божевiльнi веселощi.\nВiн зрозумiв, що ця зустрiч i є тим жахiттям, котре так пригнiчувало його i завершилося незбагненне закономiрно. Бабця якусь мить дивилася на Михайла безтямним i водночас всезнаючим поглядом i раптом, закотивши очi пiд лоба, затiпалася вiд несамовитого смiху. Смiх цей з такою силою вдарив по натягнутих нервах Ковальчука, що вiн задихнувся, а з голови до нiг прокотились одна по однiй холоднi й гарячi хвилi, змушуючи серце то завмирати, то лихоманково-прискорено битися. А дикi веселощi старої вибухали з новою силою, i вона, хапаючись за живiт, зiгнута навпiл, не смiялася вже, а вила, раз по раз тицяючи в Михайла скарлюченим пальцем.\nНа кiлька довгих секунд усе переплуталося в його головi. Михайла охопило непереборне бажання, забувши про все, похлинувшись страшним реготом, побiгти вперед, до закличного лона озера, й назавжди зануритися в його прохолоднi глибини.\nВеличезним зусиллям волi, прикусивши губу так, що тепла цiвка кровi потекла пiдборiддям, вiн опанував себе, труснув обважнiлою головою - i видiння щезло. Повз нього спокiйно йшли люди, заклопотанi чимось своїм, звичним. Михайло з полегкiстю зiтхнув i... прокинувся. Свiтання вже золотило шибки, легкий протяг ворушив просвiтленi штори.\n- I присниться ж!.. Дурниця якась... - розгублено усмiхаючись, бурмотiв Ковальчук, вiдчуваючи, як усе ще калатає серце; вiн пригадав, що в такому разi казала мати, i скоромовкою тричi повторив:\n- Куди нiч, туди й сон.\nI раптом з темного ще кутка, з-за ворухкої штори, виразно долинули до нього пригасаючi слова, тоненькi, мов комарине дзижчання:\n- Тепер пам'ятатимеш Навiю! [*] ------[*] _Навiя_ - iстота язичеської мiфологiї, що несла людям божевiлля. Зображалась у виглядi старої жiнки, що регоче. ------\nМишко зацiпенiв: вiн упiзнав голос тiєї бабцi, яка щойно йому снилася. Коли зацiпенiння минуло, вiн простяг ногу i обережно потицяв нею штору. Тодi, посмiлiвши, встав i зазирнув у затемнений куток. Там не було нiкого. Однак Мишко мiг заприсягтися, що голос йому не вчувся.\nСiвши на розкладайку. Мишко глибоко задумався. I що бiльше думав, то бiльше заспокоювався i чiткiше усвiдомлював: щойно вiн переступив порiг буденного i повернення до звичайного життя йому немає. А ще вiн збагнув - i це було найважливiшим, - що все, що сталося, поза сумнiвом не випадкове i все його дотеперiшнє життя iз залiзною закономiрнiстю пiдвело його до таких подiй. Обличчя Михайловi прояснiло, вертикальнi зморшки посеред чола розгладились - Ковальчук прийняв якесь рiшення. Вiн ще трошки посидiв, переконуючись у його правильностi. Тодi пiдвiвся, востаннє обвiв поглядом квартиру i вийшов з дому, маючи твердий намiр бiльше нiколи сюди не повертатися.\nДвiрничка, побачивши Ковальчука - мешканця з шiстдесят третьої, насторожилася i з пильною увагою вдивлялася в його постать, прагнучи не пропустити жодної дрiбницi. Ще вчора вона розтеревенила кому тiльки могла, що "вiд пикатого втекла жiнка", i тепер вважала за свiй обов'язок повiдомити новi деталi на додачу до вчорашнiх.\nОглядом двiрничка зосталася невдоволена. Мешканець Ковальчук вiдверто не вписувався в традицiйний образ покинутого чоловiка-лопуха, котрий потерпав через втечу дружини i прокинувся ранiше, аби тут же їхати на її пошуки i слiзно просити про повернення. Хоча нi, дещо, звiсно, було. Зiм'ятi штани i сорочка... Неголена фiзiономiя - це теж через переживання.\nА от вираз Ковальчукового обличчя двiрничцi геть не сподобався. Було в ньому якесь упокорення, внутрiшня просвiтленiсть. Це було неправильно, а отже, й недобре.\nМишко не помiтив двiрничку, чим мимоволi завдав їй ще один удар, неквапом пiшов до зупинки автобуса. Вiн знову йшов повз жiночий гуртожиток, що стояв тепер з правого боку, повз уламки приватного будинку - з лiвого. Цього разу нiякi передчуття не терзали його. Тепер вiн твердо знав, що має робити.\nДо Вишгорода їхати треба було з трьома пересадками. Михайло трохи боявся, що з ним заговорять, про щось попросять. Пiсля того, що сталося, вiн став уникати людей, побоюючись сказати щось недоладне чи прохопитися про свої незвичнi видiння. Звiсно, жодна нормальна людина йому не повiрить.\nОтож, коли на площi Шевченка Ковальчук сiв у напiвпорожнiй рейсовий автобус, вiн з полегкiстю зiтхнув: мета була зовсiм близько. Вiн добре пам'ятав цi чудеснi мiсця пiд Вишгородом. Торiк виїжджав туди з дружиною й цiлим гуртом її колег по роботi, якi забажали повеселитись на лонi природи. I по цей день вiн не мiг без потрясiння згадувати, з яким вишуканим садизмом зрубувались молодi берiзки на рогачi для багаття з казанком над ним i на пакiльцi для наметiв, як витоптувалася молода нiжна трава туристськими важкими черевиками i як чарiвна тиша ночi шматувалася п'яними вигуками спiвакiв, котрi намагалися перекричати одне одного.\nI Мишко рушив тепер туди, маючи твердий намiр не допустити бiльше нiчого, схожого на той глум над природою.\nМишко зiйшов на безлюднiй зупинцi неподалiк од Вишгорода. Автобус набрав швидкiсть i, б'ючи в асфальт синiм струменем вихлопних газiв, помчав далi. Мишко роззирнувся. Серце його чомусь забилося часто-часто. Хвилi пагорбiв i лощин спускались до Київського моря. У вузьких виярках ще стояв пiвморок, i рiденький бiлявий туман погойдувався на вологому тугому вiтерцi, що долинав од моря. Вгору по схилах важкою темною юрбою брели сосни, легко збiгали бiлi берiзки. На горбках у промiннi ранкового сонця сухо вилискувала глина.\nМишко скинув гарячi закiптюженi черевики, шкарпетки. Потiм сiв на узгiрку i, вiдчувши розпареними ногами холодну глибину густої трави, блаженно зiмкнув повiки.\nА тодi, наче п'яний, з невгасаючим усмiхом пiшов по гаях i перелiсках, лугах i дiбровах, вслухаючись у сухе механiчне сюрчання коникiв, у дзвiнку синиччину пiсню, з гострим блаженством убираючи вологi й духмянi запахи трав.\nI все довкола грало радощами, палахкотiло яскравими сонячними зайчиками на порудiлiй глицi, що волала землю, весело шумiло й уривчасто шарудiло в низькорослому темно-зеленому чагарнику. Лiс жив чарiвним життям, якого Мишко ще не пiзнав, але вже пiзнавав. I це було так чудесно, що нiякi iншi дива вже не перебороли того блаженства, яке вiдчував Мишко тiєї митi.\nУ цьому лiсi Мишко й лишився жити. Невiдь куди зникли його колишня засмиканiсть i усвiдомлення безцiльностi iснування. Тепер вiн не тiльки _усвiдомлював_ себе часткою природи, але й _вiдчував_, що сам є нерозривне цiле з лiсом i його мешканцями. Вiн, дерева, трава, кущi й навiть сам грунт, пойнятий павутинням вiчно спраглих слiпих корiнцiв - усе перебувало в непростiй дружнiй єдностi. I це сповнювало його душу блаженним спокоєм i солодкою впокоренiстю. Вiн зрозумiв, яке то щастя - вiдчувати повну гармонiю вчинкiв i думок, не долати щохвилини болючi суперечностi в самому собi.\nМишковi цiлий день знаходилось дiло. Рано-вранцi, ще на свiтанку, вiн обходив свої володiння: обережно розпрямляв прим'яту кимось траву; морщачись од болю, пiдв'язував обдерту кору; клав у гнiздо пташат, якi повипадали на землю.\nНевдовзi Мишко змiнився з виду, став зовнi страшним. Колючi чагарi й сухе гiлля так подерли й сколошкали його одяг, що той став подiбний до шерстi якоїсь тварини, а сам вiн - бородатий, нечесаний - видавався казковим чудовиськом.\nДiброву Мишко полишати не хотiв, та якби й захотiв, то не змiг би. Одного разу знiчев'я вiн спробував це зробити, i що далi вiдходив, то дужче тисла йому груди незнана сила. Метрiв за двiстi вiд лiсу сила ця стала нездоланною. Хоч як напружувався, обливаючись потом, проте не змiг бiльше ступити й кроку. Та тiльки-но повернув назад - та сама сила робила кожен рух легким i пружним. Iти було так легко, що, здавалось, можна без особливих зусиль злетiти над травою i попливти повiтрям, радiсно й вiльно, мов у дитячих снах.\nЖиття було б зовсiм прекрасним, якби не "туристи". Цi варвари невтомно трощили все, що попадало пiд руку: випалювали, витоптували, пiдминали, вивертали, ще й смiтили. Пiсля одного з таких "туристських" вiдвiдувань украй обурений Михайло зопалу надумав викопати для "гостей лiсу" ямку-пастку з пакiллям на днi, але вчасно схаменувся, уявивши собi того, хто попаде до пастки. Єдине, на що вiдважився Мишко, це настрахати непроханих гостей. Увечерi, сховавшись за деревами неподалiк од наметiв, вiн кричав якомога страшнiше. Молодих захмелiлих парубчакiв тi крики розважали, та й усе, i вони з демонiчним реготом i свистом жбурляли на звук у темряву розжаренi головешки i корчi.\nОпiки були болючi й гоїлися довго.\nКоли "туристи" йшли собi, Мишко лаяв їх немилосердно, прибирав зi сплюндрованої галявини порожнi пляшки, недокурки, паперове шмаття та всiляке смiття. Вiн розгладжував руками поглумлену землю й вiдчував, як пiд його пальцями знову мiцнiє корiння трав i наливаються соком-силою стебла.\nЗ кожним днем Мишко пересвiдчувався, що його зв'язок з лiсом набагато мiцнiший, анiж вiн гадав собi напочатку. Спостерiгаючи своє життя, вiн зауважив, що окремi дiлянки лiсу _безпосередньо_ пов'язанi з окремими частинами його тiла. Скажiмо, якщо "туристи" розпалювали багаття на галявi поблизу шосе, то на його лiвому плечi з'являлася червона болюча пляма, як вiд опiку. Якщо ж вогнище розкладали в протилежнiй сторонi лiсу - пляма з'являлася на правому плечi. Джерело в затiненiй лощинi бiля шосе билося з тiєю ж частотою, що й Михайлове серце.\nОдного разу сталася бiда. Задрiмавши, Мишко раптом вiдчув, що задихається, а лiвий бiк пронизує такий нестерпний бiль, що аж рука задерев'янiла. Йому стало страшно: вiн зрозумiв, що зараз, ось цiєї митi, може померти.\nЩо це? Звiдки цей бiль? Мишко не одразу збагнув причину, а коли збагнув, почав пробиратись до джерела, хитаючись i хапаючись за гiлля дерев, чагарник. Цiлу годину долав таку недовгу вiдстань. I вже бiля лощини впевнився у правильностi свого здогаду: джерело було засипане смiттям. Хтось привiз його сюди машиною i викинув.\nДжерело ще жило - тоненька тремтяча цiвочка витiкала з-пiд купи смiття. Мишко скотився вниз i, втрачаючи сили, заходився розгрiбати смiття, ранячи руки об консервнi бляшанки й скло вiд битих пляшок. З ран виступала зелена кров.\nУсе повiльнiшi ставали його рухи, а руки терпли й дедалi менше слухались, аж поки не завмерли зовсiм. Усвiдомивши, що нiчого бiльше вiн зробити негоден, Мишко вiдкинувся набiк, намагаючись при цьому не затулити собою джерела.\nВiдчував, як згасає в ньому життя: чимраз глухiше й немовби глибше билося серце, i тiло - колись таке легке й слухняне, що вiдгукувалось на будь-який порух думки, - тепер зреклося його, терпло, нiмiло, дерев'янiло i наче аж муляло Мишковi, як муляє нозi тiсний черевик.\nОстаннiм зусиллям вiн лiг на спину. Зрозумiв, що на ще одне таке зусилля вiн нездатний, однак це вже його не тривожило. З дедалi бiльшим спокоєм i байдужiстю дивився вiн у небо, на велику купчасту хмару в далекiй, з рожевим вiдтiнком, синявi. Хмара повiльно пливла, змiнювала обриси, розпливалася, клубочилась - бiлява iзсередини й пiдфарбована червонястим по нетривких краях. Так само повiльно пливли Михайловi думки. Вiн не дивувався, що не вiдчуває страху перед смертю. Вiн тiльки стежив за своїми думками й чуттями. Далебi, немає нiчого жахливого в тому, що присудила доля, i не кара це, а закон. Невдовзi вiн, Михайло, ось як ота хмара, розтане в свiтлому повiтрi, перейде в слiпучу синяву неба.\nI однак повної гармонiї в душi не було. Щось перешкоджало здобути внутрiшню рiвновагу. Це була та неясна тривога, яка приходила до нього й ранiше i яку вiн не мiг увiбрати в жодне слово. I раптом вiн пригадав, пригадав i ледь усмiхнувся. Звiдки взялися цi слова? Десь їх вичитав, почув чи вигадав сам? Байдуже... Головне - вони жили в ньому давно, - не давали про себе знати, але виказували глибинну суть усiх його думок i вчинкiв. "Життя є любов..." Як це просто! Але це - основа всього життя на землi, його рушiйна сила i запорука людського безсмертя.\nМихайло заплющив очi, тодi пiдвiв повiки чи, може, йому тiльки здалося так. Просто перед ним стояло всохле, схоже на чудернацьку виварену кiстку дерево; на його жовтих, тьмяно лискучих гiлках де-не-де сiрiло клоччя мертвої кори. А на нижнiй гiлцi, ковзаючи кiгтями i щосекунди змахуючи крильми, сидiла велетенська птаха з потворним жiночим обличчям, на якому замiсть носа стирчав здоровенний зiгнутий дзьоб. Птаха закричала хрипким моторошним голосом, i з дзьоба посипалися iскри. Одна з них упала на дерев'яний стовбур, що в нього перетворилося Мишкове тiло; весело затанцювало легке синювате полум'я, i стовбур безслiдно згорiв.\nУвечерi повз лощину повертались додому туриста. Один з них легко збiг униз, розчистив джерело i напився з пригорщi кришталевої води.\nКоли вiн полишав дiброву, незнана сила змусила його вповiльнити ходу й озирнутися. Раз... Вдруге... Ще й ще...\nI вiн пiшов з непевним вiдчуттям, що скоро, дуже скоро сюди повернеться. Неодмiнно повернеться!


