Президент телефоном привітав зі звільненням Ахтема Чийгоза та Ільмі Умерова (відео) | Тверезий погляд\nПрезидент Петро Порошенко телефоном поговорив зі звільненими українськими і кримськотатарськими громадськими діячами – політв’язнем Ахтемом Чийгозом та заступником голови Меджлісу кримськотатарського народу Ільмі Умеровим, які нині перебувають у Туреччині. «Сьогодні мільйони українців, які боролися, молилися за Ваше звільнення, для них це надзвичайно щасливий день»,- сказав Президент.\n«Це не лише для Ваших родин, для близьких людей, не лише для Президента, не лише для кримських татар, а й вся Україна сьогодні святкує (цей день – ред.) як велике свято», – зазначив Петро Порошенко.\n«Дорогий пане Ахтеме, я дуже радий вас чути і я щасливий разом з усім українським народом, що ми маємо можливість, нарешті, вітати вас зі звільненням. І, звичайно, що це ще не остаточне свято, бо остаточне свято у нас буде тоді, коли ми звільнемо Крим. І весь кримськотатарський народ і усі мешканці Криму зможуть опинитися, нарешті, на волі в Україні», – звернувся Петро Порошенко до Ахтема Чийгоза.\n«Я пишаюся вами, бо ви справжні українські патріоти. Ви справжні сини України і сини кримськотатарського народу. Ви продемонстрували силу духу і я це вітаю, бо ви справжні герої», – сказав Глава держави.\nАхтем Чийгоз подякував Президенту за зусилля, докладені для їх з Ільмі Умеровим звільнення. «Знаходячись у в’язниці, я їм в обличчя говорив – мій Президент Порошенко. Я Вам кажу це щиро, тому що Ви достойні цих слів», – зазначив Ахтем Чийгоз. Він також зауважив, що сподівався одразу ж після звільнення приїхати в Україну і з нетерпінням чекає цього моменту: «Я припускав, що спочатку, як годиться, поїду до свого Президента, а потім поїду в турне. Але так сталось. Я взагалі думав, що мене везуть до Сибіру».\nАхтем Чийгоз також висловив сподівання на зустріч з Главою держави у Києві, коли вони з Ільмі Умеровим повернуться в Україну. «Я хочу Вам багато розказати. Ви навіть не уявляєте, коли в тюрмі кричали: «Слава Україні!», – зауважив він, додавши, що хоче детально поінформувати Президента про події в Криму. «Моя свобода – це не є ціна окупації Криму, або присутності міжнародних організацій цих окупантів», – підкреслив він та додав, що не знав про те, що його звільнять.\nГлава держави наголосив, що він і вся його команда чекає на їх повернення до Києва. «Для мене буде великою приємністю бачити Вас і Ільмі», – сказав Петро Порошенко.\n← Новости дня. 25 октября 2017 года\nПоліція Києва активно бере участь у розслідуванні теракту (відео вибуху, брифінг) →


Хлопчик знайшов ключі від розкішного ламборджині. Ось що в подяку подарував йому власник авто – Особлива\nДобрі справи – це не завжди легко. Напевно, тому в світі так багато зла. Хтось може сказати, що з вибором найскладніше малозабезпеченим. Мовляв, куди простіше “взяти в борг”, а не заробити самому. Але я не погоджуся.\nБагато відчайдушно намагаються і вириваються вперед. Лише за допомогою чесності! Що і доводить ця історія.\nПеред вами – Нікі Джем. Відомий пуерто-ріканський співак домініканського походження. Зараз він знаходиться на піку своєї кар’єри. Але цей “щабель” дався йому не з першої спроби. Він пройшов через терни.\nСьогодні у співака є власна зірка на Голлівудській алеї слави. А на минуле Різдво у Нікі здійснилася мрія – йому подарували Lamborghini Huracan.\nЧоловік похвалився машиною в соцмережах і не забув подякувати шанувальникам. Але смак радості раптово зблід: Нікі Джем якимось дивним чином втратив ключі від розкішного авто. Йому довелося просити про допомогу.\nЯк ви думаєте, хто йому допоміг з пошуками? Маленький хлопчик зі скромної родини. Він, не вагаючись ні секунди, повернув співакові свою знахідку. Співак був дуже вдячний.\nМабуть, накопичувати борги – це не в стилі Ніки Джема. Тому він з почуття подяки подарував родині хлопчика пікап фірми Jeep.\nВся ця історія – зразок правильних вчинків. Надихайтеся!\nЦі рядки з Біблії ніколи не залишаються без відповіді. Читайте зараз, щоб завтра відчути Божу благодать і зміни в житті


Багато хто розповідає про реванш. А я взагалі ніякого реваншу не вбачаю.\nРеванш – дуже помилкова теза і дуже помилкове визначення. Якби це був реванш, нам було би дуже легко впоратися з цією ситуацією. Реванш – абсолютно простий інструментарій для нас, людей, які є прихильниками української державності.\nМи всі ці роки – 1991-2014-й – жили в класичному політичному просторі постколоніальної країни. Були ми – ті, хто хотів, щоб Україна була незалежною, демократичною, європейською державою. Базове, від чого ми відштовхувалися, – Україна не мала бути Росією по суті. Вона має свою душу, своє серце, свою історію, свою цивілізацію. Вона ближча до Європи. Тощо.\nІ були наші опоненти, в яких теж була абсолютно чітка програма дій. І вони теж були нам завжди абсолютно зрозумілі. Вони вважали, що та територія, на якій вони живуть, – це є все Росія, велика Росія, Російська імперія. Та сама Росія, про яку писали в підручниках ще дорадянської історії: «Русскій народ состоіт із вєлікоросов, малоросов і бєлорусов». Ось і малороси – найкраща частина «русского народа». Звичайно, вони мають бути якщо не в складі Росії, то в союзі з Росією.\nЦе дуже проста політична програма. Цю програму ми чули ще 1994 року від Леоніда Даниловича Кучми, і за неї проголосувала більшість виборців сходу і південного сходу України. Це політична програма Віктора Федоровича Януковича, яку він щиро поділяв.\nНам із цими людьми було легко, тому що в нас була фактично спільна система цінностей, тільки полярна. Ми бачили Україну – вони бачили Росію.\nЦя країна була розділена таким чином до 2014 року.\nУ 2014 році ми могли би вважати, що кількість людей, які вважають, що Україна – це Україна, збільшилась внаслідок російського нападу на Україну. А кількість людей, які вважають, що Україна – це Росія, зменшилась. Зокрема й тому, що Росія окупувала велику частину територій, на яких проживало населення, яке вірило в те, що Україна – це Росія або принаймні частина російської цивілізації.\nМожна сказати, що після 2014 року ми всі якось заспокоїлися, що надалі йтиметься про внутрішньоукраїнську боротьбу. І вони – це буде політична меншість, яку ми просто будемо поважати.\nУ принципі, наші прогнози виправдалися – вони стали меншістю. Ми бачимо, скільки людей голосує за Бойка і Вілкула. Але і ми, бачите, стали меншістю. Майже такою ж, як вони. А хто став більшістю? Ніхто. Просто з’явилося якесь «ніхто».\nМи вже бачили, як у 1917-1920 роках перемагають «ніхто» і «ніщо». Я просто згадав собі фабулу із Булгакова. Ви подивіться, там є дві групи героїв. Є такі інтелігентні росіяни, які грають на роялях, співають якихось там красивих пісень, люблять Росію всією душею, по операх ходять. І є українці, петлюрівці, з таким чубом. Вони розмовляють українською мовою і хочуть, щоб була Україна. Вони прийшли собі до Києва, щоб Україну захищати. І, звичайно, наші росіяни їх не люблять.\nЯсно, що вони, в принципі, на ці території однаково претендують, і бачать у цій території батьківщину. Одні – Росію, другі – Україну. Але виграють не вони, а виграє щось незрозуміле, яке на цій території бачить просто миску з супом.\nВсесоюзна комуністична партія (більшовиків) на чолі з Владіміром Леніним і Львом Троцкім – вона розуміла, що потрібно населенню, яке втомилося від війни. Три роки йде велика війна, люди хочуть, щоб вона закінчилася будь-якою ціною. Зрада, капітуляція – немає значення. «Просто нужно пєрєстать стрєлять».\nХто такі Ленін і Троцький, до жовтня 1917 року в Російській імперії знало з півсотні божевільних. Кіно не було – не було «Слуги народу». А в жовтні 1917 року вони вже при владі. А через кілька місяців вони розстрілюють робочу демонстрацію, і всі кажуть, що так і треба. Тому що робоча демонстрація захищала якісь-там Установчі збори. «А який рейтинг довіри в Установчих зборів? Хіба вони мають народне довір’я?». Якщо би ви почули промову члена політбюро Ніколая Бухаріна, любимця партії, слуги народу, виголошену під час розпуску Установчих зборів, ви би побачили, наскільки вона перегукується з промовою Президента України Володимира Зеленського [у момент оголошення розпуску парламенту під час церемонії інавгурації].\nРозумієте, реванш проросійських сил – це той історичний момент, який надається до припинення нами. Але питання хаосу, на яке виявляється здатною відповісти група пройдисвітів, – це вже набагато складніше.\nНаші опоненти – проросійські сили: Янукович, Бойко, Вілкули – завжди хотіли зберегти ті самі інституції, як і ми. Просто наповнити їх антиукраїнським змістом. Ми з ними воювали за те, щоб ці інституції забрати і переформатувати. А люди, які прийшли до влади сьогодні, мають на меті зруйнування інституцій, щоб правити у хаосі. Вони ще самі не знають навіщо. Але вони не вміють інакше.\nЗ цієї точки зору завдання збереження інституцій набуває для нас першочергового значення. Нам треба захистити і відвоювати наші громадські політичні державні інституції. Ось яке історичне завдання стоїть перед нами як перед прихильниками української державності.\nЯ думаю, що Віктор Медведчук все робить абсолютно правильно. Я на його місці робив би те саме.\nМедведчук використовує слабкість Української держави, слабкість інституцій. Наші інституції дуже сильно послабилися. Абсолютно чітко видно, що в центрі влади нікого немає. Там нема людей, які здатні ухвалювати якісь серйозні рішення і які взагалі розуміють, що відбувається.\nЗахід в умовах слабкого українського Президента, очевидно, не здатного керувати країною, починає усвідомлювати: те, що росіяни розповідали про Україну із 2014 року, виправдовуючи свої дії, не було аж таким брехливим. А що росіяни говорили Заходові про Україну? Вони ж не просто повторювали слова Путіна на адресу Буша: «Нема такої країни, нема такої мови». Вони також говорили, що в Україні немає державності. Якісь люди бігають по вулиці, і все вирішує вулиця. Нічого не працює. Суд? Судам дають гроші. Міністерства? Міністерствами керують олігархи...\nМедведчук це розуміє рівно так само, як це розуміє Путін. Він бачить, що держава не працює. І нарощує в цьому хаосі анархії власний політичний вплив.\nІ навіть немає ніякого значення, хто й за кого проголосував. Коли ти контролюєш цілі ланки державного життя – телеканали, суди, певні міністерства, певних людей у парламенті – то вже байдуже, хто там Президент, хто не Президент. Це, фактично, ситуація Середньовіччя зі слабким монархом і феодалами, які контролюють по пів країни.\nПутін сам вирішує, через кого він хоче розмовляти із Україною.\nУ попередні роки Медведчук мав напівофіційний статус людини, яка є співрозмовником Путіна. Все це, звичайно, завжди дуже гостро критикувалося. Втім, Петро Олексійович з притаманною йому впевненістю був переконаний у правильності своєї думки, і ця лінія тривала до самого завершення його каденції. Володимир Зеленський, прекрасно знаючи, що ця лінія не подобається суспільству, її немовби припинив, і сказав, що Медведчука там не буде. Ха! Та це сам Путін вирішує, з ким і через кого розмовляти. «Хто ти такий взагалі? Чого ти вирішуєш, хто буде, хто не буде?».\nЛюди, які прийшли до влади в Україні, не знають російського політичного світу. Вони приїздили до Росії тільки на корпоративні вечірки, їх запускали в коридор і виганяли. Він (Зеленський, – Z) не може навіть увійти в це коло. Він соціально далекий від цього. «Якийсь актор... Хто ти взагалі такий?».\nЗ точки зору Путіна, ви його піддані. Тому варіантів два. Або ви розмовляєте з Путіним. Або ви не розмовляєте з Путіним, але здійснюєте тиск на Путіна з метою послаблення його режиму, відтак маєте відповідні результати.\nЯкщо люди не здатні це усвідомити – то що на них очікує? І що чекає на нас? Поразка. І багато-багато Медведчука.\nМи багато чим можемо дорікнути Медведчуку. Але він живе в реальному світі. З точки зору заробляння грошей і можливостей у тому своєму соціальному колі він живе у значно реальнішому світі, ніж десятеро Зеленських, ніж ми з вами разом узяті. Тому що він багатіє, посилюється і підіймається до найвищих сходинок.\nНаша з вами проблема – ми не використовуємо слабкості для того, щоб посилюватися. А ми могли би робити те саме: купувати канали, проводити перемовини в іншій частині світу. Це не жарти. Політики націонал-демократичного табору, на відміну від політиків російського табору, все життя вважають, що їм не потрібно нічого купувати. А можна просто домовитися з Ігорем Валерійовичем, Рінатом Леонідовичем або ще з кимось. Посидіти у телевізійному екрані, дати велике інтерв’ю – і золотий ключик в них у кишені. Медведчук, Ахметов, Бойко, Фірташ, Льовочкін – вони готові витрачати мільярди. Вони розуміють, що це означає. Якщо хтось із національно-демократичних політиків іде цим шляхом, то його свої ж і закопують.\nВони все купують і посилюються, розуміючи ситуацію хаосу. А ми плачемо, тому що ми український народ, ми талановито вміємо переживати.\nДля Владіміра Путіна і для російських сил важлива не перемога Зеленського чи поразка Порошенка, а важливе творення хаосу в Україні. Для хаосу можна задіяти різні інструменти. Наприклад, судову систему, тому що вона не вичищена. Політичну систему, тому що вона непрофесійна. Всюди, де можна плодити хаос, де можна зіштовхувати лобами, це будуть обов’язково робити.\nЯким може бути результат? Приклад ми бачили у Молдові. Там ситуацію довели до абсурду – в тому числі й російськими зусиллями. Цей абсурд дозволив створити систему влади, яка поєднала проросійські партії з прозахідними партіями, які насправді ненавидять одне одного, тому що вони діаметрально протилежні. Для того, щоб створити російсько-західне керівництво, потрібен хаос. Тоді можна сказати американцям і європейцям: «Бачите, це все вже просто…».\nЯкщо хаос буде посилюватися, ми мусимо навчитися в ньому виживати. Ми не йдемо, а пливемо. Отже, нам треба просто не потонути в цій ситуації – доплисти до берега.\nЯкий наш шанс? Я завжди про це говорив: Україна може залишитися тільки там, де залишаться українці. Ми з вами не перестанемо бути українцями – як політична нація (а хтось і етнічно). Тому нам, українцям, треба захистити Україну, кожен на тому рівні, на якому може захистити. Великої кількості союзників у нас немає ані в цій країні, ані за її межами. Але українці – не маленький народ. Саме тому тут збереглася мова. Хоча в багатьох народів Європи її вже немає. Саме тому тут збереглися цивілізаційні уявлення. Саме тому тут збереглася готовність до опору.\nНе треба думати, що президентські вибори 2019 року підводять риску під цим. Не підводять. Тому що народні настрої – тут Владімір Владімірович правий як ніколи – змінюються так швидко, як ніде. Наше з вами завдання – змінити їх на свою українську користь. А не на їхню, російську.\nМи маємо справу з дуже плинним матеріалом, з водою. Цю воду нам потрібно влити в український горщик.\nНе можна розчаровуватися в Батьківщині. Не думайте про людей, про народ... Народи можуть проходити різні етапи існування. Народи можуть помилятися. Подумайте про саму Україну і про себе в ній.


