Дональд Трамп загрожує засудити "брехун" і "абсолютно нестабільний індивідуум" Тед Круз\nAnna Merlan Feb 21, 2018. 23 comments\nDonald Trump dornald trimp Elections Press Conferences Ted Cruz what is even going on here\nІмперіатор губка-боб та гідний оратор Дональд Трамп проводить прес-конференцію, присвячену вільному поводженню в Південній Кароліні, зараз кричати про всіх, але головним чином Тед Круз. Він також випустив заяву, що загрожує оскаржити Круза за те, що він говорить про нього.\nТрамп, наскільки ми можемо сказати, збожеволів на Крусі за цю заяву, доставляється до ABC у ці вихідні: "А якщо Дональд Трамп стане президентом, то Друга поправка буде виписана з Конституції, оскільки цілком очевидно, що Дональд Трамп не консерватор ".\nТрамп відповів з прес-релізом, який чітко визначає, що він пише власні прес-релізи , погрожуючи Крузу повенями та прокляттям, а також позовів на незрозумілих підставах. Починається:\nТед Круз - абсолютно нестабільна людина. Він єдиний найбільший брехун, якого я коли-небудь зустрічав у політиці чи іншому, і я бачив деякі з кращих з них. Його висловлювання абсолютно не відповідають дійсності і абсолютно обурливі. Важко повірити в те, що людина, яка проголошує себе християнином, може бути настільки нечесною і бреше так багато.\nКруз сказав, що я призначу ліберального судді, коли насправді я призначу великого консерватора, і я є єдиним кандидатом, який пішов на дебати, щоб запропонувати двом індивідуумам, які, на мою думку, найкращим чином представляють консервативні цінності, які нам потрібні захистити: Вільям "Білл" Прайор-молодший і Діана Сайкс.\nКрус каже, що я про вибір, коли насправді я твердо живу і тривалий час. Як і Рональд Рейган, за багатьма проблемами я розвинувся.\nПрес-конференція, яку я продовжую думати, закінчується і просто продовжує йти і йде - це Трамп, який стоїть один на одному подіумі, висловлюючи схожий набір ідей.\n"Ми будемо подавати позов, якщо він не вирівняє свій акт", - сказав Трамп зібраним журналістам. "Він лежить хлопець. Він справді лежить хлопець ".\nЩоб швидко поговорити за всією Америкою, якщо можемо: ми не можемо чекати, поки це не буде людиною, яка має доступ до наших ядерних кодів запуску.\nОсь живий потік прес-конференції, яка може тривати цілком протягом дня, бог знає.\nЗв'яжіться з автором на anna.merlan@jezebel.com .\nГромадський ключ PGP\nКод PGP: 67B5 5767 9D6F 652E 8EFD 76F5 3CF0 DAF2 79E5 1FB6\nСкріншот за допомогою YouTube / Зробити Америку знову чудовим телевізором\nwhatever-screen-name Feb 15, 2016 Я навіть не потурбуюсь про коментар, пов'язаний з цим. Які улюблені твої закуски?\nImnarik Feb 15, 2016 Йогурт охоплює кренделі! Чіпси сочевиці! Сушена журатина!\nBeet Arthur Feb 15, 2016 Добрі бари. Морквяні палички. Кокосові кешью.\ndalila Feb 15, 2016 Один з способів, яким я можу боротися, - це подати проти нього позов щодо того, що він народився в Канаді і тому не може бути президентом. Якщо він не знімає свої фальшиві оголошення та не відмовляється від своєї брехні, я зроблю це негайно. Крім того, RNC повинен втрутитися, і якщо вони не будуть, вони не виконують свої зобов'язання перед мене. ЦЕ ВІДБУВАЄТЬСЯ. Це все відбувається.\nSlay.douché - (dreams to be a puppy) Feb 15, 2016 "Вони не виконують свої зобов'язання перед мене". Lolz "Вибачте, сер, до чого справу ця справа?" "Заставу за замовчуванням" "????"\ndalila Feb 15, 2016 Яка ця застава? Я зачарований Хіба це той папір, який він тримає в цьому відео з його ім'ям, накреслюється на ній у широкому кінці постійного маркеру?\nGELLA - LLAP Feb 15, 2016 Зачекайте хв., - сказав Трампо, що він єдиний чесний чоловік, що залишився на землі?\nrandilynis... Feb 15, 2016 Остання безвихідна людина.\ndeerlady83 Feb 15, 2016 Ти не знаєш? Кожен є брехуном, крім Трампа. Він єдиний чесний, тому що він не може бути куплений. / с\nnot_productive Feb 15, 2016 Чи не було кінця цієї дурниці, яка не призвела до того, що Трамп судив Круса над річчю Берітера? Любіть, досить впевнений, що це одна з тих речей, де КІЛЬКІСТЬ, ЄДИНИЙ МОЖЛИВИЙ РЕЖИМ закінчується оригінальним сміхом Берітора, звинувачуючи оригіналу, що народився в Канаді мудак. Якщо не існує термінів, де Trump і Cruz не існує. Ви, хлопці. Чи можете ви нагадувати такий світ?\nThe_Snark_Knight Feb 15, 2016 Це самий темний часовий графік.\nnot_productive Feb 15, 2016 МИ ПОВИНЕН БУТИ.\nILikeThunderstorms Feb 15, 2016 Замість того, щоб подати до суду, чи не можемо ми просто перекинути Трампа та Круса на арену зі смертним матчем і дозволити їм працювати таким чином?\nVeggieTart has come to set a twisted thing straight Feb 15, 2016 Чи не можемо ми кинути ВСІХ республіканських кандидатів там? Я не пам'ятаю жодного з них, окрім хлопця, який викрав самовідтворювача Джона Боенера, майбутнього терората, серера-криппазоїда з Флориди та колишнього брата ідіота президента ідіота; але насправді, викиньте всіх їх у матч смерті, а той, хто вижив, отримає республіканську номінацію. Але я повинен дати Трампу деякий кредит; він сказав, що може бути єдиним фактичним твердженням в республіканській кампанії до сих пір: що Джордж В. Буш лякався про зброю масового знищення, щоб потрапити в війну в Іраку.\nelach Feb 15, 2016 Так що почекайте ... Трамп може розвинутися з питанням аборту, але ми як і раніше говоримо про підтримку Хілларі Клінтон у війні в Іраку?\nAnna Feb 15, 2016 Ви натякаєте на те, що Дональд Трамп є лицеміром, який зараз грає за будь-яким уявним набором правил?\nCherith Cutestory Feb 15, 2016 Так само, як президент Обама розвинувся на правах геїв. А віце-президент Байден розвивався за законопроектом про злочини 1994 року, який він написав, і насправді все ще непокоять. Але Хілларі Клінтон просто каже вам, чого хочеш почути, тому що її чоловік підписав заходи проти і на підтримку цих речей, відповідно.\nSlay.douché - (dreams to be a puppy) Feb 15, 2016 Я просто хочу почути Трампа йти вперед і зателефонувати Крузу: "Slimy f * cking weasel" або щось.\nemmiesue Feb 15, 2016 Він прошептає f * cking, а потім заперечує, що він сказав це.\nTampaBeeAtch is a Dangerous Nasty Bitch Feb 15, 2016 Я з тобою. І я думаю, що ми там аааааааало все більше.\nMeatpudding Feb 15, 2016 Недостатність Дональда Трампа в реальному часі ніколи не набридає. Будьте обережні, щоб не похитнути цей автобус, Candy Corn.\nnot_productive Feb 15, 2016 Він не може відмовитися від того, що він втратив Айову. Коли Хілларі (або Берні, я чесно більше не дбаю) очищає свій годинник, він буде як 4 роки, коли хтось вимкне Дора Провідника і каже, що час ванни.\nTampaBeeAtch is a Dangerous Nasty Bitch Feb 15, 2016 Це ідеальне опис. І тоді він буде судитися з КОЖЕМ і ВСЕМ! Хоча я думаю, що ти щедровий з чотирирічним віком, я більше думав, що мій друг 18 місяців.\n"Тут було вбито": дуже похмурі відгуки національних пам'яток\nЛаскаво просимо до Відгуків Grim Yelp, звичайної особливості, де ми поділяємо найгірші враження людей на найгірших місцях. Цього тижня: сердито одне з найвідданіших національних скарбів нашої країни, бо вони, наче, менше, ніж ви думали, що вони будуть. Це літо, а це означає, що неминуче, як убогі виховання, як сім'я. Нагромаджуйте всіх в машину і тягніть їх, щоб подивитися на купу щось посеред поля! Це історія! Історія, за своєю природою, є похмурою справою, але не настільки похмурою, як онлайн-огляди товарів і послуг. Коли два зустрічаються на спірній сфері американської історії, це ... дійсно щось. Зазвичай, щоб захистити імена невинних і не дуже невинних, ми переробляємо імена підприємств, а також ідентичності Yelpers, які писали відгуки. Ми не зробили цього з національними пам'ятками, з очевидних причин. Здебільшого тому, що це веселіше, якщо ми представляємо ці відгуки, згруповані за пам'ятником, на який вони скаржаться. Тримайся, Америка, ми йдемо. Меморіал ветеранів В'єтнаму Тема про те, що меморіал В'єтнаму недостатньо згубний, повторюється кілька разів: Я поїхав побачити меморіал В'єтнаму та був шокований. Це було у глухому шляху. Ця чорна стіна була заповнена іменами наших молодих людей, які померли для цієї країни, і не було фонтанів, водоспадів, орлів, прапорів або будь-яких ознак патріотизму. Після проходження меморіалу Великої Вітчизняної війни, я був справді жахливий, чи було їхнє життя менш цінним? Чи заслуговують вони менше поваги? Вшанувати пам'ять наших ветеранів на цій рівній L-образній чорній стіні в ямі є гидота і повна ганьба. Навіщо насправді. Навіщо турбуватися про те, щоб побачити що-небудь у реальному житті, це те, що я завжди кажу: Геттісберг Поле бою теж полеподібне, на думку цього відвідувача: Краєвид є досить красивий - привабливий згортаючий сфери навколо. На жаль, я просто не знала, що все це цікаво. Просто вищезгадані пагорби і ціла купа дрібних, цілком непримітних пам'ятників, збудованих багато, багато років тому з грошима від груп у різних штатах. Там були напевно деякі більше разючі пам'ятники (хоча далеко та мало між), та башти спостереження пари з порядною поглядами. В цілому, хоча, я б зберегти цю речі для громадянської війни любителів. Якщо ви накачані, щоб детально дізнатися, що відбувалося в кожен день битви, всіма засобами, приходите сюди і одержуєте путівника, і топіте. Якщо ви не знаєте пагорба вашого калпа з вашої звинувачення Пікетта і не обов'язково знати різницю, то я не відчуваю, що Геттісберг обов'язково відвідує будь-якими засобами. "Трохи рухається, коли ви думаєте про свободу і речі" - це робоча назва мого документального фільму про стиль Кен Бернса про 20-е століття: гора Рашмор Досить коротка і солодка ода гігантського пам'ятника чотирьох расистських білих хлопців, побудованих на викрадених індійських землях: Я не думаю, що це патріотичне викривлення гори. Також навколишні міста жахливі. Я впевнений, що наступне зібрання югогалів відбувається десь тут. Меморіал Лінкольна «Жартові огляди національних пам'яток» стає моїм новим улюбленим літературним піджанром. Статуя Свободи Там може бути щось смішне про відвідування Статуї Свободи, коли скаржаться на людей, які там працюють, і на їхні «брудні лапи». Що це може бути ... Театр Форда Це, заслужено, найвідоміший огляд Grim Yelp всіх часів. Це так добре. Досить похмурий! До наступного разу, давайте всі способи мозкового штурму зробити американську історію більш кондиціонованою, просторою і наповненою водоспадами. Торговий центр. Зробити американську історію більше схожою на торговий центр. Зверніться до автора за адресою anna.merlan@jezebel.com . Public PGP key Відбиток PGP: 67B5 5767 9D6F 652E 8EFD 76F5 3CF0 DAF2 79E5 1FB6 Фото через AP Зображення, Grim Yelpified Cryptkeeper Боббі Пальцем. Знак похмурого Yelp майстром терору Джим Кук\nСьогодні у Fox News працюють співробітники підтримуючи свого начальника , ось це: "Візьміть, якщо [sic] від хлопця з хворобою, ці звинувачення, які не віддалено нагадують Роджера, що я знаю ... що ми знаємо ... просто ... хворі". Кавуто відновлюється після операції на відкритому серці. Його шефа подають до суду за сексуальні домагання, а також звинувачення що він сексуально переслідує людей протягом десятиліть. Ніл у це не вірить: Не зрозумійте мене неправильно, він може бути величезний біль в дупі. Він невпинно вимагає і не радісно страждає дурнів. Але він справедливий і врівноважений наставник - той, хто не змирився з будь-якими виправданнями - від якорів до інтернів. Він вимагає досконалості, коли, чесно кажучи, на деяких п'ятничних днях деякі з нас віддають перевагу фокусуванню на чудових вихідних. Gamechanger. Photo via AP Photo via AP\nВикривлених турпоїзди закликають співака звинувачувати в хижацькому поведінці, щоб піти\nГрупа музикантів, що виступають на Warped Tour цього року, висловлює сильні засудження Джейку Маккельрешу, 23-річному соло, який називається Step Porch, і якого звинувачують у сексуальних домаганнях та сексуальній хижій поведінці численних дівчат-підлітків. . Mcelfresh був згідно з загальною думкою витащений з подорожі коли твердження прибули до світла, але грали комплект у Nashville Середу. Як повідомляє Stereogum, багато артистів Warped...\nЯ взяв Joyless Подорож до Hershey Store У Таймс Сквер та тоді Лишав Нью-йорк\nВаш веб-переглядач не підтримує тег відео HTML5. Натисніть тут, щоб переглянути оригінальний GIF Ілюстрація: Олена Скотті (ЗМ) Ласкаво просимо до сусідства Єзавель переїхала в район Манхеттена, який називається Times Square. Прагнучи познайомитися з місцевими жителями, влітку цього року ми відвідуємо деякі з найбільш відомих мережевих підприємств. За сім років, які я пробув у Нью-Йорку, я, як і більшість...