Головна/Людина/Психологи розкрили секрет жіночого щастя\n679 Час читання менше хвилини\nЗа словами фахівців із США, представницям прекрасної статі для щастя потрібно не так вже й багато. І подарувати жінці щастя здатний кожен. Вчені опитали 850 жінок з різними рівнями доходів. Проаналізувавши дані, дослідники з’ясували, що робило учасниць щасливими, повідомляє “HealthVesti.com”.\nНа першому місці в списку основних причин щастя у жінок виявилася втрата ваги. Вона підвищувала якість життя учасниць і робила їх впевненіше в собі. За схудненням слідував шопінг, який покращував настрій жінок. Третє місце займали квіти, отримані представницями прекрасної статі в подарунок.\nДо речі, нещодавно неврологи з Кіотського університету знайшли в мозку “головний центр щастя”. Як показали дослідження, люди, які дуже задоволені життям, мають більшого розміру предклиння. Ця частина мозку пов’язана із свідомістю.


Психологічний аналіз гри Хеппі Фемілі (Happy Family) ТМ Djeco – Дитячий психолог\nВони яскраві, приємні на дотик, а отже дуже подобаються дітям. Вже молодші дошкільники, які починають усвідомлювати елементарні правила гри можуть грати в такі ігри і з захопленням це роблять.\nНасправді, це дуже психологічна гра. Як дитячий психолог, поділюсь досвідом в яких цілях її можна використовувати.\nГра «Хеппі фемілі» – це гра про сім’ю та про її структуру. Граючить, можна легко пояснити хто кому брат, син чи внук та розібратись в сімейній ієрархії.\nКупити гру можна в магазині Toys Dytpsyholog\nКрім того, дана гра познайомить дітей із світом професій, адже обговорюючи цікаві сюжети, можна пізнати багато нюансів кожної із представлених видів зайнятості.\nТакож дана гра вчить дотримуватись правил, обирати стратегію і слідувати їй, а головне – програвати. Все це необхідні якості, які варто формувати у дітей із «поганою» поведінкою.\nКолоду можна використовувати і не за призначенням, а в суто психологічних цілях. Маючи карткову сім’ю, та додаючи інші карти, можна разом з дитиною придумувати різні сімейні сюжети, а потім програвати їх, змінювати, доповнювати, що є в своєму роді досить терапевтичним.\nГра розвиває комунікативні якості. А для сором’язливих діток буває дуже складно щось попросити.\nЩаслива сімейка – дуже динамічна і захоплююча гра, в якій гравцям потрібно збирати в своїх руках усіх членів однієї з семи сімей. Для цього вони просять їх у інших гравців, а в разі невдачі поповнюють запас карт із загальної колоди.\nВсього в грі сім веселих сімей:\nсім’я собак – лікарі,\nсім’я конячок – перукарі,\nсім’я гусей – листоноші,\nсім’я котиків – торговці рибою,\nсім’я кроликів – садівники,\nсім’я півнів – пожежні.\nВсі гравці збирають по 6 членів сім’ї: дідуся, бабусю, тата, маму, доньку, сина. Той, у кого в кінці гри виявиться більше зібраних цілих сімей, той переміг.\nЛуньова Анна, дитячий практичний психолог\nPosted in: Батькам, Психологам | Tagged: Хеппі Фемілі, психологічні ігри, Happy Family


У СБУ оприлюднили списки з ПІБ звільнених у результаті обміну на Донбасі українців\nУ результаті обміну утримуваними особами між владою України і т. зв. "ДНР" і "ЛНР", який проходить в неділю, 29 грудня, на КПВВ "Майорське" (Донецька обл.), звільнені 76 українців – 12 військовослужбовців і 64 цивільних.\nЗгідно з оприлюдненою на сайті СБ України інформацією, серед звільнених під час обміну 12 українських військових:\n9. Кориньков Олександр Олександрович;\nТакож під час обміну було звільнено 64 цивільних, утримуваних на території окремих районів Донецької та Луганської областей:\n27. Коваль Денис В'ячеславович;\n39. Печенкін Станіслав Миколайович;\n51. Сорокіна Олена В'ячеславівна;\n60. Циганок Євген Валентинович;\n63. Ярмишко Алла Іллівна;\nПід час обміну утримуваними особами між владою України і т. зв. "ДНР" і "ЛНР", який відбувся неділю на КПВВ "Майорське" (Донецька обл.), на територію, підконтрольну владі України були повернуті 76 громадян, утримуваних в ОРДЛО, повідомили в Офісі президента України.\nУповноважений Верховної Ради з прав людини Людмила Денісова також раніше підтвердила інформацію про звільнення 12 українських військових і опублікувала їхні імена та прізвища. При цьому деякі з них дещо відрізняються від наведених у списку, розміщеному на сайті СБУ, хоча і дуже схожі/співзвучні з ними.\nТеги: #сбу #обмін