лазерне видалення геморою ціна , можно ли вылечить геморрой медом azevacuhys.j.pl/\nГлавная снижение боли при геморрое купить подушку от геморроя в минске лечение геморроя с маслом черного тмина анекдоты геморрой не лечить питание при кровотечении геморроя если геморрой больше месяца геморрой и запор до задержки сами перетягиваем геморрой мазь от геморроя япония\nБезопераційне лікування геморою Лікування тріщин ЦІНА (грн.) Лазерне видалення. Лазерне видалення судин на ногах за низькими цінами у Львові, Києві, Одесі, Чернівцях. Видалення більш глибоких шліфовка шкіри ціна адаптована до лазерне. Ціна за одну процедуру Видалення судин; Лазерне Видалення пігментних. Лазерне видалення татуажу, перманентного Ціна. Геморой консультація Київ ціна – типовий запит в пошуковій системі! Видалення геморою. Лазерне лікування варикозу Перебіг і симптоми варикозу. Варикоз - діагноз, з яким. Лазерне видалення пігментних плям, веснянок в Центрі Лайт Шер в Києві на Осокорках. Без. Видалення судинних Як відбувається лазерне видалення та фотовидалення судин: ЦІНА.\nлазерне видалення геморою ціна лечение геморроя в программе жить здорово\nЛазерне видалення папілом, бородавок Поява на шкірі бородавок, папілом, кератом. Лазерну епіляцію в місті Рівне можна зробити у медичному центрі «Медлайф» - (0362) 62-10-10, (098). Геморой розрізняють за Лазерна коагуляція — сучасна процедура з видалення геморою. Видалення внутрішньоматкової Лазерне лікування дисплазії шийки матки (в межах i-ii зони). Лазерне видалення пігментації рубця до та після однієї процедури. Форма зворотнього. Лазерне видалення волосся на Ціна вказана за видалення волосся на верхній губі. ЛАЗЕРНЕ ЛІКУВАННЯ ЗАХВОРЮВАНЬ СІТКІВКИ Сітківка Геморой; Лазерне видалення. Операція з видалення геморою Лазерне усунення Занадто велика ціна на цей. Купити Лазерне видалення шрамів в - 6 пропозицій в каталозі Allbiz! Країна: Ціна.\nлазерне шліфування шкіри львів ціна; лазерне видалення Лазерне видалення шліфовка. Лазерне лікування грибка Видалення папілом на обличчі, Лікування геморою. У вартість операції входить видалення катаракти * ціна залежить від лазерне лікування. - Лазерне лікування акне - Лазерне видалення судин лазерна епіляція ціна. лазерна епіляція ціна, лазерне видалення волосся, видалення волосся львів. Косметологічна клініка Лазерхауз пропонує: Видалення стрій і рубців у Львові, ціни, фото. Інформація про Лазерне лікування акне. Детальна інформація про Лазерне, Ціна: Дізнатися. Лазерне видалення геморою. Геморой видалення лазерної. Лазерне видалення судин.\nгеморой; лікування й видалення гланд є часткове лазерне видалення. Найменування стоматологічних послуг Ціна uah; ЛАЗЕРНА СТОМАТОЛОГІЯ: Стерилізація 1 каналу. Лазерне видалення Перші в Західному регіоні застосували і впровадили лазерне. Видалення небажаного волосся назавжди за допомогою Лазерне виведення тату. Лазерне шліфування шкіри Лазерне видалення татуажу брів, очей. Ціни на лазерне видалення тату Pristine Мікродермабразія вже давно стала фірмовим знаком. Лазерне лікування геморою, Також лазерне видалення дозволяє одночасно усунути. Видалення геморою лазером — відгуки Лазерне усунення Занадто велика ціна на цей вид. Лазерне видалення бородавок – безболісна або малоболюча процедура проводиться Геморой.