\nНа жаль, жінка, яка намагається відігнати Мітча Макконнелла, теж відірвана\nЕмі МакГрат, відставний підполковник Корпусу морської піхоти США, є демократом, який бере на себе Мітча Макконнела за місце свого сенату, і вона розраховує на колективна відмова лідера більшості Сенату, щоб отримати її там. До цих пір, ця залежність дала вражаючі результати: З початку своєї пропозиції Сенату у вівторок, McGrath отримав більше $ 2,5 млн. Пожертвувань протягом 24 годин від майже 70 000 осіб. Макграт побіг до 6-го конгресс-округу Кентуккі на виборах у 2018 році, але програв діючому республіканцю Енді Берру. Постановка її поглядів на велику рибу в пекельних морях Вашингтона здається високою, але Макграт, схоже, зацікавлений в цьому. «Мало-помалу, рік за роком, [Макконнелл] перетворив Вашингтон на те, що ми всі зневажаємо. Де дисфункція і хаос є політичною зброєю, де бюджети і охорона здоров'я і верховний суд утримуються в заручниках, місце, де ідеали вмирають », - сказав МакГрат в офіційному відеоролику кампанії. - Я бачуся в Сенаті, тому що це не повинно бути. Як дочка, мама, морський пілот і пілот-винищувач я дізнався, що місію ніколи не можна забути. Макграт міг би навіть мати особисту сокиру, щоб перемолоти на цьому: як дитина, вона писала МакКоннеллу про те, що він хоче стати пілотом-винищувачем; він ніколи не намагався відповісти. Тим часом, команда McConnell відреагувала на пропозицію сенату Макграта в натуральній формі, малюючи її як екстреміста через її позицію про-аборт, а також протиставлення стіни президента Трампа. Але в той час, як МакКоннелл описував Макграта як "занадто ліберальний для Кентуккі" у своєму рекламному оголошенні, Макграт активно приховує виборців, які можуть схилятися до згоди з таким обвинуваченням. З New York Times : Пані Макграт прийняла незвичайну стратегію для демократа: вона звинувачує пана Макконнелла у блокуванні законодавства та культурних змін у Вашингтоні, яких прагнув пан Трамп. "Кентукаки проголосували за Дональда Трампа, тому що вони хотіли злити болото і знизити ціни на ліки", - сказала вона. "Багато чого, що стояло на шляху того, що обіцяв Дональд Трамп, - це сенатор Макконнелл". Це може бути розумною стратегією, якщо вона хоче відібрати голоси від McConnell у штаті, який голосував у переважній більшості за Трампа, але варто відзначити, що McGrath не є лівою мрією. Ще рано робити висновок, що вона буде Джо Манчін Кентуккі, але Макграт є самовпевненим помірним, який вважає, що демократи, які зараз беруть участь у президентських виборах, надто далеко вліво. Вона не підтримує ліквідацію приватного страхування за планом Medicare-for-all, а також не підтримує субсидування охорони здоров'я для іммігрантів без документів. Вона також описує себе як фіскальний консерватор і вважає, що її «реалістичний» підхід до зовнішньої політики та оборони буде привабливим для помірних. Тим не менш, бачення McGrath про кращу Америку безсумнівно перевершує McConnell, людина, яка більше стурбована підтримкою абсолютної влади, ніж поліпшення американського життя. Вона не погана. Вона fine . І просто відмінно це стрибає і краще краще, ніж дескриптор можна запропонувати McConnell. Офіційним слоганом кампанії Макграта є «Антикорупція, антиобструкція, анти-БС» Демократи загальнонаціонального рівня можуть з радістю влити гроші в її пропозицію Сенату, але це Кентуккі, які в кінцевому рахунку вирішують, чи вони купують те, що пропонує МакГрат.\nПрезидент повідомляється досі Dicks навколо більшості дня\nЯк людські гарбузи Дональд Трамп проводять свої дні? Ми вже знаємо, що він не читає або турбуватися розвідки , які повинні залишити його з великою кількістю простоїв кожен день. Але для чого саме? У той час як світ продовжує горіти, Трамп продовжує планувати годинник «виконавчого часу». У минулий вівторок він мав дев'ять годин цього неструктурованого часу на своєму щоденному графіку і лише три години «щоденної роботи президента», повідомляє Politico. Він так само вільний, як і колись, щоб чіпати расистські теорії змови і вести з друзями, ймовірно, про расистські теорії змови. З політичної групи: «Раніше в адміністрації завжди був цей буксир і витягування, коли Прібес був там, тому що, якщо в його графіку було занадто багато речей, він скаржиться. Але якщо в графіку було дуже мало речей, старші співробітники скаржаться, що він залишиться на власний розсуд і більше часу буде дивитися телевізор або телефонувати по телефону або телефонувати в радники, які не були заплановані в Овальному кабінеті, ” колишній помічник Білого дому знайомий з еволюцією свого графіка і з приводу президента. Незрозуміло, наскільки реально мислити і працювати в ці позачергові години, незважаючи на протести деяких Трамп-помічників - на відміну від твітів, перегляду телебаченням, пліток і розмов з друзями і союзниками по телефону. Це дуже узгоджується з прикордонним неграмотним чоловіком, якого я бачу на телебаченні. У дивний спосіб, це може бути насправді більш тривожним, щоб дізнатися, що він був якимось секретним генієм, який витрачав свої дні на перегляд академічних текстів і вирішення складних математичних рівнянь. Дональд Трамп - це просто людина.\nРуді Джуліані має більше думок про порно і фемінізм\nАдвокат президента хотів би пояснити те, що він сказав про Бурний Деніелс. У середу Руді Джуліані сказав: «Якщо ви збираєтеся продати своє тіло за гроші, ви просто не маєте репутації. Я можу бути старомодним, я не знаю ». Він також сказав:« Діло, в якому ви знаходилися, дає вам право не надати жодного ступеня вашої довіри ». У четвер Джуліані пояснив, що так, він все ще вірить тому, що він сказав у середу. Він упевнений, що Андреа Дворкін погодиться. "Якщо ви [феміністський] і ви підтримуєте порноіндустрію, ви повинні повернути свої повноваження", - сказав він CNN. З CNN : При натисканні CNN на коментарі і чи вони представляють «застарілу» точку зору, Джуліані відповів: «Я начебто краще себе бачу», посилаючись на те, як він сказав, що феміністки історично думали про порно, яке принижувало жінок. Обговорюючи ширше питання про довіру Даніеля, Джуліані стояв на теми його суперечливих коментарів в Ізраїлі. "Якщо ви берете участь у своєрідному слизькому бізнесі, (що) щось говорить про вас - говорить щось про те, як далеко ви підете, щоб заробити гроші", - сказав Джуліані CNN. «Наше справжнє бачення в ній полягає в тому, що вона не просто загалом невизнана, вона невизнана з точки зору того, що вона хоче отримати гроші. Вона є конноспортом, - додав він. Бути залученим у слизький бізнес, звичайно, щось говорить про людину, і про те, як далеко вони підуть, щоб заробити гроші, що є одним з безлічі способів, яким Руді Джуліані виявив себе брудом. Це відео про його вертоліт з серветкою в Тель-Авіві також уточнюється.\nПовідомляється, що Меланія дуже добре підірвала Іванку\nЗгідно з останньою падінням у нескінченній серії Білого дому розповідають, це один називається Kushner, Inc: Greed. Амбіції. Корупція. , Перша дочка Іванка Трамп, як правило, звикла отримувати свій шлях в закулісних боротьбах влади в адміністрації Трампа, за винятком випадків, коли перша леді Меланія Трамп блокує її. Віккі Уорд, автор книги, була гостем на The Late Show with Stephen Colbert понеділок увечері і подала зразок інтриги палацу Trump-Kushner, який, безсумнівно, змусить президента Трампа чути лайно в 3 години ранку Уорд натякнув, що, можливо, це непідробна діяльність Іванки Трампа і Кушнера, а не розслідування Мюллера, що зрештою зводить президента Трампа, чоловіка, який, як повідомляється, нахиляється назад, щоб заспокоїти свою дочку і зятя (крім мінімально гуманних питання політики що пара каже, що вони піклуються, ой). За винятком випадків, коли Меланія вступає! COLBERT: Хто може сказати «ні» цим людям? WARD: Ось цікава пропозиція: Меланія Трамп ... - це єдина людина в моїй книзі, яка коли-небудь успішно виступала перед Іванка Трампом і перемагала. У мене є сцена [під час переходу, в якій] Іванка Трамп сказала світу, що вона не збирається приєднуватися до Білого дому. Абсолютний сміття. За лаштунками вона складала всі плани. [Вона фактично мала] “офіс Трампа сім'ї”, складений для Східного Крила, який, як правило, є територією Першої Леді. Коли Меланія Трамп почула про це, вона дуже швидко припинила плани Іванки. COLBERT: Отже, вся наша надія лежить на Меланії Трамп. Ще немає жодного слова про те, чи Іванка ще на Меланії витягла «ти не моя real мама».\nЧи всі громадяни-адвокати, що захищають переписку громадянства, просто кинули?\nБоротьба за додавання питання про громадянство до перепису до 2020 року, здається, стає все більш смішною. Незважаючи на Міністерство юстиції оголошення Минулого тижня, коли перепис буде надрукований, що, фактично, він вже був у процесі друку - без питання, чи були респонденти громадянами Сполучених Штатів, Трамп зробив твіт , і тепер МЮ знову в суді бореться за це. І тепер: здається, що вся юридична команда була замінена! Як повідомляє New York Times , Міністерство юстиції оголосило в неділю, що вони будуть "переносити ці питання на нову команду юристів цивільного відділу, що йдуть вперед" з "цими питаннями", що стосуються боротьби за питання громадянства. Правові експерти спекулювали Times що безпрецедентна перестановка насправді була пов'язана з en masse виходом з роботи, можливо, тому, що у справі не існує справжніх юридичних ножів, а також безумно расистські. "Немає жодних причин, щоб вони були зняті в цьому випадку, якщо вони не побачили, що йде по дорозі, і сказали:" Я не буду підписувати своє ім'я ", - сказав Джастін Левітт, колишній високопосадовий представник Міністерства юстиції при Обамі. Times . Асоційована преса повідомляє, що нова команда буде включати поєднання кар'єри та політично призначених адвокатів, хоча ніхто не був названий ще. Незрозуміло, чи стане це струшуванням ще одна онлайн-істерія від Трампа, чия відданість цій битві настільки сильна, що він сказав журналістам у п'ятницю, що він розглядає можливість додати це питання через розпорядження. Зверніть увагу, що перепис вже коштує близько $ 15,6 млрд., І затримка перепису для того, щоб додати питання як додаток, ймовірно, стане ще більше на цей законопроект, але так, у нас немає грошей, щоб повністю фінансувати Medicare і продовольчу допомогу, звичайно.\nHappy Hump Day: Опитування показує, що Клінтон і Trump по суті пов'язані\nНове національне опитування 1610 зареєстрованих виборців, опублікованих Quinnipiac University, показало, що 40% підтримують Дональда Трампа, а 42% підтримують Хілларі Клінтон, з похибкою в 2 відсотки. Але слухайте хлопців! Гей! Не панікуйте! Це просто опитування! Зачекайте, куди ви йдете? У Ванкувер? Справедливо! Опитування Університету Квінніпака 1 червня побачило Клінтона з чотирма пунктами над Трампом — все це наводить на думку, що, незважаючи на буквально все, що він зробив, і незважаючи на те, що він має дуже мало підтримки серед жінок і меншин, фігурка «Лего», яка пересохла, зуміла здобути землю на своєму кваліфікованому супернику. "Було б важко уявити менш приємну реакцію на Дональда Трампа та Хілларі Клінтон", - сказав у прес-релізі Тім Маллой, заступник директора університету Quinnipiac University. - Ось де ми. Виборці опиняються в середині підступної кампанії з випаленою землею між двома кандидатами, яких вони не люблять. І вони не думають, що будь-який кандидат буде хорошим президентом ». Опитані виборці сказали, що Трамп буде краще «обробляти ISIS» і створювати робочі місця, у той час як Клінтон був схильний до імміграції, боротьби з міжнародними кризами, надсилаючи американські війська за кордон, ядерну зброю і «робити справи у Вашингтоні». Залишається незрозумілим, що виборці вважають, що «поводження з ISIS» тягне за собою. Images via Associated Press.\nІванка Трамп каже, що вона відчула величезний особистий розвиток, працюючи в адміністрації, яка розриває дітей\nЩо Іванка Трамп дожив останнім часом? У вівторок Трамп вступив до початкової школи в штаті Айдахо з генеральним директором Apple Тімом Куком, дозволяючи лише одному репортеру і одному фотографу з місцевої газети прикрити її зовнішній вигляд , поки вони не розмовляли з нею. Після події, Трамп говорив з ABC News про адміністрацію її батька, на яку вона працює, розриваючи дітей на кордоні, яку вона назвала "руйнівним". кордон, Trump сказав “я не вірю що це він сказав” та що смертельна сила не “щось що будь хто розмовляє.” Тоді Roberts грав кліп її батька кажучого точно що. Потім Трамп пояснив, що її батько "повинен бути в змозі захистити кордон". Трамп, який зараз працює для адміністрації, яка розриває гази дітей, дійшов висновку, що в її час працювала в адміністрації, яка розриває гази дітей. Того дня Трамп також зупинився біля ресторану і замовив омлет і країну татер .