9 Червня, 2021 - Вежа - Вінницький інформаційний портал\nПоліція затримала вінничанина, який збив 19-річну дівчину та втік з місця пригоди\nВ'ячеслав Луцков\t, Чер 9, 2021\nПоліція затримала водія мікроавтобуса, який вчора у Вінниці збив 19-річну дівчину на Сабарівському шосе та втік з місця ДТП. За інформацією правоохоронців, правопорушник переховувався у лісовому масиві в Сабарівському мікрорайоні міста, а затримання відбулось після його повернення додому. Про це повідомляється на сайті ГУНП у Вінницькій області. Нагадаємо, дорожньо-транспортна пригода трапилась вчора, 8 червня, близько 22...\n«Вінниця. П’ятничани. Стрижавка»: у Вінниці презентують фотоколекцію з архіву сім’ї Ґрохольських\nОлеся Яненко\t, Чер 9, 2021\nЦього тижня у Вінниці відбудеться презентація фотоколекції з архіву Генрика і Майї Ґрохольських під назвою «Вінниця. П’ятничани. Стрижавка». Як ідеться в анонсі, на зустрічі 11 червня розкажуть про походження роду Ґрохольських на Поділлі, історії персон різних століть, згадки про П’ятничани та Стрижавку на сторінках сімейного фотоальбому. Історія родини Ґрохольських тісно пов’язана з історією Вінниці. Вони володіли маєтками в...\nТри університети з Вінниці потрапили до першої сотні ВНЗ України за показниками Scopus\nТри університети з Вінниці потрапили до сотні найкращих університетів країни за показниками даних наукометричної бази Scopus. До рейтингу потрапили Донецький національний університет, Вінницький національний технічний університет та ВНМУ ім. Пирогова. Як повідомляється на сайті Освіта.ua, результати рейтингу засновані за показниками цитованості наукових статей, опублікованих закладами освіти або їх фахівцями. Так, у рейтинговій...\nАтельє виготовило хустину з малюнком вінничанки Ірини Химич, яка хворіє на прогерію\nЛьвівське інклюзивне ательє Lady Di випустило хустину “Фламінго”, яке створене на основі малюнків 10-річної Ірини Химич. Вінничанка хворіє на рідкісну хворобу – прогерію. Про це пише інформаційне агентство “Galnet”. За словами благодійниці, авторки ідеї та близької подруги сім’ї Оксани Крилової, мета створення цієї хустки – “показати світу, що Іринка талановита, дати їй можливість випробувати свої...\nКоронавірус на Вінниччині: дані по районах станом на 9 червня. ГРАФІКА\nСтаном на ранок 9 червня на Вінниччині кількість інфікованих коронавірусом зросла на 18 за добу. В нашій області за добу не зафіксовано жодного летального випадку від ускладнень, викликаних коронавірусом. Як повідомляє Вінницький лабцентр, станом на 9 червня на території області зареєстровано 75 453 підозри на коронавірусну інфекцію. У 70 742 випадках захворювання підтверджено, в т.ч. у 3 468 дітей. Лабораторно підтверджені випадки...\nВся Україна потрапила до “зеленої” карантинної зони – МОЗ\nОдночасно на всій території України встановили “зелений” рівень епідемічної небезпеки. Такі дані станом на 9 червня 2021 року опублікували на сайті Міністерства охорони здоров’я – у розділі з індикаторними показниками для визначення регіонів зі значним поширенням COVID-19. Відповідно до них, рівень епіднебезпеки у всіх областях України визначили як зелений (дані з АР Крим відсутні). Це означає, що наразі сплеску...\nВінницька поліція розшукує водія, який спричинив ДТП з потерпілими та втік з місця автопригоди. ФОТО\nУ Вінниці поліція розшукує водія мікроавтобусу, який спричинив ДТП та травмував двох осіб. Кермувальник з місця аварії втік, а потерпілих госпіталізували. Дорожньо-транспортна пригода трапилась вчора, 8 червня, близько 22 години на Сабарівському шосе. За інформацією поліції, 37-річний вінничанин не впорався з керуванням мікроавтобусу Kia Besta, виїхав на тротуар, де допустив наїзд на 19-річну дівчину та зіткнувся зі стовпом. Після...\nВінниця першою в Україні долучилась до співфінансування навчання ветеранів у проєкті “Норвегія – Україна”\nВінниця стала першим містом в Україні, яке долучилось до співфінансування проєкту “Норвегія – Україна. Професійна адаптація”. Кошти з міського бюджету залучили для навчання 10 із 35 слухачів. Про це кореспонденту “АрміяInform” розповів Юрій Бурєнніков, керівник проєкту у ВНТУ та директор Міжнародного центру “Україна – Норвегія”. Повідомляється, що упродовж трьох місяців викладачі та науковці...\nУ Вінниці відбудеться триденний ярмарок рукоділля\nЦього тижня у Вінниці на Вишеньці влаштують вже традиційний ярмарок рукоділля. Він триватиме протягом трьох днів. Handmade Night Market організують на літній терасі ресторану Red Zeppelin (вул. Келецька, 117-Б). Захід влаштовують вже четвертий рік поспіль. Триватиме ярмарок рукоділля з 11 до 13 червня. Зазначено, що працюватиме ярмарок з 17 до 23 години. Наразі організатори ще запрошують майстрів та майстринь приєднатися до заходу....


Вінницькі політики знову «розвели» містян на гроші — https://business.vn.ua/\nВінницькі політики знову «розвели» містян на гроші\nот busi 14.10.2020 14.10.2020 СУСПІЛЬСТВО\nРегулярно та на постійній основі міська телерадіокомпанія «ВІТА» використовується владою Вінниці задля безкоштовного виготовлення та транслювання політичної реклами членів однієї політичної партії – «Української Стратегії Гройсмана».\nВідтак замість того, щоб займатися журналістською діяльністю, телерадіокомпанія «прославляє» Сергія Моргунова та Володимира Гройсмана і робить це за кошт бюджету міста. Зокрема, у 2020 році на «підлабузницьку» діяльність компанії було виділено 20 мільйонів гривень. Посадовцям хватає нахабності «прославляти» себе за кошти платників податків.\nНещодавно у сюжеті «ВІТА» показали елітний автомобіль депутата Романа Андронійчука. Однак журналісти промовчали про те, як він на нього заробив. Адже у депутат є як мінімум один доволі непоганий «бізнес».\nВзявши в оренду комунальну земельну ділянку всього за 590 гривень на місяць, він побудував на ній ТРЦ і тепер щомісяця за оренду приміщення в ТРЦ отримує близько 250 000 гривень. Непоганий результат для інвестиції у розмірі 590 гривень.\nТриває модернізація нового цеху «Аграна Фрут Україна» у Вінниці\nНа Вінниччині вже 3 цукрових заводи запустили виробництво\nНа Вінниччині агрофірма працює на сонячні енергії


Купити пістолети для підкачування шин (коліс) в Автомаляр+\nПістолети для підкачування шин (коліс)\nЄ в наявності Sigma Пневмопістолет для підкачування з подовженим наконечником для вантажних авто\nЄ в наявності Sigma Пневмопістолет для підкачування (гальван покриття)\nЄ в наявності Sigma для підкачування (полімер покриття)\nПри обслуговуванні автомобільного транспорту ручний інструмент завжди доречний. Пістолет для підкачування шин відмінно доповнить оснащення СТО чи автомайстерні. За допомогою цього інструменту можна перевірити стан шин та нормалізувати у них тиск повітря. Пістолет підкачування з манометром буде чудовим рішенням для підготовки автомобіля до подорожі. Таке обладнання позбавить ручної праці та скоротить час, необхідний для обслуговування автомобіля.\nПневмоінструмент для підкачування коліс\nДля накачування шин зазвичай застосовуються механічні насоси. Таке обладнання потребує чималих зусиль і не дуже підходить для обслуговування транспортних засобів. Пневмопістолет для підкачування коліс стане універсальним рішенням для контролю стану шин. Такі моделі оснащуються манометром, який дозволить точно відрегулювати тиск у шинах. В інтернет-магазині «Автомаляр+» можна купити пістолет для підкачування коліс різних модифікацій, що дозволить якісно виконати усі заплановані роботи.\nОбслуговування автомобіля без спеціальних технічних засобів може тривати кілька годин або днів. Ручні насоси стають все менш популярними, поступаючись місцем пневматичного обладнання. Сьогодні пістолет для підкачування шин із манометром став звичним інструментом для авторесвісу. Такий пристрій легко підключається до компресора і скоротить час, необхідний на обслуговування автомобіля. Використовуючи пневмопістолети для підкачування шин можна збільшити пропускну здатність СТО, що дозволить обслуговувати більшу кількість транспортних засобів.\nПереваги пневмоінструменту для авто\nТиск у шинах надає критичний вплив на безпеку руху та технічний стан автомобіля. Якщо в дороге буде необхідний звичайний насос, то в умовах майстерні варто віддати перевагу пневматичному інструменту. Купити пістолет для підкачування шин коштує будь-якому СТО, що дбає про своїх клієнтів. Використання цього інструменту має такі переваги:\nобслуговування транспортного засобу займає менше часу;\nвідсутня необхідність застосування ручного інструменту;\nдля використання пневмоінструменту не потрібне навчання;\nвисока точність вимірювання тиску в шинах автомобіля.\nПневматичний пістолет для підкачування варто доповнити іншим інструментом, що працює від компресора. Потужні обдувні пістолети дозволять позбутися пилу та засмічення після ремонту авто. Таке оснащення зручне в роботі та допоможе привести машину в ідеальний стан.\nІнструмент для закачування повітря в шини\nПневматичний пістолет для підкачування шин від інтернет-магазину "Автомаляр+" допоможе організувати професійне обслуговування автотранспорту. Для підключення таких пристроїв будуть потрібні спеціальні пневматичні шланги . Пістолет для підкачування коліс необхідний для якісного автосервісу та забезпечить швидке виконання технічно складних робіт.


