Презентація до уроку географії у 8 класі " Кримські гори"\nПрезентація включає питання: географічне положення і межі ; характеристика основних природних компонентів (тектоніка і рельєф, клімат, поверхневі води, грунти, рослинний і тваринний світ); фізико-географічне районування; природоохоронні території.\nГІРСЬКІ ЛАНДШАФТИ КРИМСЬКИХ ГІР\nЗаймають менше 1% площі України; Розміщені на півдні Кримського п-ва; Довжина – до 180 км; Ширина – до 60 км Простягаються з пд.-зх. на пн.-сх., від мису Фіолент поблизу Севастополя до мису Іллі біля м. Феодосії. Географічне положення:\nГЕОЛОГІЧНА БУДОВА Кримський фліш – нашарування глинистих сланці, пісковиків, вапняків. Складений тріасовими та юрськими породами\nЗовнішнє і Внутрішнє пасма є куестами – видовженими припіднятими формами рельєфу несиметричної будови: їхній північний схил похилий, а південний – крутий (утворився внаслідок “підрізання” пластів водотоками вздовж ліній розломів). Рельєф\nЗовнішнє пасмо 200-350 м\nВнутрішнє пасмо 400-600 м\nПласкі вершини Головного пасма-яйли\nг. Роман-Кош- 1545 м Розташована в центральній частині Гірського Криму.\nВулканогенні форми рельєфу Лаколіт - Аюдаг\nВулканічний масив – Карадаг (574 м)\nКарстові форми рельєфу Кримські печери утворюються у вапняках. Вони переважно короткі та глибокі, мають великі об’єми і значні висоти галерей. Найглибша - Солдатська - 500 м (Карабі яйла) Найдовша - Кизил-Коба - 13,5 км (Довгоруківська яйла) Найвідоміші –Кристальна, Мармурова.\nВеликий Кримський Каньйон є найбільшим в Україні. Розташований на північно-західному схилі Ай-Петринської яйли. Протяжність – близько 3 км, глибина – 240-320 м. Ширина місцями 3-4 м. Кам’яні схили стрімкі, прямовисні. Водно - ерозійний рельєф\nЕолові форми рельєфу Демерджі – Долина привидів\nМінерально-сировинні ресурси: мармур, пиляльний вапняк, цементна сировина, флюсові вапняки, гірський кришталь, агат, опал, яшма, аметист.\nКлімат Клімат пд. узбережжя — середземно-морський , з м'якою зимою та теплим літом. Літо і осінь сонячні. Річна кількість опадів 600 мм (максимум — взимку), на сході — менше. На узбережжі поблизу Ялти в липні+24,20С, а в січні +3,7 0С. Клімат гірського поясу прохолодний (сер.t липня+160С, січня t - 40С), річна сума опадів — до 1200 мм, на сході — 500—700 мм, сильні вітри. Максимум опадів на заході — взимку, на сході — влітку.\nКороткі, стрімкі, маловодні річки з каньйоноподібними долинами в горах. Повноводні взимку та навесні. Густота річкової сітки зменшується на схід. Значні запаси підземних (карстових вод). Створені водосховища. Характерне дощове, підземне та снігове живлення. З північних схилів течуть: Чорна, Бельбек, Кача, Салгир; з південних – Учансу. Водні ресурси\n«Літаюча вода». Вода падає майже прямовисно з уступу з висоти 98,5 м. Вода падає з висоти 15 м Водоспад Джур-джур Водоспад Учансу\nФізико-географічний профіль Кримських гір.\nПоширені чорноземовидні ґрунти і гірські чорноземи, коричневі та коричнево-червоні.\nЕндемічні та реліктові види Сосна кримська Кизильник кримський Тис ягідний Ялівець звичайний\nОлень Лисиця Гриф чорний Сапсан Муфлон Кримський Куниця\nЗмієїд Чайка Жовтопуз ( панцирна веретільниця ) Махаон\nЛандшафти У Кримських горах розвинулись передгірські лісостепові, гірсько- лучні, південнобережні субтропічні середземноморські ландшафти.