Андрій Смолій: В Офісі президента Олену Кравець розглядають як кандидатуру на посаду мера Києва. "Кварталівку" вже почали ставити в соцопитування\nГоловна / Блоги / Андрій Смолій: В Офісі президента Олену Кравець розглядають як кандидатуру на посаду мера Києва. “Кварталівку” вже почали ставити в соцопитування\nВ Офісі президента Олену Кравець розглядають як кандидатуру на посаду мера Києва.\n“Кварталівку” вже почали ставити в соцопитування, які замовляють у Зеленського. Саме вона та «жінка», про яку згадував і Арахамія і ще низка політиків з СН.\nТож влада продовжує опускати країну на рівень дешевого кварталу, сватів та ліги сміху.\nАбсолютно непрофесійні обличчя, що роками знyщaлиcя з України тепер пхають в органи місцевого самоврядування.\nЧим це завершиться для Києва? Подивиiться на країну і що з нею стало за один рік президенства Зеленського. Пояснювати не варто.\nПопередня статтяУ Зеленського всерйоз збираються висунути, одним з кандидатів в мери Києва, актора Стаса Боклана, який знімався разом з Вовою в серіалі Слуга Народу\nНаступна стаття“Якщо зараз зібрати стадіон і повторити дебати між Порошенком і Зеленським – президенту сказати буде нічого”, – Юсупова\nГончаренко: Зеленський знову продав свій серіал на російськи канал СТС\nЗеленському не довіряє більше, ніж довіряє 49%/44%. Це результат всього: нaїздів на мову, танців Тищенка, пpoc*итутoк Яременка, невиконаних обіцянок Зеленського і його прем’єрів – Уколов


Фльорків Александр Владимирович - Адвокат ☎ +38 (097) 973-27-06 ☎ +38 (097) 798-85-69\nАдвокат Фльорків Александр Владимирович\nАдвокатське об'єднання "Сила права". 46000, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. За Рудкою, 33, оф. 608 тел.моб. 097 973 2706, 097 798 8569, е-пошта: sulaprava@gmail.com\nФльорків Александр Владимирович (адвокат)


Бикичанє нєришено зоз водзацим на таблїчки | Руске слово\nШИД – У 13. колє Медзиопштинскей фодбалскей лиґи Срим, ОФК „Бикич” дома бавел 0:0 процив водзацого на таблїчки „Долнього Сриму 2015” зоз Печинцох.\n„Гайдук” з Вишнїчева победзел БСК зоз Бешенова 2:1, а „Обилич 1993” дома у Куковцох победзел „Зеку Булюбашу” зоз Равня 3:0.\nНа таблїчки „Гайдук” тераз други пре лєпшу ґол розлику зоз 27 бодами, кельо ма и ОФК „Бикич” на трецим месце, а „Обилич 1993” пияти, зоз 26 бодами.\nУ 14. колє, на нєдзелю, ОФК „Бикич” будзе бавиц у Чалми процив „Слоґи”, „Ґраничар” з Обрежу дочекує „Обилич 1993”, а „Напредак” зоз Жарковцу будзе бавиц процив „Гайдука”.\nБикичанє нєришено зоз водзацим на таблїчки was last modified: новембер 12th, 2018 by влдї


Двоє росіян незаконно перепливли річку задля відпочинку в Одесі\nНТА > НОВИНИ > Двоє росіян незаконно перепливли річку задля відпочинку в Одесі\nГромадяни Російської Федерації перепливли прикордонну річку Ворскла, щоб відпочити на Чорноморському узбережжі. Чоловіків затримала прикордонна служба.\nНезаконний перетин українсько-російського кордону відбувся 5 червня вранці біля населеного пункту Лукашівка. За поясненнями порушників, вони мали намір просто відпочити на морі, а обрали такий шлям, оскільки карантинні обмеження не дозволяють вільно приїжджати в іншу державу.\nЯк виявилося, чоловіки 1980 та 1982 р.р. народження, а одному із них було заборонено в’їзд на територію України протягом трьох років за порушення українського законодавства.\nЧоловіків затримали правоохоронці для з’ясування всіх обставин правопорушення.\nЗазначається, що тепер іноземцям загрожує адміністративна відповідальність та заборона приїжджати в Україну протягом 5-10 років. Їхню подальшу долю вирішить суд.\nНагадаємо, поблизу українсько-польського кордону правоохоронці затримали двох громадян Німеччини на велосипедах. Із Польщі в Україну вони вирушили навпростець, бо вважали, що наша країна входить до Євросоюзу, тому перетинати кордон у пунктах пропуску не обов’язково.\nКрім цього, прикордонники відмовили Російському політтехнологу Ігорю Шувалову в пропуску на територію України. Згідно із інформацією, Демченко прилетів авіарейсом з Дубая.


Успіх Flight Design на "AERO Expo 2012". Флайт Дизайн - лідер з виробництва легких спортивних літаків\nУспіх Flight Design на "AERO Expo 2012"\nМи і досі пам`ятаємо з яким успіхом пройшли дві останні крупні авіавиставки у США: «Sebring LSA Expo 2012» та «Sun-n-Fun 2012», на яких компанія Flight Design доволі яскраво про себе нагадала, однак невдовзі Flight Design знову заінтригувала громадськість своїми презентаціями «новинок», але цього разу на найбільшій у Європі щорічній авіаційній виставці - AERO Expo 2012 у м. Фридрихсхафен, Німеччина, що відбулася з 18 по 21 квітня.\n«AERO 2012 стала надзвичайно вдалою подією для Flight Design», зазначив Маттіас Бетч, генеральний директор компанії Flight Design GmbH,- «Наші «новинки» настільки вразили відвідувачів виставки не лише своїм дизайном, але й льотними характеристиками, що ще задовго до завершення AERO ми отримали більше десятка нових замовлень. А ще під час події до і так не малої команди дилерів та дистрибюторів Flight Design велике бажання прєднатися виявили ще декілька нових кандидатів, що приїхали на виставку спеціально для переговорів щодо можливого партнерства із Flight Design. Таке «пожвавлення» є доволі знаковим, особливо порівнюючи із попередніми післякризовими роками» - відзначив Маттіас Бетч.\nНа AERO 2012 команда «Флайт Дизайн» була представлена не лише делегацією директорів, а ще й 36 дилерами з усієї Європи (39 країн). На цій виставці наша компанія представила публіці останні розробки модельного ряду 2012 року, а саме:\n- Нову серійну версію літака CTLSi із інжекторним двигуном Rotax 912iS;\n- Нову модель CT Supalight Turbo із потужним двигуном Rotax 914T (115-hp) та новим шасі;\n- Повномасштабний макет интер`эру нового С4;\n- Серійну модель літака МС.\n"Те, наскільки зацікавлено публіка сприйняла новий інжекторний двигун Rotax 912iS, що встановлений на нашому новому літаку CTLSi, перевершило навіть наші найсміливіші очікування",- заявив Олівер Рейнхардт, технічний директор Flight Desig GmbH. «CTLSi - це новітня модель компанії Flight Design, яка створена для того, аби дозволити його власнику максимально відчути переваги нового інжекторного двигуна та паливної системи. Зокрема, до переваг можна віднести покращену паливну систему із додатковим баком для подачі стисненого палива до системи вприскування, електричний триммер був доданий в якості стандартного (CTLS доречі має довгий трьохосьовий триммер), а також новий значно легший, але більш потужний акумулятор та генератор. Новий двигун Rotax 912iS також оснащений додатковими подвійними форсунками на кожному з циліндрів. Власники CTLSi відразу відчують значну економію палива, збільшення крутного моменту, полегшений старт, і безперебійність роботи. Відсутність карбюраторів здешевлює технічне обслуговування, а також зникає проблема з обмерзанням карбюраторів.» - підкреслив Олівер Рейнхардт. Новий CTLSi доступний для замовлення вже зараз.\nНе меншу увагу відвідувачів виставки привернув до себе і повномасштабний макет інтер`єру нового чотирьохмісного літака С4, який до кінця 2012 ще буде знаходиться в стадії розробки. «Надзвичайно просторий салон, зручні широкі шкіряні сидіння, наявнисть місця для багажу, вражаючі льотні характеристики та більш ніж прийнятна ціна дозволяють мені із впевненістю заявити про те, що модель «С4» дуже скоро стане справжньою знахідкою не тільки для приватних пілотів, чи ентузіастів, але й для цілих родин, що полюбляють подорожувати разом.» - зазначив Джон Доман, директор з глобальних продажів і маркетингу Flight Design GmbH. «Я переконаний, що в найближчі кілька років жоден із виробників спортивних літаків у світі не здатен буде запропонувати реальну альтернативу новому «С4», а це звісно означає, що нас чекає великий успіх на світовому ринку багатомісних спортивних літаків.»\nОтже, результатами виставки стали замовлення близько десятка літаків і безліч позитивних відгуків, як від теперішніх власників так і від пересічних відвідувачів.\nКоманда «Флайт Дизайн» хоче подякувати усім партнерам, які підтримали нас у такому важливому ділі і провели захід на найвищому рівні.\nМи пишаємося тим, що маємо дуже професійну команду, що презентує нашу продукцію у всьому світі, тим самим підтверджуючи статус компанії як №1 у своїй галузі.


Простим перетягуванням порядок електронних скриньок у Thunderbird не зміниш, в налаштуваннях теж нічого подібного немає. Та вихід є завжди.\nЗазвичай нормальна людина має одну, від сили дві електронні скриньки для власних потреб. У такому випадку не варто навіть задумуватися над таким типом програм як поштовий клієнт. Зайшов собі з браузера чи поштової програми смартфона, і немає проблем.\nА якщо ти мусиш пильнувати ще з десяток робочих скриньок? Тоді на допомогу прийде Mozilla Thunderbird. Поштовий клієнт Thunderbird є найпоширенішим поштовим клієнтом, який дозволить налаштувати та переглядати всі свої облікові записи в одному місці та не переживати за безпеку – тут вона на найвищому рівні.\nЄ один неприємний нюанс – застосунок Thunderbird існує вже дуже багато часу, але у ньому досі немає по-людськи організованої функції зміни порядку облікових записів. Усі записи розміщені у порядку їх додавання:\nЩо ж робити, коли необхідно перемістити якусь скриньку, додану нещодавно, наприклад, на початок списку?\nЗмінюємо порядок облікових записів через файли конфігурації\nНасправді все не так плачевно. Заходимо в налаштування Thunderbird:\nУ полі "Шукати у налаштуваннях" вводимо: about:config:\nДалі клацаємо кнопку "Редактор налаштувань":\nПогоджуємося на ризик, все ж таки ми влізаємо в глобальні налаштування 😉\nУ полі "Пошук" вводимо: mail.accountmanager. Двічі клацаємо по полю mail.accountmanager.accounts, ось тут треба буде змінити порядок записів. Як бачиш, у мене вже змінений порядок (account1, account6, account5, account3…). Зробиш так само – і в тебе також зміниться порядок облікових записів. Також можеш виставити скриньку за замовчуванням у полі mail.accountmanager.defaultaccount.\nВідповідність номера запису обліковому запису\nДобре, а як визначити, який номер якому обліковому запису відповідає? Для цього у тому ж полі "Пошук" вводимо запис mail.server.server1.name, у якому буде виведено адресу поштової скриньки.\nПоступово змінюючи номер сервера, можна визначити номери записів для усіх скриньок. Наприклад під записом mail.server.server2.name у мене виявилась системна локальна тека:\nВиявивши всі номери облікових записів, повертаємось до запису mail.accountmanager.accounts та виставляємо потрібний порядок. Після цього необхідно перезавантажити Thunderbird.\nПочинаючи з версії Thunderbird 78 користувачі, в яких на борту Windows, можуть без жодних розширень налаштувати згортання Thunderbird в системний лоток замість закриття. Тобто застосунок працюватиме собі спокійно, не заважаючи на панелі завдань. Це робиться відміткою однієї галочки в основних налаштуваннях:\nКористувачам Linux пощастило менше – даної опції в налаштуваннях поки що немає. Це можна побачити на третьому зображенні. Але сподіваюся, що найближчим часом Mozilla подумає і про нас, лінуксоїдів 😉\nНа цьому все, щасти тобі!