«Коли людина може назвати мати свою й по духуродной — це рідке щастя» — Горький Максим 📕 Шкільний Всесвіт\n«Коли людина може назвати мати свою й по духуродной — це рідке щастя» — Горький Максим\n(По романі М. Горького «Мати»)\nА. М. Горький написав свій чудовий роман «Мати» в 1906 році. Назва цієї книги мало глибоке символічне значення. Слово «мати» було взято в новому значенні: мати — созидательница, творець нового життя, нової людини. Тема Матері проходить через всю творчість Горького. «Але ж кожна жінка — мати — майже символ… Я буду багато писати про матерів», — говорить один з героїв п’єси «Диваки». Ці слова з повною підставою можна віднести й до автора цієї п’єси — А. М. Горькому. У нього є розповіді — свого роду гімни матері. В «Народженні людини» прославлена могутня правда про селянку — матері, прославлене велике почуття материнства. По — різному з’являється перед нами образ Матері в трьох новелах («Казки про Італію»), але всі вони перейняті почуттям найглибшого преклоніння й безкорисливої любові до жінки — матері. «Прославимо жінку — мати — невичерпне джерело всеперемагаючого життя», — писав А. М. Горький\nУ романі «Мати» Горький розповідає історію простої жінки Пелагії Ниловны й показує поступове духовне відновлення її під впливом революційних ідей. На початку роману Ниловна з’являється перед нами як покірна й забита жінка. Безпросвітна, безрадісна, життя перетворила її в людину, усього що боїться, перед усім тріпотливого: «Мати була непомітна в будинку, мовчазна й завжди жила чекаючи побоїв. Її тіло, розбите довгою роботою й побоями чоловіка, рухалося безшумно і якось боком, точно вона завжди боялася зачепити щось… Вся вона була м’яка, сумна, покірна.» Вона всього боялася. «Як мені не боятися! — говорила вона. — Все життя в страху жила, — вся душа обростила страхом!» Покірність долі підкреслена в її зовнішньому вигляді: «Широка, овальна особа, порізана зморшками, і одутле, висвітлювалося темними очами, тривожно — смутними, як у більшості жінок у слобідці. «Вона часто плакала, почуваючи своє безсилля змінити що — небудь у житті. Але поступово, непомітно для неї самої, у ній назріває невдоволення життям. Допомогти усвідомити їй це неясне невдоволення життям допоміг її син Павло і його друзі — однодумці. Коли вона довідається, що її син читає заборонені книги, вона починає турбуватися за нього. Її лякає незрозуміле слово «соціаліст»: «Адже вони проти пануючи, адже вони вбили одного.»\nБудучи присутнім на заняттях робочого кружка, придивляючись до людей, що оточують Павла, вона починає розуміти, що вони шукають правду й борються за неї. «Вона вже багато чого розуміла з того, що вони говорили про життя, почувала, що вони відкрили вірне джерело нещастя всіх людей, і звикла погоджуватися з ними. «Побоювання за долю сина зливаються з почуттям гордості за нього й бажанням бути поруч із ним. Коли Павло попадає у в’язницю, вона, знаючи всю небезпеку взятої на себе роботи, починає поширювати листівки на фабриці. Так Ниловна стає другом і помічником свого сина. «Коли людина, — говорить їй Павло, — може назвати мати свою й за духом рідний, — це рідке щастя.»\nУ душі Ниловны відбувається болісна боротьба, але страх за сина, побоювання за його долю поступово залишають неї. Після першотравневої демонстрації Ниловна сміло звертається до юрби із закликом підтримати сина: «Ідуть у мир діти наші на радість… Не відходите ж від них, не відрікайтеся, не залишайте дітей своїх на самотньому шляху… Пошкодуйте себе… повірте сыновним серцям — вони правду народили, заради її гинуть. Повірте їм!» Слухаючи мову Павла і його товаришів на суді, мати випробовує почуття гордості за свого сина. Її син є прикладам мужності для всіх, і вона не повинна залишати справуу, що дорого її синові. З більшим ентузіазмом виконує вона окремі доручення партії, доставляє заборонену літературу в села, несе революційні ідеї в народ. Робить вона своя справа спокійно, упевнено; страх, якою обростила її душу, уже переможений нею. В останній сцені роману Ниловна з’являється перед нами як щира захисниця ідей революції. На весь зріст встає вона перед юрбою й сміло кидає прокламації, у яких було надруковане слово її сина на суді. Вона не почуває ударів, що обрушуються на неї. Вона живе одним бажанням — змусити людей повірити в правду сина: «Слово сина мого — чисте слово робочої людини, непідкупної душі! Дізнавайтеся непідкупне по сміливості!» Те, що визначало все її життя, — страх, що народжував покірність, — переможено тепер назавжди. До неї прийшла мужність — основа боротьби й перемоги. І слова Ниловны: «Збирай, народ, сили свої в єдину силу!» — сприймаються нами як заклик до боротьби за справу добра й справедливості\nВзявши один раз у руки роман Горького «Мати», я подумала: «Ну от, ще одна нудна книжка, що мені має бути прочитати». Але я гірко помилилася. Я читала її взахлеб, не відриваючи око. Здавалося б, далека мені епоха, далекі думки й життя так торкнули мене. І нехай я ніколи не зрозумію революції, але зате із упевненістю можу сказати, що розумію всі дії й прагнення цієї сміливої жінки, що поставила правду вище свого життя


Кремлівські найманці дають хабарі, щоби не потрапити у зону бойових дій | Інформаційний Акцент\nГоловна Гаряча тема Кремлівські найманці дають хабарі, щоби не потрапити у зону бойових дій\nКремлівські найманці дають хабарі, щоби не потрапити у зону бойових дій\n18:37, 23 Березень 2016р.\nНа Донбас прибуло молоде поповнення з Республіки Дагестан\nРосія перекинула на Донбас бойовиків із Дагестану для доукомплектування підрозділів через значні втрати у зоні АТО. Про це повідомили у службі зв’язків із громадськістю ГУ розвідки Міноборони України.\n«Встановлено, що для відновлення втрат та доукомплектування бойових підрозділів 1 АК ЗС РФ прибуло свіже поповнення з Республіки Дагестан РФ», – йдеться у повідомленні.\nЗа даними розвідки, прибулі дагестанці всіляко намагаються уникнути відправки до 11 ОМСП у районі Авдіївки через активні бойові дії у цьому напрямку. Зокрема, вони дають хабарі офіцерам кадрового органу штабу корпусу.\nДо того ж українські військові повідомили, що з Росії до Антрациту були перекинуті три 122-мм РСЗВ «Град», три БТРи, два паливозаправники, два вантажні автомобілі з набоями та три автівки з особовим складом, у яких перебувало 60 військовослужбовців. Водночас до Свердловська надійшли п’ять 122-мм РСЗВ «Град».\nУкраїнська сторона надала представникам ОБСЄ інформацію про танки та артилерійські системи калібром понад 100-мм у районах Донецьк, Мічуріне, Кузнецово-Михайлівка, Свободне та Ясинувата, біля якої також помітили розгорнутий комплекс радіолокаційної розвідки «Зоопарк-1».


Філософський коктейль від Коельйо - Література. Сучасна українська література. Всеохопний літературний портал\nПауло Коельйо. Рукопис, знайдений в Аккрі. – Х.: Клуб Сімейного Дозвілля, 2013. – 240 с.\nКоли говорять про Пауло Коельйо, відразу на згадку спадають «Алхімік», «Одинадцять хвилин», «Вероніка вирішує померти». Можливо, ще «Заїр» чи «Відьма з Портабелло»… Решта творів з часом «затерлися», злилися у роздуми про «вічне» й канули у підсвідомість.\nСпершу щодо сюжету. Історія відбувається у 1099 році, коли хрестоносці мали захопити Єрусалим. Поразка неминуча. Пророк Копта збирає на майдані населення – різного віку, статі, віросповідання і розповідає… як треба жити. Сюжет твору, як то кажуть, простіше не буває: присутні ставлять пророкові запитання, а той відповідає. Закінчується книга короткими розповідями-притчами трьох священнослужителів – рабина, імама та християнського священика. Філософські роздуми грека Копти про поразку й переможених, життя і майбутнє, любов і красу, дружбу, тривогу тощо – це фактично канва твору. Роздуми ці подекуди цікаві й, безперечно, будуть імпонувати любителям поміркувати про високе й не зовсім. Проте після прочитання книги в голові практично нічого не лишається… Хіба що ви – любитель виписування афоризмів.\nІз жанром «Рукопису…» чорт ноги зломить. Твір скидається на філософську повість, проте невмируща Вікіпедія називає його… історичним романом. На роман ця річ явно не тягне. Бо «складний за будовою епічний твір, у якому широко охоплені життєві події, глибоко розкривається історія формування характерів багатьох персонажів» – це точно не про цей текст. Що ж до його «історичності», вона полягає в тому, що дія, як вже зазначалося, відбувається в 1099 році, перед нападом хрестоносців на Єрусалим. Ні відомих історичних осіб, ні відтворення певної історичної епохи, її моралі чи звичаїв читач тут не знайде… Філологи можуть сперечатися, тому думка щодо жанрової специфіки нехай залишиться суто суб’єктивною компонентою цієї рецензії.\nКому може сподобатися: якщо вам імпонує «Книга воїна світла» Коельйо, ви полюбляєте «безсюжетну» прозу про вічне й земне, «Рукопис…» вам підійде. Його можна читати на ніч по кілька сторінок і засинати, міркуючи, що означає в житті плотська любов.\nНавряд чи варто читати твір тим, хто любить яскраву гостросюжетну прозу або давно пережив «епоху» філософських роздумів і вічних запитань.