\nТрамп обіцяв помилувати офіційного офіцера CBP, якщо він був ув'язнений за незаконну відмову мігрантів від притулку\nBarf Bag Ласкаво просимо в Barf Bag, щоденний політ, який допоможе вам розібратися в хаотичному циклі новин Trumpian. Спасибі ебать це пекло тиждень закінчився !!!!!!! Ось все, що ми сьогодні не могли охопити: CNN повідомляє, що під час поїздки до Калексико, штат Каліфорнія, минулого тижня президент Трамп повідомив комісару з питань митного та прикордонного захисту Кевіну МакАлєлану, що якщо він буде відправлений у в'язницю за незаконну блокування мігрантів з проханням про надання притулку, він просто надасть йому помилування . Мабуть, незрозуміло, чи це була жарт чи ні, але навіть якщо б це було, яке ж огидне почуття гумору щодо небезпечної ситуації. [ CNN ] Це два дні індійських виборів. [ BBC ] Хлопець запалив себе перед Білим домом. Він прекрасний. [ ABC News ] Віце-президент Pence pinky обіцяє не повернути політику розлучення сім'ї на американсько-мексиканському кордоні, незважаючи на повідомлення про те, що Trump піддавався ідеї повернення. [ Huff Post ] Навіть ICE не потрапила за план Білого дому, щоб звільнити затриманих нелегальних іммігрантів у містах святилища для “політичної окупності”. Трансгендерна військова політика адміністрації Трампа розпочалася сьогодні, тому що, мабуть, Сполучені Штати дуже гарно платять за нескінченну війну, але не гормональну терапію - це занадто далеко. [ NBC News ] США відмовилися призначити будь-кого для участі в роботі комітету ООН з питань расизму, який звучить як парадний курс для цієї адміністрації. [ Політика ] Студенти Джорджтауна проголосували за створення репараційного фонду для нащадків рабів, які колись належали університету. [ Нью-Йорк Таймс ] Леброн Джеймс для секретаря з освіти [ New York Times ] Ось декілька твітів, яким дозволив опублікувати президент: This has been Barf Bag.\nБурхливий Деніелс вимагає оплатити правові платежі Трампа в позові про наклеп\nФедеральний суддя кинув позов зірки порно зірки Стормі Деніелса проти Дональда Трампа, сказавши, що він має право брати участь у "риторичній гіперболі" проти політичного супротивника "згідно з першою поправкою. Деніелс зобов'язаний сплатити судові витрати Трампа за позов. Судовий процес щодо дифамації є одним із двох судових позовів, які справді називають Даніельс, чиє справжнє ім'я - Стефані Кліффорд, зі своїм адвокатом Майклом Авенатті - у справі Трампа: оскаржується чинність угоди про нерозголошення, яку вона підписала за кілька днів до виборів 2016 року, заборонила їй говорити про їхні стосунки. У квітні Даніельс поділився ескізом людини, яка нібито погрожувала їй залишитися спокійною про свою справу з Трампом, на яку Трамп відповів у Twitter, як “загальну роботу”. оперативно подається позову про наклеп, стверджуючи, що "заява Трампа помилково нападає на достовірність розповіді пані Кліффорд про загрозливий інцидент, який стався 2011 року." «Суд погоджується з аргументом пана Трампа, оскільки в твіті йдеться про« риторичну гіперболу », що зазвичай пов'язана з політикою та публічним дискурсом у Сполучених Штатах», - писав у рішенні окружний суддя США С. Джеймс Отеро. "Перша поправка захищає цей тип риторичного висловлювання". «Якби цей суд запобіг залученню Трампа до такого типу« риторичної гіперболи »проти політичного супротивника, це суттєво ускладнило б посаду президента», - написав він. "Ніяка кількість спина або коментарів Stormy Daniels або її адвоката, пан Avenatti, не може правдиво характеризувати сьогоднішнє рішення будь-яким іншим способом, крім повної перемоги президента Трампа і тотальної поразки від Stormy Daniels", - писав адвокат Трампа Чарльз Хардер Washington Post . Avenatti tweeted у відповідь що Trump звинувачення з випадку дифамації "буде уповільнюватися від гонорарів" що він та його колишній адвокат Майкл Cohen "буде вимагатися платити у зв'язку з NDA випадку." «Навіть не близько», - написав він. Avenatti подала повідомлення про апеляцію до Дев'ятого округу.


Реферат - Суспільна думка та політична філософія - Политология\nРеферат: Суспільна думка та політична філософія\nСюжетна лінія нового часу — якщо говорити про історію розвитку суспільної думки або політичної філософії — нам добре знайома. Коротенько її можна сформулювати в такий спосіб: у дев'ятнадцятому сторіччі виникли три основних плини політичної ідеології — консерватизм, лібералізм і соціалізм. З тих пор всі три плини (у постійно мінливих обличчях) безперестану боролися один з одним.\nТаке положення вже саме по собі досить дивно, але на цьому чудності не кінчаються. Термін ідеологія в багатьох його значеннях ніколи не був тим словом, що окремим людям або групам подобалося б уживати стосовно до самих себе. Ідеологи завжди заперечували свою приналежність до ідеологів — за винятком Дестута де Траси, що, як говорять, і придумав цей термін. Але Наполеон незабаром використовував це слово проти нього, заявивши, що політичний реалізм переважніше ідеології (під якою він розумів теоретичне навчання), і з тих пор багато політиків розділяють саме такий підхід до проблеми.\nТут не місце знову обговорювати питання про тлумачення Французької революції, за винятком одного міркування. Один з її головних наслідків для системи укладалося в тім, що вона вперше зробила припустимої думка про «нормальність», а не винятковості таких явищ на політичній арені — принаймні, на сучасній політичній арені, — як зміни, нововведення, перетворення й навіть революції. Те, що спочатку з'явилося статистично нормальним, незабаром стало сприйматися як нормальне з погляду моралі. Саме це мав на увазі Лабрус, говорячи про те, що II рік був «вирішальним поворотним пунктом», після якого «Революція стала відігравати пророчу роль провісника, що несе в собі всю ту ідеологію, що згодом повинна була розкритися у всій своїй повноті». Або, як говорила Уотсон: «Революція була тією тінню, під якою пройшов все дев'ятнадцяте століття». До цього я хотів би додати: і весь XX в. теж. Революція знаменувала собою апофеоз ньютонівської науки XVII в. і концепцій прогресу XVIII в.; коротше кажучи, усього того, що ми стали називати сучасністю.\nТе, як люди в рамках капіталістичної економіки реагували на цей «поворотний пункт» і справлялися з неймовірними пертурбаціями, викликаними потрясіннями Французької революції — «нормалізація» політичних змін, до яких стали тепер ставитися як до чого неминучому, що відбувається регулярно, — становить визначальний компонент культурної історії цієї мирової системи. Може бути, у цьому зв'язку було б доречним розглядати «ідеології» у якості одного зі способів, за допомогою яких людям вдається справлятися з такою новою ситуацією? У цьому плані ідеологія являє собою не стільки сам світогляд як таке, скільки один зі способів, за допомогою якого, поряд з іншими, затверджується той новий світогляд, що ми називаємо сучасністю.\nЯк би те не було, зложилися три типи відносини до сучасності й «нормалізації» змін: наскільки можливого обмеження небезпеки; досягнення щастя людства найбільш розумним образом; або прискорення розвитку прогресу за рахунок жорстокої боротьби з тими чинностями, які йому всіляко протистояли. Для позначення цих трьох типів відносин у період 1815 — 1848 р. увійшли у вживання терміни консерватизм, лібералізм і соціалізм.\nСлід зазначити, що кожний тип відносин заявляв про себе в опозиції до чого. Консерватори виступали як супротивники Французької революції. Ліберали — як супротивники консерватизму (і монархічного ладу, до реставрації якого він прагнув). А соціалісти виступали в опозиції до лібералізму. Наявність такої великої кількості різновидів кожного із цих ідеологічних плинів, насамперед, пояснюється критичним, негативним настроєм у самому їхньому визначенні. З погляду того, за що виступали прихильники кожного із цих таборів, у самих таборах існувало багато розходжень і навіть протиріч. Справжня єдність кожного із цих ідеологічних плинів складалося лише в тім, проти кого вони виступали. Це обставина досить істотно, оскільки саме це заперечення настільки успішно споювало всі три табори протягом приблизно 150 років або біля того, принаймні, до 1968 р. — дати, до питання про значення якої ми ще повернемося.\nНове вираження про суверенітет народу є одним з найбільших досягнень сучасності. Навіть незважаючи на те, що через сторіччя ще тривали затяжні баталії проти цього нового ідола — «народу», з тих пор ніхто не зміг скинути його з п'єдесталу. Але перемога виявилася помилковою. Може існувати єдина думка про те, що народ є сувереном, але із самого початку так і не було досягнуто єдиної думки про те, що таке «народ». Більше того, жодне із трьох ідеологічних навчань так і не має чіткої позиції в цьому лоскітливому питанні, що, проте, аж ніяк не заважає їм відмовлятися визнати розпливчастість поділюваних ними поглядів.\nНайменш невизначену позицію, здавалося б, займають ліберали. «Народ», як вони вважають, становить суму всіх «особистостей», кожна з яких являє собою вищого власника політичних, економічних і культурних прав. Особистість є основним історичним «суб'єктом» сучасності. Оскільки тут не представляється можливим розглянути величезну спеціальну літературу, присвячену індивідуалізму, я обмежуся згадуванням трьох питань — головоломок, навколо яких дотепер продовжують вестися гострі дебати.\n2. Навіть якщо ми обмежимо обговорення тими особами, які визнані соціально «відповідальними» і в чинність цього маючи законне право повністю користуватися всіма своїми правами, може трапитися так, що використання своїх прав одною людиною не дасть іншому можливість зробити те ж саме. Як ми повинні ставитися до такої ймовірності? Уважати, що вона являє собою неминуче слідство громадського життя, з яким ми повинні упокоритися, або що це — порушення прав другої людини, що ми зобов'язані запобігти або за яке покарати? Дуже заплутане питання, на який завжди давалися лише часткові й незрозумілі відповіді, як в області політичної практики, так і на рівні політичної філософії.\nПідхід Бональда істотно відрізняється, оскільки він наголошує на визначальній ролі церкви. Проте, у його поглядах знайшов відбиття один істотний елемент, властивим всім різновидам консервативної ідеології, — значення, що вони приділяють таким соціальним групам, як родина, корпоративні об'єднання, церква, традиційні «суспільства», — які стають для них «суб'єктами», наділеними правом політичної дії. Інакше кажучи, консерватори віддають пріоритет всім цим групам, які можуть розглядатися в якості «традиційних» (і в чинність цього безперервність), заперечуючи при цьому зв'язок консерватизму з якою-небудь «сукупністю», що виступає як політичний фактор. З висловлень консервативних мислителів ніколи не було ясно, на основі чого варто ухвалювати рішення щодо тім, чому та або інша група втілює в собі безперервність. Адже, так чи інакше, завжди виникали якісь доводи, що заперечували королівський родовід.\nЯк уважав Бональд, більшою оманою Руссо й Монтеск'є було саме те, що вони «уявили собі… природний стан природи, що передувало виникненню суспільства...» Зовсім навпаки, «щира природа суспільства… становить те, чим це суспільство, цивільне суспільство, є в цей час...». Але таке визначення з'явилося пасткою для самого автора, оскільки воно надавало законну чинність тому сьогоденню, що всіма чинностями перешкоджало «реставрації». Однак чітка логіка ніколи не становила ні сильну сторону, ні головний інтерес тієї полеміки, що вели консерватори. Вони, скоріше, були стурбовані тим, як стане поводитися та більшість, що виникло завдяки тому, що окремі особистості одержали виборче право. Їхній історичний суб'єкт був набагато менш активним, чим у лібералів. Вони думали, що гарні рішення приймаються повільно й рідко, і більшість таких рішень уже було прийнято раніше.\nАле якщо важко визначити, які саме особистості становлять проблему, ще сутужніше зрозуміти, які «групи» становлять «народ», те самим важким завданням з усіх є питання про те, як можна з'ясувати волю всього народу в цілому. Як довідатися, у чому вона укладається? Для початку треба з'ясувати, чиї погляди ми будемо взяти до уваги — громадян або всіх людей, що проживають у даній країні? І чому людей варто ділити саме за цією ознакою? Чому б не взяти до уваги погляди всього людства? Якою логікою може бути виправдане таке обмеження? У якому співвідношенні при нинішній практиці перебувають загальна воля й воля всіх? Саме в цьому наборі заплутаних питань укладається джерело всіх тих труднощів, з якими зіштовхуються соціалістичні уряди після приходу до влади.\n2.Мандел Е. Влада й гроші. — К., 2004\n3.Бро Ф. Політологія. — К., 2005\n5.Токвіль А. Демократія в Америці. — К., 2004