§ 39. Геоекологічнаситуація | Фізична географія України, 8 клас\n§ 39. Геоекологічнаситуація (підручник)\nТема 20. Геоекологічна ситуація в Україні\n§ 39. Геоекологічна ситуація\n1. Пригадайте, яке значення мають компоненти природи для життя і господарської діяльності людини.\n2. Наведіть приклади негативних змін у ПТК, спричинених діяльністю людини.\nОсновні забруднювачі довкілля. Надзвичайно великі зміни у стані навколишнього природного середовища України відбуваються під впливом розвитку промисловості.\nМал. Промислові підприємства – найбільші забруднювачі довкілля\nВнаслідок гірничодобувної діяльності відбувається нагромадження відвалів із порід, які виймаються з шахт, рудників, кар’єрів. Нерідко у відвалах опиняються токсичні речовини, які розвіюються на значні території, потрапляють у підземні води. Це впливає на ріст рослин, здоров'я людей. Загалом у відвалах знаходиться 25 млрд т порід, вони займають площу 50 тис. га. Найбільше відвалів з небезпечними речовинами у місцях видобутку вугілля, руд металів, сірки, калійної солі – у Донбасі, Придніпров'ї, Львівсько-Волинському басейні, Прикарпатті. У місцях шахтного способу видобутку утворюються терикони – насипні утворення заввишки до 100 м. Ці “гори” не придатні для використання. У них нерідко відбувається самозаймання вугільної породи та вибухи метану.\nМал. Терикон біля смт Мирна Долина, Попаснянський р-н, Луганська обл.\nМал. ТЕС і ТЕЦ є значними забруднювачами довкілля\nВеликим забруднювачем довкілля є транспорт. Він дає майже 70% усіх викидів в атмосферу, які є продуктами згоряння палива. Вздовж автошляхів концентрація шкідливих речовин, у тому числі важких металів, у 10 – 20 разів перевищує гранично допустимі норми. Тому вздовж доріг забороняється випасати худобу, рвати плоди. Автомобільний транспорт – перший забруднювач повітря й у великих містах. Забруднення довкілля спостерігається також уздовж залізниць, у портах та аеропортах, яке здійснюється залишками палива з транспортних засобів. Найбільше викидів шкідливих речовин буває під час аварій на транспорті. Так, у 2007 р. залізнична аварія на Львівщині спричинила значні викиди в атмосферу і ґрунт отруйного жовтого фосфору, а внаслідок аварії танкерів у чорноморські води потрапили нафтопродукти.\nЗначну загрозу людям і довкіллю несуть численні “поховання” і склади хімічно небезпечних речовин, а також склади боєприпасів, які залишилися Україні у спадок від військово-промислового комплексу колишнього СРСР. Таких складів по всій Україні понад 180, в них зосереджено 2,5 млн тонн вибухових речовин. Відомі факти масового небезпечного захворювання людей поблизу таких об’єктів (Первомайський район на Миколаївщині), вибухів артилерійських снарядів в Артемівську (Донецька область), Новобогданівці (Запорізька область), внаслідок чого страждали люди, нищились будівлі. У кількох місцях на території країни зберігається дуже небезпечне рідке ракетне паливо. Знищення боєприпасів і вибухово небезпечних речовин гальмується браком коштів.\nМал. Викиди шкідливих речовин стаціонарними джерелами забруднення в атмосферне повітря (%, 2006 р.)\nМал. Геоекологічна ситуація\n1. Встановіть, які умови проживання населення переважають в Україні.\n2. Де склалися напружені та катастрофічні умови проживання населення?\n3. Яка геоекологічна ситуація характерна для вашої області та району?\nЗаконодавство про екологічну ситуацію. Значне забруднення всієї території України, негативні зміни в природному середовищі, які відбиваються на здоров’ї та тривалості життя населення, дали підставу Верховній Раді України оголосити її територію зоною екологічного лиха. Починаючи з 1991 р., коли видано Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища», вступила в силу й низка інших законодавчих актів про охорону окремих компонентів природи. У них відзначається, що державній охороні та регульованому використанню на території України підлягають усі природні компоненти і ресурси. Кожен громадянин України має право на безпечне для його життя і здоров'я навколишнє середовище.\nЧас від часу в окремих місцевостях виникають негативні зміни в навколишньому природному\nсередовищі, що потребують застосування надзвичайних заходів з боку держави.\nЇх оголошують зонами надзвичайних екологічних ситуацій, правовий статус яких також\nзакріплений законом. На жаль, таких зон в Україні з’являється чимало.\nУкраїна бере активну участь у міжнародній діяльності з охорони природи, забезпечуючи виконання міжнародних угод на своїй території. Вона – член ЮНЕП (програми ООН з навколишнього середовища), МСОП (Міжнародного союзу охорони природи і природних ресурсів) та інших організацій. В Україні діє представництво міжнародної громадської природоохоронної організації «Грінпіс».\nГеоекологічна ситуація відображає стан навколишнього природного середовища з точки зору сприятливості чи несприятливості умов проживання людей.\nОсновними забруднювачами навколишнього природного середовища в Україні є промисловість, транспорт, сільське господарство, комунальне господарство, військово-промисловий комплекс.\nГеоекологічна ситуація в Україні має регіональні відмінності, майже на половині її території склалися не надто сприятливі умови для проживання населення.\n4. В яких регіонах України екологічна ситуація найбільш несприятлива і чому?\n5*. Спробуйте оцінити, яка геоекологічна ситуації склалася у вашому районі чи області.\n← § 38. Азовське море\n§ 40. Наслідки аварії на Чорнобильській АЕС →


Панкейки з шоколадною начинкою : Ням ням за 5 хвилин\nЯкщо ви хочете приготувати на сніданок щось цікаве, то панкейки з начинкою з шоколаду за цим рецептом точно припадуть вам до смаку. Ви здивуєтеся, але їх не так складно зробити, як здається. Один маленький секрет допоможе Вам порадувати рідних і близьких. Млинці виходять дуже ніжними, з ніжною Нутеллою в серединці. Мені подобається подавати їх зі свіжими солодкими ягодами.\nНутелла 10 столових ложок\nБорошно 1 і 1/2 склянки\nРозпушувач 3 чайних ложки\nМолоко 1 і 1/4 склянки\nЯк приготувати панкейки з шоколадною начинкою всередині?\nЗастеліть деко папером для випікання. Викладіть на нього пару столових ложок Нутелли і розмажте її так, щоб вийшов диск діаметром 6 сантиметрів і товщиною півсантиметра. Подивіться, як це зроблено на фото. Повторіть ще 6 разів. Не робіть диски занадто тонкими, інакше потім вони можуть зламатися. ВІдправте деко в морозилку, щоб Нутелла повністю застигла. Це займе у Вас близько години. Коли будете готові випікати, вийміть їх з морозилки і акуратно приберіть папір. Діставати краще в декілька підходів, тому що вони досить швидко тануть.\nУ великій мисці змішайте разом борошно, розпушувач, сіль і цукор. В окремій мисці збийте яйце з ванільним екстрактом і молоком. Зробіть лунку в центрі сухих інгредієнтів і вилийте туди молочну суміш. Збийте вінчиком, поки тісто не набуде гладку консистенцію, без грудочок.\nУ сковороді з товстим дном на середньому вогні розтопіть половину вершкового масла. Коли воно розтане, протріть сковороду паперовим рушником, щоб залишився дуже тонкий шар. Вилийте на неї приблизно чверть склянки тіста. Швидко покладіть поверх нього диск з Нутеллою (по діаметру він повинен бути трохи менше, ніж панкейк на сковорідці) і акуратно залийте зверху невеликою кількістю додаткового тіста. Швиденько розрівняйте його ложкою, щоб повністю покрити Нутеллу.\nКоли по краях почнуть з'являтися бульбашки, акуратно пвднвмвть млинець лопаткою і переконайтеся, що нижня частина набула красивий золотистий колір. Переверніть і доведіть до готовності. Повторіть з рештою млинців. Подавайте панкейки з начинкою з шоколаду теплими, зі свіжими і солодкими ягодами. Можна додати трохи збитих вершків.\nЗа матеріалами http://www.recipetineats.com/nutella-stuffed-pancakes/


Ідея безсмертя народу і торжества правди у романі Михайла Стельмаха “Правда і кривда” | Твори на вільні теми\nГоловна ⇒ 💗Твори на вільні теми ⇒ Ідея безсмертя народу і торжества правди у романі Михайла Стельмаха “Правда і кривда”\nВсі ці проблеми вирішуються письменником через показ образів звичайних людей: трудівників і ледарів, героїв і боягузів, тих, що здатні грудьми затуляти амбразури ворожих дотів і тих, у кого “серце стало шлуночками”\n. “Правда і кривда” – так не випадково називається роман. Правда – це невмирущий дух народу, що виніс нелюдські муки, але переміг, залишився собою, зберіг право бути вільним. Правда – це уміння всього себе віддати людям. Це – скромність, чесність, безкорисність.\nНосієм цієї авторської ідеї постає, насамперед, Марко Безсмертний, який віддає свій будинок вдовам і сиротам. “Людина, мовляв, коли й горить, мов свічка, має своє світло віддавати іншим…” – говорить він. Так само відмовляється від борошна Катерина, хоч має п’ятьох голодних дітей, або не бере краденого масла водій Поцілуйчика. Правда\n– це щире і чисте кохання, як у Марка і Оленки, як у Григорія і Катерини. Правда – це й інша любов, що “як спадщина дісталася… від батьків” – любов до рідного краю і власного народу. Навіть у ставленні до природи є ця правда.\nМарко переносить подалі від води пташине гніздо, хвилюється через довчасно скошену нивку з недостиглими колосками. У ставленні до праці – теж народна правда. Найбільше Марко любив сіяти і орати.\nНапівголодні люди відновлюють розорений Безбородьком колгосп. У цьому теж їхня сила і свого роду безсмертя. А кривда – це злочини фашизму, це зрада і підлість Крижака та Поцілуйка, жорстокість і вузьколобість Чорноволенка та Киселя, кар’єризм і корисливість Безбородька і навіть дріб’язкова, але дошкульна жадібність Мамури і Шавули. Правда – це чесність, але інколи вона має парадоксальні прояви. Ледве живий Марко говорить матері, що добре себе почуває.\nГолодний Федько відмовляється від їжі, бо знає, що Марко ладен віддати йому останнє. За дрібною зовнішньою брехнею ховається велика правда турботи про інших людей. Те саме стосується неприємного компромісу, коли Марко, щоб здобути паливо для тракторів, без якого не зорати колгоспну ниву, вимінює його на самогон. Попри всі негаразди і страждання народ завжди вірив у перемогу правди.\nТому правда – безсмертна. І в житті, і в легендах підтверджується її сила. Ось Марко, пошматований осколками, лежить у сільській церкві біля ікони Георгія Побідоносця, а його мати говорить, ховаючи завчасну “похоронку” на сина за такою саме іконою, що “і він, і ти душили Гітлера-зміюку”. А потім майже в кожній хаті вже визволеного від фашистів села люди бережуть, мов ікони, фотографії Марка та називають його “спасителем”. Легенда і дійсність сплітаються. Як символ безсмертя народу перетворюється на струнку вербичку хрест на могилі Трохима Безсмертного.\nВиживають пташки на снігу, сяють “нерозстріляні весняні зорі”, живе став, бо “воду німці не могли ні вивезти, ні спалити”, у каміні, що єдиний лишився від спаленої хати, живуть бджоли, яблуні і груші схиляють віти зі стиглими плодами над солдатськими обелісками, але й люди виживають навіть під землею. А де немає вічності фізичного життя, замість неї приходить вічність пам’яті. Ось як каже про неї, наприклад, Юрій Кисіль: “Мертва трава скоро стає сіном, мертва людина не скоро стає травою…\nВ нашій пам’я-ті Мар’яна залишилась лебідкою, і в зелених прибузьких плавнях вона знайшла свою смерть, як поранена лебідка…” Розмовляє старий Дибенко з сорочкою загиблого сина, і ніби чує його голос. Безсмертні героїчні вчинки людей. Безсмертна любов – не випадково Марко просить учительку вчити їхніх дітей. Безсмертне й кохання. Світлі почуття перемагають, якими б живучими не були прояви “кривди”.\nПеремагає вічність життя, перемагає невмирущий народ. Дуже символічно звучить діалог: – Тут Марко Безсмертний? – Тут усі безсмертні, – строго відповів… немолодий воїн, в якого груди і всі ордени були залиті кров’ю. Не зміг фашизм знищити землю, убити безсмертний правдою народ. І хоч досі ще не вмерла повністю “кривда”, можна згадати ще Шевченкові слова: І немає злому На всій землі безконечній Веселого дому…\n« Роман “Розставання” Леоніда Бородіна\n“Острів скарбів” твір, який приніс письменнику світову славу »