Астерс виступає юридичним радником ЧБТР щодо надання "Концерну Галнафтогаз" кредиту у розмірі 20 млн. доларів США - European Business Association\nАстерс виступає юридичним радником ЧБТР щодо надання “Концерну Галнафтогаз” кредиту у розмірі 20 млн. доларів США\nАстерс виступила юридичним радником Чорноморського банку торгівлі і розвитку (ЧБТР) у зв’язку з наданням кредиту на суму 20 млн. доларів США публічному акціонерного товариству Концерн Галнафтогаз, провідній українській компанії у сфері роздрібної реалізації пального. Кредит строком на сім років буде спрямований на розширення та модернізацію мережі автозаправних станцій та забезпечення компанії оборотним капіталом. Проект сприятиме створенню нових робочих місць та збільшенню податкових надходжень в Україні, а також розширенню регіональної співпраці завдяки обслуговуванню міжрегіональних транспортних потоків. ЧБТР та Концерн Галнафтогаз розпочали співпрацю у 2004 році. З того часу ЧБТР надала компанії фінансування у розмірі 87 млн. доларів США, зробивши внесок у значне зростання Концерну Галнафтогаз. Над проектом працювала команда практики банківського та фінансового права Астерс у складі партнера Ірини Поканай, радника Габріела Асланяна та юриста Інни Бондаренко. * * * Чорноморський банк торгівлі і розвитку (ЧБТР) – це міжнародна фінансова організація, заснована Албанією, Азербайджаном, Болгарією, Вірменією, Грецією, Грузією, Молдовою, Росією, Румунією, Туреччиною та Україною. Штаб-квартира ЧБТР знаходиться у місті Салоніки (Греція). ЧБТР підтримує економічний розвиток та регіональну співпрацю шляхом надання позик, кредитних ліній, капіталу та гарантій для проектів та торговельного фінансування компаніям державного та приватного секторів у країнах-учасницях. Статутний капітал Банку становить 3,45 млрд. євро. ЧБТР отримав довгостроковий рейтинг А- від агентства Standard and Poor’s і А2 – від Moody’s. Asters є однією з найбільших юридичних фірм України, що з 1995 року надає клієнтам повний спектр юридичних послуг. Астерс має значний спеціалізований досвід і відіграє провідну роль у консультуванні клієнтів у багатьох секторах економіки. Упродовж усієї історії свого існування фірма утримує за собою статус одного з ключових гравців українського юридичного ринку. Астерс було названо Юридичною фірмою десятиліття в Україні за версією Юридичної премії 2016. Астерс двічі поспіль визнана Юридичною фірмою року: Україна та СНД (2014 та 2015 Law Firm of the Year: Ukraine and the CIS) журналом The Lawyer, авторитетним юридичним тижневиком Великобританії. Астерс регулярно відзначають найавторитетніші міжнародні й вітчизняні дослідження та рейтинги, зокрема, The Legal 500, Chambers Global, Chambers Europe, IFLR 1000, Whos Who Legal, Best Lawyers, Expert Guides та 50 провідних юридичних фірм України.\nАстерс виступила юридичним радником Чорноморського банку торгівлі і розвитку (ЧБТР) у зв’язку з наданням кредиту на суму 20 млн. доларів США публічному акціонерного товариству “Концерн Галнафтогаз”, провідній українській компанії у сфері роздрібної реалізації пального.\nЧБТР та “Концерн Галнафтогаз” розпочали співпрацю у 2004 році. З того часу ЧБТР надала компанії фінансування у розмірі 87 млн. доларів США, зробивши внесок у значне зростання “Концерну Галнафтогаз”.


Поїзд зник у тунелі: його так і не знайшли - Моя планета\nby admin · 25 Червня, 2019\n106 пасажирів і екіпаж поїзда Zanetti зникли в тунелі назавжди\nУ 1911 році залізнична компанія Zanetti запропонувала заможним італійцям безкоштовну пробну поїздку на новому поїзді. Пасажири насолоджувалися мальовничими краєвидами по шляху, розмовляючи і смакуючи напої. Усім не терпілося побачити новий тунель, що проходить через гору, один із найдовших тунелів того часу.\nЯкби вони лише знали, що не повернуться … Тільки уявіть: їхати поїздом, який насправді є машиною часу, яка ніколи не поверне назад. 106 пасажирів і екіпаж поїзда Zanetti, напевно, подумали б двічі перед тим, як пуститися в дорогу, якби дещо знали.\nЯк і пасажири «Титаніка», який вирушив у свій перший і останній круїз майже рік по тому, вони так і не досягли пункту призначення. Різниця, однак, у тому, що ніхто не знає, що трапилося з поїздом …\nNext story Милі грудочки щастя: наймініатюрніші кішки на планеті\nPrevious story “Нереальна” реальність: що з нами роблять сучасні гаджети\nЩо буває, коли купідон промахується?\nЧому нам нав’язують бути «тупими»\nЄвро-2016 Індонезія Замок Канада Китай Ломаченко Новий рік Різдво Україна Японія архітектура бокс весілля виховання діти життя жінка замки кава книги краса курйоз любов мистецтво мова мудрість народження острів перемога подорож поєдинок природа психологія секс спорт танець теніс традиції успіх фото футбол цитати цікаво шоу історія\nА чи ви знали: Болонський університет – найстаріший у Європі\nНезвичайні традиції і звички жителів Єгипту


Джузеппе Бергомі — Вікіпедія\n1979–1999 «Інтернаціонале» 519 (23)\n1981–1984 Італія U-21 7 (0)\n1982–1998 Італія 81 (6)\n2008 «Інтернаціонале» (юнаки)\n2009–2010 «Монца» (молодь)\n2010–2011 «Монца» (дубль)\n2011– «Аталанта» (дубль)\nДжузеппе Бергомі у Вікісховищі\nДжузеппе Бергомі (італ. Giuseppe Bergomi, * 22 грудня 1963, Мілан) — колишній італійський футболіст, захисник, ліберо. По завершенні ігрової кар'єри — футбольний тренер. Наразі входить до тренерського штабу клубу «Аталанта».\nЧемпіон Італії. Володар Кубка Італії. Володар Суперкубка Італії з футболу. Триразовий володар Кубка УЄФА. У складі збірної — чемпіон світу. Включений до переліку «100 найкращих футболістів світу», складеного у 2004 році на прохання ФІФА легендарним Пеле.\nВихованець футбольної школи клубу «Інтернаціонале». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 1979 року в основній команді того ж клубу, кольори якої і захищав протягом усієї своєї кар'єри гравця, що тривала двадцять один рік. Більшість часу, проведеного у складі «Інтернаціонале», був основним гравцем команди. За цей час виборов титул чемпіона Італії, ставав володарем Кубка Італії, володарем Суперкубка Італії з футболу, володарем Кубка УЄФА (тричі).\nВстановив рекорди «Інтера» за загальною кількістю офіційних матчів, проведених за команду клубу, — 758 та за кількістю матчів у Серії A (536). Ці показники лишалися найкращими в історії «Інтера» до 2011 року, коли їх вдалося перевершити аргентинцю Хав'єру Санетті.\nПротягом 1981—1984 років залучався до складу молодіжної збірної Італії. На молодіжному рівні зіграв у 7 офіційних матчах.\n1982 року 18-річний оборонець дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Італії. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 17 років, провів у формі головної команди країни 81 матч, забивши 6 голів. У складі збірної був учасником чемпіонату світу 1982 року в Іспанії, здобувши того року титул чемпіона світу, чемпіонату світу 1986 року у Мексиці, чемпіонату Європи 1988 року у ФРН, на якому команда здобула бронзові нагороди, чемпіонату світу 1990 року в Італії, на якому команда знову здобула бронзові нагороди, чемпіонату світу 1998 року у Франції.\nРозпочав тренерську кар'єру, повернувшись до футболу після невеликої перерви, 2008 року, увійшовши до тренерського штабу клубу «Інтернаціонале», де опікувався командою юнаків.\nВ подальшому входив до тренерського штабу клубу «Монца», спочатку як тренер молодіжної команди, а згодом працював з дублерами клубу.\nНаразі працює у тренерському штабі клубу «Аталанта», також тренером команди дублерів.\n1979–80 «Інтер» - - - КІ 1 0 - - - - - - 1 0\n1980–81 A 12 0 - - - КЧ 4 0 - - - 16 0\n1981–82 A 24 2 КІ 10 2 КУЄФА 4 0 - - - 38 4\n1982–83 A 28 1 КІ 9 1 КВК 6 0 - - - 43 2\n1983–84 A 25 0 КІ 5 0 КУЄФА 5 0 - - - 35 0\n1984–85 A 29 2 КІ 9 0 КУЄФА 10 0 - - - 48 2\n1985–86 A 30 5 КІ 6 0 КУЄФА 10 0 - - - 46 5\n1986–87 A 28 2 КІ 9 0 КУЄФА 8 0 - - - 45 2\n1987–88 A 28 1 КІ 9 0 КУЄФА 5 0 - - - 42 1\n1988–89 A 32 1 КІ 8 0 КУЄФА 6 0 - - - 46 1\n1989–90 A 33 2 КІ 4 0 КЧ 2 0 СК 1 0 40 2\n1990–91 A 30 3 КІ 4 1 КУЄФА 12 0 - - - 46 4\n1991–92 A 29 0 КІ 6 0 КУЄФА 2 0 - - - 37 0\n1992–93 A 31 2 КІ 6 0 - - - - - - 37 2\n1993–94 A 31 0 КІ 4 0 КУЄФА 12 0 - - - 47 0\n1994–95 A 32 1 КІ 7 1 КУЄФА 2 0 - - - 41 2\n1995–96 A 27 0 КІ 5 0 КУЄФА 1 0 - - - 33 0\n1996–97 A 19 0 КІ 7 0 КУЄФА 10 0 - - - 36 0\n1997–98 A 28 0 КІ 5 0 КУЄФА 9 0 - - - 42 0\n1998–99 A 23 1 КІ 7 0 ЛЧ 9 0 - - - 39 1\n05/07/1982 Барселона Італія 3 – 2 Бразилія ЧС 1982 -\n08/07/1982 Барселона Італія 2 – 0 Польща ЧС 1982 -\n31/05/1986 Мехіко Італія 1 – 1 Болгарія ЧС 1986 -\n05/06/1986 Пуебла Італія 1 – 1 Аргентина ЧС 1986 -\n17/06/1986 Мехіко Франція 2 – 0 Італія ЧС 1986 -\n08/10/1986 Болонья Італія 2 – 0 Греція товариський матч 2\n24/01/1987 Бергамо Італія 5 – 0 Мальта Відбір до ЧЄ 1988 1\n20/02/1988 Барі Італія 4 – 1 СРСР товариський матч 1\n27/04/1988 Люксембург (місто) Люксембург 0 – 3 Італія товариський матч 1\n10/06/1988 Дюссельдорф ФРН 1 – 1 Італія ЧЄ 1988 -\n14/06/1988 Франкфурт-на-Майні Італія 1 – 0 Іспанія ЧЄ 1988 -\n17/06/1988 Кельн Італія 2 – 0 Данія ЧЄ 1988 -\n22/06/1988 Штутгарт СРСР 2 – 0 Італія ЧЄ 1988 -\n22/02/1989 Піза Італія 1 – 0 Данія товариський матч 1\n29/03/1989 Сібіу (місто) Румунія 1 – 0 Італія товариський матч -\n09/06/1990 Рим Італія 1 – 0 Австрія ЧС 1990 -\n14/06/1990 Рим Італія 1 – 0 США ЧС 1990 -\n19/06/1990 Рим Італія 2 – 0 Чехословаччина ЧС 1990 -\n25/06/1990 Рим Італія 2 – 0 Уругвай ЧС 1990 -\n30/06/1990 Рим Італія 1 – 0 Ірландія ЧС 1990 -\n03/07/1990 Неаполь Аргентина 1 – 1 Італія ЧС 1990 - dts -\n07/07/1990 Барі Італія 2 – 1 Англія ЧС 1990 - 3-є місце\n23/06/1998 Сен-Дені (Сена-Сен-Дені) Італія 2 – 1 Австрія ЧС 1998 -\n(3-4 п.п.) Франція ЧС 1998 - Quarti -\n«Інтернаціонале»: 1990–91, 1993–94, 1997–98\n↑ а б http://www.calcio.com/profilo_giocatori/giuseppe-bergomi/\nInternet Movie Database · Munzinger Sport\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Джузеппе_Бергомі&oldid=33484229\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 12:05, 23 вересня 2021.