Роль культурної спадщини в розвитку туризму - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nРоль культурної спадщини в розвитку туризму\nБіологічне і соціальне у розвитку людини і формуванні її особистості\nУ розвитку економіки та зміцненні\nВ умовах соціальної активізації історико-архітектурної спадщини\nВ 1. Роль російських учених у розвитку систем електропостачання\nСкладові компоненти культурної спадщини. В останні роки інтенсивний розвиток туризму в більшості країн світу активно сприяло перегляду ставлення до культурної спадщини. Культурна спадщина складається з матеріальних і нематеріальних (духовних) компонентів.\nякщо враховувати матеріальні компоненти, То під культурною спадщиною (Конвенція про охорону Всесвітньої культурної і природної спадщини, прийнята в 1972 р) розуміються три види об'єктів: пам'ятники, комплекси і визначні місця.\nДо пам'ятників можуть бути віднесені твори архітектури, монументальної скульптури і живопису, елементи та структури археологічного характеру, написи, печерні житла та групи елементів, які мають видатну універсальну цінність з точки зору історії, науки або мистецтва.\nСеред пам'яток культурної спадщини можна виділити:\n- Малі і великі історичні міста;\n- Типові сільські поселення;\n- Музеї, театри, виставкові зали, об'єкти соціокультурної інфраструктури;\n- Етнографічні об'єкти, народні промисли та ремесла, центри декоративно-прикладного мистецтва;\nДо комплексів відносяться групи ізольованих чи об'єднаних будівель архітектури, єдність або зв'язок з пейзажем яких представляє видатну універсальну цінність з точки зору історії, науки або мистецтва.\nУ культурні комплекси складовою частиною входить і природа: у містах це і парки і сквери, зелені насадження у дворах і на вулицях; в сільській місцевості - присадибні ділянки; в старовинних садибах і монастирях - ландшафтні рукотворні пейзажні парки і сади. Порушення історичного ландшафту негативно впливає на аттрактивность культурного об'єкта.\nОцінка культурних комплексів для цілей туризму проводиться двома основними методами:\n1) ранжирування культурних комплексів за їх місцем у світовій та вітчизняній культурі, що виробляється експертним шляхом: встановлюються об'єкти світового, федерального, регіонального та місцевого значення;\n2) необхідним часом для огляду; цей метод дозволяє порівнювати різні території по перспективності культурної спадщини для розвитку туризму.\nДля культурних комплексів так само, як і для природних, важливими характеристиками є надійність і ємність. Надійність культурних комплексів обумовлюється двома факторами: стійкістю до туристським навантажень і стабільністю його відповідності ціннісним критеріям, сформованим у населення.\nЄмність культурного комплексу визначається тривалістю періоду, протягом якого туристи можуть сприймати міститься в ньому інформацію, і залежить від двох чинників: аттрактивности об'єкта огляду та психофізіологічних можливостей людини, які відрізняються значною індивідуальністю і мають певну межу.\nДо визначних місцях можуть бути віднесені об'єкти, що представляють собою справа рук людських або спільного творіння природи і людини, а також зони, включаючи археологічні визначні місця, що є цінність з точки зору історії, естетики, етнології чи антропології.\nКультурна спадщина включає в себе не тільки матеріальні (пам'ятники, комплекси, пам'ятки), але і нематеріальні (духовні) компоненти (моральні і естетичні ідеали, норми і зразки поведінки, мови, діалекти і говори, національні традиції і звичаї, історичні топоніми, фольклор, художні промисли і ремесла).\nУ зв'язку з цим найважливішою подією стало прийняття 17 жовтня 2003 року Генеральною конференцією ЮНЕСКО Міжнародної конвенції про охорону нематеріальної культурної спадщини. У конвенції перераховані наступні основні компоненти нематеріальної культурної спадщини: усних традиціях та формах вираження, зокрема в мові як носії нематеріальної культурної спадщини; виконавському мистецтві; звичаї, обряди, свята; знаннях та практиці, що стосуються природи та всесвіту; знання і навички, пов'язані з традиційними ремеслами.\nНа початок 2007 р в списку шедеврів нематеріальної культурної спадщини ЮНЕСКО значилося понад 50 позицій. Російських серед них поки тільки один - етнокультурний феномен «семейскіх», що представляє собою життя старовірів в одному з сіл Забайкалля і відображає уклад їхнього побуту, фольклор, народні та релігійні обряди, ремесла, народну медицину і ін.\nОцінка культурної спадщини. Існує система критеріїв оцінки культурної спадщини, відповідно до якої кожен об'єкт культури, представлений для включення до Списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО (організація за освітою, науці і культурі при ООН), повинен:\n1) представляти собою шедевр творчості, характерний для деякої культури;\n2) показувати важливість процесу передачі в часі або геокультурному ареалі загальнолюдських цінностей в області культури, архітектури, монументального мистецтва, містобудування або ландшафтного дизайну;\n3) бути унікальним або виключно важливим свідченням існування або зникнення деякої цивілізації або культурної традиції;\n4) представляти собою архітектурний або ландшафтний ансамбль, що знаменує один з періодів історії розвитку людства;\n5) бути безпосередньо або побічно пов'язаних з події ми, традиціями, ідеями, віруваннями або творчими актами видатного світового значення;\n6) представляти собою видатний приклад формування за участю людини ландшафту або поселення, які характеризують деяку культуру, особливо, якщо ця культура виявилася беззахисною перед обличчям необоротних історичних змін.\nПерш ніж дати оцінку культурної спадщини певних територій (країни, району, міста), необхідно вивчити етапи їх розвитку:\n1) цивільну та військову історію об'єкта;\n2) історико-архітектурний аспект розвитку туристичного об'єкта;\n3) основні архітектурні стилі, що зустрічаються на території об'єкта (в зв'язку з історичним минулим країни, району, міста);\n4) найбільш важливі і цікаві для туристів пам'ятники архітектури;\n5) процеси розвитку духовної культури (в тому числі і в її взаємовпливах з іншими культурами);\n6) основні етапи розвитку духовної культури і найважливіших її пам'ятників (фольклор, літературну та музичну спадщину, образотворче мистецтво всіх типів і ін.);\n7) творчість найбільших представників культури і мистецтва країни, району, міста.\nДержавна політика Російської Федерації щодо збереження культурної спадщини. Політика збереження культурної спадщини в його сучасному розумінні почала формуватися в Російській Федерації в 1970-і рр. після прийняття Конвенції ЮНЕСКО про охорону Всесвітньої культурної і природної спадщини (1972 р). Першим нормативно-правовим актом РФ став Закон № 51 від 15.12.1978 р «Про охорону і використання пам'яток історії та культури». Однак протягом довгого часу поняття «культурна спадщина» в РФ не тільки не мало певного правового статусу, але й не було чітко визначено в спеціальній літературі.\nСитуація почала змінюватися на краще після приєднання СРСР в 1988 р до названої вище Конвенції ЮНЕСКО, правові норми якої, відповідно до міжнародного права, увійшли до вітчизняного законодавства. Починаючи з 1990 р в Списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО з'явилися перші російські об'єкти, загальна кількість яких до теперішнього часу досягло 27 найменувань. Активне входження до Списку об'єктів Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО стало одним з основних напрямків реалізації російської політики по збереженню спадщини. Іншим напрямком стало формування національного Списку особливо цінних об'єктів культурної спадщини народів Росії, яке ведеться з 1992 р Зараз в цьому списку налічується понад 60 об'єктів.\nНайважливішою подією стало прийняття в 2002 р Федерального закону № 73-ФЗ від 25.06.2002 р «Про об'єкти культурної спадщини (пам'ятках історії та культури) народів Російської Федерації». У цьому законі вперше у вітчизняній практиці поняття «культурна спадщина» виконує роль основної функціональної категорії.\nВідповідно до названого закону до об'єктів культурної спадщини відносяться об'єкти нерухомого майна з пов'язаними з ними творами живопису, скульптури, декоративно - прикладного мистецтва, об'єктами науки і техніки, і іншими предметами матеріальної культури, що виникли в результаті історичних подій, що представляють собою цінність з точки зору історії, археології, архітектури, містобудування, мистецтва, науки і техніки, естетики, етнології чи антропології, соціальної культури.\nЕфективність використання культурної спадщини в туризмі. Одним з можливих способів підвищення ефективності освоєння культурної спадщини може стати створення територіальних утворень нового типу (культурно-історичні території, національні або рекреаційні парки), де в комплексі поєднувалися б культурно-історичні об'єкти, культурні ландшафти, вміння ремісників, кухарів, а також національні свята , традиції.\nДіяльність цих територіальних утворень повинна бути спрямована на збереження, відродження, туристське освоєння пам'ятників і їхнього природного середовища, відтворення традиційного природокористування, циклів повсякденного життя і всього побутового укладу з одночасним органічним входженням до сучасних господарських і соціальні процеси. Економічна діяльність в даному випадку є важливою частиною комплексного процесу, що включає збереження та використання туристичного потенціалу культурної спадщини.\nПам'ятки історії та культури і навколишній їх ландшафт є національним надбанням. Сучасне освоєння територій вимагає особливо дбайливого підходу за принципом «збережи - встанови - не нашкодь».\nБудь-який регіон містить наступні види унікальних історичних територій: стародавні малі міста з багатим історичним минулим; садибні і палацово-паркові комплекси; монастирські комплекси. Огляд і характеристика зазначених територій проводиться нижче [39, 49].\nОрганізація унікальних історичних територій передбачає поєднання відродження і розвитку традиційних форм діяльності, що сформувалися історично, з інноваційними видами - туризмом, сільськогосподарським і промисловим виробництвом. Нові види діяльності повинні доповнювати, а не пригнічувати склалися природні, господарські та соціокультурні процеси.\nВ основу сучасного освоєння унікальних історичних територій повинні бути покладені історичний, екологічний та ландшафтний принципи.\nМалі міста центральної частини Росії, як правило, зберегли архітектурний вигляд минулих століть. Неповторний колорит їм надає різноманітність природних ландшафтів.\nБагато малі міста знаходяться в оточенні відомих пам'ятників історії і культури, а також цінних природних об'єктів, віддалених від міста на відстань 5 ... 20 км. Це робить можливим створення в містах туристичних центрів.\nПри розвитку необхідної туристської інфраструктури важливо не порушити історичний архітектурний вигляд міста. Кожен новостворюваний об'єкт повинен вписуватися в сформований міський ансамбль по поверховості, архітектурному стилю, интерьерному оформлення. Повинні враховуватися національні та регіональні особливості і традиції даної території. Необхідно, щоб кожен створюваний туристський центр мав свій неповторний вигляд. Виключається застосування типових архітектурних проектів для об'єктів туристичної інфраструктури в межах унікальних історичних територій.\nУ розташованих поблизу малих міст палацово-паркових і садибних комплексах доцільно створювати природно-історичні парки. В основу їх створення можуть бути покладені географічний (кілька комплексів, об'єднаних одним географічним об'єктом - рікою, озером і ін.), Історичний (серія комплексів, пов'язаних одним історичною подією) і меморіальний (серія комплексів, об'єднаних пам'яттю про одну й ту ж історичної особистості , місця роботи однієї групи художників) принципи. Площа цих унікальних історичних територій коливається від сотень до тисяч гектарів.\nПриродно-історичні парки можуть бути компактними, що складаються з одного історичного комплексу і його ландшафтного оточення, і дисперсними, в яких територія парку охоплює кілька близько розташованих історичних пам'яток.\nСтворення природно-паркових комплексів дозволяє врятувати найцінніші пам'ятки історії та культури як цілісні архітектурно-ландшафтні та культурні комплекси. У природно-паркових комплексах передбачається охорона і відновлення як пам'яток історії та культури, так і навколишнього історичного рукотворного або природного ландшафту, який також розглядається як нев'януча історична і екологічна цінність, національне надбання.\nПри відродженні садибних і природно-паркових комплексів повинно застосовуватися індивідуальне проектування кожного об'єкта інфраструктури. Останнім часом була висунута концепція освоєння унікальних історичних територій як особливої ??форми організації культурного ландшафту. Ця концепція передбачає полифункциональное використання садиб для діяльності науково-просвітницької, культурної та господарської.\nНауково-просвітницька діяльність в садибі може включати, крім створення музеїв, організацію ліцеїв, постійно діючих семінарів, присвячених вивченню творчості видатних діячів історії та культури, з іменами яких пов'язані конкретні садиби.\nКультурна діяльність в садибі повинна охоплювати як місцеве населення, так і туристів. Можливе створення літературно-музичних салонів, постановка аматорських вистав, проведення балів, організація фестивалів, присвячених пам'ятним датам, запрошення в садибу відомих письменників, художників, артистів, яким надавався б творчий відпочинок в садибі, що супроводжується зустрічами з місцевим населенням і туристами.\nГосподарська діяльність в садибі повинна отримати найширший розвиток. Вона може мати два основних напрямки:\n1) відродження художніх промислів і ремесел;\n2) сільськогосподарське виробництво.\nПерший напрямок зводиться до відтворення художніх шкіл і народної творчості, знайомству місцевого населення і туристів з різними формами традиційного виробництва зразків художніх ремесел і навчання старовинними технологіями; друге - визначається створенням сільськогосподарських комплексів з виробництва екологічно чистих продуктів на основі традиційних і новітніх технологій.\nДворянський особняк або палацовий ансамбль доцільно використовувати тільки як «живий» музей з широкою культурною програмою, що є місцем спілкування інтелігенції. Всі старі господарські будівлі садиби слід відновити відповідно до їх первісної функцією і історичного вигляду, а необхідні нові об'єкти інфраструктури будувати в гармонійному архітектурному єдності з садибних ансамблем. Особливе значення має відновлення історичного природного ландшафту.\nМонастирські комплекси включають в себе спорудження монастиря і прилеглі околиці, які безпосередньо входять до кордону унікальної історичної території. У більшості монастирських комплексів відроджується традиційне монастирське господарство.\nМонастирі залишаються унікальними пам'ятками історії та культури, тому вони привертають паломників і любителів пізнавального туризму. Основна діяльність монастирів повинна бути спрямована на відродження духовно-моральної культури народу.\n1) будь-яка територія має історико-культурною спадщиною;\n2) збереження культурної спадщини сприяє кращому розумінню сучасниками тих умов, в яких жили попередні покоління;\n3) культурна спадщина території часто зазнає змін, так як змінюються природні і антропогенні фактори.\nТуризм можна розглядати як ефективний фактор, що сприяє ознайомленню з культурною спадщиною. Найбільшу перевагу для туристських поїздок отримали об'єкти і явища, що входять в так званий Списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО.\nЗначення туристської ренти при використанні природних ресурсів туризму | Роль орографічних умов при організації туризму | Медико-кліматична характеристика світлового режиму | Методико-кліматична характеристика температури повітря | Роль водних рекреаційних ресурсів при організації туризму | Роль біологічних ресурсів при організації туризму | Рекреаційна оцінка рослинного покриву | Природні лікувальні ресурси | Комплексна оцінка природних умов і ландшафтів | Елементи культури, що викликають інтерес у туристів |


«Відмінності у позиціях Тирасполя та Кишинева існують» – Чекуоліс\n20 Січень 2019, Київ 00:57\n23 Червень 2011, 16:00\nЗаблокований міст на річці Дністер, Молдова, 4 листопада 1990 року\nКиїв – Неофіційні консультації щодо врегулювання Придністровського конфлікту знову завершились безрезультатно. Єдиною стороною, яка не погодилась на відновлення офіційних консультацій, став Тираспіль. Крім того, Молдова та Придністров’я вкотре не змогли дійти компромісу. Такими є результати міжнародної зустрічі у форматі «5+2» щодо врегулювання Придністровського конфлікту, що пройшла у Москві 21 червня. Сторонам дали час на роздуми, а засідання довелось перенести на вересень цього року. Про деталі неформальної зустрічі у Москві в ексклюзивному інтерв’ю Радіо Свобода розповів спеціальний представник голови ОБСЄ на переговорах щодо статусу Придністров’я Ґедрюс Чекуоліс.\n– Чергова неформальна зустріч формату «5+2» щодо врегулювання Придністровського конфлікту була безрезультатною. В чому причина?\n– На жаль, це правда. Ми зустрілись у Москві 21 червня, очікування були високі. Особливо після квітневої зустрічі у форматі «5+2» у Відні, де здавалось, що ми наблизились до відновлення офіційних переговорів про врегулювання Придністровського конфлікту у форматі «5+2». Хоча не все так песимістично, адже переговори у Москві відбулися і вони тривали цілий день. Що буде далі, ми називаємо «зупинкою годинника»: московська зустріч перенесена на початок вересня. Тоді, я надіюсь, ми прийдемо до позитивного результату.\n– Що завадило ухвалити спільне рішення на московській зустрічі?\n– На жаль, позиція Тирасполя виглядала так, що вони не мають відповідних інструкцій, щоб зробити наступний крок. Але всі сторони прийшли до консенсусу, і це схвально, в тому числі Москва. Міністр Лавров повторював кілька разів, і він дуже позитивно налаштований щодо цієї позиції, що є необхідність надати Придністров’ю спеціальний статус, враховуючи територіальний суверенітет Молдови.\nТирасполь був єдиним, хто не погодився відновити офіційні переговори. Ми намагались їх переконати всіма можливими аргументами, що це стане початком серйозних реальних переговорів. Швидше за все, делегація просто не була готова і не мала відповідних інструкцій з Тирасполя. То ж неможливо було досягти позитивного рішення під час першої частини переговорів у Москві.\nВідмінності у позиціях Тирасполя та Кишинева існують. То ж всі сторони проголосували за тимчасове призупинення переговорів, щоб делегації в себе у столицях глибше поговорили на цю тему і подумали, як рухатись далі. Такою була позиція і України, і Європейського Союзу, і нас усіх.\n– Можливо, варто поміняти формат переговорів? Може, варіант «5+2» не є дієвим?\n– Ви знаєте, це правильний механізм. Відновлення офіційних переговорів є пріоритетом для усіх нас. Це збільшить відповідальність за ухвалення рішень. Конкретні рішення будуть ухвалюватись, це зробить переговори серйознішими.\nБо тепер ми маємо лише неформальні зустрічі, що мовою дипломатів означає практично нічого. Ви можете погодитись чи не погодитись, але це неформально. То ж офіційні зустрічі – високого чи нижчого рівня – в першу чергу, означають переведення дискусії у нормальний процес врегулювання Придністровського конфлікту. Саме тому це дуже важливо.\nДовідка для сайту:\nПереговори щодо врегулювання Придністровського конфлікту тривають у форматі «5+2» (сторони конфлікту: Молдова та Придністров’я, а посередники та спостерігачі – Росія, Україна, ОБСЄ, Євросоюз і США). У лютому 2006 року офіційні консультації зайшли в глухий кут, а потім були припинені. Разом з тим, неофіційні зустрічі в цьому форматі періодично проводяться.