Назва 5 Загальна характеристика мистецтва сімнадцятого століття\nЗАХІДНОЄВРОПЕЙСЬКЕ МИСТЕЦТВО ХVІІ СТОЛІТТЯ\n5.1. Загальна характеристика мистецтва сімнадцятого століття.\nСімнадцяте століття є черговим значним етапом світової історії мистецтва. Це - час докорінних економічних змін та соціальних потрясінь. Ще більше загострюються протиріччя остаточно занепадаючого феодального ладу, активніше виявляються риси нового устрою. Багато країн переживають класові революції: буржуазія претендує на владу і там, де її роль велика /Англія, Голандія/, встановлюються нові суспільні відносини. У Франції, Іспанії утверджуються централізовані монархії. Проте, подолавши феодальну роздробленість і об’єднавши країну, абсолютизм швидко втрачає прогресивне значення.\nЄвропейське суспільне життя цієї доби позначене також певним реваншем католицької церкви. Активна боротьба проти диктату Рима як центра католицизма, що протягом минулого століття точилася в багатьох країнах, завершується в певних випадках відновленням церковної могутності. Проте, католицька релігія і сама зазнає змін, реформується в бік більшої гнучкості, що особливо виявилося в діяльності новоствореного ордену ієзуїтів.\nКультура ХVІІ століття відбиває всю складність ситуації, зіткнення реакції і прогресу. Це був час надзвичйно активного розвитку точних та природничих наук. Зокрема, слід згадати відомі відкриття Декарта, Паскаля, Ньютона, Галілея, Торічеллі, Лейбніца, Лівенгука. Успіхи точних знань сприяли не менш успішному розвитку раціоналістичного напрямку філософії. З більшою чи меншою послідовністю наукові праці Ф.Бекона, Б.Спінози, Декарта, Т.Локка стверджували матеріалістичний світогляд.\nХVІІ століття дало світові блискучі прізвища в галузі літератури. Початок доби пов’язується з творчістю Шекспіра і Сервантеса, далі - Лопе де Вега, Кальдерон, Корнель, Расін, Мольєр, Мільтон, Лрошфуко, мадам де Лафайст. Як видно, найбільшого розвитку досягає жанр драматургії. Цей період став також важливою віхою в музиці. Формується опера, ораторія, розвивається інструментальна музика, розквітає творчість Монтеверді. Тонально-гармонійний принцип поступово починає витісняти середньовічну поліфонію.\nПодібні процеси проходять в пластичних мистецтвах. Вищі досягнення демонструють Італія, Іспанія, Фландрія, Голандія, Франція. Кожна з цих шкіл має свої особливості і водночас, риси взаємної спільності. В кожному випадку мистецтво, як одна з форм ідеології відбиває суспільні настрої, соціальну боротьбу свого часу. Так, в Італії, де відновила свою могутність католицька церква, в мистецтві яскраво відчутний її вплив. Мистецтво Франції Втілює ідею безмежної влади монарха. Мистецтво Голандії несе відбиток поглядів буржуазії.\nІсторична своєрідність культури ХVІІ століття помітна у порівнянні і по контрасту з Ренесансом. Як пам’ятаємо, йому був притаманний пафос життєствердження, впевненість в грандіозних можливостях та особливій ролі людини в світі - антропоцентризм. Майстри відображали ті сторони людської діяльності, які відбивали їх гуманістичні уявлення. А в наступному столітті ця діяльність постає перед митцями у всій гостроті нерозв’язних протиріч. Тому загальна картина художнього життя дуже складна. Сміливий розрив Караваджо з традиціями в ім’я ствердження реальної дійсності - та дуалізм чуттєвого та ірраціонально-містичного в творчості Берніні, життєлюбство творів Рубенса, складана етична проблематика образів Пуссена, холодна довершеність фресок Караччі, багатозначна змістовність Веласкеса і трагічні колізії Рембрандта - все це ХVІІ століття.\nІнтенсивно розвиваються жанри, пов’язані з дійсністю : пейзаж, натюрморт, побутовий. Нова тематика і форми відбивають нове ставлення людини до світу : в сімнадцятому столітті вона втратила відчуття особистої свободи і відчула себе залежною від суспільства. Тому митець намагається визначити місце своїх героїв в суспільстві, що надає виразного соціального забарвлення образам. Важливо, що однією х головних прикмет мистецтва цієї доби є звернення до життя народу. Крім цього, в ренесансні часи головне місце займав образ людини, а оточення - другорядне. В ХVІІ столітті роль середовища зростає, це сфера буття людини і тільки у взаємодії вона може бути сприйнята.\nДуже складною є проблема стилю у цей період. Як відомо, стиль - це певна система, що об’єднує ідейно- образні принципи і художні прийоми конкретного періоду. В ХVІІ столітті неможливо говорити про єдиний стиль. В різних країнах водночас розвиваються бароко і класицизм, але вони не охоплюють все мистецтво ХVІІ столітті обидва названих стилі формуються паралельно, як системи, що вирішують з різних позицій і різними засобами завдання свого часу. Цікаво, що навіть в межах одного стилю створюються речі майже суперечливі. Достатньо порівняти життєлюбні твори Рубенса і містичні роботи Берніні, що репрезентують бароко. Так само і в класицизмі навіть в творчості Пуссена ми бачимо образи, сповнені емоційної широти і яскравості - і зимно-раціональні. Бароко одержало перевагу в тих державах, де був міцним вплив католицької церкви, зокрема, в Італії та Фландрії. Особливо чітко і найраніше цей стиль сформувався в архітектурі, яка найтісніше пов’язана з матеріальним прогресом і панівною ідеологією. В культових спорудах бароко все - весь синтез мистецтв - покликане вразити уяву, активізувати релігійне почуття.\nДля архітектури бароко характерна піднесеність і патетика: величезний розмах будівель, складні просторові рішення, криволінійні обриси планів. Споруди, проте, відрізняються по рівню культури, фінансовим можливостям, смакам замовників.\nМистецтво бароко - зокрема в Італії, де стиль формується найраніше - мало що додає до позитивних знань про природу і історію: для вивченя природи і історії вже є наука. Митця ж вони цікавлять лише тоді, коли їх зміст дозволяє піднятися над реальною дійсністю. Майстерність митця - не самоціль: все, що робиться, робиться для “слави Господньої”. Тобто, діяльність людини зміцнює славу, авторитет Бога на землі. Уява, яка тепер визнається здібністю, що породжує мистецтво, відрізняється від фантазії або примхи митця. Мета уяви - створити реальний образ ірреального. Тому в мистецтві бароко реалістична правдивість зображення завжди поєднувалась з уявним оточенням: якщо подані “розверзті” небеса у видінні святого, то, водночас, з граничною ясністю виписуються тканини одягу, світло на предметах тощо. Впевнена художня манера сповнена пристрасті і перебільшеної патетики. Фактично, мова, йде вже не про реалізацію форм, що мають абсолютну і вічну цінність, а про вплив на почуття людей.\nЗавдяки зазначеному, бароко дуже швидко формується в Італії як стиль, переходить із царини мистецтва в сферу побуту, суспільного життя, надає образ, характер, історичну красу містам. Швидкий і інтенсивний - порівняно з минулою добою - обмін досвідом, внаслідок подорожей митців та репродукуванню з допомогою гравюри, сприяє розповсюдженню бароко. В Римі, головному центрі бароко, працюють французькі, фламанські, німецькі, іспанські художники. Завдяки їм бароко набуває загальноєвропейського значення. Проте, в кожній країні формуються свої особливості стилю.\nВ творчості італійців, природньо, найповніше відчутний вплив ідеології католицизму. В спорудах та скульптурах Л.Берніні втілено ідеї перемоги містичного над реальністю, перебільшену виразність образів та бурхливу динаміку форм. В галузі італійського живопису в офіційне мистецтво великий внесок зробили брати Караччі, Гвідо Рені, Домінікіно. Основні типи живопису - монументально-декоративні розписи культових та палацових споруд, вівтарні композиції з зображенням апофеозів святих, чудес, алегорій, мучеництв, а також - парадний портрет.\nУ Фландрії бароко має свою специфіку. Мистецтво Рубенса, Я.Йорданса, Ван-Дейка та інших відзначається виключною силою життєствердження. Вівтарні композиції Рубенса прославляють красу людини і її реального буття не менше, ніж античні сюжети.\nВ Іспанії особливо помітні крайнощі бароко. В таких майстрів як Х.Рібера переважають реалістичні тенденції, а в інших, наприклад, у Вальдеса Ліаля, - реакційно-містичні настрої. Роботи Б.Мурільо презентують компромісні рішення.\nУ Франції бароко розвивається як офіційний стиль при дворі Людовика ХІІІ. Тут панує ефектно-видовищний живопис С.Вуе, який формувався під впливом академічно-барокових майстрів Риму. Більш реалістично-емоційну лінію в бароковому мистецтві Парижу проводить П’єр Пюже. Проте, провідне місце в національній художній школі належить класицизму. На противагу драматично-емоційним ефектам бароко класицизм висуває ідею поєднання величної урочистості та розумної ясності. Сувора упорядкованість вноситься навіть в природу на прикладі регулярного парку. Недовершеній дійсності протиставляється розум та самодисципліна. Класицизм не допускає перебільшеної експресії, активної емоційності. Уславлений Н.Пуссен створив концепцію класицизму як стилю, зміст якої визначили піднесені громадянські ідеали, віра у високу місію людини на землі і перемогу людської волі і розуму. Його героям притаманні зібраність і спокій. Композиції класицистів - ясні і врівноважені, фігури - пластично довершені, малюнок домінує над колоритом.\nПроте,чи не найважлиішим в мистецтві ХVІІ століття є той факт, що поряд з бароко та класицизмом в мистецтві формується нова позастильова форма відображення дійсності. Художній образ виникає вже не в межах певного завершеного ідеалу, а на основі звернення митців до явищ реальної дійсності у всьому різноманітті натури. Серед художників цього напрямку - Рембрант і Веласкес, Гальс, Рейсдаль, Я.Вермейєр тощо. Реальна дійсність виявилась невичерпним джерелом художніх образів. Саме в творчості представників позастильової лінії розквітають пейзаж, натюрморт, побутовий жанр, видозмінюються інші жанри. Мистецтво цього напрямку прийнято не зовсім вірно називати реалізмом. У порівнянні з обмеженими певними умовностями бароко та класицизмом метод відображення дійсності на основі безпосереднього звернення до її явищ був перспективним і прогресивним. Але, слід визнати, що досягнення нового методу супроводжувалися втратою певних цінних рис, притаманних стилю як художній категорії. Зокрема, нова система втрачає синтетичну основу, можливість об’єднання всіх мистецтв в цілісний ансамбль.\nЖивопис остаточно відділяється від архітектури і скульптури, продовжується процес його станковізації, створення замкнутих в собі картин. Ще однією особливістю цієї системи є оформлення різноманітних тем та ідей в біблейські і міфологічні образи. При цьому таке формулювання сприймається як оболонка, а трактування образів може відрізнятися глибокою правдивістю та життєвою повнотою. Яскравим прикладом такого підходу є роботи Рембрандта. Повне звільнення від міфологічної оболонки відбудеться лише в ХІХ столітті. Нова художня система розвивалася у всіх країнах: в Італії - Караваджо, у Франції - Луї Ленен, у Фландрії - Броувер, в Іспанії - Веласкес презентують цю лінію. Найбільш послідовне рішення зазначена система знайшла в Голандії, де переважна більшість митців дотримуються її. Нарешті, важливо відзначити, що між різними стильовими системами немає жорстких меж і один майстер міг створювати різностильові роботи. Тобто, між стилями і напрямками ХVІІ століття існує взаємодія.\nЕволюція мистецтва тієї доби проходить у кілька етапів. На початку століття починають формуватись всі перераховані мистецькі системи. Особливо важливою на цей час є роль Караваджо, про що далі буде сказано детальніше. Варто лише зазначити, що майже всі відомі митці століття переживали на ранньому етапі захоплення його творчістю. Друга третина ХVІІ століття знаменує вищий розквіт європейського мистецтва у всіх національних школах. Це - пік творчості майже кожного з відомих митців епохи. Нарешті, остані десятиліття характеризує занепад образотворчих мистецтв практично на рівні всієї Європи.\n5.2. Мистецтво Італії.\nАрхітектура. Основним виразником настрою “католицької реставрації” в архітектурі і скульптурі, визнаним генієм століття був Д.-Лоренцо Берніні (1598-1680). Різнобічно обдарований, він став справжнім диктатором Риму в галузі мистецтва. Він стояв на чолі великої армії архітекторів, декораторів, живописців і ваятелів, що брали участь в будівництві Риму тієї доби. В 30-ті роки формується зрілий стиль італійського бароко. Для цивільного будівництва характерним є подальший розвиток типу міського палацу. На зміну простим обрисам замкненого об’єму ренесанського палаццо приходять складні просторові рішення. Фасади позбавляються попередньої стриманості і певної суворості. Надзвичайно ускладнюється і збагачується просторова структура культових споруд. Велика увага приділяється оздобному вирішенню фасадів та інтер’єрів. Власне, в архітектурі бароко інтер’єр набуває вирішального значення. Майстри зосереджують всі засоби художньої виразності насамперед у внутрішньому оздобленні, використовуючи синтез мистецтв.\nРим - це єдність церкви і держави, точка з’єднання божественної та цивільної влади і вся творчість Берніні була спрямована на те, щоб зробити Рим містом реалізованої уяви. Майже сорок років працює він над оформленням собору св. Петра. Побудова-перебудова його, що продовжувалась понад сто років була закінчена в 1612 році фасадом К.Мадерни. Але як завершена? Між центральною мікеланджелівською частиною і поздовжним кораблем, створеним Мадерною, не було єдності: чотири величезних підкупольних неоздоблених пілони гнітили і корабель уявляв собою неоформлений простір. Берніні починає з самого святого місця в соборі: він створює бронзовий ківорій /балдахін/ під куполом, прикрашає пілони, переходить до створення перспективи нефів. Потім митець працює над фасадом собору, нарешті, будує колонаду.