У Луцьку Юрій Луценко призначив нового покурора області - Район Луцьк\nУ Луцьку Юрій Луценко призначив нового покурора області\nГенпрокурор України Юрій Луценко перебуваючи у Луцьку 21 серпня, призначив нового головного прокурора Волинської області.\nПро це пише ІА ВолиньPost, посилаючись на влані джерела.\nЗауважимо, що новим головний прокурором області Юрій Луценко призначив Віктора Швидкого, який до того був першим заступником та виконувачем обов’язків прокурора Волині.\nНаразі ж у прес-службі підтверджують факт призначення прокурора області 21 серпня. У прес-службі додають, що призначення відбулося без присутності преси.\nНатомість під приміщенням проруратури - чимала кількість поліції.\nЗауважимо, що Віктор Швидкий працював на різних посадах, у тому числі керівних, в УМВС України у Дніпропетровській та Закарпатській областях. Із серпня 2005 по січень 2007 року та з грудня 2007 по березень 2010 року – начальник УМВС України у Волинській області.\nТеги: #Прокуратура Волинської області, #Юрій Луценко, #Призначення


ТАЛАНОВИТІ ТАЛАНТИ «ТАЛАНТУ» | Газета "Подолянин"\nЙ ось перші успіхи юних талантів: 4-річний Тимур Клименко (ЗДО №23) після турніру із шашок (першість області з-поміж школярів), де набрав п’ять очок, упевнено переміг у новорічному турнірі шахістів гуртка «Талант». ІІ місце посів Адам Шароварський (ЗДО №19), а ІІІ – Ілля Паюк (ЗДО №18). Серед дівчат найкращою була Марійка Савицька.\n– Чому з-поміж усіх ігор та іграшок у 4 роки Тимур обрав саме шахи?\n– Він такий ще змалечку. Iз двох років Тимурчик замість м’яких іграшок чи машинок любив просто сидіти і все рахувати. Його улюбленим питанням завжди було: «А скільки?». Перші його «заняття» почалися з підрахунку сходинок у під’їзді, а ще серед улюблених – математичне лото і монополії. Коли Тимурчику виповнилося три рочки, ба-буся Анна Василівна почала навчати\n– А що, крім шахів, полюбляє юний чемпіон?\n– Обожнює вивчати геометричні фігури і захоплюється астрологією, знає вже всі планети. У вільний час ми постійно спілкуємося із сином про ці та інші науки і разом шукаємо відповіді на 1000 та одне запитання.\n– Коли Тимур прийшов до нас, я здивувався: ну як 4-річний хлопчик може перемагати дітей віком 8-12 років? – пригадує тренер Анатолій Васильович. – Проте він ніколи не здавався, і за три місяці відвідувань клубу вже встиг взяти участь у трьох шашкових турнірах. Iз Тимуром тренуємося двічі на тиждень по 35 хвилин у садочку, а щосуботи по півтори години практикуємося вже у «Гросмейстері». Гадаю, хлопець обов’язково стане чемпіоном області, а в подальшому й майстром спорту. Впевнений, за такими вундеркіндами – майбутнє.


ВСП «КФК ПІТБ ДДМА» » Регіональне методичне об’єднання викладачів ТОЕ та електротехнічних дисциплін\nРегіональне методичне об’єднання викладачів ТОЕ та електротехнічних дисциплін – ВСП «КФК ПІТБ ДДМА»\nРегіональне методичне об’єднання викладачів ТОЕ та електротехнічних дисциплін\nНа першому засіданні Регіонального методичного об’єднання викладачів електротехнічних дисциплін 2020-2021 н.р., що відбулося на базі Відокремленого структурного підрозділу «Слов’янського фахового коледжу Національного авіаційного університету», було розглянуто такі питання:\nОбговорення і складання плану роботи РМО в термін з квітня 2021 по жовтень 2023 н.р.;\nобговорення умов проведення регіональної олімпіади з електротехнічних дисциплін.\nобговорення умов проведення регіональної студентської науково-практичної конференції з електротехнічних дисциплін;\nрозглянуто питання використання інтернет – технологій у навчальному процесі в період дистанційного навчання;\nрозглянуто рекомендації щодо використання викладачами інноваційних технологій при проведенні занять з електротехнічних дисциплін;\nПід час засідання головою та членами РМО були обговорені питання, визначені порядком денним. Зокрема, обговорена діяльність РМО у 2020-2021 н.р., як з методичної роботи, так і проведення Всеукраїнської олімпіади і науково-практичної конференції з електротехнічних дисциплін. Також було розглянуто питання щодо роботи при дистанційному навчанні, використання у навчальному процесі інтернет технологій, використання інноваційних технологій при проведенні занять з електротехнічних дисциплін.\nЗа результатами обговорення можна виділити наступні моменти роботи членів РМО, на які необхідно звернути особливу увагу:\nвизначення серед здобувачів освіти контингенту для підготовки до участі в етапах Всеукраїнської олімпіади з електротехнічних дисциплін;\nпід час підготовки до проведення регіональної олімпіади з електротехнічних дисциплін вносити до завдань питання професійного спрямування;\nприділяти увагу розробці методики з підготовки здобувачів освіти до участі в етапах регіональної олімпіади і науково-практичної конференції з електротехнічних дисциплін та підготовці відповідних доповідей.\nОкремим питанням було заслухано доповідь Лебеденка Євгенія Васильовича, викладача Дружківського житлово-комунального коледжу, який презентував творчий звіт за результатами власного досвіду роботи – «Інформаційні та комунікаційні технології як засіб формування професійної компетентності студентів».