Авторський сир жителя Сумщини завоював гран-прі в Італії – Сумські Дебати\n15:15 / 03 декабря 2020\nЯк став сироваром, які секрети його виробництва – про це в інтерв’ю з паном Кузьменком.\nУ знайомого на міні-фермі купив 20 літрів молока. Вибрав рецепт найпростішого сиру «Російський», більш-менш адаптував під себе. Перші проби виготовлення проходили на примітивному рівні, так би мовити, з використанням підручних матеріалів. Наприклад, формою служив кухонний друшляк, пресом – важкий камінь. За правилами, щоб сир дозрів, його треба було витримати 21 день. Але ми з дружиною не змогли чекати – хотілось спробувати, що ж у нас вийшло. Наступного дня розрізали невелику головку і були щасливі, бо нам вдалось, щоб у сиру були дірочки, як у популярного «Російського». І, хоч сир був молодим, але його смак – неперевершений, такий справжній, молочний, як у дитинстві. Ми захопились процесом і продовжили цю справу. Спочатку виготовляли небагато – за місяць десь 20 кг. Варили і відправляли на витримку. Сироваріння почали розвивати, маючи на балансі 10 тис. грн.\n← У Сумах обікрали кабінет працівника держустанови\nВасиль Хома: Працюємо разом задля розвитку Сумщини →


Виробник вбудованої техніки - NOTA 60 BL E\nГазова варильна поверхня ELEYUS NOTA 60 BL E – це новинка від відомого національного бренду вбудованої техніки ELEYUS. Вбудована техніка ELEYUS вже багато років прикрашає українські оселі та робить життя в них приємнішим та комфортнішим. Варильна поверхня ELEYUS NOTA 60 BL E – ваші кулінарні шедеври як по нотах!\nПоверхня газової варильної поверхні ELEYUS NOTA 60 BL E виготовлена із високоякісного емальованого металу, котрий є довговічним, зберігає естетичний вигляд протягом довгого часу та легкий у догляді. Поверхня обладнана двома емальованими металевими решітками, котрі є міцними та стійкими до прогорання, тож служитимуть вам довгі роки.\nГазова варильна поверхня ELEYUS NOTA 60 BL E обладнана чотирма конфорками: однією швидкою (3 КВт), двома напівшвидкими (1,75 КВт кожна) та однією допоміжною (1 КВт). Електрозапалювання із керуванням в ручці – це зручно, сучасно та безпечно.\nДизайн газової варильної поверхні ELEYUS NOTA 60 BL E є продуманим та ергономічним, що так важливо для щоденного приготування їжі. Ручки управління розміщені праворуч від пальників, на безпечній відстані від допоміжної конфорки. Ручки розташовані нижче рівня решіток, що робить неможливим їх контакт із гарячим посудом та запобігає нагріванню. Окрім того, швидка конфорка розташована спереду зліва, що дозволяє використовувати посуд більших об'ємів та убезпечує поверхню стіни від нагрівання. Газова варильна поверхня ELEYUS NOTA 60 BL E комплектується форсунками як для підключення до газової магістралі, так і до газового балона (додатковий комплект форсунок).\nКреслення NOTA 60 BL E


Пандемія заставила людство включити важелі економічного націоналізму, – Олександр Сич – Правдиві новини\n“Людство зіткнулося з пандемією коронавірусу і національна держава стала ефективним інструментом боротьби з нею”.\nПро це на своїй сторінці у Фейсбук повідомив свободівець, голова Івано-Франківської облради Олександр Сич.\nСвітові уряди закривають державні кордони, мобілізують внутрішні резерви, вживають систему медичних, економічних і адміністративних заходів, що відповідають ментальності і культурі кожної окремої національної спільноти.\n“Пандемія завдає суттєвих збитків економіці, тож уряди держав, попри сповідування модних ліберальних і глобалістичних цінностей та несприйняття табуйованого ще від повоєнних часів націоналізму, для захисту національних економік включають важелі економічного націоналізму”, – зазначив Олександр Сич.\n“Глобалізм породжує проблеми, а націоналізм їх вирішує, – продовжив свободівець, – Дія викликає закономірну протидію. Й чим більший натиск на національну спільноту чинитиме глобалістична цивілізація, тим інтенсивніше вона викликатиме захисну реакцію націоналізму. Мода міняється! Нація і націоналізм лишаються!”.


TV сюжет | Антена online - Part 396\n«Черкаський Дніпро» зрівнявся з тернопільською «Нивою»\n«Черкаський Дніпро» на виїзді зіграв у нічию з тенопільською «Нивою», яка нині знаходиться у кінці турнірної таблиці, а черкащани перебувають на лідируючих позиціях у чемпіонаті. Запекла боротьба між противниками тривала протягом всього матчу. Рахунок відкрили господарі поля. Під кінець першого тайму черкаська команда трохи несподівано зуміла відігратися. У другій половині матчу ситуація на полі вже вирівнялася. Команда…\nРепер зі Сміли зняв кліп про рідне місто\nУ Черкаському національному роздавали бонуси та передбачення\nУ черкаських ВИШах відзначають День студента. 17 листопада тут проводять лотереї, концерти, конкурси та флешмоби. Про особливості святкування розповіли студенти Черкаського національного університету.


Чи можуть позбавити водійських прав за штовхання автомобіля в нетверезому стані? » Юридичні послуги - Центр Правової Підтримки\nЧи можуть позбавити водійських прав за штовхання автомобіля в нетверезому стані?\nв кінці серпня 2010 року поїхав в нічний клуб Premio в абсолютно тверезому вигляді, права отримав в лютому цього року і машину купив місяць тому але трохи не доїхав, сів акумулятор.\nзакотили її з одним на стоянку клубу і пішли всередину, де випили пива біля літра на людину\nПісля 2:00 ми вийшли до машини і запитали охраніка чи можна залишити її на ніч, на що сказали, що автомобіль вивезуть на евакуаторі Потім ми викотили її із стоянки і докотили до Чкаловской сходів і встали за тунелем хвилин через 5 під'їхала машина ДПС і попросив даішник сісти в неї і дихнути в трубку після позитивного результату він склав протокол, я підписав де він просив і дав мені тимчасові права\n14 вересня суд Чи можливо повернути права??? прикро після місяця позбутися їх, коли я навіть не керував транспортним засобом, а лише сидів у ньому\nПривіт, Дмитро. Таки ситуації не рідкість і практика по них не однозначна. В принципі: рухомий автомобіль і водій за його кермом є учасниками дорожнього руху і можуть створити аварійну ситуацію на дорозі. Вам слід було при підписанні протоколу вказати, що транспортний засіб не знаходиться в робочому стані. А доля водійських прав залежить від кваліфікації вашого юриста, наші фахівці допоможуть вам вирішити це питання з найменшими втратами.\nЧи правильно вчинив інспектор ГИБДД склавши протокол про керування транспор ...\nЯкі документи і докази необхідно надати в суд у справі про позбавлення воді ...\nЯк довести свою невинність в судовому засіданні про позбавлення прав?


Влада намагається зупинити Автомайдан - BBC News Україна\nВлада намагається зупинити Автомайдан\nImage caption Активні дії правоохоронців щодо Автомайдану почалися після пікетування Межигір'я\nМіліція погрожує мітингувальникам кримінальними справами за блокування житла чиновників.\n8 січня столична міліція попередила учасників протестів про кримінальну відповідальність за блокування будинків, де мешкають представники влади.\nВідповідну заяву оприлюднила прес-служба київської міліції.\nОстанніми тижнями правоохоронці проводять слідчі дії стосовно учасників Автомайдану, активісти якого на своїх автомобілях провели пікети заміських будинків президента, прем’єр-міністра, генерального прокурора, міністра внутрішніх справ й інших політиків.\nСтолична міліція закликала учасників акцій протесту "не йти на поводу у провокаторів, які підбурюють людей до активних протиправних дій".\nImage caption 29 грудня кілька тисяч людей приїхали на автівках пікетувати помешкання Віктора Януковича у Межигір'ї\nПравоохоронці вважають, що організатори масових акцій закликають мітингувальників блокувати не лише деякі адміністративні будівлі, вулиці, а й приватні помешкання окремих громадян.\n"З точки зору Закону подібні дії є не лише протиправними, але й грубо порушують конституційні права та свободи інших громадян", - наголошено у повідомленні.\nПісля побиття громадської активістки Тетяни Чорновол у ніч проти 25 грудня, учасники Автомайдану – об’єднання автомобілістів, які допомагають мітингарям на власних авто, - здійснили низку виїздів до будинків найвищих посадових осіб держави.\n26 грудня вони їздили до заміського будинку, який за твердженням Тетяни Чорновол, належить міністру внутрішніх справ Віталію Захарченку.\n28 грудня активісти їздили до будинку Генерального прокурора Віктора Пшонки, а 29 грудня група протестувальників їздила до Межигір’я й пікетували біля паркану будинку Віктора Януковича.\nТого ж дня колона автомобілістів навідалася до дачі прем’єр-міністра Миколи Азарова та керівника об’єднання "Український вибір" Віктора Медведчука.\nТиск на Автомайдан\nЗ перших днів 2014 року учасники Автомайдану почали скаржитися на утиски міліції, яка намагається звинуватити активістів в ігноруванні вимоги працівників ДАІ зупинитися під час акції 29 грудня.\nImage caption Позашляховик художника Сергія Пояркова був на чолі колони під час поїздки до Межигір'я\n6 січня керівник Автомайдану Дмитро Булатов повідомив, що співорганізатора акцій протесту, художника Сергія Пояркова затримали на трасі біля Києва й вручили повістку на допит з приводу подій 29 грудня.\nТого ж дня стало відомо, що активістів Автомайдану викликають на допит до міліції у кримінальній справі за пошкодження паркану та залишення наліпок під час пікетування будинку, де, за даними протестувальників, мешкає Віталій Захарченко.\nТоді ж голова фракції "Батьківщини" Арсеній Яценюк заявив, що за ці дії готова відповідати всі депутати фракції.\nВіктор Медведчук також звернувся до міліції з приводу дій Автомайдану біля його будинку.\nТретього січня в Києві трапився інцидент за участю працівника ДАІ та Автомайдану. За даними міліції, активіст наїхав на інспектора, внаслідок чого той травмувався.\nНатомість, керівник Автомайдану Дмитро Булатов заявив, що міліціонер у званні майора сам кинувся на машину та відірвав бокове дзеркало, щоб здійснити провокацію. За фактом завдання працівнику міліції травми відкрите кримінальне провадження.\nСьомого січня комендант Євромайдану Арсен Аваков заявив, що проти активістів Автомайдану готуються провокації.\n"Автомайдан – один з найефективніших інструментів Майдану. Отримали інформацію про провокації, які готуються проти активістів Автомайдану. Основні напрямки такі – кримінальні справи через підкидання в автомобілі наркотиків та нелегальної зброї", - заявив Арсен Аваков.\nУ ЗМІ також з’явилась інформація про підготовку "провладного Автомайдану", який має стати аналогом Антимайдану, що існував в Маріїнському парку та підтримував чинну в Україні владу.\nВосьмого січня Автомайдан пікетує міністерства внутрішніх справ та охорони здоров’я.