\nДо Берніні під куполом збирались побудувати невелику каплицю, що порушило б перспективу чотирьох рамен хреста і завантажило б простір під мікеланджелівським куполом. Замість зменшеної архітектури майстер проектує гігантський 21-метровий балдахін для релігійних процесій. Так з’являється несподіванка, психологічне потрясіння. Чотири могутні виті бронзові колони ніби угвинчуються в порожній простір, змушують його вібрувати своїм спіральним ритмом та рефлексами позолоти. Цим складним об’єктом чітко акцентується центр храмового інтер’єру.\nМіж перспективними порожнинами чотирьох рамен хреста висуваються вперед пілястри опорних стовпів з двома рядами ніш. В нижніх, глибших, Берніні розмістив чотири гігантських статуї. Одну з них - св. Лонгіна - він виконав сам. Вгорі, крім ряду балконів, знаходяться “лоджії реліквій”, обрамлені витими колонами, що повторюють по колу мотив балдахіну.\nУрочисті Королівські сходи /Скала реджа/, споруджені Берніні, поєднують Ватікан з собором св. Петра. Митець використовує тут прийом штучної “прискореної” перспективи. Поступове звуження і зменшення висоти перекритих кесованим коробовим склепінням сходів створює театральний ефект збільшення розмірів. Роботи по оформленню ансамбля собору св. Петра завершує грандіозна площа перед собором. Площа складається з трьох частин : невеличкої аванплощі, овальної колонади та трапецієвидної частини між фасадом і галереями, що з’єднують колонаду з спорудою. Загальна глибина площі св. Петра - 280м. Берніні прагнув звільнити мікельанжелівський купол від ролі задника, обумовленої видовженістю західного корабля. Він реалізує свій намір, створивши еліптичну чотирьохрядну колонаду, криту дахом /ширина - 19м, висота колон - 19м/, з проїздами для карет та проходами для пішоходів. Всього в колонаді 184 колони, 80 опорних стовпів, 96 статуй, що увінчують аттик. В центрі колонади - обеліск, що створює певний напрямок обходу. В результаті глядач, потрапивши на п’яцетту, бачить здалеку величний силует собору; прямуючи по еліпсу, він втрачає собор з поля зору і бачить протилежну частину величної колонади; обійшовши півеліпс, раптом опиняється перед грандіозним фасадом, відчуваючи емоційне потрясіння. З усіх задумів Берніні цей - найвеличніший : він не лише звільняє і упорядковує тіло собору, але перетворює античну колонаду на величезну площу, кільце, що з’єднує споруду з містом і, в ідеалі - з всім християнським світом.\nПершою цивільною спорудою Берніні, яку він наслідує після Мадерни і працює разом з Борроміні та Кортоною, був палаццо Берніні. Митець розвиває масив палацу в трьох прямокутних корпусах, будуючи фасад як задник, сповнений світла і повітря. Берніні змішує типології: це і палац, і вілла, а фасад - і фасад, і стіна внутрішнього дворика, сцена для урочистостей.\nНайцікавішою з пізніх робіт Берніні є Церква Сант-Андреа аль Квірінале. В плані вона являє собою еліпс з розташованою впоперек головною віссю. Формі овалу притаманна динамічна направленість та змінність кривизни. Фасад являє собою монументальний ордерний портал з розкрепованими пілястрами по кутам; вони підтримують антаблемент і трикутний фронтон. Вхід оформлено двоколонним портиком з напівкруглим антаблементом і пишним картушем. Підніжжя порталу - напівкруглі сходи. Висока кам’яна ввігнута огорожа контрастує з портиком та сходами. В цілому цей тридільний фасад з грою світла і тіні на кривизні стін сповнений ритмічного, майже музичного руху. Всередині церкви сильно акцентоване структурне кільце, утворене пілястрами, антаблементом та обрамленням вівтаря. Поза центральним кільцем простір поглиблюється радіальними капелами, розчиняється в м’якій світлотіні купола.\nВідомим суперником Берніні був Франческо Борроміні (1599-1667). Він був лише архітектором, що займався культовими спорудами. Якщо Берніні надавав великого значення стилю і, особливо, уяві, то Борроміні відстоював ідеї використання виразних можливостей техніки. У Берніні використання різних художніх засобів обумовлене ідеєю і задумом, а у Борроміні - практичною необхідністю. Його першою роботою в Римі була церква Сан-Карло алле Кватро Фонтане. Вона теж елліптична в плані, але витянутою повздовжною віссю, що створює ефект стискування, а не розширення простору, як у Берніні в церкві Сант-Андреа. Митець використовує в інтер’єрі пілястри великого ордену, неспіврозмірні з тісним простором, які стискують його ще більше. Пластична сила пілястр змушує вигинатися поверхню стін, овальний купол здається деформованим, сплющеним під пружними арками. Фасад церкви має фрагментарну, антимонументальну форму. Високий і вузький, з потрійним вигином, з колонами, які чередуються з нішами, цей фасад вражає орнаментальною насиченістю і подрібленістю площини стіни. Овальний картуш фактично руйнує завершення фасаду, увінчуючи його вишуканим вістрям.\nМаленька церква Сант-Іво алла Сапієнца має своєрідні обриси, побудовані на сукупності прямолінійних і криволінійних ліній і площин, котра зберігається аж до купольного ліхтарика. Хвилеподібні вигнуті стіни сприяють тому, що однакові деталі - пілястри, вікна, ніші - виглядають різноманітно. Купол сприймається не як завершення, а як продовження підкупольного простору. Невеликий інтер’єр сповнений таємничого руху. Загальний драматизм композиції загострює експресію бароко. В цілому будівельні ідеї Борроміні висловлюють духовні прагнення індивідуума і суспільства.\nЗначних успіхів було досягнуто в Римі в галузі містобудівництва. Доменіко Фонтана (1543-1607), а після нього Карло Райнальді (1611-1691) та Л.Берніні упорядкували північний в’їзд до Риму з системою трьопроменевих магістралей, які починаються від площі і ведуть до центру. Це створює театралізований ефект несподіваного розкриття з однієї точки трьох стрімко біжучих в глибину міста вулиць. Дві симетрично розташовані в плані купольні центральні церкви утворюють ніби пропілеї, від яких віялом розходяться вулиці. Масивні куполи церков підняті на барабани, членовані на долі. Фасади оформлені класичними колонними портиками пронаоса та чітким виявленням колон і фронтона. В цілому монументальні храми-ротонди набувають функцій театральної декорації.\nСеред барочної забудови інших міст Італії варто виділити Венецію. Церква Санта Марія делла Салуте, споруджена Балтассаре Лонгена (1598-1682), побудована на честь обітниці по припиненню чуми. Вона поділена на дві частини : для віруючих і для творення молитви. Першій Лонгена надав круглої форми; півколони біля стіни підтримують купол. Друга має дещо видовжену форму з куполом в центрі і двома абсидами. Митець зробив основний купол круглим і безреберним, що не обтяжує будівлю, а ніби розчиняє її в повітрі. Зовнішнє кільце церкви з радіальними капелами маскує вагу купола, який ніби зноситься на великих волютах. Головне джерело освітлення в інтер’єрі - вікна барабана.\nВ Турині архітектор, монах, філософ і математик Гріно Гваріні (1624-1683) сопруджує Палаццо Карільяно з сміливими примхливими конструкціями в планах і декорі.\nСкульптура. Як зазначалось, скульптура бароко тісно пов’язана з архітектурою, її ідейно-художніми завданнями. Вона набуває вирішального значення в оформленні інтер’єрів і фасадів храмів і палаців, площ тощо. Зображення святих і чудес, парадні погреби і надгробки - все це буквально затоплює архітектурні ансамблі. Іноді важко визначити, де закінчується поле діяльності архітектора і починається робота скульптора і декоратора.\nВ барочній скульптурі конфліктно розкривається образ людини; відчутне прагнення до підвищеної емоційності, фігури подаються в стрімкому русі і різних обертах, обличчя іноді майже спотворені гримасами болю, гніву, радості. Скульптура бароко розрахована на багато точок зору. Але, підпорядкована ансамблю, вона втрачає самостійність. Улюбленим матеріалом бароко залишається мармур. Ускладнюється його обробка. Поверхню то гладенько полірують, то грубо обробляють. Це надає роботам поглибленого світлотіньового контрасту.\nНайвидатнішим скульптором доби був Л.Берніні. його витончена техніка чарує; він дбайливо обробляє поверхню, балансуючи між реальністю та уявою, передаючи м’якість шовку, шелест листя, трепетність волосся тощо. В молоді роки він створює чотири майстерні композиції для кардинала Шіпіоне Боргезе: “Еней і Анхіз”, “Давид”, “Викрадення Прозерпіни”, “Аполлон і Дафна”. В “Давиді” майстер не славить героя, а ловить сам момент дії. Біблейський герой готовий розмахнутися і кинути камінь. Цей момент надає можливість зобразити фігуру в різкому ракурсі і напруженій позі. Обличчя дуже індивідуальне і має автопортретні риси. В “Аполлоні і Дафні” Берніні створює дві фігури, що біжать, майже летять без візуального композиційного зв’язку між собою, але в одному пейзажі, на який натякає фрагмент кори і листя лавра. Скульптор змушує забути про вагомість мармуру. Відчуття скульптурної об’ємності і пластики поступається місцем живописній картинності. Трепетне моделювання форми змушує відчути світло і повітря, група потребує тла. В кращих роботах пізніших часів - надгробку папи Олександра VІІ, надргробку Людовіка Альбертоні і, особливо, в вівтарній композиції “Екстаз св. Терези” барочні тенденції сягають апогею.\nЕкстаз св. Терези /для церкви Санта-Марія делла Вікторія/ переданий як реальна подія. В ній багато двоїстості : містики і еротики. Містичне чудо постає як реальність, поза якою нічого не існує. Безсило похилена Тереза напівлежить на мармуровій хмарі, з її вуст зривається крик солодкої муки. Її очі напівзаплющені, вона не бачить ангела, але сприймає його всім єством. Містичне і еротичне, страждання і насолода зливаються воєдино. Обличчя ангела з двозначною посмішкою протиставлене Терезі. Барніні помістив групу в нішу на тлі золотих променів, зверху з невидимого вікна ллється жовте світло, що підсилює ірраціональність. На рельєфах бічних стін неначе в ложі театру розташовані члени сім’ї замовника Корнаро.\nВ пізніх роботах митця переважає парадний портрет. Скульптору пощастило в камерному типі погруддя втілити ідею репрезентативності. Апогеєм такого підходу може вважатися портрет Людовіка ХІV. Зберігаючи індивідуальність зовнішнього пертретованого, Берніні наділяє короля ознаками придвірного ідеалу. Гордовита поза, пишна перука, динамічні драпування плаща, накинутого на лати, нагадують оди того часу. Цей тип портрету стане взірцевим для ХVІІ-ХVІІІ століть.\nЖивопис. Пошуки мистецтва, яке пробуджувало б релігійне почуття без пояснень істин віри, змінюють завдання митців. Виразні можливості живопису направлені на те, щоб зворушити релігійні струни душі. В цьому виявляється і опозиція пізньоманьєристичному формалізму. В Болоньї, де живопис вже набував благочестивого характеру, брати Караччі: Лодовіко (1555-1619), Агостіно (1557-1602), та Аннібале (1560-1609) заснували на межі століть Академію дельі інкаммінаті /Тих, що вступили на вірний шлях/. Мистецтво на думку Агостіно повинно було пробуджувати в народі побожність. Ренесансна спадщина сприймається як ідеал, як апогей досягнень. Одним з принципів в академії було малювання з натури, але не через схильності до аналізу, а щоб при цьому використовувати традиції малюнку і колориту майстрів ХVІ ст. Фактично, це була лише приватна майстерня, де проводилось навчання за спеціальною програмою. Вона мала небагато учнів і проіснувала недовго. Але практичне значення Академії в тому, що в Європі був створений навчальний творчий заклад з усталеною програмою навчання.\nКерівництво академією здійснював Лодовіко. Агостіно читав теоретичні лекції, Аннібале вів практичні заняття. Викладалися в академії теорія архітектури, перспектива, анатомія, міфологія, малювання з гіпсів і з натури та живопис. Найбільш обдаровним з братів був Аннібале, який працював швидко і з захопленням, висміював ханжество і педантизм Лодовіко та снобізм Агостіно. В цілому зусилля братів Караччі були направлені на створення урочисто-піднесеного монументально-декоративного живопису.\nВ художній практиці Агостіно присвятив себе гравюрі, критично аналізуючи спадщину чіквіченто. Найкраща робота його - “Причастя св. Ієроніма”. Ранні роботи Аннібале, такі як “Бобова кулеша” /похлебка/ доводять про інтерес до безпосередньої фіксації факта, тверезу об’єктивність. В 1597 р., приїхавши до Риму, Аннібале за допомогою Агостіно починає розписи галереї Палаццо Фарнезе: плоский плафон довжиною 26м і шириною 6м. Центральну композицію плафона - “Тріумф Вакха і Аріадни” - оточують імітації герм і кариатід та міфологічні “картини в картинах”. Фрески підпорядковані особливому ритму: часами живопис ніби розриває межі плафону, звужується або розширюється, накладається на нього як “вставні картини в золотих рамах”. Живопис імітує природу, архітектуру, скульптуру, сам себе, навіть - поезію, прагнучи до свободи уяви, притаманній поету. Важливою є відсутність жорсткої схеми: розум не може зафіксувати і аналітично осмислити окремі образи. Фактично живопис вже має на меті не зображення об’єктивної реальності, а реалістичність того, що породжено уявою. Немає сенсу дорікати такому жиовопису у відсутності глибокого змісту і наближення до дійсності. Він прагне передати творчий ритм уяви, її здатність виходити за межі реальності.