Пенсіонери Тернопільщини отримуватимуть гроші з трьох джерел\nПенсіонери Тернопільщини можуть готуватись до суттєвих нововведень. Зміни в країні новий уряд вирішив розпочати з пенсійної реформи. Про це заявив віце-прем'єр-міністр України Павло Розенко. Пенсія буде надходити українцям з трьох джерел, а не з одного, як це відбувається сьогодні. Майбутнє пенсійної системи - це коли українець зможе отримувати пенсію з трьох джерел: солідарного рівня, накопичувального і недержавного пенсійного…\nТернопільські чиновники наполягають, аби Київ підвищив тарифи\n"Упродовж 20 днів підприємства, органи місцевої влади, можуть аргументовано подати свої пропозиції та зауваження до запропонованих рівнів тарифів. Після цього, після опрацювання усіх цих зауважень, ми направимо ці тарифи на державну реєстрацію до Мін'юсту. Ми очікуємо, що ці тарифи набудуть чинності з 1 липня", - розповів голова нацкомісії з тарифів Дмитро Вовк ТСН. Він уточнив, що тарифи можуть бути збільшені,…\nДоходи тернополян-отримувачів субсидій перевірять\nУпродовж кількох місяців в Україні Міністерство фінансів перевіряє доходи одержувачів соціальних виплат: пенсій, пільг, субсидій. В результаті перевірки, планують чиновники, “мертвим душам” перестануть платити пенсії, а тим, хто приховує свій дохід – субсидії. Після підвищення тарифів з 1 травня в Україні субсидію будуть отримувати близько 7 мільйонів сімей, повідомляє news24. Заступник міністра фінансів Оксана Макарова зазначила, перевірку проводитимуть лише за…\n23 мільйонери Тернопільщини уже задекларували свої доходи\nМільйонні статки уже задекларувало 23 мешканців області. Про це IA ZIK повідомили у відділі організації роботи головного управління ДФС у Тернопільській області. "Під час деклараційної кампанії, яка розпочалася 1 січня 2016 року, 23 мешканці Тернопільщини задекларували доходи понад 1 млн грн на загальну суму 38 млн 61 тис. грн", – повідомив начальник управління Ігор Комендат. Він також…\nТернополяни, з 1 травня змінюється ціна на газ\nУкраїнська ціна за газ зрівнялась з імпортною. Рішення уряду про підвищення тарифів на газ для всіх споживачів, в тому числі і населення, з 1 травня 2016 року фактично до рівня імпортної ціни, прийняли на засіданні Кабміну 27 квітня. , пише 24 канал з посиланням на "Апостроф". Водночас через те, що буде знижений розрахунковий рівень ціни імпортного газу у доларах США, вартість газу для внутрішнього споживання…\nЗ 1-го травня тернополяни платитимуть за газ по-іншому\nУкраїнська ціна за газ зрівнялась з імпортною. Рішення уряду про підвищення тарифів на газ для всіх споживачів, в тому числі і населення, з 1 травня 2016 року фактично до рівня імпортної ціни, вже узгоджене, пише 24 канал з посиланням на "Апостроф". Таке рішення планують прийняти на найближчому засіданні Кабміну 27 квітня. Водночас через те, що буде знижений розрахунковий рівень ціни…


L'Etoile - салон краси :: | Весільний образ нареченої\nІмідж нареченої - втілення чистоти і ніжності, романтики і краси. Наречена мріє чути компліменти для своєї неповторної зачіски, макіяжу та загального вигляду. Урочистий і цнотливий або викликаючий і сміливий - яким буде Ваш весільний імідж?\nМи не будемо обговорювати зараз фасони і кольори весільних суконь, форми весільних букетів і бутоньєрок. Поговоримо про Ваші волосся, шкіру і нігтики. Про весільну зачіску, весільний макіяж та весільний манікюр.\nЧесно кажучи, своїми силами вам не обійтися. Доведеться звертатися до професійного перукаря,. Плануючи час проведення весілля, врахуйте, що на укладання весільної зачіски вам знадобиться години дві, навіть якщо у вас коротке волосся, плюс можливий час на дорогу до салону і назад.\nФорму зачіски підбирають відповідно до овалу обличчя, сукні і фати. Класична весільна зачіска - це зібране на потилиці волосся. Але останнім часом з'явилося кілька нових тенденцій. Перш за все, це плетення. Особливо популярні: французька коса у вигляді колоска і так звана коса з підхопленням, укладена навколо голови і прикрашена квітами.\nЗавжди в моді довге розпущене волосся з ніжними локонами. Проте, довге волосся, підняте вгору, підкреслює красу спини і витонченість шиї. Ви завжди мріяли про довге волосся? Весілля - день, коли повинні виконуватися будь-які ваші забаганки. Так що заради такого випадку волосся можна і наростити. Нарощені пасма тримаються від 3 до 6 місяців і виглядають дуже ефектно.\nКоротке волосся можна вкласти в хвилю або «бабетку» з начосом на потилиці в стилі ретро. Або недбало розпушуємо волосся і фіксуємо зачіску лаком і прикрасами. Короткі весільні зачіски йдуть струнким нареченим. Якщо у вас коротке волосся, продумайте, якій саме укладці Ви віддасте перевагу в цей день.\nВаше волосся можна укласти у формі квітів або просто прикрасити їх живими або шовковими квітами, які від живих майже не відрізняються. Квіти обов'язково повинні з чим-небудь гармоніювати у вашому вбранні або в костюмі жениха: з букетиком нареченої, з вашими прикрасами, з його бутоньєркою, із загальною колірною гамою вашого плаття і т.д. Фахівці відзначають, що сьогодні в моді недбалий шик або, навпаки, японська стриманість. Але насправді нареченим закон не писаний, і в такий винятковий день як весілля носити треба не те, що модно, а те, що йде саме вам. Можливо, саме зачіска гламурних 30-их Вам буде пасувати найбільше, і для цього Вам не будуть потрібні жодні новинки індустрії краси.\nЗа тиждень до урочистості краще влаштувати генеральну репетицію, зробивши зачіску і приміряти плаття. Тоді у вас буде час щось скоректувати. Але пам'ятайте - свій вигляд Ви все-таки повинні створити самі. І приходити до майстра краще з конкретним замовленням, а не зі словами: «Зроби мені що-небудь таке…». Адже це ваше весілля, і воно у вас буває не щодня! Ви передаєте свою красу в руки майстра, але від результату ви повинні отримати задоволення, а для цього треба дуже добре уявляти, чого саме Ви хочете.\nне змінюйте кардинально свій образ перед урочистою подією - Вам може не сподобатися отриманий результат і свято буде зіпсоване,\nякщо стан волосся не бездоганний - підлікуйте його реконструкцією, ламінуванням, живильними масками, масажом шкіри голови, і т.д.\nза тиждень до весілля освіжіть стрижку і колір волосся.\nякщо бажаєте мати розкішну шевелюру з довгого волосся - також за тиждень зробіть нарощування волосся, щоб Ви встигли до нього звикнути.


Діти - інформаційний сайт про вагітність, пологи, здоров'я, психологію та вихованність дітей » Краса і Здоров'я » Світлий кал - ознака чого у дитини?\nНетиповий колір стільця у малюків викликає в батьків тривогу і навіть паніку. Якщо випорожнення у дітей білі, то це може говорити про різні проблеми. Варто більш докладно розглянути питання, чому у дитини світлий кал.\nУ малюків до року таке явище зустрічається вкрай рідко. Як правило, нормальний стілець у цьому віці світло-коричневого відтінку. Але якщо мама вводить прикорм, то стілець, дійсно, може стати дуже світлого кольору. Крім того, у малюків в цьому віці трапляється дисбактеріоз, і не тільки колір стільця, але і його структура змінюються. Зміна кольору випорожнень частіше зустрічається у малюків старше.\nОбережно, адже можливо, що у дитини гепатит. Але, крім знебарвлення калу, це захворювання супроводжується ще потемнінням сечі. До того ж, може підвищитися температура і з'явитися біль в правому боці. Якщо сеча звичайного кольору, тоді гепатит виключаємо і шукаємо іншу причину.\nГрип може спровокувати світлий кал сірого відтінку. При цьому у дитини висока температура, пронос, нудота, відсутність апетиту, загальна слабкість. До речі, знебарвлення випорожнень може бути і результатом прийому лікарських препаратів при грипі – жарознижуючих, противірусних.\nОзнакою чого у дитини може бути світло-жовтий кал? Якщо при цьому випорожнення мають сильно виражений поганий запах, тоді у дитини порушується травлення. Такі симптоми характерні при хронічному панкреатиті, тобто запаленні підшлункової залози. Це нездужання нечасто зустрічається у дітей, але буває. Малюк може при цьому страждати від сильної болі в лівому підребер'ї, у верхній частині живота, в області пупка і навіть в спині.\nНормальний колір випорожнень відбувається за пігменту, який виділяється з жовчю. Якщо у малюка при народженні загин жовчного міхура, тоді відтік жовчі порушується, і, відповідно, колір стільця світліє.\nАле найчастіше причин для хвилювань може і не бути. Якщо у дитини світлий кал, але немає температури, тоді згадайте, що ваш малюк поїв. Якщо він прийняв жирну їжу, з'їв багато солодкого або продукти з великим вмістом кальцію (наприклад, домашній сир, сметану), тоді можете заспокоїтися – цей симптом тимчасовий і не небезпечний.\nВипорожнення дитини неясною консистенції, кольору або запаху завжди насторожують батьків. Особливо непокоїть і навіть лякає кал білого кольору.