САЛЬВАДОР ДАЛІ (1904-1989 РР.) - МИСТЕЦТВО ХХ СТОЛІТТЯ - Підручники для студентів онлайн\nМайстром зовсім іншого складу був Сальвадор Домінек Феліпе Жасінти Дали і Домінек, маркіз де Пуболь, який увійшов в історію світового мистецтва, як Сальвадор Далі. Він відомий не тільки як автор загадкових полотен, режисер і письменник. Все своє життя майстер перетворив в грандіозну художню акцію. Про його екстравагантних витівках ходили легенди, спілкування з ним незмінно перетворювалося в непередбачуваний і іноді небезпечний перформанс. «Дивацтва» Далі проявилися ще в дитячі роки: відомо, що він важко сходився з іншими дітьми, неадекватно реагував на те, що відбувається, був примхливий, симулював хвороби і страждав від багатьох цілком реальних фобій. Мистецтву Далі почав вчитися в муніципальній художній школі Фігерасі. У віці 18 років юнак вирішив вступати до Академії Сан-Фернандо в Мадриді. Рік вступу виявився для молодого художника дуже важким: він втратив матір.\nНавіть на вступних іспитах Далі не обійшовся без екстравагантної вигадки. Бажаючи виділитися в натовпі абітурієнтів, Дали робить екзаменаційний малюнок дуже маленьких розмірів, а коли йому пропонують збільшити його, створює ще більш крихітне твір. Все ж молодого художника прийняли. В Академії Далі провів близько п'яти років, але диплома не отримав, оскільки в 1926 році його вигнали за зухвалу поведінку. У ці роки відбулися знакові для Дали знайомства з Луїсом Бунюелем (1900-1983 рр.) І Федеріго Гарсія Лорка (1898-1936 рр.).\nЯк і багато майстрів XX ст., Дали пройшов в юності фази захоплення усіма новими і новітніми стилями і напрямками в мистецтві: імпресіонізмом і постімпресіонізму, кубізмом і дадаїзм. До 1921 р відноситься ранній автопортрет майстра (приватне зібрання) (илл. 188). Після відходу з Сан-Фернандо Далі здійснив поїздку до столиці Франції, де познайомився з творчістю майстрів Паризької школи. Найбільше враження на нього справив Пікассо, який був до того ж співвітчизником молодого майстра.\nНезабаром відбулася ще одна знаменна знайомство - з подружжям Елюара. Дружина Поля Елюара (1895-1952 рр.) Гала (Олена Дьяконова, 1894-1882 рр.) Зачарувала Дали. Незабаром Гала пішла від чоловіка до художника, а в 1932 р вони офіційно оформили стосунки. Протягом усього життя Гала залишалася для Дали єдиною музою і мало не єдиною жіночої моделлю. Була вона і надзвичайно талановитим імпресаріо - майже всі справи художника проходили через її руки. Прихильність Далі до дружини стала легендарною. Далі мав нещастя втратити дружину в 1982 р, за сім років до власної смерті, що абсолютно його вразило.\nВикравши Галу у Елюара, Дали оголошує про своє рішення написати портрет поета. Майстер робить заяву, як завжди несподіване і епатажне, що цього портрета цілком достатньо, щоб викупити його провину. Дійсно, портрет був написаний в 1928 р (приватне зібрання) (илл. 189). Роботи Далі не призначені для «розгадування», це не ребуси. Однак з картини в картину кочують образи, що володіють певною символічною наповненістю. Ключ розуміння до них лежить як в загальнолюдському «колективному несвідомому», так і дається самим художником в усній або письмовій формі. Далі взагалі багато писав, його найзнаменитіші книги - «Щоденник одного генія» і «Таємне життя Сальвадора Далі» - є дуже цінним коментарем до його творчості в галузі образотворчого мистецтва. Портрет Елюара представляється глядачеві в першу чергу як уособлення нескінченної втоми. Ми бачимо тільки бюст поета, що ширяє над якимось неземним і майже безлюдним ландшафтом. Особа Елюара абсолютно байдуже. Відчуття істом- лінощів і навіть хвороби ускладнюється від того, що на лоб поета лягає узялася нізвідки тонка срібляста рука. З лівої скроні його випливає щось, що виявляється в результаті зображенням левової голови. Далі стверджував, що для нього це символ страху перед сексуальним потягом. В обличчя цьому символу сміється дивна порожниста маска. До щоках і плечах поета горнуться дивні істоти, в обрисах одного з них пізнається профіль самого Далі.\nУ 1929 р Дали увійшов в паризьку групу сюрреалістів. Відносини з іншими членами об'єднання складалися досить складно. Однією з головних причин можна назвати ексцентричність Далі, його впевненість у власній геніальності і сильну схильність до самореклами. Очевидно, це дратувало колег по цеху. Крім того, оточуючим було важко зрозуміти, що Далі абсолютно аполітичний. Коли він робив провокаційні заяви про те, що підтримує Гітлера, це не було оприлюдненням справжніх політичних поглядів. Це була провокація, епатаж, покликаний в черговий раз привернути до художника увагу. Далі, можна сказати, поставив собі завданням створювати навколо себе атмосферу скандалу. На цю вудку попадалися навіть ті, хто в силу своєї причетності до сюрреалістичному руху міг би зрозуміти, що Дали живе в іншому вимірі, що все для нього, починаючи від склянки з водою на столі і закінчуючи світовими війнами, є матеріалом для створення сюрреальних фантомів.\nУ ці роки було написано кілька найбільш знаменитих творів Далі. Серед них «Сталість пам'яті» (1931 р, Музей сучасного мистецтва, Нью-Йорк) (илл. 190). Є свідчення, що картина була виготовлена в рекордно короткий термін: коли дружина Далі йшла в кінотеатр, майстер тільки починав роботу, коли Гала повернулася додому після сеансу, полотно було вже закінчено. Сам Далі стверджував, що на роздуми його навів вид растекшуюся по тарілці сиру камамбер. На картині зображений пустельний і безтурботний морський пейзаж зі скелями, але без найменших ознак рослинності. На першому плані височіє якусь подобу столу, в який встромлено суха гілка. З цієї гілки, як і з самого столу стікають м'які білі циферблати. Стрілки на них показують різний час. Далі стверджував: «Я абсолютно нормальний. А ненормальний той, хто не розуміє мого живопису, той, хто не любить Веласкеса, той, кому не цікаво, котра година на моїх розтеклися циферблатах - вони адже показує точний час »  . Точне, але різний, адже час не одне і те ж для всіх. Поруч зі «столом» з'являється профіль самого Далі з закритими очима, його вкриває, немов маленьке ковдру, ще один циферблат. Ця картина - роздум про природу часу. Його поступальний рух лише ілюзія. У пейзажі, що складається з каменю і води, годинах нічого робити, нічого вимірювати. Стомлені вічністю, вони плавляться і розтікаються, понуро повисаючи на сухий корчі. Це час перестає лякати людину своєю невблаганністю, під його покровом можна без побоювання віддаватися відпочинку.\nУ паризький період творчості Далі формулює принципи винайденого ним параноїдально-критичного методу. Суть його полягала в тому, щоб до межі конкретизувати образи, породжені підсвідомим. Сам Далі писав: «Мій параноїдально-критичний метод зводиться до безпосереднього викладу ірраціонального знання, народженого в маячних асоціаціях, а потім критично осмисленого. Осмислення виконує роль проявника, як в фотографії, анітрохи не применшуючи параноїдальною мощі »  . Роботи Далі цього часу дійсно починають вражати конкретикою деталей, подробицею, відчуттям документальності, з якої майстер фіксує образи, здатні виникнути лише в стані сну, марення, наркотичного сп'яніння або інших «прикордонних» станах.\nУ 1936 р Дали остаточно пориває з паризькими сюрреалістами. У зв'язку з цією подією їм була сказана знаменита фраза: «Сюрреалізм - це я!». Більше Далі не примкне до жодного мистецькому об'єднанню. Крайній індивідуалізм і ексцентричність майстра входили в суперечність з будь-якими обмеженнями, які накладала б загальна програма, колективна ідеологія. В цьому ж році Далі створює ще одне полотно, яке отримало незвичайну популярність: «М'яка конструкція з вареними бобами (Передчуття громадянської війни)» (1936 р Художній музей, Філадельфія) (илл. 191). Представлений на полотні монстр, складений з фрагментів людського тіла, терзає сам себе. Контур цієї «конструкції» нагадують обриси Іспанії на географічній карті. Кинута на землю перед жахливим істотою жменю бобів виглядає не таким вже дивним і абсурдним підношенням. Війна плодить голод і злидні, остання жменю бобів, пожертвувана чудовиську, дорожче золота.\nТоді ж Дали відвідала ще одна ідея, яка увійшла в пантеон найбільш відомих і екстравагантних задумок майстра, - перетворити Венеру Мілоську в комод з ящиками. Задум належав Далі, однак гіпсову виливок зі справжньою статуї виконав Марсель Дюшан (1936 р приватне зібрання) (илл. 192). Далі вказав йому, де слід прорізати ящики: на лобі, в зоні грудей і живота, на коліні. Всі ящики трохи висунуті, так що виникає спокуса зазирнути в них, поширюють в їх темних глибинах. Поєднання образів одного з найбільших античних шедеврів і такого буденного предмета, як комод, вражає своєю дивиною, абсурдністю і, не менше, несподіваною гармонією. Починає здаватися, що скульптура тільки і чекала, коли нарешті Далі відімкне її, відкриє таємниці, які вона змушена була стільки часу тримати в собі.\nРоки війни Дали провів в США, де співпрацював зі студією Уолта Діснея. Небайдужим до кінематографа художником був створений мультиплікаційний фільм «Destine». Це був не перший досвід Дали в даній області - він вже брав участь в створенні Луїсом Бунюелем «Андалузького пса», прем'єра якого відбулася в 1929 р В Америці Далі написав і свою першу книгу, що мала гучний успіх - «Таємне життя Сальвадора Далі» - фантасмагоричну автобіографію, джерело всіляких міфів і анекдотів про навіженої генії.\nУ 1944 р Далі пише «Сон, викликаний польотом бджоли навколо граната, за секунду до пробудження» (1944 р, Музей Тіссена-Борнеміси, Мадрид) (илл. 193). Тема сну завжди цікавила Дали. Його займала і проблема часу стосовно до сну: за одну мить людина може побачити дивно довгий, яскравий і запам'ятовується сон з безліччю подробиць, причому імпульс для цього може надійти з зовнішнього світу у вигляді звуку, дотику, запаху. На цьому полотні Далі показує, як деренчала дзижчання бджоли, що в'ється навколо плоду, викликає в затуманеній сном свідомості агресивні образи гарчали тварин, а неусвідомлений страх перед жалом комахи народжує образ гвинтівки з багнетом, майже стосується руки сплячою. Цікаво, що при написанні тигрів, що вистрибують з відкритого рота гігантської риби, Дали надихався цирковий афішею.\nЗ'явилося в ці роки і ще один із знакових творів - «Спокуса Святого Антонія» (1946 р Бельгійський королівський музей витончених мистецтв, Брюссель) (илл. 194). Робота була виконана для конкурсу, перемога в якому дісталася іншому претенденту. Однак це не применшує значення полотна Дали. Сюжет спокуси святого Антонія має довгу історію у світовому малярстві. Він часто зустрічається в епоху Середньовіччя, любив його і Босх, якого самі сюрреалісти вважали своїм попередником. Святого Антонія в оточенні демонів ми зустрічаємо на гравюрах Мартіна Шонгауера (1448-1491 рр.) І Жака Калло (1592-1635 рр.). Далі зобразив в образі Святого Антонія самого себе. Святий представлений оголеним, тоді як у світовому малярстві закріпилася традиція зображати його в чернечій рясі. Оголеність Антонія у Дали особливо яскраво підкреслює ідею беззахисності, аскетизму і подвижництва. Пустельника нічим захиститися від насуваються на нього видінь, крім хреста, затиснутого в викинутої вперед руці. У ніг Антонія лежить череп - символ гріхопадіння і неодмінний атрибут композицій на тему «Vanitas» (тлінність, «суєти суєт»). Далі за краще, як і в більшості випадків, низьку лінію горизонту, над яким височіють грізні бачення, покликані налякати і спокусити святого. Прямо над ним встає дибки гігантський кінь. За ним слідують три слона на тонких павукових ногах, що підносять їх високо в небо. На спинах тварин нагромаджуються уособлення гріхів: оголена жінка, висока піраміда-обеліск, гордовито пронизує небеса, храми чуттєвості, крізь вікно одного з яких видніється жіночий торс. Вдалині бреде ще один слон, що несе на спині гігантську колону. Тонкі ноги тварин роблять їх нестійкими; здається, вони насилу утримують рівновагу, погрожуючи впасти на подвижника, придавивши його своїм тягарем - вагою гріхів.\nПовернувшись в 1948 р в Європу, Дали місцем проживання вибирає не Париж, а рідну Каталонію. Тут почався «атомний» період творчості майстра. Суспільство тоді було вражене вибухами, що знищили Хіросіму і Нагасакі. Далі, крім усього іншого, зацікавився природою атома. Йому стало відомо, що частки атома не торкайтеся один до одного. Це надихнуло його на нові відкриття в живописі - Дали став створювати полотна, в яких предмети взаємодіють один з одним, не стикаючись. Прикладом такого стилю може служити «Атомна Леда» (1949 р Театр-музей Далі, Фігерас) (илл. 195). Далі знову звертається до сюжету, багато разів втіленому у світовому малярстві - до міфу про спартанської цариці Леду, що стала коханої Зевса, який став до неї у вигляді лебедя. Дітьми, що відбулися від цього союзу, вважаються Кастор, Полідевк і Олена. Далі пише Леду зі своєю дружини, незмінно служила йому моделлю. Вона сидить на високому постаменті, прикрашеному волютами, на тлі морського пейзажу, написаного з натури - це берег Коста-Брава в Каталонії. Оголена Леда рукою ніжно привертає до себе голову лебедя, але на ділі не стосується його. Всі складові композиції, як персонажі, так і неживі предмети, відокремлені один від одного повітряними паузами.\nУ 1950 р Далі написав ще одну картину, моделлю для якої послужила Гала - «Мадонну Порт-Льїгата» (1950 р збори Мінамі Гроуп, Токіо) (илл. 196). При створенні даного полотна Далі, очевидно, взяв собі за зразок Вівтар Монтефельтро (1472-1474 рр., Пінакотека Брера, Мілан) кисті П'єро делла Франческа (1415-1492). Майстер епохи Відродження зобразив свою Мадонну в вівтарної ніші, прикрашеної зображенням морської раковини. До неї на тонкому шнурі підвішено яйце, яке в християнстві є символом життя. Тут воно нагадує і дорогоцінну перлину, визріла в раковині, як Ісус - в утробі дівочої матері. Немовля лежить на колінах у Марії, вона ж складає руки в молитовному жесті. Далі запозичує у П'єро делла Франческа багато деталей, зокрема, мотив раковини і яйця, злегка видозмінюючи їх. Вівтарна ніша, в яку поміщена Мадонна, раз'ятим на частини. Яйце, що звисають з раковини, виявляється рівно між двома верхніми половинами арки. Кам'яна кладка, оголилася подекуди з-під опалого штукатурки, підкреслює тяжкість архітектури, за контрастом з якої яйце виглядає особливо крихким. Мотив яйця або перлини в раковині повторюється і в дивні об'єкти, розкиданих по пейзажу. Складені в молитовному жесті руки Мадонни також відсилають до вівтарної композиції П'єро делла Франческа. Немовля, однак, не лежить, а сидить на колінах у матері. За ним, прямо в тілі Мадонни відкривається отвір, буквальне зображення вікна в небо. У тілі самого немовляти є таке ж вікно, всередині якого ширяє шматок хліба - плоть Христова, символ Євхаристії. На вівтарному престолі, розташованому прямо перед Мадонною, розкладені предмети: квіти, раковина, риба, чаша з водою. Останні два особливо характерні, оскільки риби з часів раннього християнства вважалися символом Христа, а вода була позначенням віри як джерела життя. Рік створення цього полотна виявився вельми значущим для Дали - він звернувся до католицької віри.\n«Атомний» період продовжився створенням картини під назвою «Розп'яття, або гиперкубической тіло» (1954 р Музей Метрополітен, Нью-Йорк) (илл. 197). Фігура Христа ширяє перед хрестом, що представляє собою розгортку Тессеракт (гиперкуба). Тессеракт - це куб в чотиривимірному просторі. Чотиривимірний простір є абстрактним поняттям, що застосовуються в математиці. Щоб зрозуміти, як виглядає гиперкуб в нашому, тривимірному, просторі, необхідно виконати його розгортку. Якщо поверхню звичайного куба може бути розкладена на шість квадратів, то поверхня гиперкуба може бути розкладена на вісім кубів. Конструкція з восьми кубів нагадує об'ємний хрест. Фігура Христа прибитий до нього маленькими кубиками, які не стосуються ні рук, ні ніг розп'ятого. Тессеракт без розгортки в нашому світі існувати не може. За допомогою розгортки він «втілюється» у нашому тривимірному просторі. Далі, таким чином, проводить аналогію з втіленням Боголюдини. Божественне існує в іншому вимірі, і все ж через непорочне зачаття Господь зміг втілитися в нашому земному світі. Фігура Христа величезна. Їй належить набагато менша жіноча фігура, яку Далі, як завжди, написав зі своєї дружини. Гала займає тут місце, яке в живописі Середньовіччя і Відродження займав донатор - замовник полотна, якого зазвичай зображували в тому ж просторі, що й учасників сцен зі Священного Писання. Донатор споглядав ці сцени внутрішнім поглядом, перебуваючи в стані молитовного зосередження. Найчастіше донатори були показані в меншому масштабі, ніж все інше. Цим прийомом користується і Дали. Фон картини зайнятий зображенням темного ірреального простору, земля розкреслений на чорні і білі квадрати, ніби шахівниця.\nЦе не єдина картина Далі на тему Розп'яття. Трьома роками раніше був написаний «Христос Святого Іоанна Хреста» (1951 р Художня галерея і музей Келвінгроув, Глазго) (илл. 198), на створення якого майстра надихнув малюнок, зроблений в середині XV ст. Святим Хуаном де ла Крус (Іоанном Хреста), містиком і подвижником. Малюнок цей зображував Розп'яття, побачене зверху, очима Бога-Отця. Далі також зображує Розп'яття зверху. Відірване воно і від землі. Тіло Христа, показане в складному ракурсі, вписується в трикутник. Цікаво, що в християнстві очей, поміщений у трикутник, символізував Всевидяче Око. Це неканонічний, але вельми поширений символ. Око в трикутнику - епіцентр божественної енергії. Таким же епіцентром є, на думку Далі, і його Христос. Художник писав, що мислить Христа у Всесвіті як ядро атома, самий центр світобудови. Далеко внизу Далі зображує озерний краєвид з човнами. Христос Далі завжди дуже гарний. Сам художник писав, що ставив собі завданням зобразити містичну красу Спасителя, а не уявити реалістичне зображення мук.\nІсторія створення картини «Відкриття Америки зусиллям сну Христофора Колумба» (1958-1959 рр., Музей Сальвадора Далі, Сент-Пітерсберг, США) (илл. 199) описана в книзі «Щоденник одного генія». Ідея зобразити Колумба осінила Далі 1 вересня 1958 г. На цей день у майстра була призначена прес-конференція, на якій він повинен був представити розроблений ним дизайн флакона парфумів. Далі зовсім забув про це контракті. Однак на зустріч все ж таки вирушив. Потрібно зауважити, що Далі вдалося геніально вийти зі скрутного становища: помітивши на столі лампочку, він поставив її вертикально патроном вниз, заявивши, що це і є його розробка. Хтось із присутніх вигукнув, що ідея проста і геніальна, як «Яйце Колумба».\nЦе заронило в голову Дали нову ідею. У той же день він запропонував американському мільйонерові Хантингтон Хартфорд (1911-2008 рр.) Написати для нього цю картину. Сюжет відкриття Америки зацікавив Далі ще й тому, що за легендою Христофор Колумб перед відплиттям з Іспанії бачив сон, в якому йому було передбачене відкриття нових земель. Далі зображує саме цей сон. Колумб, юний і прекрасний, одягнений в білі драпірування, ступає на новий берег. За ним прямо на глядача насувається пливе на всіх вітрилах корабель, видно цілий ліс виступаючих з білого туману пік, багато з яких закінчуються хрестами. Частина одягу Колумба, плавно звиваючись, йде вгору і утворює одягання Мадонни, то чи зображеної, то чи паряться перед прапором, древко якого Колумб тримає в руці. Мадонну Далі знову писав зі своєї дружини. Картина, що має досить солідні розміри (284 х 4Ю см) справляє враження величі і урочистості. Чіткості першого плану протиставлено зображення океану як таємничої туманної імли, з якої виступають ряди привидів.\nДалі був не тільки живописцем, але й успішним дизайнером. Він розробляв дизайн одягу і меблів, флаконів для парфумів і самі аромати. З найбільш знаменитих його дизайнерських робіт можна назвати диван у вигляді губ актриси Мей Уест (1893-1980 рр.). Цей диван повинен був стояти в кімнаті, яка, при погляді з певної точки зору, була портретом відомої актриси (илл. 200). Майстер проектував також світильники та столики. Одяг Дали розробляв у співпраці з відомим модельєром Ельзою Ськьяпареллі (1890-1973 рр.), Також схильної до сюрреалістичним експериментів. Далі запропонував ескізи капелюшків в формі черевика, котлети і чорнильниці. Також ще в 1936 р Дали придумав піджак, до якого були прикріплені вісімдесят три стаканчика з м'ятним лікером (илл. 201). Піджак доповнювався широким краваткою, а манишкою служив жіночий бюстгальтер. Піджак з'явився майже одночасно зі знаменитим телефоном, трубка якого була зроблена у вигляді омара.\nДалі - великий майстер епатажу, але помилково вважати його шарлатаном, втягує глядача в свою спекулятивну гру. Далі свято вірив у власну обраність і, творячи образ божевільного генія, діяв як художник, який вкладає все своє життя в створення єдиного і неперевершеного шедевра.\n URL: http://vww.mir-dali.ru/aforizm.html (дата звернення: 17.06.2017).\n URL: http://dic.academic.ru/dic.nsf/enc_culture/991/%D0%94%D0%B0%D0%BB%D0%В8 (дата звернення: 17.06.2017).