Зі Сходу на Захід — Фiнансовий клуб\nУкраїнські підприємці зацікавилися європейським банківським ринком. Чорногорська газета Pobjeda в номері за 25 грудня 2014 року повідомила про відкриття в Чорногорії банку з українським капіталом – Zapad. За даними видання, центральний банк Чорногорії завершив перевірку і видав ліцензію цій установі. Планується, що вона почне роботу наприкінці січня – на початку лютого 2015 року.\nЗа інформацією джерел FinMaidan, банк Zapad зареєстрували власники українського Банку Восток – Вадим Мороховський і Володимир Костельман. «Вони отримували дозвіл НБУ на придбання частки у банку в Хорватії, але відмовилися від транзакції», – розповів інформований співрозмовник FinMaidan. На його думку, створення банку в Чорногорії – це «запасний аеродром» для грошей українських банкірів. Вадим Мороховський вирішив не коментувати ці дані. У Банку Восток і Fozzy Group (належить Володимиру Костельману) не відповіли на запит FinMaidan.\nУ лютому 2011 року чеський Home Credit BV продав «Хоум Кредит Банк» українському Платинум Банку. Платинум перейменував його на Банк Восток, перевів до себе усіх його клієнтів і в грудні 2011-го продав установу як «офіс з ліцензією». Тепер банк через компанію «Восток Капітал» контролює ПрАТ «Фоззі Груп». Банк розвивається як роздрібна установа для клієнтів магазинів Fozzy Group. На 1 жовтня 2014-го «Восток» посів серед банків 55-е місце за активами (4,09 млрд грн).\nЧорногорія ще в 2010 році стала кандидатом на вступ до ЄС, але її офіційною валютою вже є євро. «Для українських клієнтів, особливо VIP-сегмента, наявність банку в країнах єврозони може мати значення для оцінки ризику розміщення коштів. Можлива також активізація роботи з міжнародними платіжними системами як точок прийому платежів за транзакціями фізосіб, зокрема, українців, які працюють за кордоном», – говорить директор фінансово-економічного департаменту банку «Фінанси та Кредит» Дмитро Балун.\nФінансисти вважають, що відкриття банку за кордоном є доцільним для українських інвесторів, які хочуть диверсифікувати свої активи. Але менш витратною була б купівля частки у вже існуючому іноземному банку, ніж створення його з нуля. «На короткостроковому горизонті для України нічого хорошого в цьому немає, тому що кошти не працюватимуть на її економіку. Але в довгостроковій перспективі ці банки можуть стати мостами співпраці з Європою», – вважає начальник управління казначейства Індустріалбанку Геннадій Литвинов.\nТакі інвестиції не є найпростішими у здійсненні. «Мінусом є висока вартість ліцензування та утримання банку, виконання вимог до капіталу та управління ризиками на рівні Базеля 3, обмеження на інвестування коштів в Україні через її низький кредитний рейтинг», – зазначає Дмитро Балун.\nтеги #банк восток #чорногорія #zapad #fozzy\nЗа боргом до суду\nВласник «Сільпо» запускає свій цифровий банк


Постачальники електроенергії (обленерго) у м. Криве Озеро в 2019: відгуки, офіційні сайти, адреси, перелік, телефони\nПостачальники електроенергії (обленерго) у м. Криве Озеро\nДовідкова інформація - постачальники електроенергії (обленерго) у м. Криве Озеро : адреси, телефони, офіційні сайти, відгуки\nвул. Колонтирська, 131\nЯкщо ви шукаєте постачальники електроенергії (обленерго) в м. Криве Озеро, пропонуємо ознайомитися з актуальною базою компаній. Тут зібрані всі постачальники електроенергії (обленерго), які пропонують послуги населенню і бізнесу у цьому місті. На цій сторінці довідника зібрана контактна інформація про компанії - постачальники електроенергії (обленерго) в м. Криве Озеро у вигляді таблиці: назва організації, адреса і номери телефонів. Крім того, ми створили спеціальні фільтри, які дозволяють здійснити пошук по мережах компанії.\nДепозит до 27,5% річних Електронний поліс ОСАГО Кредит під заставу 1,5% в місяць! Сьогодні! Телефонуйте! Самостійний бухоблік для ФОП і бізнесу Медична страховка від ІНГО Україна Дохід до 60% річних самостійно торгуючи валютою на FOREX Приняти участь в опитуванні - отримати 100 гривень!


Главная/Общество/Третя хвиля пандемії: Україна опинилася у трійці лідерів Європи за темпами поширення COVID-19\nУкраїна опинилась поміж лідерів за темпами поширення коронавірусу у Європі / фото УНІАН\nТретя хвиля пандемії: Україна опинилась поміж лідерів за темпами поширення коронавірусу у Європі. Найбільше нових випадків зараження фіксують в Італії, Польщі та у нас.\nЯк йдеться у сюжеті ТСН, за перший тиждень весни кількість інфікованих збільшилася на 10 тисяч, у порівнянні з останнім тижнем зими, інформує з посиланням на УНІАН.\nУ “червоній” зоні вже Івано-Франківська, Чернівецька, Закарпатська та Житомирська області. Таке стрімке поширення вірусу пов'язують із новим штамом, так званим, британським. Його виявили на заході України.\nМутований “британський” та “південноафриканський” штами коронавірусу відрізняються коротким інкубаційним періодом в 1-3 днів, втричі більшою заразністю, зменшенням частки безсимптомних хворих чи легких форм захворювання, високою смертністю.\nТим часом повністю обладнаний усім необхідним мобільний шпиталь, який розгорнули на Прикарпатті на базі Богородчанської райлікарні два тижні тому, досі стоїть порожнім. Відомо, що хворих туди кластимуть тільки тоді, коли не залишиться вільних місць у стаціонарі лікарні в Богородчанах. І ось на сьогоднішній ранок ситуація там вже наблизилася до критичної межі – з 250 ковідних ліжок, вільними залишаються тільки 26.\nБеларусь влипла на Олимпиаде в скандал: легкоатлетка Тимановская, которую пытаются насильно вывезти в Минск, будет просить политубежище. ВИДЕО 3185


У Каховці човни — дітям, баня — дорослим — Новый день\nУ Каховці човни — дітям, баня — дорослим\nВиконком Каховської міськради відмовився затверджувати акт перевірки факту самочинного будівництва бані на території човнової станції «Водник».\n«Під час перевірки нам погрожували. Я думала, нас поб’ють», — стверджує начальник юридичного відділу міськради Людмила Чиркіна.\nІнцидент мав місце під час перевірки цільового використання земельної ділянки, наданої в строкове платне користування човновому товариству «Водник». За словами Людмили Чиркіної, виявилося, що ділянка і наявні там човни, катери та пірси перебувають у занедбаному стані, а на станції з’явилися споруди, яких там не повинно бути.\n— Одна з них — побудована з каменю вбиральня — відсутня на технічній документації. Встановлено було й два огороджені парканом об’єкти. Під час першого візиту нас туди не пустили. Побачити їх вдалося з другої спроби. За парканом виявилася будівля з капітальними стінами і фундаментом, а також огороджена територія з двома спорудами з полегшених матеріалів. В їх середину нас не пустили. На технічній документації вони відсутні. У відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також відсутня будь-яка інформація щодо таких об’єктів та їх власників. На запитання членів робочої групи щодо функціонального призначення будівель, представники «Водника» відповіді не надали. Не надали вони й жодних правовстановлюючих документів на право власності або дозволів на спорудження вказаних об’єктів, — прокоментувала Людмила Чиркіна.\nЗа результатами перевірки в діях човневого товариства наявні «порушення вимог укладеного договору оренди землі, земельного законодавства, порушення обов’язків землекористувача, що призводить до погіршення стану земельної ділянки, порушення водоохоронного і містобудівного законодавства».\n— Побачена нами будівля виявилась банею. Це не заважає представникам «Водника» стверджувати, що вони навчають там дітей і виховують підростаюче покоління. Підтвердити факт самочинного будівництва ми запропонували звернутися до Державної архітектурно-будівельної інспекції. Тому й винесли складений за результатами перевірки акт на засідання виконкому, — додала Людмила Чиркіна.\nПроте виконком затверджувати його відмовився. Як заявив один із його членів, депутат Херсонської облради від «Опоблоку» Сергій Дроздік, «треба узаконити ту баню, і питання буде знято!».\n— Я приймаю ваші зауваження, що у нас там смітники — порядок ми наведемо, — визнав співзасновник товариства «Водник» Микола Холодняк. — Проте метою перевірки було лише одне: відібрати у нас земельну ділянку і виставити геть.\n— Якщо на території «Водника» ми побачили некапітальну споруду, то переживати човновому товариству нема чого: у ДАБІ ніяких питань до них не виникне. Але без висновків ДАБІ ми не зможемо остаточно встановити факт порушення, оскільки це є їхніми повноваженнями, — доповнила начальник юрвідділу міськради Людмила Чиркіна. — Якщо ж порушення буде підтверджене, «Воднику» нададуть час для його усунення. Тож звинувачення у намаганні знищити човневе товариство і відібрати його землю є безпідставними.\nНагадаємо, що громадська організація «Човнове товариство «Водник» була зареєстрована в 1998 році на базі човнової станції, безоплатно переданої громаді Каховки місцевим заводом електрозварювального устаткування.


Народна казка: Як ми повірили в підвищення зарплати ....\nОтже, любі мої, давайте поговоримо про чергову кісточку кинуту нам — підвищення рівня мінімальної заробітньої плати. Як же воно гарно і мило звучить з вуст депутатів по радіо, телебаченні, красномовно пишеться в пресі і так далі. Однак, це як з тією дівкою на першому побаченні, поки не змиєш тонни тоналки деколи важко вгадати як же вона виглядає насправді. Коли мені місяць тому сказали, що після нового року освітянам підіймуть зарплату на 50%, я чесно кажучи зайшлась сміхом. Бо вже не мал...\nОтже, мою увагу привернув розрекламований фільм від Марвел «Доктор Стрендж». Не так Марвел, як актори головних героїв — героя (виачте за тавтологію) Бенедикт Камбербэтч та Міккельсен Мадс. Першого я обожнюю за роллю Шерлока та Гри в імітацію. В обох він грає дещо егоцентричного генія (мій улюблений тип чоловіків=))))))) Інший грає ексцентричного, піступного, дещо ненормального, проте не менш геніального доктора Ганнібала Лектора, якому впродовж 2 сезонів серіалу вдавалось під носом в усіх вбиват...\nЧи є життя після весілля або чому не варто перетворюватись в Біг Маму чи Гену Букіна\nНе так давно соцмережами ходив жарт: не дай Боже тобі виглядати так, ніби ти народила і присвятила себе дітям. З однієї сторони ця теза звучить абсурдно, але з іншої ...- саме через це, зі слів багатьох моїх друзів-чоловіків, вони не хочуть, а іноді й бояться одружуватись. З власних спостережень можу сказати, що таки існує такий «синдром одруженої жінки». Ви мабуть часто помічали, що дівчата, які до весілля були затятими тусовщицями, мріяли про стрибки з парашютом, мали неперевершену фігуру,...\n, чоловік і жінка\n, після весілля\n28 жовтня 2016, 00:37\nСовершенству нет предела або чому система виховання українського чиновника дає збій\nКолись в мене був собака. Такий милий пухнастий дворняжка. Собака був добрим і мякосердечним, ніколи нікого не ображав і навіть рідко гавкав. В дитинстві в нього була фішка, він любив кататись на домашній птиці, залазив зверху на качку і катався на ній по двору. Ми всі любили Пушка, проте такого насильства над тваринами терпіти не могли, тому частенько Пушок вигрібав за свої витівки. Згодом Пушок виріс як і його пріоритети. Він почав заманювати в будку курей, вони несли йому яйця, курей собака в...\nкорупція уряд реформи зарплати депутатів\n27 жовтня 2016, 16:19\nКоли під ногами немає основи\nЗнаєте, чому не вистачає пересічному, простому смертному українцю? Відчуття стабільності та безпеки. Я зараз не про військову загрозу навіть, а про відсутність впевненості в завтрашній хвилині, не говорячи про день, тиждень чи місяць. Ми боїмось захворіти навіть простудою, просто тому, що не маємо коштів на лікування. Ми боїмось іти в лікарню тому, що в нас немає грошей не лікування. Ми тримаємось за будь-яку роботу, навіть ту, яка не приносить жодного задоволення, але приносить хоч якісь ко...\n11 жовтня 2016, 23:14\nЧасто чую від знайомих, особливо представників фізико-математичних наук, що обраний мною фах — це щось не серйозне і не настільки важливе. Ось наприклад, програмісти вони пишуть програми, якими користуються відомі корпорації, техніки конструюють нові прилади широко спектру вжитку і призначення, медики — рятують життя, працюють над розробкою ліків тощо. А що ви, історики? Хм, ну давайте уявимо, яке ж воно життя без істориків? Десь в паралельному всесвіті істориків не існує… Року 2096 зяви...


Рівень будівельний 80см Ecostrum 705-40-80 Eagle 2 вічка |рівень будівельний Eagle Ecostrum 705-40-80: продаж, ціна у Сумах. Рівні будівельні від ""Все для дому" мережа будівельно господарських магазинів" - 1225378846\nРівень будівельний 80см Ecostrum 705-40-80 Eagle 2 вічка |рівень будівельний Eagle Ecostrum 705-40-80\nВ наявностіКод: 14-663\n892,86 грн.1 130,21 грн.\nРівень будівельний Ecostrum 80см Eagle, 2 вічка |рівень будівельний Ecostrum Eagle\nПрофесійний інструмент для досягнення точних результатів у роботі. Дві поліакрилові ударостійкі колбі дають можливість проводити вимірювання під кутом 0° та 90°. Фрезерована робоча поверхня на рівнях довжиною від 40 см до 120 см для\nзапобігання зісковзування рівня з робочої поверхні, а також для полегшення прикладених зусиль при утриманні рівня однією рукою. Це дозволяє використовувати данній рівень навіть на забрудненій поверхні. Амортизуючі торцеві заглушки надійно захищають інструмент від ударів і пошкоджень.\nЦіна: 892,86 грн.