Вихідні на природі - це кращі вихідні.З'їздити порибалити, подихати свіжим повітрям, порадувати себе смачним шашликом на мангалі дозволяє Майорське водосховище (Оренбурзька область). Інфраструктура в останні роки розвивається, і турист може розраховувати, що його зустріне сучасна база відпочинку, де є все необхідне для повноцінного відпочинку.\nВідпочинок на Майорському водосховище Оренбурзькоїобласті поєднує якість і доступні ціни. Туристична база, відкрита для відвідування, запрошує гостей на будь-який час. Можна орендувати номер на ніч або оселитися на цілий місяць. База відпочинку підходить молодим і літнім. Тут цікаво, є чим зайнятися, можна відновити здоров'я. Готель обладнаний так, щоб задовольняти вибагливого клієнта. Кімнати двох типів:\nна двох осіб;\nНомери двокімнатні обладнані індивідуальним санвузлом, телевізором. Люкс-комплектація включає програвач DVD. Централізоване харчування організовано в кафе туристичної бази.\nВідпочинок на "Майорці" для кожного\nДійсно унікально Майорське водосховище.Оренбурзька область взагалі багата на зони відпочинку, але саме тут гостям відкриті кілька чистих пляжів і ставків для легальної риболовлі. Відомі дикі зони відпочинку, але виходити там купатися місцеві рятувальники категорично не рекомендують. Та й нема чого: обладнані місця для купання чисті, за ними стежать фахівці з охорони екології, рятувальні команди. Найнятий персонал для підтримки чистоти берегової зони.\nПідходить база відпочинку "Майорка" завзятим рибалкам. Кілька ставків запрошують на берега цінителів гарного улову. Сазани, карасі, коропи, судаки тут водяться в достатку.\nНа вихідні - до води\nВисоко цінується туристами Майорське водосховище.Оренбурзька область екологічно чиста, особливо в зоні, що охороняється. Тут приємно розташуватися з наметами в поході вихідного дня. Пам'ятайте про правила поведінки і безпеки, інакше можна отримати штраф. Поважаючи закони, туристи можуть провести час весело і з користю для здоров'я. Чудові водні простори, зарослі високою соковитою травою берега, розлогі крони дерев залишають незабутні враження. Не дивно, що приїжджають сюди мандрівники з інших областей і навіть іноземні гості.\nПлюси і мінуси турбази\nБаза "Майорка" - місце, де зупиняються люди,приїжджаючи на Майорське водосховище. Оренбурзька область відрізняється м'яким кліматом, тому гостям пропонують жити не тільки в готелі, а й в наметовому таборі, розбитому поруч з житловим корпусом. Незважаючи на численні переваги, є у бази відпочинку і недолік. Від Оренбурга містечко неблизьке, доведеться їхати. Простіше на особистому автомобілі. Ще замовляють таксі, але послуга обійдеться недешево. Є маршрутки, що курсують від Оренбурга до водосховища. Відстань - 30 км.\nЧистота - ось перевага, яким пишаєтьсяМайорське водосховище (Оренбурзька область). За сезон тут бувають тисячі гостей, але природа підтримується в чистоті. Поблизу туристичних місць кожен день спеціальні команди збирають скупчується сміття і відходи, потім ті, що ввозяться в точки утилізації.\nВодосховище підходить для сімейного, туристичного, пізнавального відпочинку. Тут відновлюють здоров'я, балуючи себе теплим сонцем, ласкавими хвилями і спокійно проведеним часом.\nМістечко облаштовано кафетеріями, атракціонами,є сауна. Від спеки ховаються в затишних відкритих альтанках, побудованих уздовж берега. Є розваги для дітей: батути, гірки, водне поле для гри в футбол.


Опис тега workout - Pitchfront\n@DaveLiepmann: все це було між ці 2 тижні я провів між 70-75кг, про який я говорив. Я не додати додаткову вагу. Я просто спробував однакову вагу в наступний раз. Я просто намагаюся отримати мою присідання на доріжку і грають в діапазоні від 67.5 і 75. Його тільки тоді, коли я не міг знайти сподіваюся, що я задав це питання. Може бути , лінії м'язів на лівій і правій Пец,то буде правка Попросіть вашого лікаря. @DaveLiepmann Упс, це будуть гантелі для жиму від плечей з гантелями Пенч прес. Взуття в порядку, і я не вірю, що я біжу на мої пальці, хоча я не знаю, я не записую себе працює. Це, напевно, працюють різні м'язи, я думаю, я зрозумів, що біль приходить з кількістю горбів і я, так що я просто треба трохи краще ноги. Трохи дратує, як ви легких можете взяти більше, але твої ноги не можу.


ЯК ОЦІНИТИ ЗБИТКИ ВІД ЗАТОПЛЕННЯ КВАРТИРИ?\nСумарна величина збитку складається з витрат, необхідних для відновних робіт по приведенню постраждалого житла в первозданний вигляд. У вартість включаються матеріали і послуги. Якщо шкоду від затоплення квартири заподіяна іншому майну, то зараховується вартість його ремонту або покупки.\nОписом характеру і ступеня завданих пошкоджень та калькуляцією витрат займається незалежний експерт. Для цього ви замовляєте оцінку збитку. У разі здачі житла в оренду, сюди можна додати і упущену вигоду при наявності укладеного договору найму.\nКОЛИ ПОТРІБНА НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ПІСЛЯ ЗАТОКИ КВАРТИРИ?\nОцінка необхідна у випадках:\nнаявності пошкоджень квартири після затоплення сусідами;\nзатоки житла комунальними або експлуатаційними службами;\nдоведення розміру матеріальної компенсації в суді.\nШКОДУ, ЗАПОДІЯНУ ЗАТОКОЮ КВАРТИРИ: 7 КРОКІВ ПО ВІДШКОДУВАННЮ\n1. Оперативні дії\nВода застала зненацька? Негайно дійте наступним чином:\nвимкніть електрику, відрубавши тумблер на щитку;\nвиявивши причину, викликайте аварійну службу та управляючу компанію (УК);\nприйміть заходи щодо збереження майна, щоб мінімізувати шкоду, заподіяну затокою квартири;\nзафіксуйте результати стався з допомогою фото - або відеокамери.\n2. Акт про затоплення квартири і терміни складання\nХто його видає? Прибулі співробітники КК зобов'язані скласти акт про затоці.\nВін містить докладний опис:\nчасу і місця події;\nзавданих ушкоджень житлу і майну;\nФ. В. О. і посади присутніх осіб.\nАкт про залиття квартири підписується учасниками процедури і закріплюється печаткою КК. Один примірник передається вам.\nЯкщо згодом виявиться додатковий шкоди, то складається ще один акт про залиття квартири в цілях уточнення остаточного розміру збитку. Якщо ви не знаєте, як діяти, то юридична консультація з нерухомості допоможе вам.\n3. Документи для оцінки\nЩо треба представити експерту? Стандартний пакет документації такий:\nпаспорт господаря або представника;\nакт про залиття квартири;\nфото - і видеоснимки;\nквитанції, чеки, договори на пошкоджені речі;\nінше, що потрібно для достовірної оцінки.\n4. Огляд по затоці квартири\nЯк проводиться процес? Викликати експерта краще по закінченні декількох днів. За цей час сліди води висохнуть, масштаби пошкоджень стануть чіткіше видно.\nУзгодьте дату і час огляду з оцінювачем, про який потім повідомте винуватцю офіційним листом або телеграмою. Через 3 дні після вручення оповіщення проводиться безпосередньо сам огляд.\nПрибулий на місце експерт по затоці:\nдетально досліджує об'єкт;\nПроведені заходи оформляються актом огляду.\n5. Як оцінюється збиток від затоплення\nЩоб оцінка виступила доказом збитків у суді, її проведення слід довірити компетентним експертам. За законом проведення оціночних дій допускається тільки співробітниками експертних організацій (або індивідуальним підприємцям), які отримали ліцензії на таку діяльність.\nДля отримання достовірних відомостей варто звертатися в незалежну організацію і повідомляти про проведення оцінки керуючу компанію і можливого винуватця затоплення.\nЩо робиться далі? На підставі акта огляду та отриманих від клієнта дані експерти:\nвизначають розмір збитку;\nскладають кошторис з описом робіт і вартості по відновленню об'єкта;\nготують звіт із зазначенням матеріалів і ціни, необхідних для усунення шкоди.\nВ результаті проведення роботи оцінювачів встановлюється обсяг заподіяної шкоди, в який включаються:\nРинкова ціна відновлювальних ремонтних робіт (сюди входять і витрати на вивезення будівельних відходів, санітарне оброблення та просушування залитих приміщень, перетягування меблів і предметів побуту).\nВартість будівельних матеріалів (з урахуванням витрат на їх доставку).\nЦіна ремонту зіпсованої меблів, предметів інтер'єру і побутової техніки.\nЮристи сайту розкажуть вам, як впливає правильна оцінка збитків від затоплення на позитивний результат стягнення збитків. Це дозволить вам захистити свої майнові інтереси в ході вирішення конфліктних ситуацій з особами, винними у затопленні.\n6. Скільки коштує незалежна експертиза квартири після затоки?\nВартість незалежної експертизи після затоплення квартири залежить від місцезнаходження об'єкта і обсягу пошкоджень. В середньому, ціна починається від 1 тис. гривень. Необхідні роботи проводяться протягом 3 — 4 днів.\nЕкспертна незалежна експертиза після затоплення квартири відноситься до витрат, тому сміливо включайте її вартість у стягаються з винуватця суму.\nЯкщо постраждала однокімнатна квартира, або кімната, то незалежна експертиза після затоки квартири (ценыуказаны у середньому по Україні) обійдеться в 1000 – 1500 гивень.\nПри оцінці незначного збитку у великих за площею приміщеннях (2, 3-х кімнатні квартири), ціна варіюється в межах 1500-2000 гривень, а при експертизі серйозної шкоди від затоки вона піднімається до 2750 гривень.\nОкремо встановлюється факт і розмір збитків від пошкодження майна. У цьому випадку незалежна експертиза після затоплення квартири (вартість якої складається з кількості одиниць постраждалих предметів) коштує в межах 800 гривень, якщо оцінюється до п'яти предметів меблів та інтер'єру. За умови оцінки більш ніж п'яти одиниць майна – кожен обійдеться приблизно в 120 гривень.\nЗвернення на сайт дозволить вам заощадити на консультації з приводу відшкодування шкоди від затоки — наші спеціалісти дадуть відповіді на всі питання абсолютно безкоштовно.\nЯкщо вам знадобиться професійна юридична підтримка на всіх стадіях стягнення збитків, на порталі вам нададуть платні послуги. У будь-якому випадку витрати на юридичну допомогу входять у судові витрати, що відшкодовуються винуватцем затоплення у разі виграшу справи.\n7. Стягнення шкоди\nЯк далі бути? Після того як здійснена незалежна експертиза після затоки квартири, вартість якої невелика порівняно з нанесеним збитком, настав час для пред'явлення вимоги про компенсацію.\nНаправляєте винуватцю письмову претензію. В ній вказуєте суму збитку та строк для усунення. Поштову квитанцію збережіть.\nЯкщо після закінчення зазначеного часу проблема не вирішиться, то доведеться звернутися до суду.\nСкладаєте позов, до якого прикладається незалежна експертиза після затоплення квартири (вартість постраждалої техніки та ремонту);\nНаправляєте зібрану документацію в суд за місцем проживання винуватця;\nРішення суду про стягнення компенсації після набрання чинності передаєте судового пристава.\nЯкщо ви не впевнені в тому, як правильно вчинити, звертайтеся за консультацією до юристів сайту. Наші фахівці дадуть відповідь вам, скільки коштує незалежна експертиза квартири після затоки у вашому випадку, а також допоможуть скласти акт про затоплення квартири в найкоротші терміни.