Інформаційна база стратегічного аналізу — це постійно діюча система взаємозв’язків фахівців, обладнання і концептуальних моделей, призначених для збору, класифікації, аналізу та оцінки інформації, необхідної для стратегічного управління підприємством. Джерелом такої інформації є середовище. За ступенем зв’язків елементів середовища зі стратегічним управлінням підприємства розрізняють такі його складові частини:\n· безпосереднє оточення;\n· внутрішнє середовище.\nСтратегічний аналіз макросередовища включає вивчення впливу економіки держави, правового регулювання, політичних процесів, природних умов і ресурсів, соціальних аспектів на стратегію розвитку підприємства. Ці елементи макрооточення не мають прямого зв’язку з підприємством, але впливають на формування загальної атмосфери бізнесу.\nСтратегічний аналіз внутрішнього середовища виявляє можливості і потенціал, на який може розраховувати підприємство у конкурентній боротьбі в процесі досягнення своїх цілей. Внутрішнє середовище включає такі елементи підприємства: виробництво, фінанси, маркетинг, управління персоналом, організаційну структуру. Взаємозв’язок організаційних рівнів середовища та їх елементів наведено на рис. 1.9.\nРис. 1.9. Рівні організації середовища та їх елементи\nМакрооточення і безпосереднє оточення разом складають зовнішнє середовище.\nТаким чином, об’єкти стратегічного аналізу розміщуються у трьох частинах середовища: макрооточенні, безпосередньому оточенні і всередині підприємства. Вони мають різний вплив на стратегію діяльності підприємства.\nЕфективність стратегічного аналізу залежить від кількості і якості елементів, які складають його інформаційну базу. Це означає, що фахівці-аналітики до початку аналізу стратегії підприємства повинні визначити межі аналізу середовища.\nНа визначення цих обмежень для цілей стратегічного аналізу впливають такі основні чинники:\nУ короткостроковому періоді підприємство в багатьох випадках може зосередитися тільки на тих елементах, які в основному впливають на його поточне функціонування. У довгостроковому періоді у підприємства з’являються можливості досліджувати загальний характер зовнішнього середовища.\nКоли визначені найбільш значущі фактори середовища підприємства, необхідно одержати щодо них усю можливу інформацію.\nФормування інформаційної бази стратегічного аналізу починається зі збирання інформації щодо критичних елементів середовища такими способами:\n· сканування середовища, тобто пошук вже сформованої інформації, яка існує у ретроспективі;\n· моніторинг середовища, тобто відстеження поточної і нової інформації;\n· прогнозування — спроба представити інформацію про майбутній стан середовища.\nДля аналізу інформації на підприємстві створюється спеціальна система оцінки зовнішнього середовища, яка передбачає проведення спеціальних спостережень, пов’язаних з особливими подіями, і регулярних спостережень за станом важливих для підприємства зовнішніх чинників. Проведення спостережень може здійснюватися у різний спосіб. Найбільш розповсюдженими серед них є:\n· аналіз матеріалів, опублікованих у періодичний пресі, книжках, інших інформаційних виданнях;\n· вивчення думок співробітників підприємства;\n· проведення нарад з проблемних питань на підприємстві;\n· аналіз досвіду діяльності підприємства.\nВивчення компонентів макрооточення не повинно закінчуватися тільки констатацією того, у якому стані вони знаходилися раніше або знаходяться нині. Потрібно виявити тенденції, характерні для зміни стану окремих важливих факторів і спробувати передбачити тренди розвитку цих факторів, щоб визначити, що загрожує підприємству і які можливості можуть відкритися перед ним у майбутньому.\nУсі ключові стратегічні показники діяльності підприємства разом з показниками, які характеризують виробничий процес, мають кількісно оцінюватися і відображатися у звітах підприємства та його підрозділів. При складанні звітів, що дозволяють контролювати стратегічний процес, слід дотримуватися таких загальноприйнятих правил:\n· інформація і система звітності повинні містити дані не більше, ніж це необхідно для з’ясування надійної картини теперішнього часу. Серед зібраних даних виділяють стратегічно важливі змінні і чинники, які мають істотне значення для розвитку підприємства;\n· інформація повинна бути необхідною і достатньою для прийняття своєчасних управлінських рішень;\n· статистичні звіти повинні відображати відхилення від планових показників, щоб привернути увагу менеджерів і керівництва до з’ясування причин відхилень від поставлених завдань розвитку підприємства;\n· звіти і статистичні дані мають бути своєчасними і надавати можливість оперативно корегувати діяльність підприємства.


міжнародного розподілу праці у світовому господарстві; б) зростання масштабів і якісних змін характеру традиційної міжнародної торгівлі готовою продукцією - з чисто комерційної вона перетворилася багато в чому на засіб безпосереднього обслуговування національних виробничих процесів; в) інтенсифікація міграції капіталів; г) швидкий обмін науково-технічними знаннями й розвиток сфери послуг; д) збільшення масштабів міграції робочої сили; е) прискорення й розширення процесів інтеграції економік країн і регіонів.\nЦя діяльністьзнаходить своє відображення, у першу чергу, в основних планових балансах. У матеріальних балансах імпорт і експорт є частиною ресурсів або споживання того чи іншого товару. У фінансових балансах передбачено надходження від експортних та інших операцій, а також платежі за імпортні товари та послуги іноземних контрагентів. У балансі робочої сили передбачається виділення спеціалістів для роботи в системі зовнішньої торгівлі. Планування зовнішньоекономічних зв'язків ґрунтується на розробці плану експорту й імпорту товарів і валютного плану (платіжного балансу).\nУ минулому в країнах, що входили до колишнього СРСР, активно розвивався процес становлення національних систем валютно-грошових відносин і дезінтеграції та розпаду рублевої зони. За цих умов особливої ваги набуло питання налагодження цивілізованих валютних відносин між цими країнами, бо вони є й будуть упродовж тривалого часу основними економічними партнерами. На нинішньому етапі першочерговим завданням є утворення між країнами, що входили до колишнього СРСР, ефективної платіжно-розрахункової системи, заснованої на конвертованості національ-них валют, прямих (не лише міждержавних, а й кореспондентських) зв'язках комерційних банків. Така система могла б сприяти успішнішому розв'язанню проблеми неплатежів та незбалансованих розрахунків, що досягли критичного стану.\nМіністерство зовнішньоекономічних зв'язків та торгівлі України здійснює функції керівництва, регулювання й контролю в галузі зовнішньої торгівлі, готує розпорядження й стежить за їх виконанням усіма підвідомчими йому організаціями. Нині міністерство виконує такі важливі функції: розробляє та здійснює методичні та загальні заходи, націлені на розвиток торгових відносин з іноземними державами; розробляє проекти торгових договорів, угод і


Як заварити калину |ЯкПросто\nКалина — не тільки приголомшливе декоративна рослина, а й оздоровча, лікарська ягода. Щоб не нашкодити собі, калину слід вчасно зібрати, правильно зберігати і заварювати в необхідній пропорції.\nЯгода калина, як правило, росте у вологих листяних або соснових лісах, на вирубках і по берегах водойм. Калина — також садова рослина. Збирати цю червону ягоду необхідно тільки після перших заморозків, в суху погоду, в середині жовтня — саме тоді ягода перестає гірчити. Однак позбутися гіркого присмаку можна і домашніми методами: опустіть ягоди на 10 хвилин у киплячу воду.\nПри зборі зрізайте ягоди разом з плодоніжками, так ви не зашкодите цінну м’якоть калини. Розсипте ягоду тонким шаром на деко, залиште на день в’ялитися на повітрі, потім досушити в духовці при 60 ° C. Після сушіння можна видалити плодоніжки. Зберігайте сушену калину в полотняному або паперовому мішку в сухому місці. Зберігати можна і рік, і два, і навіть три роки.\nКалина рекомендована гіпертонікам, хворим на атеросклероз, гастритом, колітом, людям з виразковою хворобою шлунка і дванадцятипалої кишки. Калина незамінна від застуди і судинних спазмів. Заваріть настій калини, розтерши 20 г плодів і затоку їх 250 мл окропу. Дайте настоятися 4 години, процідіть і пийте по 100 мл 3 рази на день перед прийомом їжі. Цей же настій можна застосовувати і зовнішньо від носових кровотеч і для протирання шкірних висипів.\nВід кашлю і при бронхіальній астмі калину заваріть за іншим рецептом, з медом. Розітріть 40 г плодів, залийте їх 200 мл розтопленого гарячого меду, дайте настоятися не менше 2 годин. Приймайте по 1 ст. л. 4 рази на день після прийому їжі.\nПри астмі, гіпертонії, захворюваннях серця або печінки, а також для полоскання при ангіні і хворобах ясен і від висипів і вугрів просто зваріть сік з калини. Усередину його призначають по 50 мл 3 рази на день. Вимийте сушені або свіжі ягоди в холодній воді, висушіть і відіжміть сік. Сильно на шкурки калини тиснути не слід, оскільки вся гіркота міститься саме в них. Одержаний сік змішайте з цукром 1:1, розлийте по банках, закупорьте і зберігайте в прохолодному місці. Чим довше зберігається сік, тим менше гіркоти в ньому залишається.\nСік зі свіжої калини — чудове косметичний засіб. За допомогою нього можна вивести веснянки, позбутися вугрів і навіть відбілити шкіру. Щоб ефект був більш помітний, свіжовичавлений сік можна змішайте зі сметаною 1:1, нанести маску на обличчя і залиште на 20 хвилин. Змийте теплою водою.