24 Березень 2019, Київ 00:34\n02 Листопад 2018, 23:50\nТодішній ватажок угруповання «ДНР» Олександр Захарченко (в центрі), за спиною у нього один із керівників цього ж угруповання Денис Пушилін. Савур-могила, Донецька область, 8 травня 2015 року\nВикрадення та незаконні позбавлення волі людей, фізичні катування, моральні знущання, захоплення храмів, а також звинувачення у шпигунстві на користь України, диверсійній діяльності та екстремізмі. Про ці порушення релігійної свободи на окупованих територіях Донбасу повідомляє Інститут релігійної свободи у доповіді «Свобода віросповідання під прицілом». Радіо Донбас.Реалії публікує п'ять історій терору угруповання «Л/ДНР» проти вірян з Луганської і Донецької області, які зафіксовані моніторами.\nУ травні 2015 року Олександр Захарченко, який на той момент очолював угруповання «ДНР», заявив, що на території, яка підконтрольна йому, визнається лише православ’я Московського патріархату, католицизм, іслам та іудаїзм. Інші конфесії автоматично були зараховані до «сект». Вже у грудні 2016 року схоже рішення ухвалюється і в окупованому Луганську. Там назвали «секти» – загрозою безпеці.\n«Віра одна – вона православна. Я в руки брав зброю для того, щоб у нас була православна держава», – так бойовик угруповання «ДНР» прокоментував кореспонденту Vice news у березні 2015 року своє ставлення до інших конфесій. За його словам, він не дозволив би повернення до храмів і молитовних будинків нікому з баптистів, єговістів, католиків та греко-католиків.\nЗакриття єдиної діючої у Донецьку мечеті\n28 жовтня 2018 року представники так званого «МГБ» угруповання «ДНР» провели обшуки в мечеті аль-Амаль. Це єдина діюча в окупованому Донецьку мечеть. Бойовики вилучили молитовну літературу та опечатали будівлю. В угрупованні зазначали, що «аль-Амаль» є осередком українських екстремістських організацій, які були створені за кошти терористичної організації «Брати-мусульмани» (так в російськомовних джерелах називають помірний ісламістський рух «Мусульманське братство» – ред.), поширювало серед населення радикальну псевдорелігійну літературу.\nМуфтій духовного управління мусульман України Саїд Ісмагілов назвав обшук у мечеті переслідуванням мусульман на Донбасі, порівнявши їх з діями ФСБ Росії проти мусульман в окупованому Криму.\nЧитайте більше: Угруповання «ДНР» відзвітувало, що знайшло «Братів-мусульман» у Донецьку\nОбшуки у баптистів\n26 липня 2018 року так зване «МГБ ЛНР» заборонило у Луганську діяльність Всеукраїнського союзу церков євангелістів християн-баптистів (ВСЦ ЄХБ). Люди в масках перервали церковні збори та провели обшуки, під час яких знайшли релігійну літературу, ліки та, як повідомили, аркуш із текстом, написаним від руки – «подяка від захисників України». Після чого тих, хто молився, оголосили екстремістами. А після суду керівник ВСЦ ЄХБ мав сплатити штраф у 8 тисяч рублів (на той момент 3200 гривень).\nОбшук баптистської церкви, показаний каналами угруповання «ЛНР»\nЧитайте більше: Атака на протестантів в Луганську: пастора «оштрафували», церкву опечатали\nІмітували розстріл священика\nУ липні 2014 року отця Тихона (Сергія) Кульбаку арештували в Донецьку. Донеччанин у шостому поколінні 12 днів провів у полоні бойовиків і дивом залишився живим. Весь цей час священник був без необхідних ліків від діабету та води. А також його змушували харчуватися одним хлібом, що протипоказано людям із таким діагнозом. Отця Тихона катували та тричі імітували його розстріл. Звільнили священика завдяки розголосу в ЗМІ й старанням українських мусульман.\nПідкинуті Свідкам Єговим листівки\n4 серпня 2017 року угруповання «ЛНР» перервало богослужіння Свідків Єгови в Алчевську та Луганську. Мовляв, у богослужбових спорудах можуть бути бомби. Після цього віруючих вивели з будівель та у всіх перевірили документи. В Алчевську двох старійшин допитували весь день. Одного з них оштрафували на 5 тисяч рублів за організацію масових заходів у воєнний час і на 3 тисячі рублів за порушення пожежної безпеки в Залі Царства.\nЧитайте більше: Вірю, не вірю: які церкви відкриті в Донецьку\nКатувати пастора протестантської церкви\nОлександр Хомченко був пастором протестантської церкви та організатором «Молитовного Майдану» в Донецьку. Після одного з богослужінь його заарештували. «Це сталося наприкінці молитви. Я завжди, як капітан, йду з корабля останній. Подивився, що люди роз’їхалися, порозходилися, і пішов забирати хреста, який стояв біля нас на площі. Підходжу до своєї машини, щоб погрузити хрест, а до мене підходять озброєні люди і тягнуть мене у свій джип. В мою машину сідають інші люди», – розповідав Хомченко Радіо Свобода. Бойовики дев’ять днів утримували пастора у захопленому приміщенні обласного управління МВС Донецька, а пізніше – у бомбосховищі військового комісаріату Макіївки. До священика застосовували тортури.\n14 лютого 2018 року пастор Олександр Хомченко помер. Йому було 59 років. Останнім часом він проводив богослужіння у Мар’їнці.\nЧитайте більше: «НКВД у Донецьку». Священик розповів, як його катували бойовики\nНа думку Інституту релігійної свободи, відсутність належного міжнародного моніторингу та неможливість потрапити на окуповані території правозахисників породжують цілковиту безкарність угруповань «Л/ДНР», які продовжують свої насильницькі дії щодо віруючих.\nБойовикам «ЛДНР» потрібна одна церква, одна партія, один фюрер – Козловський\nМи наш церковний Крим і Донбас не втратили – речник УПЦ (МП) (рос.)


Альберт Філозов - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Актори\nДень народження: 25.06.1937 року\nДата смерті: 11.04.2016 року\nЙого дитинство пройшло серед хуліганів і книг. Він з легкістю змінив токарний верстат на театральні підмостки. Йому довелося взяти участь в ‘театральної революції’, зігравши в славнозвісному виставі ‘Доросла дочка молодої людини’. Він виконував ролі у популярних фільмах – від ‘Мері Поппінс, до побачення!’ до ‘Ялинок 1914’. А всього в його фільмографії 135 ролей. Народний артист Росії Альберт Філозов виходив на сцену, поки вистачало сил. Актора не стало у квітні 2016 року, але з глядачами назавжди залишаться його фільми.\nЗамість крадіжок – хор\nАльберт Леонідович Філозов народився на Середньому Уралі, в Свердловську, який зараз зветься Єкатеринбургом. Майбутній народний артист з’явився на світ в червні 1937-го, у самий розпал сталінських репресій. У листопаді того ж року його батько, поляк і переконаний комуніст, був розстріляний. Мама маленького Альберта часто змінювала роботу, оскільки рано чи пізно її звільняли як дружини ворога народу’. На щастя, на сина жінки це клеймо не лягло. У 1955 році, коли він поїхав до столиці вступати в Школу-студію МХАТ, репресії, розповсюджувані на близьких родичів, вже не могли зіпсувати анкету.\nАкторство, сцену і кіно Філозов полюбив з дитинства. Один час його мати працювала кіномеханіком в кінотеатрі. Тому після уроків і у вихідні хлопчина сидів у неї в апаратній і по кілька разів дивився одні й ті ж фільми. У той час обстановка в його рідному місті, як і в багатьох інших провінційних містечках, була небезпечною. Суцільно і поруч жили хулігани, випущені з в’язниці ув’язнені, засланці бандити…\nОднак самого Альберта злодійська романтика не надихала. Він рано навчився читати і майже весь вільний час проводив у бібліотеці, оскільки вдома книг практично не було. А завдяки хорошого, красивого голосу хлопчина потрапив в хор палацу піонерів. Ну а після того, як дитячий голос ‘зламався’, хлопчик перевівся в драм\nТи що, з Уралу?!\nВтім, незважаючи на непогані акторські задатки, спочатку майбутній артист театру і кіно пішов на завод. Йому було всього 16, але, як і всі повоєнні діти, він прекрасно знав ціну грошам і важливість праці. Дарування хистом, а їсти треба! Тому кілька років Філозов працював токарем. Крутий поворот в його долі відбувся, коли на Урал з гастролями приїхав МХАТ. Дізнавшись про набір у легендарну мхатівську Школу-студію, Альберт разом з кількома товаришами махнув у Москву й успішно здав всі іспити.\nВ гуртожитку його сусідами по кімнаті були Олександр Лазарєв і Анатолій Ромашин. Курс був дружний, всі один одного підтримували, зберігши теплі відносини на багато років. Спочатку юнак відчував себе неотесаним провінціалом. Спішно перекроював в ательє штани і пальто під столичну моду, мучився на заняттях з етикету і манерам, які вела княгиня Волконська… Але невдовзі молодий уралець обжився в Москві і з успіхом закінчив навчання, потрапивши з розподілу в Театр імені Станіславського.\nЗ театру в армію і назад\nЗ свого першого театру Філозов пішов вже через рік. Починаючого актора вводили на ролі вже дуже популярного і улюбленого Євгенія Леонова, і Альберт не хотів залишатися в його тіні. У Ермоловском театрі він теж прослужив недовго – забрали в армію. До того моменту артист уже був одружений, та пріе\nзды дружини були єдиною віддушиною в одноманітній армійського життя. Втім, по закінченні терміну служби подружжя розлучилося.\nЗа час відсутності Філозова в Театр імені Станіславського прийшов новий режисер, і залишилися там друзі вмовили його взяти Альберта в трупу. У підсумку, актор пов’язав своє життя з цим театром на 20 років, виконавши там одні з найкращих своїх ролей. Зокрема, він грав в легендарній ‘Дорослої доньки молодого людини, що поклала початок нової театральної революції.\nНайважливіше з мистецтв\nВсією душею люблячи театр, молодий Філозов дуже хотів зніматися в кіно. Коли він навчався на третьому курсі, його покликали в картину ‘Зелений фургон’. Тоді студентам театральних вузів забороняли брати участь у кінозйомках, але автори проекту обіцяли домовитися. Альберт вже прилетів на знімальний майданчик в Одесу, коли з’ясувалося, що в Школу-студію ніхто так і не повідомив. Злякавшись, він повернувся в Москву. І протягом 10 років, немов в покарання за боязкість, далі проб його відносини з кінематографом не заходили.\nСтартом своєї кіношне життя артист вважає 1971 рік, коли його затвердили на головну роль у фільмі ‘Вид на проживання’. Завдяки роботі в цій стрічці Філозов вперше опинився за кордоном – в НДР. Після першого успіху про актора знову на якийсь час забули. Але поступово він став з’являтися на кіноекрані все частіше, в тому\nчислі у знакових для радянського і російського кіно картинах. Альберт Леонідович зіграв Ігнатія Гацевича в ‘Дикої полювання короля Стаха’, батька Ромки в ‘Вам і не снилося’, Шернера в ‘Тегерані-43’, містера Бенкса в ‘Мері Поппінс, до побачення!’, містера Секонду в «Людині з бульвару Капуцинів’…\nПісля розпаду Радянського Союзу, навіть у важкі для вітчизняного кіно 1990-ті роки, Альберт Філозов продовжував активно зніматися. У 2000-х почав з’являтися в популярних серіалах – ‘Бідна Настя» і «П’ятий ангел’. З 1989-го він став грати у виставах Школи сучасної п’єси. Успішна кар’єра аж ніяк не поставила хрест на особистому житті актора. Після першого невдалого шлюбу він зіграв весілля вдруге. Проте через 20 років відносин Альберт Леонідович залишив дружину і сина заради нової коханої.\nЗ третьою дружиною Філозов прожив до самої смерті. У подружжя народилися дві доньки, подарувавши своєму батькові другу молодість. Як кажуть колеги Альберта Леонідовича, він завжди стояв осібно в шумному театральному і кіношному світі. Незважаючи на акторську професію, був досить замкнутим і навіть сором’язливим людиною. Його можна було зустріти на світських заходах, ні на фестивалях. Альберт Філозов помер, не доживши зовсім трохи до 80-річчя. Всупереч важкої хвороби, він ні разу не скасував репетиції і не пропустив жодного свого спектаклю.