\nЗаповідник “Мис Мартьян” Ялтинський гірсько-лісовий заповідник Кримський природний заповідник Карадазький природний заповідник Кримське заповідно-мисливське господарство Заказники (Великий Каньйон Криму, Новий Світ тощо) Пам'ятки природи (Демерджі-яйла, гора Кішка та ін.). Обєкти природно-заповідного фонду\nНікітський ботанічний сад засновано у 1812 році вченим-біологом К. Стевеном. Спланований у пейзажному стилі, він спускається мальовничими терасами до моря. Сад вважається одним із найкрасивіших у Європі. Нікітський ботанічний сад\nМузей скульптури і фольклористики розташований поблизу Ялти на лісовій галявині просто неба. Тут зібрано понад 300 дерев’яних, кам’яних, мідних скульптур героїв дитячих казок, байок та віршів. Поляна казок\nДомашнє завдання Вивчити § 42\n↓Завантажити документ Отримати свідоцтво UY838757\nВідео " Карадазький природний заповідник". Додатковий матеріал до уроків географії у 8 класі або 6 класі.\nВідео " Крим. Водоспад Учан-Су". Додатковий матеріал до уроків географії у 8 класі або 6 класі.\nВідео " Крим. Водоспад Джур-Джур". Додатковий матеріал до уроків географії у 8 класі або 6 класі.\nВідео " Крим. Долина привидів". Додатковий матеріал до уроків географії у 8 класі .\nПрезентація до уроку географії у 8 класі " Українські Карпати"


Главная страница » История Украины (Шпаргалки) » Утворення Кирило-Мефодіївського братства\nКирило-Мефодіївське братство — українська таємна політична організація, що виникла в грудні 1845 р. - січні 1846 р. у Києві.\nІніціаторами створення братства і його засновниками виступили Василь Білозерський, Микола Гулак, Микола Костомаров, Пантелеймон Куліш, Опанас Маркевич.\nОрганізація була названа іменами відомих слов'янських просвітителів Кирила і Мефодія. Знаком братства став перстень з написом «Св. Кирило і Мефодій, січень 1846»\nКрім організаторів, до братства незабаром увійшли: Георгій Андрузький, Олександр Навроцький, Дмитро Пильчиков, Іван Посяда,Микола Савич, Олександр Тулуб.\nВосени 1846 року загальна кількість членів братства, за даними слідства, становила 12 осіб. Кирило-Мефодіївське товариство (братство) виникло у Києві на початку січня 1846 р. і діяло до кінця березня 1847 р. З появою Кирило-Мефодіївського братства на арену політичної боротьби вийшла українська розночинна інтелегенція.\nКирило-Мефодіївське братство ставило своїм головним завданням:\nпобудову майбутнього суспільства на засадах християнської моралі, шляхом здійснення ряду реформ;\nстворення демократичної федерації слов'янських народів, очолюваної Україною, на принципах рівності і суверенності;\nзнищення царизму і скасування кріпосного права і станів;\nвстановлення демократичних прав і свобод для громадян;\nзрівняння у правах всіх слов'янських народів щодо їх національної мови, культури та освіти.\nКирило-мефодіївці, єднаючись на основі спільних політичних поглядів, бачили різні шляхи проведення їх у життя, тому в межах Кирило-Мефодіївського братства виділилось дві течії:\nпоміркована, або ліберальна, на чолі з М. Костомаровим та П. Кулішем. Вони вважали Кирило-Мефодіївське братство легальною просвітницько-науковою організацією, в основі діяльності якої були християнські цінності та ідея слов’янської єдності. Виступали противниками революційної боротьби, та вважали, що поширення ідей КМБ буде сприяти наближенню реформ;\nрадикальна на чолі з М. Гулаком і Т. Шевченком. Вони відстоювали ідею всенародного повстання, в ході якого буде вставлений справедливий суспільний лад. Намагалися перетворити КМБ на бойову організацію.