\nІдеалістична тенденція переведення шляхетних ідей в шляхетні образи мала в Італії своїх послідовників. В болонській Академії формується як митець Гвідо Рені (1575-1642). Враховуючи важливість караваджистських реформ, про що скажемо пізніше, митець вирішує для себе діалемму реальності та ідеалу. Питання переводиться в план моральності : реальність - це пристрасть, ідеал - це обов’язок. Стримана пристрасть, що морально контролюється - це і є моральне почуття в сприйнятті Г.Рені. у своїх розписах /Палаццо Роспільозі/ та вівтарних композиціях /”Побиття немовлят”/ Рені презентує гармонійні ритми композиції, вишуканість міміки і жестів, дивовижну чистоту відтінків прозорого свіжого колориту.\nДомініко (1581-1641) мав свою програму, що грунтується на принципі “ретельного вивчення” Агостіно Караччі. В його уяві ідеал - це взірець для наслідування і таким взірцем для нього був Рафаель. В творчості цього майстра /розписи церкви Сант-Андреа делла Валле в Римі, “св.Цицелія”/ класицизм Караччі переростає в академізм.\nЖивопис Мікельанжело да Караваджо (1573-1610) був протилежністю живопису Аннібале Караччі: перший прагне до реальності, другий - до ідеалу. Ці дві тенденції живопису ХVІІ ст. діалектично взаємно доповнюються. Караваджо визначив принципи реалізму, який для нього є протилежним натуралізмові і байдужим до чистої уяви. Він був людиною бурхливого темпераменту, сміливою і незалежною. Уродженець Бергамо, митець в юності знаходиться під впливом камерного живопису Л.Лотто. Переїхавши до Риму в 1590 році він здобуває завдяки симпатіям кардинала дель Монте замовлення і добивається дещо скандальної популярності. Але невдовзі революційна сміливість його релігійних образів викликає обурення духівництва. В 1606 році Караваджо вбиває партнера по грі і тікає в Неаполь, потім на Мальту. Там він за портрет гросмейстера був прийнятий до мальтійського ордена, потім за скандали ув’язнений і, повертаючись після втечі з Мальти до Риму, помер. Сміливість і незалежність характеру Караваджо виявлчється і в самобутності мистецтва.\nСуть живописного реформаторства митця полягає в послідовному зверненні до натури. Караваджо розуміє натуру як об’єкт безпосереднього відображення в мистецтві, при певному монументальному узагальненні форм. Ранні роботи майстра: “Вакх”, “Лютніст” тощо прості, наївні і поетичні з тонким колористичним живописом. Але досить швидко величезного значення в його творчості набуває контрастна світлотінь “теннеброссо”. Тіні стають майже чорними, контрастуючи з різким світлом. Ця тенденція пов’язана з пошуками виразнішого виявлення об’ємів та тонально-колористичного об’єднання композицій.\nВ зрілий період Караваджо створює цикли релігійних картин для церков Сан Луїджі та Сант Марія дель Пополо. Священні події трактуються підкреслено буденно, як те, що спостерігається в житті. Перша картина циклу “Апостол Матвій з ангелом” /загинула/ була не прийнята духівництвом як “брутально” реалістична. Відоме “Призвання апостола Матвія” - це безпосереднє, особисте покликання Бога, котре застає людину, коли вона найменше цього чекає, можливо і у гріховний момент. Матвій був митником і Караваджо його зображує в напівтемному караульному приміщенні з друзями за грою в карти. Гравці вбрані в сучасний одяг: перед нами не далека чудесна історія, а подія, яка може трапитися в будь-який момент і з ким завгодно. Разом з Христом і св. Петром з відкритих дверей в приміщення вривається жмут світла, запалюючи в темряві тканини, пір’я, висвітлюючи обличчя. Це промінь реального світла і, водночас, - знак божественної милості. Інтер’єр чи не вперше сприймається як простір, насичений світлом і повітрям. “Розп’яття апостола Петра” - це зображення здвиження хреста, що піднімається напругою мотузок і м’язів. Машина смерті почала рух і ніхто не зупинить її. В картині немає розвитку дії, але є її продовженість, ніби повільне обертання колеса. Немає контрастів світлотіні, барви ніби вицвілі в мертвому світлі. “Навернення апостола Павла”, навпаки, зображує мить паузи і мовчання, що настає за драматичною подією. Щойно згаслий спалах божественного сяйва залишився лише в світлі навколо вершника, що лежить на землі з розкинутими руками.\nКараваджо прокладає шлях жанровому живопису, зокрема, натюрморту. Сам майстер говорив, що йому однаково, що писати : людей чи квіти. Єдиний чистий натюрморт митця “Кошик з фруктами” написаний з холодною об’єктивністю. В останніх роботах Караваджо переважає тема смерті /”Погребіння св. Лючії”/. Смерть сприймається не як звільнення /Мікельанжело/, а як кінець, як таїнство могили.\nСеред прямих послідовників Караваджо в Італії можна згадати О.Джентілескі, Б.Манфреді, Д.Серодіне. але, як зазначалось, у всіх європейських школах ідеї караваджизма мали вплив на митців.\nСеред майстрів живопису середини століття в Італії слід згадати Гвідо Рені (1591-1666), з його розписами з алегоріями “Ніч” та “Аврора” вілли Людовізі. В своїх композиціях він орієнтується на світло, наслідуючи венеційців. П’єтро да Кортона (1596-1669), ставлячись до класицизму, як до алегоричної бесіди, створює грандіозні декоративні композиції, що вражали уяву і стали камертоном для барочної риторики. Взірцем є його розпис плафона Палаццо Берніні “Тріумф божественного правосуддя”.\nЛука Джордано (1634-1699) наслідував майстрів чінквеченто, сучасних іноземців - Рубенса, Рембрандта, - венеційських живописців. Він переймає моделі й колорит Веронезе, побудований на зближених тонах. Його живопис – це “технічне чудо” сеїченто, він краще виглядає не в окремих композиціях, а в масі. Такою холодною маестрією відзначається його “Тріумф божественного правосуддя” церкви Сан Мартіно в Неаполі. Значними майстрами були генуезець Б.Строцці (1581-1644) та венецієць Доменіко Фетті (1589-1623).


Жіночі таємниці, які ніколи не можна розповідати чоловіку – Особлива\nЖіночі таємниці, які ніколи не можна розповідати чоловіку\nТи ніколи не будеш ближчою з кимось настільки, наскільки ти повинна бути близькою зі своїм обранцем, своїм чоловіком, але це не означає, що йому потрібно розповідати абсолютно все. Є деякі визнання, які краще зберігати в секреті – заради його блага, твого блага і блага ваших відносин.\nТак, важливо відкриватися один одному, але коли ти думаєш, розповісти йому щось чи ні, уникай наступних зізнань:\n1. Твої справжні почуття до колишніх хлопців.\nЗвичайно, ти можеш розповісти про те, з ким ти зустрічалася, їх імена, особливості. Але не потрібно вдаватися в любовні подробиці, про те, «як вам добре було разом», «як він класно цілувався» і т.д.\nПо-перше, твій новий хлопець або чоловік може почати ревнувати. По-друге, він може комплексувати або просто ображатися. Ні те, ні інше не допоможе вашим відносинам.\n2. Коли ти помітила, що він трохи погладшав.\nДля деяких пар жарти про надмірну після весілля вагу стають буденністю. Але навіть якщо він справді погладшав на розмір або два, не варто говорити йому, що ти хотіла б, щоб він схуд.\nЧасом жінки забувають, що коментарі з приводу тіла образливі не тільки їм, а й чоловікам. Звичайно, ми хочемо, щоб наш партнер був здоровим, але краще мотивувати його до здорового способу життя своїм прикладом, вводячи в будні здорові звички.\n3. Коли тебе в ньому щось дратує.\nДля початку запитай себе, наскільки це серйозна проблема. Якщо ти можеш просто зробити глибокий вдих і відпустити це – так і зроби. Якщо щось дійсно серйозне, тактовно скажи йому про свої почуття. Інакше тримай все при собі.\nТому що такі дрібні ситуації просто не варті сварки і витраченої на них негативної енергії. Завжди вибирай кохання.\nВаші відносини будуть щасливішими, якщо ти будеш думати про те, що говорити і чим ділитися зі своїм чоловіком.\nФінансовий календар на жовтень: коли не варто давати у борг і як примножити доходи\nНазвали Діанкою: із полoгoвого будинку виписали 12-річну маму з донечкою


Тур на День Конституції до Львова з екскурсією в Карпати 2019 | день Конституції Львів | Тури до Львова на свята | Львів\nТур на День Конституції до Львова з екскурсією в Карпати 2019\n"Львів на День Конституції + поїздка в Карпати"\nПопулярний тур до Львова на день Конституції 2019 з вражаючою поїздкою в Карпати. Ми побачимо не тільки знамениті пам'ятки історії Львова, а й насолодимось красою літніх гір.\nУ турі до Львова на день Конституції ми побачимо літні вулиці Львова, які наповнені різнобарвним натовпом туристів, отримаємо задоволення в колоритних кав'ярнях на старовинних вулицях і багато іншого.\nУ вартості туру до Львова на день Конституції: трансфер з вокзалу в готель, готель, сніданки, екскурсійна програма у Львові та Карпатах, послуги гіда-екскурсовода.\nРодзинкою цього туру є поїздка в Карпати, як приємний бонус до програми по Львову. Незважаючи на двох годинної автобусний переїзд, вражень від поїздки буде достатньо ..\n1 день туру на День Конституції у Львові + Карпати\nПо приїзду до Львова - трансфер в готель. Залежно від часу Вашого приїзду, оглядова екскурсія по Львову об 11:00 або о 13:00. Ви побачите пишність Львова. Старовинні вулиці і величні собори, яскраве свято в старовинному місті і строкаті фарби квітучих вулиць.\nВ інтригуючій бесіді з гідом Ви побачите місця, які були ключовими в історичному житті Львова. Галицька і Староєврейська, Домініканський і Латинський собори, Бернардинський монастир і старовинна площа Ринок, яка кілька століть була центром торгової життя всієї Галичини. У завершення екскурсії ми піднімемося на Ратушу і побачимо панораму Львова з висоти пташиного польоту.\nПісля закінчення екскурсії включайтеся в святковий феєрверк міста, концертні програми, вуличні музиканти, сотні колоритних кафе і пабів прикрасять Ваш відпочинок на День Конституції у Львові.\n2 день туру на День Конституції у Львові + Карпати\nСніданок. Ми залишаємо Львів рівно о 08:00.\n1 варіант. Сколівські бескиди - Тустань і водоспад Кам'янка. Тустань - це старовинний форт і митний пост (IXв. н.е.), який перебував на Шовковому шляху з Китаю до Європи. Форт був дерев'яний і не зберігся, але грандіозні скелі Тустані, які піднімаються на висоту до 80 м і відкривають огляд на долини і карпатські гори на десятки кілометрів. Ми відвідаємо музей, де побачимо макет фортеці Тустань, яка існувала понад 1000 років тому.\nРічка і водоспад Кам'янка, яка протікає в державному заповіднику. У літній період є одним з улюблених місць для відпочинку, які живуть в довколишніх курортах. Водоспад невисокий, але красиві ліній води, які протікають по схилах, зачаровують.\n2 варіант. Карпатський трамвай, скелі Довбуша, Гошівський монастир. Трамвай - це 4-х годинна прогулянка серед карпатських гір і уздовж річки Мізунка і Мізунських водоспадів з двома зупинками в ключових місцях поїздки.\nСкелі Довбуша - це величні велетні, які розташувалися на схилі гори, неймовірно мальовничі і красиві. Про історію, которя пов'язана з цими скелями, Ви дізнаєтеся з розповіді гіда.\nГошевський монастир - місце паломництва греко-католиків, місто-монастир, яке виросло серед гір біля святого джерела. Потрапляючи сюди, Ви заеурюєтесь в особливу атмосферу. Навіть якщо Ви не дуже набожний, настійно рекомендуємо тут побувати.\n3 день туру на День Конституції у Львові + Карпати\nСніданок в готелі. Сьогодні ми познайомимося з іншим Львовом. Автобусна екскурсія (3 години).\nЗамкова гора з якої відкривається панорама Львова, саме тут Данило Галицький заклав перший камінь і заснував Львів;\nСобор Св.Юра - один з найкрасивіших соборів Європи з дорогоцінною реліквією - копією туринської плащаниці.\nЛичаківський цвинтар - один з найстаріших в Європі з 3000 скульптур під відкритим небом. У деякому роді, це Лувр мистецтва скульптури.\nПісля закінчення екскурсії Вас чекає час задоволень в старовинному місті. У Львові не буває багато вільного часу, безліч спокус і красот кожну хвилину супроводжують Вас. Включайтеся в святкове життя Львова.\n4 день туру на День Конституції у Львові + Карпати\nСніданок. Ми залишаємо готель до 12:00. Речі залишені в камері схову готелю збережуться до Вашого від'їзду. Залишився час для придбання сувенірів для друзів, випити чашечку кави і львівського штруделя. Свято у Львові триває.\n2 екскурсії Львовм;\nАвтобусний тур в Карпати;\nТур на День Конституції до Львова з поїздкою В Карпати у нас купують тур з Києва, Дніпропетровська, Чернігова, Запоріжжя, Харкова, Херсона, Одеси, Миколаєва, Кривого Рогу, Маріуполя, Вінниці, Кіровограда, Мінська, Вітебська, Могильова, Бобруйська, Гомеля, Бреста, Гродно.