3 причини використовувати (тільки) натуральні засоби для шкіри – Green Only\n3 причини використовувати (тільки) натуральні засоби для шкіри\nOct 04, 2017 Green Only\nВаша шкіра потребує натуральні засоби догляду так само, як організм - натуральні та корисні продукти харчування. А багато сучасних засобів, які допомагають «навести красу» містять шкідливі для організму компоненти: парабени, гліцерин, формальдегід та інші токсичні продукти нафтопереробки.\nПарабени – консерванти, які можуть викликати гормональний дисбаланс та захворювання на рак. Гліцерин у великих кількостях призводить до старіння шкіри. Натомість, натуральні засоби для шкіри очищають, тонізують, зволожують та оберігають Вашу шкіру без використання хімічних складників чи додатків.\nОсь 3 причини обирати натуральні засоби для природньо красивої шкіри:\n1. Корисні для шкіри і Вашого здоров’я\nЯкщо Ви використовуєте нашпиговані хімікатами мило, лосьйони чи креми, тіло поступово абсорбує та накопичує шкідливі токсини.\nВсе, що Ви наносите на своє тіло, в результаті потрапляє у Ваш організм\nБільше того, вплив багатьох хімічних складників в косметиці не був детально вивчений, тому достеменні наслідки використання косметики з хімічними складниками нам ще не відомі!\n2. Не містять синтетичних ароматизаторів\nКожного разу, коли Ви бачите слово «ароматизатор» (fragrance), це може свідчити про використання невідомої комбінації хімічних складників, які відповідальні за запах, який Ви відчуваєте.\nАроматизатори можуть викликати багато проблем: від подразнення шкіри, порушення рівня рН чи алергії аж до раку. Тому, якщо Ви відчуваєте дискомфорт після використання засобу – негайно припиніть ним користуватися!\n3. Натуральні засоби для шкіри просто ефективніші та кращі, ніж хімічні!\nІнгредієнти, які Ви використовуєте, будуть визначати смак Вашої страви. Щоб вона була смачна і корисна, Ви будете використовувати свіжі, прості та натуральні продукти і компоненти, а не хімічні напів-фабрикати, синтезовану олію чи штучні порошки «із смаком …»\nТак само якість косметики і засобів догляду визначається їх складниками: кращі складники – кращий результат!\nНатуральні та органічні засоби – більш ефективні просто тому, що виготовлені з кращих (і дорожчих) компоненів, ніж хімічні засоби\nКраса не потребує жертв, а трошки зусиль і часу, щоб потурбуватися про неї.\nНе сумнівайтеся: Ваша шкіра скаже Вам дякую за натуральні засоби для догляду, які збережуть її пружність і здоров'я на довгі роки!