\nЧлени братства вели активну громадсько-політичну діяльність:\nвони поширювали ідеї братства через розповсюдження його програмних документів, прокламацій («До братів-українців», «До братів-великоросів і поляків»), твори Тараса Шевченка;\nзаймалися науковою працею і виступали з лекціями в навчальних закладах Києва, в яких проповідували свої погляди;\nпіклувалися про розвиток народної освіти, збирали кошти на відкриття народних шкіл, написання і видання нових книг (зокрема, Пантелеймон Куліш підготував перший підручник з історії України «Повість про український народ», виданий 1846 року, та ін.).\nКирило-Мефодіївське братство проіснувало трохи більше року. Навесні 1847 р. царські власті заарештували 12 постійних членів товариства і відправили до Петербургу. Усіх учасників КМБ було заслано до різних місць. Найтяжче покарали Шевченка, бо під час арешту знайшли рукописи його антицарських та антикріпосницьких творів. Поета заслали на 10 років рядовим солдатом у малозаселені тоді оренбурзькі степи з найсуворішою забороною писати й малювати.\nІсторичне значення Кирило-Мефодіївського братства полягає у тому, що воно було першою спробою української інтелігенції вдатися до політичної боротьби. Братство вперше розробило широку політичну програму національно-визвольного руху, яка стала дороговказом для його наступників. Принципово важливим було і те, що Кирило-Мефодіївське братство стало самостійним і самобутнім політичним формуванням, яке організаційно не підпорядковувалося, а ідеологічно не повторювало політичних настанов жодної з загальноросійських суспільних течій. Це позитивно вплинуло на національну свідомість.


Володимир Винниченко - Слово за тобою, Сталіне! (сторінка 21) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nВолодимир Винниченко - Слово за тобою, Сталіне! (сторінка 21)\nСтепан Петрович пильно, по черзі глянув на обоїх своїх хазяїнів. Розуміється, це були терміти, виразні, одверті, просто кричущі терміти. Тут і без принади та без паролю видно було. Але на всякий випадок, чи просто з цікавости він, зідхнувши так само як Юхим, понуро промовив:\n— Та не може бути?! — скрикнула Оксана.\nОдначе Юхим тільки наставив на гостя свої пукаті жовті баньки і мовчки ждав пояснення. І гість став пояснювати. Біленки слухали жадібно, але по-різному: Оксана весь час перепитувала, не розуміла, від захоплення сплескувала долонями. А Юхим усе мовчав, усе дивився жовтим, понурим поглядом у лице гостеві й курив цигарку за цигаркою. Нарешті, коли гість виставив головні боки принади, Оксана не витримала й закричала:\n— Та щоб ото наші нові царі, маршали, генерали та директори, та всякі інші совстські пани, щоб вони ото віддали нам, робочим людям, заводи та фабрики, колгоспи? Щоб ото відмовились від усякого панування та розкошів?! Щоб перестали нас гнати, як худобу, на каторжну роботу? Та де ж це ви бачили таке?!\n— А чого1 ж вони ще в тому гімні кажуть, що "Сталін веде нас до світлих висот". Значить, ми ще внизу, ще нема нам ні світла, ні висот?\nСтепан Петрович в середині себе посміхнувся: "писакам" може здорово влетіти за такий "ухил", вони й не передбачали, що з їхнього "щастя" можна зробити такий простий і логічний висновок. Виходить не гімн, а хитра контрреволюція?