Лютий 2017 – Лікарські рослини\nЗозулинець болотний – властивості та використання\nЗозулинець болотний (Orchis palustris) – це багаторічна трав’яниста лікарська рослина, яка належить до родини зозулинцевих (орхідних). В зозулинця болотного овальна форма бульб. Стебло цієї лікарської рослини порожнисте, його довжина 15 – 30 см. На стеблі знаходиться від 3 до 6 лінійно-ланцетних листків, що мають жолобчату форму. Листки поступово звужуються в напрямку від основи до вершка, їх кінчики загострені та спрямовані вгору. Квіти рослини неправильні, утворюють рідкий колосок, мають бузково-пурпуровий відтінок. Листки оцвітини тупі, видовжені, мають три жилки. Бічні листочки відхилені назад, мають трилопатеву губу, їх бокові лопаті набагато більші від середньої (деколи губа може бути дволопатева). У квітки циліндрична пряма шпорка, трохи коротша від зав’язі, направлена горизонтально або під кутом вгору. Плоди зозулинця болотного коробочки, він цвіте з травня до липня.\nЗозулинець болотний відноситься до рідкісних рослин і занесений до Червоної книги України. Ця рослина росте в горах Криму, на Закарпатті, іноді зустрічається у степу та лісостепу на болотах, луках і вологих місцях. Продовжувати читання Зозулинець болотний – властивості та використання


Цикорій відомий замінник кави. Він не містить кофеїну, і дає масу корисних речовин. Тому цикорієвий напій рекомендують пити при підвищеному тиску, ожирінні, а також хворим на цукровий діабет. Чим корисний напій? І що він дає діабетикам?\nЦикорій: склад і властивості\nЦикорій — повсюдно росте на наших полях, пустирях, уздовж доріг і на газонах під деревами. Ця рослина має довгий корінь (досягає 15 м), який дістає з глибини землі масу корисних для людини речовин. Саме з перемеленого кореня рослини заварюють запашний корисний напій. Перерахуємо найбільш значущі речовини кореня цикорію.\nІнулін — настільки корисний, що варто було б вживати корінь цикорію в їжу тільки з-за цього унікального компонента. Його комплексний вплив незамінне для хворого на діабет. Це складний вуглевод, клітковина і пребіотик (речовина, яка забезпечує кишечник необхідними бактеріями).Кількість інуліну в 100 г висушеного кореня становить 60-75 р. Інулін необхідний для травлення, судин і крові хворого на діабет:\nМає потужну антибактеріальну дію, очищає травні органи і відновлює мікрофлору кишечника. Інулін цикорію стимулює ріст біфідо — і лактобактерій.\nЗнижує кількість цукру в крові.\nВітаміни і мікроелементи цикорію збільшують надходження необхідних речовин в організм діабетика. Найбільше в цикорії вітаміну С, багато вітамінів групи В. Серед макроелементів лідирує калій, є натрій і фосфор, магній і кальцій.\nМікроелементи (їх необхідне для людини кількість вимірюється сотими і десятими частками грамів) — залізо, мідь, селен, а також марганець і цинк. Залізо цикорію збільшує кількість еритроцитів у крові. Однак для поліпшення складу крові при анемії краще використовувати сік із зелених частин рослини.\nЩо ще в цикорном корені?\nБілки — до 1,5 г на 100 г подрібненого кореня.\nВуглеводи — до 16 р.\nКлітковина — до 1,5 м — наповнює кишечник і забезпечує почуття насичення при невеликій кількості з’їденої їжі. Клітковина необхідна для контролю і зниження ваги.\nМайже не містить жирів (менше 0,2 г в 100 г кореня).\nКалорійність цикориевого кореня складає всього 17-20 кКал (дієтичний малокалорійний продукт).\n1 ХЕ міститься 15 г сухого кореня цикорію.\nГІ цикориевого напою дорівнює 30 одиницям (це середній показник).\nЦікаве за темою: Гіпертонія і гіпотонія при цукровому діабеті\nКорисні властивості ківі при цукровому діабеті.\nЩо таке ліподистрофія та як інсулінові ін’єкції пов’язані з її виникненням?\nЯк діабетикові уникнути ускладнень? План заходів з лікування діабету. Детальніше читайте в цій статті\nЦикорій в кулінарії і лікуванні\nУ народній медицині цикорій використовується для лікування травлення, серця, нервів. Кулінарним стравою (напоєм зразок кави) цикорій став тільки в 17 столітті. До цього часу корінь рослини був тільки ліками.\nДля використання в кулінарії корінь висушують, обсмажують, подрібнюють. Отриманий порошок заварюють в кип’яченій воді або додають як приправу, салати, овочеві супи і рагу.\nШироке поширення отримав розчинний цикорієвий напій. Його називають замінником кави і рекомендують до вживання тим, кому кави протипоказаний.\nКористь і лікувальний ефект кореня цикорію, його порошку або розчинного напою визначається кількістю корисних речовин у них.\nЦикорій і діабет\nКорінь цикорію є протимікробну, протизапальну, сечо — і жовчогінну засобом, а також натуральним заспокійливим. Корисна дія цикорію проявляється в різних системах організму:\nЗнижує кількість цукру в крові, тому лікує цукровий діабет 2 типу в початковій стадії. Для діабетика показник цукру позначає тривалість життя і відсутність діабетичних ускладнень.\nАнтикоагулюючі властивості попереджають утворення тромбів і згустків, що розріджують кров, виводять низький «поганий» холестерин. Зниження холестерину та тригліцеридів у крові зменшує атеросклероз і покращує стан судин. Склеротичні зміни в судинах — одне з перших ускладнень діабету. Тому цикорій необхідний діабетикам для попередження ускладнень.\nОчищає органи травлення, виводить шлаки, важкі метали, радіоізотопи стронцію, екологічні отрути. Діабет часто супроводжується накопиченням токсинів. Отрути накопичуються в клітинах судин і травних органів. Цикорій — незамінний природний засіб для очищення.\nНалагоджує обмін речовин, знижує вагу при ожирінні.\nЦікаве за темою: Швидкий суп з молюсками -\nПротимікробні властивості цикорію використовують для виробництва зубної пасти. Використання цикорію при очищенні зубів попереджає зубний наліт і зубні камені.\nПротипоказання: не рекомендується приймати корінь цикорію при варикозі (компоненти цикорію розширюють судини), геморої, гастритах і алергічної реакції.\nКорінь цикорію і розчинний напій\nВсі перераховані вище благотворні впливи має натуральний корінь цикорію або порошок із висушеної без попереднього обсмажування кореня. Для кращого збереження корисних властивостей обсмажувати корінь можна при невисоких температурах (до 50ºC). У кулінарних цілях використовують обсмажений продукт, саме він дає характерний «кавовий» колір і аромат. Термічна обробка зменшує кількість корисних речовин і їх засвоюваність.\nЩо таке молочниця і як діабет пов’язаний з її виникненням?\nЧому діабетикам потрібно боятися мозолів? Як з ними боротися? Детальніше читайте в цій статті\nМаточне молочко: корисні властивості і застосування при діабеті.\nРозчинний напій швидкого приготування не містить повного комплексу корисних речовин, і тому не надає лікарського впливу.\nРозчинний порошок виготовляють відвару коренів цикорію. Його випарюють в печах-сублиматорах, отриманий осад постачають в продаж в якості швидкорозчинного порошку.\nРозчинний напій майже не містить корисних компонентів. Справа в тому, що саме головне діюча речовина цикорію — інулін знаходиться в корені рослини у водорозчинній формі. При заварюванні він переходить у рідину, а при подальшому випаровуванні випаровується. Кількість інуліну в розчинному напої незначно, воно не забезпечує терапевтичний ефект. Такий напій може бути просто замінником кави.\nВажливо знати, що в розчинний цикорій часто додають барвники, ароматизатори, підсилювачі смаку, добавки проти злежування порошку і утворення грудок. Перелічені компоненти є синтетичними речовинами. В кращому разі вони не приносять користі при діабеті. У гіршому — надають несприятливий вплив.\nЦікаве за темою: Розшифровка біохімічного аналізу крові\nЦикорій: чи можна дітям?\nНапій з цикорію рекомендують пити вагітним жінкам. У сім’ях, де каву вранці — норма і традиція, цикорій допоможе замінити кавовий напій, стати «дитячим» кава без стимулятора кофеїну.\nЦикорієвий напій можна давати дітям з однорічного віку, за аналогією з чаєм, компотом, каркаде або іншим напоєм (після їжі або для вгамування спраги). Для людей, хворих на діабет, вживання цікорного напою не обмежена (в цикорії — невелика кількість калорій і ХЕ).\nДіабет, дерматит, псоріаз — далеко не повний перелік складних хронічних хвороб, при яких вживання цикорію покращує стан і сприяє одужанню. Для хворих на цукровий діабет цикорій входить до складу всіх оздоровлюючих зборів. Цикорій для діабетика — не просто замінник кави, а постачальник необхідних речовин, природна профілактика ускладнень.