Структури перехідних зон і континентів. - Studentam.net.ua\nГоловна Землезнавство Історична геологія (Лекції) Структури перехідних зон і континентів.\nСтруктури перехідних зон і континентів.\nОсновними структурними елементами перехідних зон та континентів є рухомі геосинклінальні пояси, епігеосинклінальні та епіплатформені орогенні пояси і континентальні платформи.\nВчення про геосинкліналі виникло ще у другій половині минулого століття, понад сто років тому. Основоположниками його були американські геологи Д.Хол і Д.Дена. Д.Хол ще у 1857 році вперше показав, що складчасті гірські споруди виникли на місці великих прогинів, заповнених потужними товщами різноманітних морських відкладів. Враховуючи планетарний масштаб і синклінальну форму прогинів, Д.Дена (1873) назвав їх геосинкліналіями. Згодом вчення про геосинкліналі було підхоплене європейськими вченими і поступово перетворилося в чітку наукову концепцію, яка за 100 років свого існування відіграла значну роль у розвитку геологічної науки. Значний вклад у розвиток теорі∙ внесли такі дослідники як Е.Ог, Г.Штілле, Л.Кобер, Ч.Шухерт, А.А.Борисяк, С.М.Бубнов, А.Д.Архангельський, М.С.Шатський, В.В.Білоусов, А.В.Пейве, В.Ю.Хаїн і інші.\nУ 60-70 роках нашого століття, завдяки значним успіхам у вивченні геології дна океанів, виникла нова глобальна геотектонічна теорія - тектоніка літосферних плит, яка швидко перетворилася в одну із провідних в геологічній науці. Як показує практика, нові відкриття не тільки не заперечили старої емпіричної геосинклінальної теорії, але й дали новий імпульс до ∙∙ подальшого розвитку. Особливо важливим було виявлення подібності порід, які залягають в основі геосинклінальних розрізів з розрізами земної кори сучасних океанів, що дало змогу обгрунтувати закладання геосинкліналей на океанічній корі. Розрізи нижніх частин внутрішніх зон геосинкліналей відомі під назвою офіолітової асоціаці∙(чи просто офіолітів) і представляють послідовне нашрування знизу вверх перидотитів, габро, базальтів, кремнистих порід, вапняків тощо, тобто є аналогами сучасної океанічної кори.\nВстановлення цього факту дозволило допустити, що сучасними геосинкліналями є перехідні зони між континентами і океанами тихоокеанського типу з окраїнними морями, острівними дугами і глибоководними жолобами, а також акваторій між континентами типу сучасних Середземного і Карибського морів та морів і островів Індонезійського архіпелагу. З цими зонами пов'язаний комплекс магматичних, метаморфічних і тектонічних процесів, за якими вони можуть бути ідентифіковані і в давніх геосинкліналях.\nПротягом останніх десятиліть змінились погляди і на походження та причини розвитку геосинкліналей. Якщо Д.Хол причиною прогинання геосинкліналей вважав нагромадження великої кількості осадків, Д Дена - причину прогинання і зім'яття відкладів у складки вбачав у загальному стисненні (контракці∙) Землі, то в 30-50-х роках, а деякі автори і зараз, причини розвитку геосинкліналей пов'язують з процесами, що відбуваються у верхній мантії під геосинкліналями. В останні роки все більше авторів схиляються до ідеї про розвиток геосинкліналей під впливом глобальних процесів руху і взаємодії літосферних плит.\nНайвищою таксономічною одиницею в класифікації геосинклінальних структур є рухомі геосинклінальні пояси. Відомий російський тектоніст В.Ю.Хаїн під рухомими геосинклінальними поясами розуміє пояси глобального масштабу, які виникають на межі літосферних плит - океанічної і континентальної чи двох континентальних, як правило, на корі океанічного типу і тривалий час служать місцями інтенсивного вулканізму та осадконагромадження, перетворюючись, внаслідок свого розвитку, у складчасті гірські споруди з потужною корою континентального типу. Довжина їх визначається багатьма, нерідко десятками тисяч кілометрів, а ширина до 2-3 тис.км.\nІснує два основних типи геосинклінальних поясів: окраїнно-континентальний та міжконтинентальний. До першого, окраїнно-континентального типу належить сучасний Західно-Тихоокеанський пояс з його системою окраїнних морів, острівних дуг і глибоководних жолобів, таку ж будову мав, очевидно, у палеозої та мезозої Східно-Тихоокеанський пояс. Типовим міжконтинентальним поясом є Середземноморський, розташований між Східно-Європейською та Китайсько-Корейською континентальними платформами на півночі та Африканською і Індостанською на півдні. Такими ж були у палеозої Урало-Монгольський і Північно-Атлантичний пояси.\nГеосинклінальні пояси виникли ще у пізньому протерозої, 1350-1000 млн.років тому, одночасно із відокремленням древніх платформ. Основні з них: Тихоокеанський (його часто поділяють на Західно- і Східно-Тихоокеанський), Середземноморський, Північно-Атлантичний, Урало-Монгольський і Арктичний. Три останні закінчили свій розвиток в кінці палеозою- на початку мезозою, а Тихоокеанський і Середземноморський пояси, як уже відмічалося, частково продовжують свій розвиток і зараз.\nПерераховані геосинклінальні пояси звичайно називають валкими. Поряд з ними розрізняють і два малі геосинклінальні пояси - Внутрішньо-африканський і Бразильський. Останні різняться від великих поясів не тільки розмірами, але й історією розвитку - еволюція їх тривала лише протягом протерозою.\nГеосинклінальні пояси поділяють на геосинклінальні області.\nПід геосинклінальними областями більшість дослідників розуміють великі сегменти геосинклінальних поясів (довжиною понад 1000 км), які розділені зонами поперечних глибинних розломів і різняться між собою особливостями будови та розвитку. Наприклад, Урало-Монгольський пояс охоплює Уральську, Тянь-Шанську, Центрально-Казахстанську, Алтає-Саянську і Монголо-Охотську області. В свою чергу, кожна область складається у поперечному перерізі із кількох геосинклінальних систем і серединних масивів, які їх розділяють.\nГеосинклінальна система - це виразно лінійна структура довжиною понад тисячу і часто (Урал, Аппалачі) до 3000 км при ширині від 200 до 500-600 км, інколи більше. Геосинклінальні системи можуть розташовуватись між платформою і серединним масивом або між двома серединними масивами або займають весь простір між двома платформами ( у такому випадку поняття області і системи збігаються; наприклад, Урал, Кордільєри Північної Америки). Геосинклінальні системи у межах області можуть завершувати свій розвиток одночасно або у різні епохи. Наприклад, геосинклінальні системи Карпат, Великого Кавказу, Альп тощо, розташовані в межах Альпійсько-Гімалайської області вступили у стадію орогенезу в кайнозої, тобто майже одночасно, а в межах Алтає-Саянської області виділяються геосинклінальні системи еволюція яких завершилася у різний час: Західний Саян сформувався у ранньому палеозої, Східний Саян у пізньому протерозої і т.д.\nНімецький геолог Г.Штілле (1940) і американський геолог Д.Кей (1942) виділили в межах геосинклінальної системи два принципово різних елементи - зовнішні, що прилягають до платформ, зони (міогеосинкліналі або несправжні геосинкліналі) і внутрішні, що розміщені зі сторони океану, зони (евгеосинкліналі - справжні геосинкліналі). Міогеосинкліналі закладаються на корі континентального типу і характеризуються нагромадженням уламкових та карбонатних товщ.\nВласне кажучи, міогеосинкліналі - це втягнуті у геосинклінальні занурення підводні окраїни континентів, тобто зовнішній шельф та континентальний схил. Евгеосинкліналі розвиваються на океанічній корі, представленій офіолітами, і для них характерне нагромадження потужних осадово-вулканогенних товщ (за рахунок інтенсивного підводного вулканізму). Амплітуди опускань і, відповідно, потужності відкладених осадків завжди значно вищі у евгеосинкліналях.\nСерединні масиви- здебільшого уламки тієї платформи, за рахунок дроблення якої виникла дана геосинклінальна область (пояс), тому фундамент їх має ранньодокембрійський вік. Вони є структурами такого ж рангу, як і системи. Форма серединних масивів переважно кутасто-ізометрична при ширині кілька сот кілометрів, рідше понад 1000 км. Наприклад, Індосинійський, Богемський масиви і ін. у Середземноморському поясі. Серединні масиви є аналогами мікроконтинентів, які відомі у сучасних океанах.\nУ розвитку геосинклінальних рухомих поясів, областей і систем у загальному вигляді виділяють два основних етапи: власне геосинклінальний і орогенний. У першому з них розрізняють дві стаді∙: ранньогеосинклінальну і пізньогеосинклінальну. Останнім часом виділяють ще і догеосинклінальну стадію, яка по-різному виражена залежно від того, в яких умовах закладалася геосинклінальна система - внутріконтинентальних чи окраїнно-континентальних. У внутріконтинентальних умовах догеосинклінальна стадія (тобто стадія закладання власне геосинкліналей) виражається в утворенні пологих западин, які поступово змінюються рифтами, де нагромаджуються грубоуламкові континентальні осадки. Внаслідок розтягу рифт може розширюватись, а континентальна кора поступово тоншати, аж до повного розриву, виливу лужно-основних лав і утворення таким чином ділянок із новою океанічною корою. При цьому рифт стає континентально-океанічним (типовий приклад - Червоне море). Дальше розширення рифту може призвести до перетворення його в рифтогенний океан, типу нинішнього Антлантичного, в центральній частині якого розміщується рифт, а по обидва боки від нього простягаються западини, які виповнюються уламковим матеріалом. У минулому таку догеосинклінальну стадію пройшли у своєму розвитку Урало-Монгольський та Північно-Атлантичний пояси.\nВ окраїнно-континентальних поясах на догеосинклінальній стадії або формуються вулканічні дуги на корі океанічного типу, відділяючи від океану окрему ділянку (приклад - Алеутська дуга, що обмежує западину Берінгового моря), або відколюються великі блоки від континенту з подальшим перетворенням континентального рифту в окраїнне море (наприклад, Японські острови, відділені від континенту окраїнним Японським морем). В останньому випадку, відокремлені таким чином від континентів ∙х частини можуть вважатись типовими серединними масивами чи мікроконтинентами.\nТаким чином, наслідком догеосинклінально∙ стадії у кожному конкретному випадку є утворення обмеженої ділянки кори океанічного типу, яка займає міжконтинентальне чи окраїнно-континентальне положення.\nРанньогеосинклінальна стадія розвитку знаменується початком компенсації розтягування геосинклінальної системи стиском ∙∙ по периферії, де виникають нахилені сейсмофокальні зони Вадаті-Заварицького-Беньофа, приурочені до меж континентальної та океанічної або двох океанічних літосферних плит, а потім і загальним стиском.\nНад зонами ВЗБ в верхній мантії виникають осередки магми, які обумовлюють появу на поверхні ланцюжків вулканів - вулканічних дуг. Тому у внутрішніх зонах геосинкліналей відкладаються потужні (до 10-15 км) кременисто-вулканогенні та сланцеві формації, тоді як у зовнішніх зонах, на окраїнах континентів формуються чисто осадові утвори.\nПізньогеосинклінальна стадія починається з моменту ускладнення внутрішньої структури рухомого пояса, яке обумовлене процесами стиснення, викликаного зустрічним рухом літосферних плит і початком закриття океанічного басейну. Все це призводить до занурення однієї літосферної плити під іншу (як правило, океанічна плита більш щільна занурюється під плиту менш щільну континентальну чи з перехідною корою), подальшого розвитку зон ВЗБ, формування вулканічних і невулканічних острівних дуг (геоантикліналей), які служать областями зносу в прилягаючі западини. Окраїнні моря заповнюються осадками - утворюються потужні товщі вулканогенно-уламкових порід - суміш туфів, туфобрекчій і теригенних осадків. Пізні стадії розвитку геосинкліналей характеризуються утворенням флішової формації, складеної теригенними чи теригенно-карбонатними породами, тонкі шари яких ритмічно чергуються між собою, утворюючи товщі потужністю інколи в багато кілометрів. Дальший стиск призводить до зближення острівних дуг з континентами, загальної складчастості, коли зминаються у складки сформовані багатокілометрові товщі осадків і вулканітів, утворення тектонічних покривів (шар'яжів). Вторгаються великі гранітні інтрузії, товщі порід, особливо на глибині, піддаються регіональному метаморфізму.\nПізньогеосинклінальна стадія змінюється орогенним етапом. Ось як висловлюється про процеси у геосинкліналях В.Ю.Хаїн: "...геосинкліналь є ніби котлом, у якому із продуктів виносу магми з мантії, переплавлення більш древньої континентальної кори і зносу з континентів вариться нова потужна континентальна кора. Ця кора нарощує континенти по периферії океанів і в міжконтинентальних геосинкліналях знову спаює континенти, роз'єднані рифтогенезом. А пальник під котлом локалізується в сейсмофокальній зоні ВЗБ і безпосередньо над нею".\nОрогенний етап теж поділяється на дві стадії: ранньо- і пізньоорогенну. На початку орогенного етапу геосинклінальна система представляє собою низовинну сушу з континентальною корою. Для першої стадії характерні невисокі темпи підняття орогену, слаба розчленованість його; в крайових прогинах, які розвиваються на межі молодої гірської країни і платформи, нагромаджуються тонкоуламкові породи (тонкі моласи) та , залежно від кліматичних умов, соленосні або вугленосні товщі. На другій стадії гірська споруда росте швидше, вона розширюється, крайові (передові) прогини зміщуються у бік платформ і заповнюються грубоуламковою моласою, а в самих гірських спорудах виникають міжгірні западини, які теж служать місцями інтенсивного осадконакопичення. Для орогенного етапу дуже характерні наземний середньолужний вулканізм та гранітоїдний магматизм.\nЗ утворенням по периферії континенту чи між континентами складчасто гірської споруди зони ВЗБ в одному випадку мігрують в сторону океану (як на узбережжі Тихого океану), у другому - відмирають (як у Середземному морі). Ріст гірських масивів на місці геосинкліналей, на думку ряду дослідників, спричиняється, по-перше складчасто-насувними деформаціями, згромадженням потужних осадово-вулканогенних товщ, по-друге спливанням новоутворених гір згідно із законами ізостатичної рівноваги на своїй гранітно-гнейсовій подушці.\nІзостатичне спливання відбувається у зв'язку із зниженням щільності кори під впливом підвищеного теплового потоку, регіонального метаморфізму і гранітизації.\nТаким чином, орогенний етап завершує геосинклінальний розвиток даної території, на місці геосинкліналі появляється складчаста гірська країна з корою континентального типу. Орогенні пояси, які виникли на місці геосинкліналей, називають епігеосинклінальними орогенними поясами.\nУ подальшому відбуваються процеси згладжування гірського рельєфу екзогенними чинниками, перетворення гір спочатку у дрібносопковик, а пізніше і у рівнину, охолодження кори, що у свою чергу призводить до ∙∙ занурення, покривання території водою і формування на ній осадових верств - чохла. Область вступає в наступну стадію свого розвитку - платформену. Зруйнована складчаста основа, сформована на геосинклінальному етапі стає фундаментом майбутньої платформи.\nКонтинентальні платформи - це відносно стабільні, жорсткі, переважно ізометричної форми ділянки земної кори, які мають двоярусну будову. Вони характеризуються витриманою потужністю земної кори, слабо розчленованим рельєфом, незначними сейсмічністю і вулканічною активністю. У зв'язку з тим, що платформи виникають на місці складчастих областей, в ∙х будові виразно виділяються два структурні яруси: нижній - кристалічний складчастий фундамент, сформований під час геосинклінального розвитку території, і верхній - платформений чохол, формування якого пов'язане з коливними тектонічними рухами платформ (рис. ). За віком порід фундаменту платформи поділяють на древні і молоді.\nФундамент древніх платформ формувався протягом архею та раннього протерозою і складений складчастими, глибокометаморфізованими товщами порід, прорваними гранітними інтрузіями. Верхній ярус платформи - чохол складений спокійнозалягаючими верствами неметаморфізованих морських, континентальних і ефузивних порід, які з різкою кутовою незгідністю покривають кристалічний фундамент. До древніх докембрійських платформ належать Північно-Американська, Південно-Американська, Східно-Європейська, Сибірська, Африка- но-Аравійська, Ідостанська, Австралійська, Антарктична та кілька дрібніших платформ (Китайсько-Корейська, Таримська, Південно-Китайська). Ці платформи складають ядра сучасних материків і обрамлюються молодими платформами та складчастими областями (орогенами). Древні платформи займають близько 40% площі сучасних материків. Від сусідніх молодих платформ вони відділяються глибинними розломами, а від орогенів - передовими (крайовими) прогинами.\nМолодими називають платформи, які виникли на пізньопротерозойському, палеозойському чи, рідше, мезозойському фундаменті і, відповідно до віку цього фундаменту, ∙х називають епібайкальськими, епікаледонськими, епігерцинськими, епімезозойськими (див.нижче - поняття про тектонічні цикли). Фундамент молодих платформ менш кристалічний ніж у древніх, породи його менш метаморфізовані, містять менше гранітів і відрізняються від осадового чохла, головним чином, інтенсивною дислокованістю. Прикладами таких платформ є Скіфська епігерцинська, Катазіатська епікаледонська і ін. Слід відмітити також що епібайкальські платформи займають проміжне положення між древніми і молодими і на деяких південних древніх платформах байкаліди розглядаються у складі фундаменту цих платформ.\nНайбільшими структурними елементами платформ є щити і плити - структури першого порядку по відношенню до платформ.\nЩит - це ділянка платформи, де на поверхню виступає фундамент. Щити характерні для древніх платформ і є наслідком тривалого підняття та денудації даної території (наприклад, Український щит на Східно-Європейській платформі, Алданський щит на Сибірській платформі і ін.).\nПлити - ділянки платформ, де фундамент перекритий чохлом (наприклад, Руська плита на Східно-Європейській платформі).\nВ межах плит виділяються структурні елементи другого порядку: антеклізи, синеклізи і авлакогени.\nАнтеклізи - великі пологі підняття на плитах, де фундамент перекритий відносно тонким осадовим чохлом, або може навіть виступати на поверхню у вигляді невеликих кристалічних масивів.\nСинеклізи - ділянки плит з опущеним (до 3-5 км) заляганням фундаменту і, відповідно, потужним осадовим чохлом. Нахил верств на крилах антекліз і синекліз, як правило, не перевищує 1 , тобто це дуже пологі і обширні структури. Синеклізи і антеклізи, у свою чергу, можуть бути ускладнені тектонічними структурами вищого порядку: локальними підняттями, западинами, валами, флексурами, які виникають переважно над зонами розломів. Прикладами антекліз можуть служити Воронезька та Білоруська, а синекліз - Московська та Українська на Східно-Європейській платформі.\nВ основі синекліз часто виявляються (з допомогою буріння) поховані структури, які дістали назву авлакогенів. Таким є, наприклад, Дніпровсько-Донецький авлакоген, перекритий Українською синеклізою. Авлакогени - величезні лінійно витягнуті грабеноподібні западини земно∙ кори у фундаменті платформ, обмежені розломами і заповнені осадками різко підвищеної (до 10-12 км) потужності. В них часто нагромаджуються поклади солей та вугілля. У сучасному рельєфі авлакогени здебільшого не виражені і є похованими структурами (можливо різновидністю давніх континентальних рифтів),доступ ними для вивчення лише з допомогою свердловин та сейсморозвідки.\nЕпіплатформені орогенні пояси та континентальні рифти. Потрібно відмітити, що формування гірського рельєфу відбувається не тільки як наслідок розвитку геосинкліналей. Часто ці процеси протікають і на стабілізованих ділянках земної кори - платформах. Для означення ∙х С.С.Шульц у 1962 році застосував термін "епіплатформений орогенез", а В.В.Білоусов користується терміном "тектонічна активізація платформ".\nПри епіплатформеному орогенезі гірський рельєф створюється в короткі геологічні строки різнонаправленими тектонічними рухами. При цьому формуються так звані брилові (чи складчасто-брилові) гірські системи з міжгірними западинами. В поперечному перерізі епіплатформені гірські споруди мають склепінчасто-блокову будову.\nПроцеси гороутворення можуть супроводжуватись базальтовим вулканізмом. Типовим прикладом таких орогенів є Тянь-Шань, історія розвитку якого достатньо вивчена (С.С.Шульц і ін.). До початку неогену Північний Тянь-Шань представляв собою епікаледонську, а Південний Тянь-Шань - епігерцинську платформи. Переконливим свідченням платформеної стадії на Тянь-Шані є рештки (останці) осадового чохла, подібні до чохла сусідньої епігерцинської Туранської платформи. В неогені Тянь-Шань був досить вирівняною, горбкуватою територією. У неоген - четвертинний час відбулася різка активізація тектонічних рухів. Платформа була роздроблена на окремі блоки - опущені грабени і припідняті горсти, які відділялись один від одного глибинними розломами. Переміщення блоків по розломах досягали величезного розмаху - до 12-13 км. Таким чином, сформувалася високогірна країна складчасто-брилового типу.\nПодібну історію розвитку мають гірські системи Алтаю, Саян, Аппалачів, Судет та ін. Усі вони пройшли стадію геосинклінального розвитку, коли на ∙х місці були створені складчасті гірські країни, потім стадію платформ - сучасний гірський рельєф формувався уже в межах молодих платформ порівняно недавно. Встановлено, що процеси епіплатформеного орогенезу були досить інтенсивними не тільки на неотектонічному етапі, але й у віддаленому геологічному минулому і співпадали з епохами епігеосинклінального орогенезу в часі.\nЗ епіплатформеними орогенами часто пов'язані процеси рифтоутворення. Континентальні рифти - це великі структури розтягування континентального масштабу, морфологічно виражені простими і складними грабенами з потоншеними корою і літосферою, підвищеним тепловим потоком, вулканічною і сейсмічною активністю. Рифти були відкриті майже одночасно англійським геологом Д.Грегорі у Східній Африці та Є.Зюсом в Європі. Вони мають велику довжину, в сотні і тисячі кілометрів і чітко виражену лінійність. Ширина більшості континентальних рифтів 30-70км, але відомі вузькі - 5-20км (Мертве море) і більш широкі - 200-400 км (Червоне море). В сучасному рельєфі кайнозойські рифти виражені чітко окресленими пониженнями (рифтовими долинами), обмеженими крайовими обрамляючими їх хребтами. Найбільші з сучасних рифтів приурочені до осьових частин великих склепінчастих піднять. Такими є системи Східно-Африканських рифтів (з рифтом Червоного моря), Байкальська рифтова система, Верхньорейнський рифт і ін.\nРифтоутворення майже завжди супроводжується магматичною діяльністю (лужно-базальтовий вулканізм). Відомі навіть дуже великі вулканічні побудови (вулкани Кенія і Кіліманджаро у Східній Африці), розміщені в зонах поперечних розломів, які пересікають рифти.\nРозвиток континентальних рифтів, за В.Г.Казьміним, проходить у три стадії. На першій стадії утворюються неглибокі западини у земній корі, розтяг при цьому не перевищує сотень метрів, а континентальна кора майже не потоншена. На другій стадії зароджується і ускладнюється осьова зона рифту, розтяг становить 30-40км, а кора потоншується в 1,5 рази. І, нарешті, на третій стадії відбувається значне (у 2-3 рази) потоншення земної кори, утворюються розриви, по яких на поверхню надходить магма, розтяг досягає 80-100 км, глибина рифту 4-5 км. Повний розрив континентальної кори відбувається вже при потоншенні у 2 рази, на дні рифту починає формуватися базальтова кора і рифт переходить із континентального в міжконтинентальний (типу Червономорського), а потім і в океанічний.\nТаким чином, на відміну від геосинклінального процесу, наслідком якого є утворення континентальної кори, при рифтогенезі відбувається зворотній процес - руйнування континентальної кори і утворення океанічної, що, в свою чергу, дає початок гесинклінальному розвитку території.\nТектонічні цикли, епохи складчастості та гороутворення. На протязі складної та тривалої історії свого розвитку, яка обчислюється багатьма сотнями мільйонів чи навіть більше мільярда років, геосинклінальні пояси почергово переживали періоди розширення і повільного опускання та періоди скорочення, звуження і підняття, які супроводились складчастістю, гранітизацією, метаморфізмом, що призводило до перетворення окремих частин поясів спочатку у гірські масиви, а потім у молоді континентальні платформи. А оскільки таке чергування опускань і піднять та супроводжуючих ∙х процесів неодноразово повторювалось в історії поясів, то можна, очевидно, говорити про певну циклічність у їх розвитку.\nВперше звернув на це увагу французький геолог М.Бертран (1886), який виділив чотири цикли гороутворення. Зараз в історії Землі (і в еволюції геосинклінальних поясів) виділяють такі тектонічні цикли: катархейський (4,5-3,5 млрд.років тому), ранньоархейський (3,5-3,0 млрд.років тому), пізньоархейський, або біломорський (3,0-2,6 млрд.років тому), ранньопротерозойський, чи ранньокарельський (2,6-2,0 млрд.років тому), середньопротерозойський, чи пізньокарельський (2,0-1,7 млрд.років тому), ранньорифейський, або готський (1,7-1,4 млрд.років тому), середньорифейський, чи гренвільський (1,4-1,0 млрд.років тому),байкальський (1000-550 млн. років тому), ранньопалеозойський, або каледонський (545-375 млн.років тому), пізньопалеозойський, або герцинський (375-220 млн. років тому), мезозойський, або кимерійський (220-80 млн.років тому) та кайнозойський, або альпійський (незавершений, від 80 млн.років до нашого часу).\nТривалість тектонічних циклів, як видно із переліку, була більшою у докембрії, де досягала 1000 млн.років, в палеозої вона складала 180-200 млн.років, у мезозої 130-140, а в кайнозої - менше 100 млн.років. Умовно в межах кожного тектонічного циклу можна виділити тривалі еволюційні етапи та короткі, бурхливі етапи революційного розвитку або епохи складчастості та гороутворення.\nДля еволюційних етапів (тобто періодів власне геосинклінального розвитку поясів) характерні такі процеси як: 1) широкий розвиток прогинань в геосинкліналях та нагромадження потужних осадово-вулканогенних товщ; 2) резонансні прогинання на суміжних платформах та розвиток на них трансгресій - моря наступають зі сторони геосинкліналей; 3) розвиток неглибоких морів на обширних ділянках платформ спричиняє встановлення вологого, теплого клімату, вирівнювання рельєфу; 4) створюються сприятливі умови для бурхливого розквіту органічного світу. Такий режим на планеті називають таласократичним.\nВ епохи складчастості та породоутворення відбувається:\n1) широкий розвиток горотворчих процесів в геосинкліналях;\n2) інтенсивні прояви глибинного та наземного магматизму в геосинкліналях;\n3) резонансні підняття на прилягаючих частинах платформ і пов'язані із цим регресії морів;\n4) поява різкоконтрастного рельєфу суші значно утруднює циркуляцію атмосфери - посилюється контрастність кліматичних зон, розширюються арідні зони, появляються наземні зледеніння;\n5) різкі зміни фізико-географічних умов планети викликають загальне погіршення умов існування органічного світу - проходять масові вимирання одних форм та поява інших, більш високо організованих.\nТакий режим прийнято називати геократичним, тобто панування суші, на відміну від таласократичного-панування моря.\nКонтрольні запитання і завдання.\n1. Які Ви знаєте основні структурні елементи земної кори і літосфери?\n2. Що таке серединноокеанічні хребти і чим вони відрізняються від гірських систем материків?\n3. Як побудовані океанічні плити?\n4. Охарактеризуйте активні та пасивні окраїни континентів.\n5. Що таке рухомі геосинклінальні пояси?\n6. Проаналізуйте розвиток геосинклінальних поясів.\n7. Як Ви розумієте зони ВЗБ?\n8. Що таке континентальні платформи?\n9. Назвіть найбільші структурні елементи платформ.\n10.. Що таке епіплатформені орогени? Наведіть їх приклади.\n11.. Поясніть механізм формування континентальних рифтів.\n12.Які Ви знаєте тектонічні цикли?\n13.Назвіть характерні ознаки таласократичного та геократичного режимів.\n1. Белоусов В.В. Основы геотектоники.М.,Недра, 1989.\n2. Боголепов К.В., Чиков Б.М. Геология дна океанов. М.,Наука,1976.\n3. Зейболд Е., Бергер В. Дно океана (введение в морскую геологию). М., Мир,1984.\n4. Ле Пишон К., Франшто Ж., Боннин Ж.Тектоника плит. М.,Мир,1977.\n5. Милановский Е.Е. Рифтовые зоны континентов. М., Недра,1976.\n6. Муратов М.В. Происхождение материков и океанических впадин. М., Наука. 1975.\n7. Хаин В.Е., Михайлов А.Е. Общая геотектоника. М., Недра, 1985.\n8. Шульц С.С. Тектоника земной коры. Л., Недра, 1979.