\n— Іноді сукини сини, нехотячи, правду скажуть. . . — буркнув Юхим. — Тільки дурних тепер уже мало у нас, Треба бути зовсім без розуму й без пам'яті, скотиною якоюсь, щоб оце наше життя мати за щастя.\n— Тож тільки худобі можна казати в лице, що вона має щастя, живучи в безпроглядній роботі й отаких злиднях та бруді... — І вона повела рукою по кімнаті, затримавши її на лахміттях дітей. — Бо худоба не може плюнути їм у морди їхні і крикнути: Брешеш, падлюко ти! Отак і ми, не можемо. От Панас сказав, і погнали прокляті душі на п'ятнадцять років у ще каторжнішу роботу, на ще страшніше скотяче життя. "В Радянськім Союзі ти щастя знайшла"! От так щастя! А ми ще повинні співати й кричати "Слава Сталіну"! То не скотиняки ми, га? Юхим понуро посміхнувся:\n— Таке мовляв там страхіття, — вставила Оксана, — що наші злидні с чисте щастя.\n— І нехай тепер здійметься нова війна, ми їм покажемо, що ми знаємо. Вони гадають, що вони наших дітей так замурували й так їх напихають своєю пропагандою, що ті нічого іншого не знатимуть, що й критики у них не може бути. Брешуть. Наші діти теж не скотяки, вони теж уміють бачити та думати. А вони бачать, що в одних людей розкоші, а в інших злидні, що одні живуть у палацах, а інші в халупах, що одні мають шампанське, а в інших і на хліб нема. Так вони, наші діти, можуть і повірити, що в Радянському Союзі є справедливість та рівність? Та навіть тварина, коли їй погано, то й та брикається. А наші діти будуть співати славу Сталіну? Дурні вони, коли думають так. Ось нехай прийде нова війна, ми їм покажемо, що ми знаємо та хочемо. У ту війну тільки дурний Гітлер урятував їх, а то б тепер від них ні сліду не зосталось би на світі.\n— А тим, що здійняв у народі проти себе ще більшу ненависть, ніж була до Сталіна. Ви там у своїй каторзі, не могли бачити, що він тут виробляв з нами, як він нас ще за дурнішу скотину мав, яке рабство на нас наклав. Комуністи хоч стараються прикривати його хорошими словами, а нацисти так без усякого прикриття катували нас.\nТа от нехай прийдуть тепер американці! Коли не будуть такими самими дурнями як німці, коли дадуть нам нашу самостійну Україну, тоді большевики побачать, як ми їх, отих американців будемо "ненавидіти4'.\n— Ніколи в світі! — аж ударив по столу Юхим. — Оце ж і була друга дурість німців. Вони хотіли замінити нам большевицьких панів своїми панами. А ми на це їм сказали: "К чортовій матері! Ніяких більше панів, ні чужих, ні своїх!" А тепер ми американцям ще скажемо. .. "і ніяких наймитів не хочемо мати в себе, самі собі хочемо бути хазяїнами і робітниками". Так же я кажу? Це ж вона є ота трудова ... коле-кто-кратія, чи як там ви кажете.\n— А що, американські капіталісти такі дурні, що не можуть зрозуміти такої простої задачі, яку й Гаврик може рішити? — запитав Юхим. — Та яке ж інше почуття може бути в наших радянських людей до большевизму? Нехай зміркують. Я заробляю 400 карбованців-на місяць. Так? А кіло житнього хліба коштує карбованець двадцять копійок. На нашу сім'ю треба чотири-п'ять кілограмів на день, скажемо: 6 карбованців, а на. місяць, значить, 180 карбованців. Так? На сам хліб. Скільки ж, питається в задачі, зостається на все інше? 220 карбованців, а дрова самі на місяць зимою 500 кілограмів коштують 230 карбованців. Отже ще й не вистачає