Вихованці Львівської МАН здобули 40 призових місць на конкурсі науково-дослідницьких робіт – новини ZIK.UA\nНовини » Львів 6 травня, 2019, 16:59\nУ Києві з 2 по 6 травня відбувся Всеукраїнський конкурс-захист науково-дослідницьких робіт учнів-членів МАН України. Вихованці Львівської обласної Малої академії наук здобули 40 призових місць.\n«Це був захист науково-дослідницьких робіт учнів – членів Малої академії наук України (МАН). На цьому заході були учасники з усіх областей України, що є членами МАН. В кожній області існує своє територіальне відділення МАН України. Зі Львова було 56 учнів, які вибороли 40 призових місць з різних напрямків науки: мовознавство, комп’ютерні науки, літературознавство, біологія, фізика, математика, хімія, екологія, аграрні науки, – усього 12 наукових відділень і 62 секції. Минулого року ми мали 35 призових місць, а цьогоріч – 40, з них 4 перші місця, 15 других, 21 третє місце. Це дуже гарний результат для Львівщини. Серед дітей, які брали участь в конкурсі є вихованець Дмитро Лопушанський, який розробив прилад для незрячих людей, і отримав за це золоту медаль в Малазії», – розповіла IA ZIK директор Львівської обласної МАН Іванна Бородчук.\nЗа її словами, якщо учні перемагають на конкусі на третьому етапі, то отримують 10 додаткових балів до ЗНО. Переможці перших, а інколи і других місць отримують президентську стипендію.\n«У нас є учень 8 класу Максим Лань з СШ№23, який мріє про ракети. На жаль, у такому конкурсі не беруть учнів 8 класу, а лише починаючи з 9 класу. Він писав контрольну роботу з математики за 9 клас і набрав гарну кількість балів. Був на конференції «Зоряний шлях» у Дніпрі, отримав там перше місце. За багато років вперше зустріла дитину, яка мріє про ракети», – сказала Іванна Бородчук.\nПісля львівської МАН учні вступають у різні виші Львова та Києва. Багато талановитих дітей виїжджають за кордон.\n2019-08-26 07:56 :24


Наш нардеп Андрій Река – серед ініціаторів «перепрошивки» Полтавщини -\nВ обґрунтуванні законопроекту його автори зазначають, що у Полтавській області вже створено 46 з 59 запланованих об’єднаних територіальних громад, це – третина області. А якщо рахувати лише сільське населення, яке отримує найбільше преференцій від об’єднавчих процесів, так це – і поготів більше половини. Тільки у чотирьох районах чиновники і громадськість все ще зволікають зі створенням ОТГ. Важливою обставиною реформатори вважають й те, що у 18 районах районні центри є також центрами об’єднаних територіальних громад. Автори законопроекту мотивують необхідність кардинального укрупнення районів також їх прив’язкою до вже визначених чотирьох госпітальних округів, оскільки основними повноваженнями новітніх районних структур має стати організація вторинної медичної допомоги.


Психолог Олег Покальчук - про те, чи реально відродити Донбас і скільки біженців повернеться додому.\nСоціальний психолог Олег Покальчук — про те, чи реально відродити Донбас, і скільки біженців повернеться додому. Фото: 1tv.od.ua\nпорозмовляв з соціальним та військовим психологом Олегом Покальчуком про те, яким буде наше поствоєнне життя.\nДонбас після війни — як Сєвєродонецьк сьогодні\n-Що чекає на Донбас після війни? Чи можна вдихнути у нього життя після руйнувань, знелюднення міст та геноциду.\nЦе буде картина по аналогіях наслідків воєн, найближчих до нас. Якщо з точки зору руйнувань і інфраструктури житла — це Сирія та Афганістан. Тут багато зав’язано на тому, що люди десятиліттями були прив’язані до містоутворюючих підприємств. Зокрема «Азовсталі» та інших заводів хімічної та вугільної промисловості.\nЕкономічна конструкція трималось багато років на пострадянському виробничому комплексі, який доживав і з якого останні роки вичавлювали все що тільки можна для олігархічних прибутків. Навіть державі дещо перепадало. Але в основному у вигляді шантажу соціальними протестами людей з цих регіонів.\nСоціальна допомога буде не аж такою обтяжливою з точки зору кількості населення. Все одно це пенсіонери.\nЩо буде робити з цим держава – це питання. Держава не знає, що робити в цілому з країною поза війною. Ми говоримо в термінах того, що «ми відвоювали Донбас». Це означає, що він буде весь в процесі відвоювання. Увесь регіон буде виглядати як Сєвєродонецьк сьогодні.\nЦе купа каміння, заліза, нерозірваних вибухонебезпечних предметів, на розмінування яких доведеться потратити мінімум 5 років. З відсутністю води, природніх джерел. З населенням, яке у своїй масі не було надто прихильним до України. Тобто це буде територія гуманітарної катастрофи.\nДонецьк на довгі роки перетвориться на територію гуманітарної катастрофи. Фото: Сергій Гайдай/Telegram\n-Чи можуть в майбутньому прийти на це місце якісь проєкти, щоб оживити регіон?\nЯ не бачу перспектив реновації. Хіба що туди раптом чомусь посипеться «золотий дощ» інвестицій – якийсь сланцевий газ, наприклад, вирішать добувати. Але, маючи під боком росію, маю великі сумніви, що хтось захоче інвестувати саме в промисловість там.\nЗнаю по іноземних аграріях до війни, які пробували вкладатись в сільськогосподарський бізнес. Їм казали – он у вас поруч ще три села, візьміть їх собі на баланс. Інвестори відмовляли. Бо кому потрібні в основній масі старі люди з патерналістським світоглядом, які з комбайном «Джон Дір» працювати не вміють і не збираються. Вони будуть вічно випрошувати додаткову соціалку, сваритися за неї одне з одним і місцевою владою, словом, створювати проблеми інвестору.\n-Як дике поле?\nУ нас такого «дикого поля» — пів України. Що, наприклад, там було до Джона Х’юза з його вісьмома кораблями устаткування і привезеними англійськими робітниками? Корисні копалини і історії неуспіху попередників. Можна було легко і добувати вугілля, на ньому виплавляти чавун.\nНа підставі цього там з’явилися перші лікарні, школи, лазні, виникло цивілізоване індустріальне життя. срср це спочатку пограбував, потім на свій більшовицький лад розвинув. Але епоха вугілля давно закінчилась. Епоха газу теж вже закінчується.\n-Держава може соціальними інструментами вплинути на ситуацію?\nІнструменти є. Але глянемо на демографію: що за люди там будуть жити, якого віку і стану здоров’я. Це відповіді на всі соціально-політичні питання. Люди, які здебільшого будуть сидіти на дотаціях держави.\nМожуть, бути й винятки, бо це люди не безталанні, лише деморалізовані десятиліттями. Але таких, що відкриють домашні ферми, виробництва, буде одиниці.\nМожливо, навіть під середній бізнес дадуть пільги для розвитку ферм – якогось птахівництва, тваринництва. Між війною 2014 року і нинішньою там це зайшло і малі господарства були досить успішні. Але скільки це може забезпечити роботою?\nУ нас і в центральній Україні дуже багато таких земель, де живе чимало людей похилого віку, хоча там ніякої війни і ніякого сепаратизму не було. Жителі, переважно пенсіонери, щось роблять руками, вирощують, обмінюються по бартеру – ось і вся економіка. Так само буде і на Донбасі.\nПри цьому у результаті теперішніх воєнних дій радянська виробнича спадщина фактично знищена. Ці заводи розбиті і працювати вже не будуть.\nАле чи потягне Україна взагалі важку промисловість у найближчі десятиріччя? Не тільки по можливостях. Якщо ми говоримо про Євросоюз, то бачимо, що там є жорстке квотування виробництва і чіткий розподіл, хто що робить і хто не має що робити, а має право тільки купувати. І якщо ми потрапляємо в ЄС, у нас імовірно буде квота аграрного виробництва, якщо звернути увагу на зерновий лемент ООН. Усе решта будемо просто привозити.\n-Як щодо заходу України. Те, що регіон прийняв сотні тисяч людей зі сходу, гарантує тут економічне пожвавлення?\nЩе у 2014 році достатня кількість кмітливих переселенців з пристойними грошима перебрались з Донеччини і Луганщини у центр і на захід України. Не скажу, що сильно українізувалися, але щось розвивали, адаптувались до нових економічних обставин. Такий рух відбувся і загалом економічно оздоровив захід України, бо приїхали гроші.\nНинішня хвиля переселення дала заходу людей з різними досить високими кваліфікаціями. І те, що інвестування з точки зору безпеки краще ближче до західного кордону, ніж до східного – це вже усьому світу зрозуміло.\nЯк це буде облаштовуватися і які будуть конкуренції між областям за ці кошти – ми ще побачимо. Ми пам’ятаємо львівські баталії через сміттєпереробний завод. Зараз битва за гроші буде значно серйознішою і глибшою.\nАле загалом якісь індустріальні, технологічні об’єкти будуть розвиватися тут в першу чергу для того, щоб налагодити соціально-економічне життя. Тобто будівництво так, активізується. А решта економіки будуватиметься спершу лише за принципом «щоб могли щось купити». Скільки це потриває до створення нових робочих місць, росту трудової зайнятості – мені передбачити неможливо.\nЯкщо хочете роботу – давайте щось попростіше: можете на комбайні обробляти велику кількість полів. Бо нині дешевше платити соціалку, як кажуть, безумовний соціальний прибуток – коли гроші дають просто за те, що ти живеш у цій країні.\nПоки що ми і так жили за рахунок західних дотацій, якщо ми говоримо про українську економіку – кажуть, це десь 70% бюджету на сьогодні. Ну, буде 90%. Будемо працювати, де скажуть грошодавці. Але навряд чи схід попаде в цю категорію. Скажуть: працюйте десь у центрі, а на Донбас давайте соціалку та гуманітарку.\n-Давайте уявимо собі поствоєнне життя. З одного боку — проблеми у бізнесу, розбомблені міста. Але з іншого психологи також говорять і про посттравматичне зростання.\nУсяка криза дає нові шанси через руйнування старого. Руйнування завжди болісне і смерть людей завжди трагічна. Але на їхнє місце приходять інші люди – такий закон природи.\nГляньмо, як довго ми бовтались у цих демократичних розмовах про перейменування вулиць, про знесення пам’ятників. Але це все нагадувало жування вати – ні смаку, ні користі, ні сенсу. Сталася війна — це все заворушилось і знову набуло важливого сенсу.\nЗрозуміло, що на тлі того, що відбувається на війні, це дрібничка, похапливе реагування чиновників на гнів суспільства до російських окупантів і всього, що з ними пов’язано. Але це приклад того, як зміни, які загалом потрібні були, стаються стрімко, без особливого обговорення. Бо вони є частиною якихось інших, ідеологічно важливих речей. Так само і соціальні процеси, які будуть відбуватися.\nМожливо, руки дійдуть і до адміністративно-територіальної реформи, про яку ми вже говоримо 30 років.\nМоже, нарешті дійде питання до відміни радянської структури областей. Ми ж досі технічно живемо в радянській республіці. Познімали герби, леніна десь поприкопували і все – на цьому декомунізація закінчилася.\nАле залишилась старою як система господарювання, міністерства, структура економіки, заводи-параходи, які перейшли з державних рук в приватні, що за нинішніх обстави нічого не міняє для людей. Не виключено, що ми побачимо злом цієї радянської адміністративно-господарчої системи – наприклад, через зміну Конституції.\nТоді ми станемо схожі на європейську країну не тільки за деклараціями і переконаннями, а й по суті економічних, соціальних і політичних вчинків.\n-Чи закриє війна «мовне питання» Донбасу? Адже жителі регіону постійно вимагали особливого гуманітарного режиму.\nНіяка федералізація більше не повинна існувати в принципі. Ми спочатку гралися з цим, а потім догралися. Має бути єдина державна політика. Або ти її виконуєш, або тебе треба навчити: не доходить через голову – дійте через економіку. Тут нічого нового вигадувати не треба. Як на Заході: знаєш мову – маєш роботу. Не знаєш – не маєш.\n-Як ви оцінюєте сьогодні психологічний стан суспільства? Здається, почалася друга хвиля психозу, коли українці зрозуміли, що війна може тривати до кінця року.\nЗараз дуже модно у зв’язку з цим цитувати Віктора Франкла, — це роблять навіть ті, хто не читав його: «Сказати життю «так!". Психолог у концтаборі». Йдеться про те, що найшвидше ламаються ті, хто думає, що швидко закінчиться, або ті що, це буде тривати завжди. Змогли вижити у концтаборі тільки ті, хто пристосовується до реалій щодня. І це розумна думка.\nВтрата населення стане для країни демографічною катастрофою. Фото: vsim.ua\nАле не варто оцінювати суспільну реакцію по тих, хто реагує публічно, скажімо, у соцмережах. Люди, які себе почувають відносно стабільно, на усю цю фейсбук-фігню не мають часу. Вони воюють, волонтерять, бігають по справах, у них якісь родинні справи, городи. Рефлексують люди, які не мають точки прикладання. Якісь «менеджери середньої ланки», які втратили роботу і не бачать перспективи.\nСоцмережі – це взагалі високоневротичне середовище. Я колись трошки працював в психіатрії і у нас, санітарів, було правило не виводити хворих з різними діагнозами в один коридор. А соцмережі — це саме воно. Параноїки, істерички, а хтось з неврозами-психозами «бігає з автоматом» по сторінках Фейсбуку. Хтось кричить, хтось плаче, хтось сміється – все водночас.\nСоцмережі добрі хіба для того, щоб людина почувалась самотньою. Пірнаєш у «бульбашку» зі своїми 5 тисячами друзів і стає легше, хоча насправді це суцільна самоомана.\nЩодо песимістичності. Пройшла хвиля ейфорії: у перший місяць травматична ситуація всіх об’єднала, зробила зовсім різних людей абсолютно згуртованою єдиною і цілісною силою. Потім почало розсипатись на різні категорії неврозів. Ми зараз перебуваємо у фазі, коли ці різні неврози між собою сильно конфліктують. Всі вийшли з бомбосховищ «в один коридор».\nПотім буде фаза пониження тонусу взаємних конфліктів, ближче до осені. Песимізм буде пов’язаний зі страхом перед опалювальним сезоном. На річницю війни (триватиме війна чи ні – не має значення) – буде нова хвиля підйому. Усі згадуватимуть, як це все почалося, як ми виживали. І знову все буде повторюватись спадаючими синусоїдами.\nПросто зараз все виглядає так феєрично, бо ми у фазі з’ясування міжособистісних стосунків. Бо для більшості людей, які зараз не на війні і немає можливості з’ясовувати стосунки з росіянами через приціл зброї, починають розбиратись один з одним. Навзаєм задаються питання без потреби осмисленої відповіді. Пережитий страх конвертується в агресію. Якщо ти не на фронті, то під гарячу руку трапляється ближній.\n-Зараз ми розуміємо, що Україна зазнає великих втрат населення. Як ми це переживемо?\nДля країни це буде демографічна катастрофа. Особистісно ми цих змін не побачимо аж так очевидно, особливо якщо ви мешканці великих міст. Бо нас буде оточувати здебільшого той самий тип людей. У моєму оточенні є люди, які загинули. У вашому, либонь, теж. Але структура малих соціальних груп залишиться такою самою. Середні групи зазнають змін – вікових, гендерних.\nУ західних регіонах буде відчутне перенаселення, порівняно з іншими регіонами. 20-30% з тих, хто виїхали за кордон, на мою думку, не повернеться, — це близько 1,5 млн українців. Це не одномоментне явище, а буде так з певними сегментами– приїхали, подивилися, і знову поїхали.\nБуде також друга хвиля виїзду, коли виїжджатимуть старші люди, діти яких уже живуть на Заході і зможуть їх утримувати. Наприклад, в Іспанію, Італію, Португалію, де чимало еміграції 90-х, де безпечніше і економічно стабільніше.\nЄ така стара приказка: країна займає стільки площі, скільки вона може обробляти землі. Якщо ми переносимо це на 21 століття: тут зможе відносно продуктивно жити стільки людей, скільки зможе працювати і утримувати непрацюючих. Звісно, тут ще питання оподаткування і взагалі економічної моделі, але це поза моєю компетенцією.\nДалі виникає питання інтеграції в світову економіку, я згадував вище. Нам можуть сказати: ви можете креативно хазяйнувати лише на домашньому рівні: сад-город, бджоли – корови, кури-гуси-свині. Голод нам точно не загрожує, але для промислових амбіцій я не бачу підстав.\n-А що з молоддю, IT, нашими стартапами?\nТут буде деміфологізація ґрантівських ідеологем. Гранти, звісно, будуть, але в них, як завжди, закладається ідеологічний параметр їхнього виконання. До війни це було не дуже важливо, різні групи з різними західними спонсорами між собою не перетиналися і не конфліктували, за малими винятками. Зараз це загостриться. Ресурсу менше, а амбіцій у молоді більше.\nДоведеться переосмислювати реальність тут. Навряд чи вони виїдуть. На Заході наша доросла молодь не дуже потрібна – там таких своїх повно, їм вигідніше вкладати в наших дітей.\nЗ 90-х пам’ятаю: усі їдуть на Захід зі своїми фантастичними пострадянським уявленнями. Сам був такий. Ну вивчив ти пару мов і що? Якщо ти IT-шник – можливо, у тебе справді такі знання і навички, що ти крутіший, наприклад, за китайців чи індусів, у яких прекрасні здібності до математики і висока працездатність.\nТак, увесь світ відкритий. Але стань в чергу конкуренції з цілим світом і можливо, ти виграєш. Він тому і називається «вільний», це вільна конкуренція. А просити преференцій: знаєте, ми з України, у нас війна, а я ще знаю комп’ютерну мову С++. Окей, молодець, будеш пакувати картон або допомагати продавцю хотдогів. Не хочеш? Вертайся додому, тут черга.\nКолись відкрився ринок праці для східноєвропейців в Європі – і мільйон поляків чкурнули в Німеччину на ті робочі місця, на які раніше їм були обмеження, до Великої Британії, Скандинавії. Звільнилася колосальна кількість місць. Його успішно заповнили українські остарбайтери. Поляки були задоволені: 1,5 млн людей там і тут легко навзаєм адаптувалися і чудово себе почувають і по суті асимілювались. Москалі це роблять по-хижацьки, як дикуни, просто полонять і вивозять наших жінок і дітей і цим «засипають» власну демографічну яму. Але мінусування демографічне буде співмірне.\n-Діти – це і щоб також принизити нас?\nКоли війна, вас можуть зґвалтувати, убити, розірвати на частини і з’їсти – що завгодно. З вашим тілом і вашою свідомістю ворог або випадковість можуть зробити таке, що взагалі поза вашою уявою. Всі казочки про культурне ведення воєн розказують після однієї війни і доти, доки наступна війна не почнеться.\nЯ нещодавно прочитав, як хтось з наших балакав із західним професором і сказав, що в нашій армії служить десь 22% жінок.\nІ цей професор каже: так це чудова новина, ви повинні це постійно повторювати росіянам, вони не будуть стріляти в жінок, бо у них патріархальне суспільство. Це уявлення європейського ліберала про росіян, війну і науку. Ні, в першу чергу будуть стріляти, катувати і ґвалтувати слабших, а потім решту, до кого дотягнуться.\nЛюдей, дітей крадуть для заповнення своєї демографії і робочої сили. У світі давно відбувається активне заміщення робочої сили – але мирним і добровільним шляхом. Жінки з дітьми переїжджають, молодиці повиходять там заміж. Це також не нове, відколи впала «залізна завіса», така тенденція є, хоча поменшала з часом і з досвідом.\nНародження дітей – дуже ідеологізована, вульгаризована тема. Це особисті рішення і особисті обставини. Ніколи в світі політичні режими ніякими фінансовими рішеннями не впливали на демографічні проблеми.\nНу, окрім диктатур. Москва забороняла аборти, Пекін заохочував, німецькі нацисти і культ материнства запустили, і кредитування, але люди собі вирішували, як вирішували, попри всі ризики.\nДавали колись і в нас виплати за дітей, так з’явився цілий бізнес убогих матусь , коли сімох народжує, або бере в прийми із сиротинця, негайно пропиває гроші на допомогу, але ж «мать-героїня».\nЛібералістичний, соціалістичний, неомарксистський підходи до особистості, культури комунікацій, цінностей — усе це буде переглядатися. Типи економічних і суспільних стосунків будуть значно спрощуватися у бік ринковості. Наше життя стане більш простим і нужденним, як у фільмах Бертолуччі про поствоєнні чорно-білі будні. Проте чітким і виразним.\nВійна Росії з Україною 2022 соцмережі війна на Донбасі біженці Сєвєродонецьк\nНа росії палає: в Московській області горить Одинцовський лакофарбовий завод