Скільки часу займає натяжна стеля на установку • 1M2.COM.UA\nСкільки натягують стелю\nЩо впливає на тривалість натяжки\nРано чи пізно кожен з нас робить в своєму будинку ремонт. Одним з елементів ремонтних робіт є установка натяжної стелі. Такий вид обробки стельового простору надає необмежені можливості для дизайну в інтер’єрі і завжди залишається актуальним. Незважаючи на популярність, навколо натяжних стель, як і раніше виникає багато питань. Експерти компанії LABELL відповідають на 15 найбільш популярних питань.\nВстановити натяжна стеля можна практично в будь-якій кімнаті. Виняток становлять:\nПриміщення з підвищеною температурою (сауни і лазні);\nНеопалювані в зимовий період приміщення.\nДо речі, висока вологість натяжних стель абсолютно не страшна.\nСкільки років зможуть прослужити натяжні стелі?\nНатяжні стелі мають безліч переваг, одними з яких є міцність і довговічність. При правильному догляді натяжні стелі служать тривалий період. Ми даємо гарантію 12 років. Що наші натяжні полотна не змінять свій колір і структуру, що не тріснуть, що не розсохнуться, а будуть довго радувати своєю красою!\nЧи можна встановити натяжна стеля самостійно?\nБагатьом може здатися, що монтаж стелі це досить проста справа. Для наших фахівців, які мають в своєму розпорядженні спеціальне обладнання, а також досвід і навички. Це дійсно так.\nВстановлюючи натяжний полотно самостійно, ви можете його зіпсувати. Краще на цьому не економити! Довірте роботу професіоналам!\nЯку ми використовуємо систему кріплення в натяжних стелях?\nМи використовуємо найнадійнішу систему. Гарпунний монтаж натяжних стель. Гарпун міцно фіксується в багеті і міцно утримує все натяжний полотно.\nЧи поміняє форму натяжна стеля при усадки нового будинку?\nЯк правило, протягом декількох років нові будинки дають усадку, і це часто позначається на стані стель. Встановивши натяжні стелі, ви не будете постійно їх переробляти через тріщини. Вони еластичні, і ніколи не втратять свою форму.\nСкільки часу займає установка натяжної стелі?\nЧас на установку натяжної стелі залежить від:\nВиду і кількості освітлювальних приладів;\nМайже кожна будь-яка нова річ має свій специфічний запах. Полотна ПВХ. Не виняток. Після установки натяжної стелі запах в приміщенні буде відчутний протягом тижня. Якщо добре і часто провітрювати кімнату, то запах піде значно раніше.\nЯк правильно зробити замір натяжної стелі?\nДовірте завмер досвідченого фахівця, і ваш стеля буде виготовлений з урахуванням всіх його нюансів. Наші технологи виїжджають на заміри в зручний для Вас час. Вам потрібно лише подзвонити по телефону 050-027-03-70 або залишити на сайті заявку на замір.\nЗавдяки використанню сучасного обладнання товщина зварного шва на натяжній стелі становить 0,2 мм. При побіжному погляді на стелю ви його не побачите, але знаючи про його наявності, ми його помітимо, особливо при денному світлі або яскравому вечірньому освітленні.\nВарто відзначити, що фактура полотна також впливає на видимість шва. При попаданні денного світла на глянсовому стелі стики більш помітні, ніж на матовому або сатиновій полотні.\nКількість вбудованих освітлювальних приладів;\nМонтаж додаткових елементів конструкції.\nЩо спочатку. Шпалери або натяжні стелі?\n90% наших клієнтів встановлюють натяжні стелі на заключному етапі ремонтних робіт: спочатку клеять шпалери, а після ми встановлюємо стелі! Виконання робіт в зворотній послідовності, ми рекомендуємо тільки в тому випадку, якщо стіни вашого приміщення побудовані з червоної цегли. Прибрати начисто червону пил з шпалер після монтажу, практично неможливо.\nЧитайте також: Скільки треба цементу на куб бетону М200\nПотужність точкових світильників не більше 35 Вт;\nНатяжний полотно. Це невибагливий в експлуатації матеріал, який не вимагає регулярного миття, як стать або вікна. Плівка ПВХ має антистатичні властивості, тому пил на ній накопичується. Вам достатньо буде раз на рік протирати натяжні стелі вологою серветкою з мікрофібри.\nТакож уповільнити процес може висота перекриття. Якщо вона становить 3 метри і більше, то робота затягнеться приблизно на годину. Багато кутів по периметру змушують робітників робити більше вигинів на профілі. Якщо є трубопроводи, то навколо них потрібно робити акуратні обводи. Це ще плюс півгодини мінімум.\nСильна кривизна основної площини уповільнює установку, якщо застосовуються стельові профілі.\nІноді зустрічаються стіни з пухкою структурою. В такому випадку важче жорстко зафіксувати каркас. Необхідно зробити додаткове посилення, через що монтаж також затягується.\nНаявність декількох рівнів, складних геометричних форм теж впливає на те, скільки будуть натягувати стелю.\nУ більшості конструкцій передбачені люстри або точкові світильники. На установку кожного з них йде приблизно по 20 хвилин. Ще складніше йде справа з світяться спорудами, наприклад, з поверхнею, що імітує зоряне небо.\nМонтаж тільки з боку може здатися простим. Насправді він містить масу деталей. Щоб це розуміти, варто ознайомитися з основними етапами установки.\nМонтаж стельової системи включає в себе послідовність операцій різної складності. Одна з них. Натяжка полотна. Якщо не враховувати час установки каркаса, то на це йде трохи часу. Воно може бути різним. Щоб розуміти, скільки натягують стелю, потрібно розглянути процес з різних сторін.\nПоспішати з визначенням місць кріплення каркаса не варто. Від якості виконаної роботи залежить те, наскільки рівним вийде покриття.\nЧим складніше обрана конструкція, тим ретельніше слід проводити цю операцію. Наявність криволінійних ділянок, декількох рівнів. Все це при установці каркаса впливає на те, скільки працівники натягують стелю.\nІснує ряд факторів, від яких залежить, скільки монтажники натягають стелю.\nСкладність базового перекриття. Кількість кутів, наявність кривих ліній.\nСкладність самої конструкції. Один або більше рівнів, наявність декоративних елементів.\nМатеріал, що використовується. Плівкові полотна встановлюються довше тканинних, тому що вимагають нагріву тепловою гарматою.\nКількість і вид освітлювальних приладів.\nМонтувати вироби допустимо в кімнатах з уже завершеним ремонтом. Необов’язково виносити меблі, закривати і готувати поверхні. Але треба розуміти, що наявність меблювання може помітно ускладнити роботу, вона займе більше годин. Тому для прискорення дій бажано хоча б зрушити тумби, шафи і побутову техніку в середину кімнати, щоб звільнити доступ до стінних поверхонь.\nКоли профіль повністю підготовлений, пора закріплювати полотно на своє місце. Тканина встановлюється трохи швидше, ніж ПВХ, тому що її розтягують вручну без нагрівання. Щоб впоратися з плівкою, необхідний тепловий вентилятор, яким потрібно прогріти всю кімнату і матеріал.