на дрова. А чим же жити? М'яса ми в очі школи не бачимо, молоко для дітей раз на тиждень на чотирьох один літер купуємо. А на трамвай, а на городину, а на тютюн, а на... Про одежу вже й не думати. Діти голі та босі бігають навіть зимою. Живемо напівголодні, сонця ніколи не бачимо, бабраемось у бруді, дихаємо смітником та нужником, з хвороб не вилазимо. Та отак не день, не місяць, не рік, а роки, а без кінця до самої смерти нашої. І діти наші так само будуть жити. Оце наше щастя. А там трошки вище за нас, розкошують наші пани, женуть автами по вулицях, заливаються шампанським по своїх ресторанах, живуть у палацах і особливих помешканнях. Так скажіть, на милість, чи треба багато —розуму, щоб зрозуміти, яким чуттям такі, як ми радянські люди можуть горіти до Сталіна та його партії? А нас же таких, як наша сім'я, є відсотків шістдесят. Значить, мільйонів сто двадцять. Трошки менших, ніж ми злидарів є відсотків тридцять. А відсотків десять оті розкошуни-сталінці. А до цього додайте мільйони тих, що по концтаборах, як от ви, чи наш Панас, пропадають. Та рідко ж знайдете в нас по Союзу сім'ю, в якій би не було свого Панаса, ближчого чи .дальшого. А голод 1933 року? Мільйонів вісім у нас в Україні померло від нього. Матері дітей своїх їли. Трупи по вулицях валялись. Селяни з сіл бігли в міста й просили милостині шматочком хліба, того самого хліба, який вони самі робили та який сталінці в них забрали. Хто ж його створив, хто організував той голод? Юхим витяг жовту, худу руку й крикнув: — Сталін! Сталін свідомо, організовано створив нам голод, щоб загнати селян у свої колхози, у свою каторгу тут у нас, в Україні. Та й співає тепер нам гімн: "Живи, Україно, прекрасна і сильна" бо "в Радянському Союзі ти щастя знайшла". Так от, нехай американці зміркують, може в населення України не бути отої ненависти до Сталіна та його ладу? Га? Може, скажіть?\n— Ага, мовчите? Але війна не мовчатиме, вона скаже своє слово. І вони почують його, наші пани! Світ жахнеться від нашої любови до сталінітів!\n"Замучимо, замучимо, замучимо" ... — раптом блискавкою промиготіло в мозку Степана Петровича. Він злегка труснув головою, неначе викидаючи щось із неї, і спитав:\n— А що ж нам до війни робити? Терпіти отак і далі? А як війни і зовсім не буде, як Сталін та Трумаи якось помиряться, то нам так і помирать у каторгах? Адже народ сам, мабуть, не зможе скинути большевиків? Правда? Коли б хоч яканебудь організація була, щоб було кому керувати народом, як збунтувався б. Ми там, на каторгах не знаємо, що тут у вас, чи є хоч яканебудь таємна організація?\n— Ні, щось не чути нічого за якусь організацію. Злоба, ненависть люта є, а організація... Та як ти його організуєшся, коли вони таку свою організацію завели, що діти на батьків доносять і на каторгу засилають. Ні партійні, ні безпартійні, ніякої організації завести не можуть; як тільки двоє-троє закладуть якийсь зародок, так четвертий підісланий провокатор зараз же видає їх і всіх арештовують. Зокрема всі готові на всяку організацію. Дайте— нам волю, завтра буде мільйонна партія?\n— А ви самі тепер які: партійні, чи безпартійні?\nОбоє Біленки немов би трохи пригнічено помовчали й ще більше похмарніли.\n— Народ не зможе без кінця терпіти. Колись мусить1 терпець увірватися. Коли ні війною, ні організацією, то чимсь іншим, а мусить він себе рятувати.