Варення з агрусу і чорної смородини – рецепт на зиму з лимоном - woman-club.net.ua\nHome » Рецепти » Варення з агрусу і чорної смородини – рецепт на зиму з лимоном\nВарення з агрусу і чорної смородини – рецепт на зиму з лимоном\nВарення з агрусу і чорної смородини, закрите на зиму, скрасить ваші холодні будні своїм насиченим смаком і яскравим кольором. Його запросто можна використовувати в якості начинки для млинців або випічки, а також додавати в різні соуси і крему, або ж просто їсти його з чаєм.\nЗалежно від того, який сорт агрусу ви візьмете для приготування такого ласощі, його смак може незначно відрізнятися. Рекомендується брати не дуже великий червоний агрус, який відрізняється солодкістю і незвичайним присмаком.\nПроцес приготування такого варення не підійде для нетерплячих особистостей, тому що збір і сортування інгредієнтів потребують чималого кількість вільного часу, а також терпіння, тому вам варто запастися цими ресурсами, щоб приготувати на зиму таке частування. Втім, щоб трохи заощадити час, ви можете купити ягоди в магазині, а не збирати їх самостійно, але в цьому випадку вам доведеться платити. Агрус і чорна смородина, зібрані своїми руками, хоч і займуть багато часу, зате заощадять ваші гроші, а крім того, вони залишаться такими ж гарантовано смачними і корисними, на відміну від магазинних ягід.\nВарити варення з агрусу і чорної смородини на зиму дуже просто в домашніх умовах, а виходить воно дуже смачним. Швидкий покроковий рецепт з фото представлений на цій сторінці трохи нижче, тому ви можете приступати до приготування ласощів вже зараз, якщо маєте в наявності зібрані інгредієнти.\nНасамперед підготуйте необхідні інгредієнти, які знадобляться вам в процесі приготування варення, а саме: цукор, лимон і безпосередньо самі ягоди. Переконайтеся, що всі вони стиглі і не підгнивати, а також відберіть самі цілі і неушкоджені.\nПриготуйте цукровий сироп, набравши в миску або каструлю трохи води, всипати цукор і поставивши ємність на вогонь. Не забувайте помішувати рідина до тих пір, поки вона не закипить, а цукор не розтане повністю.\nПромийте гарненько ягоди, видаліть плодоніжки і інше сміття, а потім відкиньте інгредієнти на друшляк, щоб позбутися від зайвої вологи.\nКоли ваш цукровий сироп прокипить достатню кількість часу, щоб розчинився цукор, можете засипати до нього ягоди. Бажано, щоб вони варилися в сиропі цілком, тому різати або тиснути їх не потрібно.\nЧекайте, поки суміш почне кипіти, періодично помішуючи вміст каструлі або миски. Під час варіння ягоди виділять сік, тому варення придбає насичений рожевий або бордовий відтінок.\nЗа кілька хвилин до кінця варіння наріжте часточками лимон і разом з цедрою опустіть його в варення. Всього суміш потрібно варити близько години, щоб вона загусла до потрібного стану. Можете додати зовсім небагато пектину, якщо ваше варення вийшло рідкуватим. Після того як воно буде готове, можете переливати його в заздалегідь стерилізовані банки і закривати кришками, прибираючи на зиму в льох. Тепер можете насолоджуватися смачним варенням з агрусу і чорної смородини. Смачного!\nНаливка вишнева на горілці – класичний фото рецепт\nСоус руй: рецепт\nЦибулини мариновані – фото рецепт заготовки на зиму цілком\nПомідори в желе на зиму – простий фото рецепт приготування


Перемога юних квітникарів у Всеукраїнському конкурсі “Квітуча Україна” – Закарпатський обласний еколого-натуралістичний центр учнівської молоді\nПеремога юних квітникарів у Всеукраїнському конкурсі “Квітуча Україна”\n19.05.2020 19.05.2020 Людмила\t0 коментарів\nЦьогоріч юннати гуртка «Юні квітникарі», керівниця якого Ольга Михайлівна Величканич, взяли участь у Всеукраїнському конкурсі з квітникарства та ландшафтного дизайну «Квітуча Україна». Цьогорічний конкурс проводився в заочному форматі.\nМетою конкурсу було залучення учнівської молоді до роботи із покращення зовнішнього озеленення та ландшафтного дизайну території навчального закладу, формування екологічної культури особистості, активізація пізнавальної, творчої та просвітницької діяльності учнів.\nСлід відзначити, що на фінальний етап було представлено понад п’ятдесят проєктів із 20 областей України.\nВихованці екоцентру підготували проєкт квітника, який назвали „Юннат – це на все життя!”, присвятивши його 95-ій річниці юннатівського руху в Україні.\nХарактеристика проєкту: Квітник у формі емблеми Закарпатського обласного еколого-натуралістичного центру учнівської молоді, в якому вихованці займаються вже протягом п’яти років. Символізує наше рідне Закарпаття: зелені Карпати, ріки і гірські потічки краю, багатий рослинний і тваринний світ, вивчати та охороняти який – наше покликання і обовʼязок!\nВикористано наступні квіткові рослини: барвінок малий, цинія, чорнобривці, алісум, агератум, бегонія вічноквітуча. Допоміжні матеріали: декоративна мульча.\nПриємно і радісно відзначити, що наш проєкт посів ІІІ місце серед такої великої кількості учасників! Вітаємо дівчат із перемогою і бажаємо творчого натхнення і майбутніх звершень!\nПропонуємо увазі мультимедійну презентацію проєкту „Юннат – це на все життя!”\nПроєкт-переможець “Юннат – це на все життя”\n← Весна в учнівському дендропарку, частина третя\n21 травня – День вишиванки →