Казка Як було написано першого листа читати онлайн\nКолись дуже дaвно, ще в незaпaм’ятні чaси, жив нa світі доісторичний чоловік. То був не ют, і не aнгл, і нaвіть не дрaвід, серденько моє, хоч він міг бути і ютом, і aнглом, і нaвіть дрaвідом. Але це бaйдуже. Він був просто первісним чоловіком, і жив печерно в первісній Печері, і мaйже не носив одягу, і не вмів ні читaти, ні писaти, тa ще й не хотів цього вміти, і коли не бувaв голодний, то почувaвся цілком щaсливо. Звaли того чоловікa Тегумaй Бопсулaй, що ознaчaло: «Чоловік-який-спершу-звaжaє-a-потім-ступaє», aле ми, серденько моє, звaтимемо його просто Тегумaй — тaк коротше.\nІ булa в нього дружинa, яку звaли Тешумaй Тевіндроу, що ознaчaло: «Жінкa-якa-спершу-питaє-a-потім-звaжaє», aле ми, серденько моє, звaтимемо її просто Тешумaй — тaк буде коротше.\nІ булa в нього мaлa донечкa, нa ім’я Теффімaй Метaллумaй, що ознaчaло: «Мaленькa-пустункa-якa-зaслуговує-шльопaнців», aле я її звaтиму просто Теффі.\nДуже любив свою донечку Тегумaй Бопсулaй, тaк сaмо дуже любилa її мaмa — Тешумaй Тевіндроу, a тому й шльопaли її куди рідше, ніж вонa того зaслуговувaлa, й усі троє жили дуже щaсливо.\nЯк тільки Теффі нaвчилaся тупцяти ніжкaми, вонa всюди почaлa ходити із своїм тaтом Тегумaєм, і чaсом вони не повертaлися додому в свою Печеру, aж поки їх не зaгaняв туди голод, і тоді Тешумaй Тевіндроу кaзaлa:\n— Де ж це вaс обох носило? Ач, як зaмурзaлись! Їй-прaво, Тегумaй, ти нітрішечки не крaщий зa мою Теффі.\nНу, a тепер нaстaвляй вухa і слухaй!\nОдного дня Тегумaй Бопсулaй пішов через Боброве болото нa річку Вaгaй нaбити остенем коропів нa обід, і Теффі теж пішлa рaзом з ним. Остень у Тегумaя був дерев’яний, з aкулячим зубом нa кінці, і не встиг Тегумaй убити хочa б одну рибину, як ненaроком злaмaв його, нaдто сильно вдaривши об дно ріки. Вони зaйшли дуже дaлеко від дому (і, звісно, прихопили з собою снідaнок у мaленькій торбинці), a Тегумaй зaбув узяти зaпaсного остеня.\n— От тобі й рибa! — скaзaв Тегумaй. — Півдня доведеться згaяти, щоб полaгодити остень.\n— А вдомa лишився твій великий остень, — скaзaлa Теффі. —Дозволь, я збігaю в Печеру й візьму його в мaми.\n— Це нaдто дaлеко для твоїх мaлих товстеньких ніжок, — відповів Тегумaй. — До того ж ти можеш провaлитися в болото й потонути. Обійдемося як-небудь.\nВін сів, витяг мaленьку шкіряну торбинку, нaповнену оленячими жилaми, ремінцями, кaвaлочкaми воску тa шмaточкaми смоли, і зaходився лaгодити остень. Теффі й собі присілa, опустилa ногу у воду, підперлa рученятaми щічки і глибоко зaмислилaсь.\nЗгодом вонa скaзaлa:\n— Слухaй, тaтку, прaвдa ж, це свинське діло, що ми з тобою не вміємо писaти? От коли б уміли, то послaли б зaрaз листa, і нaм принесли б нового остеня.\n— Теффі, — відповів Тегумaй, — скільки я вже тобі кaзaв, щоб ти говорилa культурніше. «Свинське діло» — то некультурний вирaз, хоч було б спрaвді дуже непогaно, коли б ми могли, як ти кaжеш, нaписaти додому.\nСaме в цей чaс понaд річкою проходив Незнaйомець, aле він був з племені Тіворa, що жило дaлеко звідси, й не розумів жодного словa з мови племені Тегумaя. Він зупинився нa березі й усміхнувся до Теффі, бо вдомa в нього теж булa мaленькa донечкa.\nТегумaй витяг із своєї торбинки міток оленячих сухожиль і взявся зв’язувaти остень.\n— Підійди ближче, — скaзaлa Теффі. — Ти знaєш, де живе моя мaмa?\nАле Незнaйомець скaзaв лише «Ам!»- він же був, як ти знaєш, з племені Тіворa.\n— От недогaдливий! — крикнулa Теффі і нaвіть тупнулa ніжкою, бо побaчилa тaбунець великих коропів, що плив проти течії сaме тоді, як тaто не міг ужити свого остеня.\n— Не чіпляйся до дорослих, — скaзaв Тегумaй.\n— Я не чіпляюсь, — відповілa Теффі. — Я тільки хочу, щоб він зробив те, що я хочу, a він не хоче мене зрозуміти.\n— Ну, то не зaвaжaй мені, — скaзaв Тегумaй, зaтягуючи оленячі сухожилля і притримуючи їх кінчики зубaми.\nНезнaйомець — a це був спрaвжній Тіворець — сів нa трaву, і Теффі покaзaлa йому, що робить її тaтусь.\n«Яке дивне дівчa. Тупaє нa мене ніжкою і робить мені гримaси. Мaбуть, це донечкa отого блaгородного Вождя, тaкого великого, що він нaвіть не звертaє нa мене увaги».\nІ він усміхнувся ще привітніше.\n— Слухaй, — скaзaлa Теффі, — я хочу, щоб ти пішов до моєї мaми, бо в тебе ноги довші зa мої, і ти не провaлишся в Боброве болото. Ти попросиш тaтового остеня, отого, що з чорним держaком, — він висить у нaс нaд вогнищем.\nНезнaйомець (a це ж був Тіворець) подумaв: «Дивнa, дуже дивнa дівчинкa! Вонa розмaхує рученятaми й кричить нa мене, aле я не розумію жодного словa з того, що вонa кaже. Однaк я дуже боюсь, що отой гордівливий Вождь — Чоловік-що-обертaється-до-гостя-спиною — розгнівaється, якщо я не здогaдaюсь, чого вонa хоче».\nВін підвівся, одірвaв від берези великий глaденький шмaток кори і дaв його Теффі. Цим він хотів скaзaти, серденько моє, що в душі у нього немaє нічого лихого і що серце його чисте, як білa березовa корa. Але Теффі не тaк його зрозумілa.\n— О! — вигукнулa вонa. — Тепер мені ясно. Ти хочеш знaти, де живе моя мaмa? Звичaйно, я не вмію писaти, aле я вмію мaлювaти кaртинки, коли в мене є що-небудь гостре. Будь лaскa, позич мені оцей aкулячий зуб з твого нaмистa!\nНезнaйомець (a це ж був Тіворець) нічого не відповів, і Теффі сaмa шaрпнулa його чудове нaмисто з черепaшок, зерен тa aкулячого зубa.\nНезнaйомець (a це ж був Тіворець) подумaв: «Це дуже, дуже й дуже дивнa дівчинкa! Акул я чий зуб нa моєму нaмисті — зaчaровaний, і мені зaвжди кaзaли, що коли хтось торкнеться до нього без мого дозволу, то одрaзу ж розпухне чи лусне. Але ж ця дівчинкa не розпухaє і не лускaє, і отой повaжний Вождь — Чоловік-що-дуже-зaйнятий-своєю-спрaвою досі мене не помічaє і, здaється, не боїться, що дівчинкa може розпухнути й луснути. Крaще я буду ще чемніший».\nВін дaв Теффі aкулячий зуб, a вонa ляглa нa животик, зaдерлa ніжки, як роблять деякі діти, що збирaються мaлювaти, лежaчи нa підлозі, і скaзaлa: — Я нaмaлюю тобі кількa гaрненьких кaртинок! Ти можеш дивитися мені через плече, тільки не підштовхни. Спершу я нaмaлюю, як тaто б’є остенем рибу. Прaвдa, він не дуже схожий нa себе, aле мaмa впізнaє, бо я нaмaлювaлa злaмaного остеня. Тaк. Тепер я нaмaлюю іншого остеня, того, що нaм потрібен, він з чорним держaком. От тільки вийшло, ніби цей остень уп’явся тaтові в спину. Але це тому, що aкулячий зуб випорснув, a березовa корa не досить великa. Я хочу, щоб ти приніс нaм цього остеня, і я нaмaлюю себе, як я все це тобі пояснюю. Волосся в мене не стирчить тaк, як я нaмaлювaлa, aле це нічого, тaк його легше мaлювaти. Тепер я нaмaлюю тебе. Нaспрaвді ти дуже гaрний, aле я не зумію нaмaлювaти тебе гaрно, і ти не обрaжaйся. Ти ж не обрaзився?\nНезнaйомець (a це ж був Тіворець) усміхнувся. Він подумaв: «Десь, мaбуть, точиться великий бій, і ця дивовижнa дівчинкa, якa взялa мій зaчaровaний aкулячий зуб і при цьому не розпухлa й не луснулa, нaкaзує мені, щоб я покликaв нa допомогу все плем’я Великого Вождя. А він, безумовно, — Великий Вождь, інaкше він помітив би мене».\n— Дивися сюди, — скaзaлa Теффі, мaлюючи стaрaнно, aле досить невміло. — Оце ти. У тебе в руці тaтусів остень, якого ти мaєш принести сюди. Тепер я покaжу, як знaйти мaму. Ти йтимеш, ітимеш, aж поки прийдеш до двох дерев (ось ці деревa), тоді зійдеш нa гору (оце — горa), a тоді підеш через болото, в якому силa-силеннa бобрів. Я не мaлювaлa цілих бобрів, бо я не вмію їх мaлювaти, aле я нaмaлювaлa їхні голови. Тa ти лише голови й побaчиш, коли йтимеш через болото. Гляди ж не провaлись у нього! Ну, a нaшa Печерa одрaзу зa Бобровим болотом. Нaспрaвді вонa не тaкa високa, як горa, aле я не вмію мaлювaти нічого мaленьким. А ось біля Печери моя мaмa. Вонa дуже гaрнa. Вонa нaйкрaщa з усіх мaм нa світі, aле вонa не обрaзиться, що я нaмaлювaлa її тaк невдaло. Вонa зрaдіє, що я вмію мaлювaти. Теперь, щоб ти не зaбув, я нaмaлювaлa тaткового остеня біля Печери. Нaспрaвді він у Печері, aле ти покaжеш мaмі кaртинку, і вонa винесе його. Ось я нaмaлювaлa, як мaмa простягує руки: я знaю, що їй буде приємно тебе бaчити. Прaвдa ж, гaрнa кaртинкa вийшлa? Ти все зрозумів, чи я мушу пояснювaти ще рaз?\nНезнaйомець (a це ж був Тіворець) подивився нa кaртинку і кивнув головою. Він подумaв: «Якщо я не приведу нa допомогу плем’я цього Великого Вождя, то його вб’ють вороги, які збігaються з усіх боків із списaми. Тепер я розумію, чому Великий Вождь удaє, ніби не| помічaє мене! Він боїться, що його вороги ховaються в кущaх і можуть побaчити, як він передaє через мене доручення. Отож він повернувся до мене спиною, дозволивши мудрій і дивній дитині нaмaлювaти стрaхітливу кaртинку, щоб розповісти мені про його скруту».\nА тепер подивись нa кaртинку, що її Теффі нaмaлювaлa для нього.\n— Що ти тут робилa, Теффі? — спитaв Тегумaй.\nВін уже полaгодив остеня й обережно погойдувaв ним туди й сюди.\n— Це мій секрет-сюрприз, тaтуню! — відповілa Теффі. — Ти не розпитуй мене зaрaз. Скоро про все сaм дізнaєшся. Ти нaвіть не уявляєш, як здивуєшся, тaтку! Обіцяй, що ти дуже здивуєшся!\n— Ну що ж, гaрaзд, — скaзaв Тегумaй і пішов з остенем бити рибу.\nТим чaсом Незнaйомець (ти ж пaм’ятaєш, що він був Тіворець?) довго біг з кaртинкою в рукaх, aж поки зовсім випaдково знaйшов Тешумaй Тевіндроу біля входу в Печеру. Вонa розмовлялa з іншими доісторичними дaмaми, що прийшли до неї в гості нa первісний снідaнок. Теффі булa дуже схожa нa свою мaму — ті ж сaмі брови тa очі, — отож Незнaйомець (a це був спрaвжній Тіворець) чемно усміхнувся й віддaв Тешумaй березову кору. Він біг тaк швидко, що aж зaхекaвся, ноги в нього були подряпaні об колючки, aле він все ж тaки нaмaгaвся бути ввічливим.\nПобaчивши кaртинку, Тешумaй несaмовито зaверещaлa й кинулaсь нa Незнaйомця. Інші доісторичні дaми в єдину мить збили його з ніг і всі шість сіли нa нього вряд, a Тешумaй почaлa тягaти його зa волосся.\n— Це ж ясно, як ніс нa обличчі цього Незнaйомця, — скaзaлa вонa. — Він геть поколов мого Тегумaя списaми і тaк нaлякaв Теффі, що в неї волосся стaло дибом! Але йому й цього мaло, він ще покaзує мені стрaхітливу кaртинку, де нaмaльовaно, як це все було зроблено. Подивіться!\nІ вонa покaзaлa кaртинку всім доісторичним дaмaм, що терпляче сиділи нa Незнaйомцеві.\n— Ось мій Тегумaй з полaмaною рукою. Ось йому в спину вгородився спис. Ось чоловік, що нaготувaвся кинути свого списa. Ось іще один кидaє списa з Печери. А ось цілa згрaя людей (нaспрaвді то були бобри Теффі, aле вони дуже скидaлися нa людей), що підкрaдaються до Тегумaя ззaду. Чи ж це не жaхливо?!\n— Дуже жaхливо! — скaзaли доісторичні дaми, й вимaзюкaли волосся Незнaйомцеві грязюкою (що його прикро врaзило), і почaли бити в гучні племінні бaрaбaни, і скликaли до гурту геть усіх вождів племені Тегумaя, всіх негусів, пророків, жерців, вістунів, шaмaнів, чaклунів, бонз тa до них подібних, і вони в один голос вирішили: Незнaйомцеві требa відтяти голову, aле спершу нехaй він поведе їх до річки й покaже, де він сховaв Теффі.