Майбутні кравці програмують лекала своїх виробів\nСлухачам Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості – майбутнім кравцям поталанило: до їхніх послуг інноваційний пристрій - система автоматизоованого проектуваання (САПР). У навчальній програмі майбутніх кваліфікованих кравців – ознайомлення з роботою та застосування програмного пристрою, який забезпечує автоматизацію технологічного процесу проектування виробу.\nЗдолбунівський районний центр соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді вітали із 25-річчям\nУ цей день Здолбунівська районна філія Рівненського обласного центру зайнятості приєдналася до привітань з ювілеєм трудового колективу Здолбунівського районного центру соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді спільно з представниками обласної та районної влади, соціальних партнерів, меценатів та волонтерів.\nПрофіКемп закінчився – профорієнтація продовжується!\nЩе не згасли у пам’яті яскраві спогади про незабутній рік, проведений в команді ПрофіКемпу, і його феєричний фінал, ще свіжі спогади, враження і відчуття…. А профорієнтаційна робота не збавляє своїх обертів і надалі!\nУ вівторок в Рівне завітали учасники команди “Вільний вітер” і провели тут незабутній ProfiDay!\n«Профорієнтаційний маршрут» для школярів продовжується\nРівненський міський центр зайнятості спільно з управлінням освіти Рівненського міськвиконкому продовжує профорієнтаційний захід «Профорієнтаційний маршрут», і знайомлять школярів з професіями водних біоресурсів та аквакультури, лісового та мисливського господарства, залізничного транспорту.\nДілимось досвідом з переможницею конкурсу «Розвиваємо державну службу зайнятості разом»\nНа стажуванні в Рівненській службі зайнятості побувала Антоніна Сокирко, начальник відділу організації працевлаштування населення Кам’янсько-Дніпровської районної філії Запорізького обласного центру зайнятості. Така нагода їй випала як нагорода за перемогу у Всеукраїнському конкурсі «Розвиваємо державну службу зайнятості разом».\nМайбутні турагенти пізнають унікальні місця України та формують власні маршрути!\nОпанувати будь-яку професію найкраще допоможе досвідчений педагог. А професію «Агент з організації туризму» неможливо опанувати без захоплення, натхнення та жадоби до подорожей! Майстер виробничого навчання Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості Інна Лугова пропонує своїм слухачам відкривати нові туристичні стежини, вивчати історію, пізнавати довкілля і себе. Адже в умовах мальовничої природи, стародавніх і новітніх місць, у вихолі нових емоцій і вражень проявляються й нові відчуття, формуються характери, набуваються цінні комунікації. Саме за таким форматом педагог ініціює навчальні подорожі, співпрацюючи з кращими туроператорами області.


Устаткування для поливу • купити інструменти для поливу за вигідними цінами в Україні, доставка в Київ, Харків, Дніпро, Одесу\nЩо потрібно пам'ятати при виборі обладнання для поливу?\nОдним з актуальних питань при настанні теплої пори року для дачників і тих, хто проживає в приватному будинку, є зрошення рослин. Для полегшення цього завдання використовуються спеціальні пристосування, які автоматизують процес. І щоб вибрати необхідне обладнання, потрібно розібратися з основними характеристиками і його особливостями.\nЗелений сад, газон є найкращим місцем для відпочинку. І щоб підтримувати його в такому стані необхідно використовувати спеціальні системи поливу. Вони можуть бути різних видів і забезпечувати полив:\nРоторне зрошення може використовуватися для ділянок самих різних розмірів. Його перевагою є те, що користувач може налаштувати його в залежності від своїх вимог. Однією з головних складових є обертається голівка.\nВіяловий полив також популярний. Дальність роботи регулюється, завдяки чому така система підходить для різних газонів і садів.\nКрапельний полив використовується для газонів, городів. Це відмінний варіант для ділянок, які мають перепади висоти. Цей варіант оптимальний для тих періодів, коли відбувається цвітіння культур і не можна шкодити квітам. Крапельне зрошення відрізняється практичністю і забезпечує рівномірність поливу.