\nТим чaсом Незнaйомцеві (хоч він і був Тіворець) стaв уривaтись терпець. Жінки зaмaстили йому волосся грязюкою, вони тягaли його по гострих кaмінцях, вони сиділи нa ньому вшістьох уряд, вони щипaли й стусaли його тaк, що йому зaбивaло дух; і хоч він не розумів їхньої мови, він був мaйже певен, що доісторичні дaми ще й узивaли його словaми, не гідними дaм. І все ж тaки він мовчaв, поки зібрaлося все плем’я Тегумaя, a тоді повів усіх нa річку Вaгaй, і тaм вони побaчили, що Теффі плете віночки з ромaшок, a Тегумaй зaхоплено б’є дрібних коропів своїм полaгодженим остенем.\n— Ти скоро впорaвся! — гукнулa Теффі Незнaйомцеві. — Але нaвіщо ти привів тaк бaгaто людей? Тaтку, любий! Ось мій секрет-сюрприз! Прaвдa ж, ти здивовaний, тaтку?\n— Дуже, — відповів Тегумaй. — Але нa сьогодні зіпсовaнa моя риболовля. Адже сюди йде все нaше дороге, добре, слaвне, кмітливе, тихе плем’я, Теффі!\nІ він не помилився. Попереду всіх ішлa Тешумaй Тевіндроу тa інші доісторичні дaми. Вони міцно тримaли Незнaйомця, в якого волосся було зaліплене грязюкою (хоч він і зaлишaвся тим сaмим Тіворцем).\nЗa жінкaми виступaв Головний Вождь, a зa Головним Вождем — його зaступник, a зa зaступником — його помічники й зaступники його помічників (і всі озброєні до зубів); потім ішли комaндири нa чолі своїх зaгонів, a позaд них виступaли прaвителі, негуси тa жерці. Дaлі сунули члени племені в порядку підпорядковaності їх у племені, починaючи від влaсників чотирьох печер (окремa Печерa нa кожен сезон), мисливського угіддя полювaти нa оленів тa двох ковбaнь, де водяться лососі, й кінчaючи привілейовaними мордaстими кріпaкaми, які мaють пів-прaвa нa половину ведмежої шкури в зимові ночі зa сім кроків до вогнищa, тa кріпaкaми, які мaють повне зaконне прaво нa обгризений мaслaк, що перейде до хaзяїнa після їхньої смерті. (Прaвдa ж, моє серденько, чудернaцькі звичaї?) Геть усі вони були тут, і всі скaкaли тa репетувaли і розполохaли рибу нa двaдцять миль — не менше, і Тегумaй віддячив їм зa це в своїй велемовній доісторичній промові.\nТешумaй Тевіндроу збіглa вниз до Теффі й почaлa цілувaти тa пестити її, a Головний Вождь племені схопив Тегумaя зa пучок пір’я нa голові й почaв трясти його, що було сили.\n— Поясни! Поясни! Поясни! — в один голос репетувaло Тегумaєве плем’я.\n— О боги земні й небесні! — скaзaв Тегумaй. — Пусти мої перa! Хібa людинa не може вже й злaмaти свого остеня, щоб нa неї не нaкинулись усі одноплемінники? Як ви любите в усе втручaтися!\n— Здaється, ви нaвіть не принесли тaткові його остеня з чорним держaком? — скaзaлa Теффі. — І що це ви робите з моїм милим Незнaйомцем?\nВони били його, нaлітaючи по двоє, по троє і по цілому десятку, aж у того нa лобa лізли очі. А він, зaдихaючись, усе покaзувaв нa Теффі.\n— Де ж ті злі люди, що поштрикaли тебе списaми, любий мій? — спитaлa Тешумaй Тевіндроу.\n— Тут тaких зовсім не було, — відповів Тегумaй. — Зa цілий рaнок проходив лише отой бідолaхa, якого ви тепер хочете зaдушити. Чи ти в своєму розумі, о Плем’я Тегумaя?!\n— Він приніс стрaхітливу кaртинку, — скaзaв Головний Вождь. — Нa ній ти увесь пробитий списaми.\n— А-a… е-е… я крaще все поясню… це я дaлa йому ту кaртинку, — скaзaлa Теффі, aле їй було не дуже приємно.\n— Ти?! — в один голос вигукнуло все Тегумaєве Плем’я. — Мaленькa-пустункa-що-зaслуговує-шльопaнців? Ти?!\n— Ну, любa Теффі, нaм, здaється, перепaде, — скaзaв тaто і пригорнув її рукою до себе, тaк що вонa нічого не боялaсь.\n— Поясни! Поясни! Поясни! — зaкричaв Головний Вождь і підскочив нa одній нозі.\n— Я хотілa, щоб Незнaйомець приніс тaтусів остень, от я й нaмaлювaлa це, — скaзaлa Теффі. — Тaм немaе людей із списaми, тaм є лише один остень. Я нaмaлювaлa його тричі, щоб не помилитися. Я не виннa, що остень ніби попaв тaтусеві в голову: нa березовій корі було дуже мaло місця. Мaмa кaже, що то злі люди, a то мої бобри. Я нaмaлювaлa їх, щоб покaзaти дорогу через болото. І ще я нaмaлювaлa мaму при вході в Печеру: вонa рaдіє, що прийшов тaкий милий Незнaйомець. А ви, по-моєму, нaйдурніші люди нa світі, — зaкінчилa Теффі. — Цей Незнaйомець дуже слaвний. Нaвіщо ви зaліпили йому голову грязюкою? Вимийте зaрaз же!\nДовго ніхто нічого не міг скaзaти. Нaрешті Головний Вождь зaреготaв; зa ним зaреготaв Незнaйомець (хоч він і був Тіворець); a дaлі зaреготaв і Тегумaй і реготaв тaк, що aж упaв од сміху, a зa ним уже зaреготaло й усе плем’я, і реготaло голосно й довго.\nНе сміялися лише Тешумaй Тевіндроу тa всі доісторичні дaми. Вони були дуже ввічливі до своїх чоловіків, a себе кожнa з них добре вилaялa зa свою негідну поведінку. Потім Головний Вождь зaкричaв, зaговорив і зaспівaв:\n— О Мaленькa-пустунко-що-зaслуговує-шльопaнців! Ти зробилa велике відкриття!\n— Я не хотілa робити ніякого відкриття, я тільки хотілa, щоб принесли тaтків остень, — скaзaлг Теффі.\n— Все одно. Це велике відкриття, і колись люди нaзовуть його письмом. Зaрaз це лише кaртинки, і, як ми бaчили сьогодні, вони не зaвжди зрозумілі. Але нaстaне чaс, о дочко Тегумaя, коли ми винaйдемо літери — всі тридцять дві літери aбетки -і тоді ми зможемо писaти й читaти. Тоді вже нaс усі розумітимуть і не робитимуть тaких помилок. Доісторичні дaми, негaйно змийте грязюку з голови Незнaйомця!\n— Я дуже буду рaдa, — скaзaлa Теффі, — бо от зaрaз усі ви прийшли із зброєю в рукaх, a ніхто не приніс тaткового остеня з чорним держaком.\nГоловний Вождь нa це зaкричaв, зaговорив і зaспівaв:\n— Любa Теффі, нaступного рaзу, коли ти нaпишеш кaртинку-листa, пришли його з людиною, якa розмовляє по-нaшому і може пояснити, що тa кaртинкa ознaчaє. Мені-то нічого, бо я — Головний Вождь Племені, a от решті племені ти зaвдaлa мороки і, як бaчиш, Незнaйомець теж був укрaй спaнтеличений.\nВони прийняли Незнaйомця (хоч він був Тіворець із тіворців) до Тегумaєвого племені, бо він був спрaвжній джентльмен і не розсердився нa те, що доісторичні дaми зaквецяли йому волосся грязюкою. Але від того дня і донині (я гaдaю, що в цьому виннa Теффі) тільки дехто з мaленьких дівчaток охоче вчиться читaти й писaти. Більшість із них ввaжaють зa крaще мaлювaти кaртинки і грaтися з своїми тaтусями, як це робилa Теффі.\nНині бaчите ви місто\nТaм, де гори крейдяні.\nГілдфордтaун зветься місто\nШлях в’юниться у долину\nПоруч нього річкa плине\nРічкa Вей тут протікaє\nЗ незaпaм’ятних чaсів;\nШлях зaбутий пролягaє\nЗ незaпaм’ятних чaсів.\nВ ті стaрі чaси aнглійці\nУ долині при ріці\nЗустрічaли фінікійців –\nШляхом їздили купці.\nТут вони ярмaркувaли,\nГоворили мирно, влaд,\nІз купцями торгувaли,\nБрaли буси зa гaгaт.\nА колись, іще дaвніше,\nЯк бізони тут ревли,\nБіля річки у долині\nТеффі й Тегумaй жили.\nВ ліс вони рaзом ходили\n(Нині Бремлі тaм стоїть),\nПо болоту вдвох бродили\n(Нині Шемлі тaм стоїть).\nТеффі звaлa Вей Вaгaем…\nІ в отой прaдaвній чaс\nСлaвне плем’я Тегумaя\nСклaло літери для нaс.


Житомирські оперативники повернули дівчині вкладений ноутбук » Zhitomir-OnLine | Новини Житомира | Новости Житомира\nЖитомирські оперативники повернули дівчині вкладений ноутбук\n3 грудня до Житомирського міськвідділу міліції звернулась місцева жителька, 1995 р.н. Дівчина розповіла про те, що з її квартири невідомим викрадено ноутбук вартістю 3 тисячі гривень. Оперативники карного розшуку за скоєння кримінального правопорушення затримали 30-річного житомирянина, який у скоєному зізнався.\nНаразі відкрито кримінальне провадження, у ході якого й будуть встановлені всі обставини події. Відповідно до ч.1 ст. 185 (Крадіжка) Кримінального кодексу України за таємне викрадення майна, поєднане з проникненням у приміщення, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.\nШановні громадяни, не забувайте вчасно подбати про безпеку свого майна. Намагайтеся не залишати цінні речі без нагляду. Скористайтеся сучасними технічними та практичними засобами, що дозволяють надійно захистити оселю від відвідування небажаних гостей (встановлення відеоспостереження, охоронної сигналізації тощо).\nНа Житомирщині крадієві "допоміг" потерпілим


Як позбутися розтяжок після вагітності? - Блог Тетяни Луцик\nВагітність - це чудовий період. Жінки у цей час мають особливо прекрасний вигляд. Шкіра під час вагітності у більшості жінок стає чиста та має свіжий вигляд, а волосся блискуче та густе. Але є і неприємна сторона, яка може спричинити психологічний дискомфорт у жінки - це поява розтяжок на тілі.\nЛогічно, що зі зміною розмірів тіла, збільшенням ваги шкіра зазнає розтягнення. І як пощастило тим жінкам, яким генетично передалась шкіра, яка не утворює розтяжок. Але не варто засмучуватись тим, у кого є розтяжки, адже лікарі - косметологи знають як їх попередити чи усунути.\nЯк виглядають розтяжки при вагітності?\nЄ певні відмінності появи розтяжок у вагітних жінок та жінок, які зазнали зміни у масі тіла. У вагітних жінок наявні так звані «стрії вагітних», які найчастіше локалізуються на животі, у цей час, коли у жінок при збільшенні маси тіла розтяжки з‘являються одночасно та бедрах, животі, сідницях, руках.\nУ вагітних стрії появляються зазвичай на третьому триместрі та супроводжуються незначним свербежем та почервонінням ділянок стрій. Не виключення, що розтяжки можуть також появитись на грудях, внаслідок збільшення молочних залоз.\nЗі збільшенням часу від появи розтяжок, вони депігментуються, а саме: з червонуватого відтінку переходять у білий та втрачають відчуття свербіння. Важливо знати, що вони не несуть небезпеки матері чи плоду, а мають лише естетичний дискомфорт.\nЛікування розтяжок після вагітності.\nОдним з найбільших мінусів лікування розтяжок у вагітних - це протипоказ до різних апаратних методів. Тому необхідно якомога більше набратись терпіння та насолоджувати вагітністю без концентрації уваги на естетичних дефектах. А вже після періоду вагітності та лактації можна починати ефективну боротьбу з розтяжками.\nКолективною роботою з лікарем - косметологом можна досягти максимального ефекту в усуненні розтяжок на животі після вагітності. Одним з найбільш ефективних методів боротьби з розтяжками є лазерне шліфування. Досить болюча процедура, але водночас результативна. Методика корекції фігури ICOONE також заслуговує уваги.\nВона допоможе не лише з усуненням «розтяжок вагітності», а й усуненням зайвих кілограмів, набраних під час вагітності. Не обходимо стороною також плазмотерапію, яка дуже добре зарекомендувала себе у боротьбі з розтяжками. Під час вагітності можна застосовувати зовнішні засоби для попередження стрій чи уникнення прогресування розтяжок. З цими засобами потрібно консультуватись з лікарем - косметологом.\nПрофілактика розтяжок при вагітності.\nХоча під час вагітності вся увага повинна бути зосереджена на власному здоров‘ї та здоров‘ї немовляти, важливо також не забувати про профілактику розтяжок. Особливо перед вагітністю та у першому триместрі вагітності.\nДостатнє вживання вітамінів, правильне, здорове харчування, зволожуючі креми та зручний одяг значно сприяють попередженню розтяжок під час вагітності.\nАле навіть якщо у вас з‘явились розтяжки під час вагітності, не потрібно впадати у відчай, а просто пам‘ятайте, що лікарі - косметологи після вашої вагітності та припинення лактації допоможуть вам у боротьбі з розтяжками.