\nМікро зрошення є найбільш дбайливим і щадним способом поливу. Саме тому воно є особливо затребуваним. Зрошення відбувається за допомогою спеціальних насадок і пристроїв для мікро поливу тонкими струмками, які не здатні завдати шкоди рослинам.\nОсциляційного система поливу є пристосування з великою кількістю отворів, через які подається вода. Є відмінним варіантом для поливу великих площ.\nКрім цього, можна вибрати спеціальні пристрої для ручного поливу. Вони приєднуються до шлангів подачі води і забезпечують зрошення великий області. При цьому, пристрої мають різні режими поливу, що дуже зручно, як свідчать відгуки та огляди покупців.\nДе вигідною придбати?\nЯкщо ви хочете замовити обладнання для поливу за доступними цінами, то інтернет-магазин Domel - це саме те, що вам потрібно. Тут представлений величезний асортимент товарів, в тому числі роз'єми з різними діаметрами, насадки-зрошувач, пристрої для мікро-поливу і багато іншого. Доставка покупок здійснюється кур'єрською службою по Києву, а також транспортними компаніями в будь-який інший місто України.\nКупити обладнання для поливу в Києві можна зателефонувавши за номером телефону (067) 994-15-88, або оформивши замовлення на сайті з усієї України. Ціна на обладнання для поливу завжди актуальна на сайті. Якщо у Вас є питання, то Ви можете звернутися БЕЗКОШТОВНО до наших консультантів, скориставшись чатом в правому нижньому кутку. В Інтернет магазині Domel завжди великий вибір товарів з категорії "город".\nПристрій для поливу пульсуючий\nЗ'єднувач для пристрою для поливу ø 1/2" з функцією перекривання води\nЗ'єднувач для пристрою для поливу ø 1/2" - 5/8" - 3/4"\nЗ'єднувач для пристрою для поливу ø 1/2" - 5/8" - 3/4" з функцією перекривання води\nЗ'єднувач для пристрою для поливу ø 5/8" - 3/4" з функцією перекривання води\nНасадка-зрошувач з соплом Verdemax®\nНасадка-зрошувач та комплект з'єднувачів, 3 шт, 1/2" - 3/4"\nПристрій для мікро-поливу\nПристрій для поливу водою у вигляді пістоля, 3 режими\nПристрій для поливу водою у вигляді пістоля, 7 режимів\nПристрій для поливу грунтовий\nПристрій для поливу, вібраційний


Титанова першість - Офіційний сайт Федерації футболу України\n31.05.2010, 19:45 | Костянтин Паткевич, ФФУ (Сімферополь – Київ)\nУ рамках загальнонаціонального проекту «Футбольна країна», в циклі «Від Сяну − до Дону», завершуємо презентувати Автономну Республіку Крим.\nТитул чемпіона Криму почали розігрувати в 1939 році. Тоді найсильнішою командою регіону вважалося сімферопольське «Динамо», яке й підтвердило свою перевагу над суперниками, двічі поспіль вигравши турнір. Змагання були поновлені відразу по завершенні Другої світової війни − у 1945 році. Відтоді кримське золото виборювали 27 колективів.\n«Молот» проти «Металурга»\nПриродно, в повоєнні часи у більшості областей України домінували армійські команди. Зокрема, на півострові дуже високо котирувались футболісти Обласного (згодом − гарнізонного) будинку офіцерів, які в підсумку чотири рази здіймалися на вершину. У 1948-му головний приз вперше завоював клуб, який не представляв Сімферополь. Розширити чемпіонську географію вдалося євпаторійському «Молоту», потім щастя посміхнулося колективу Керченського металургійного комбінату. Саме ці дві команди були найуспішнішими учасниками першості протягом наступних двадцяти років, здобувши за цей період десять титулів на двох.\nСерйозний підхід Армянська\nНа початку 1970-х у Криму не було рівних сімферопольському «Авангарду». Його серія з чотирьох тріумфальних сезонів була перервана армянським «Титаном», котрий у 1975-му долучився до обласних змагань. Хлопці, які відстоювали честь Кримського заводу пігментного двоокису титану, виступали на 5-тисячному стадіоні «Хімік», обладнаному трьома полями та плавальним басейном. Вони виборювали золото сім чемпіонатів поспіль, встигши до розпаду Радянського Союзу здобути рекордну кількість титулів − одинадцять.\nПереможний поступ Молодіжного\nПісля отримання Україною незалежності певний час обласна першість на півострові розігрувалася за системою осінь-весна, проте з 2001 року організатори вирішили повернутися до старої схеми змагань. На стику століть у Криму домінувала «Даніка», яка представляла Сімферопольський електромашинобудівний завод СЕЛМА, а три останні чемпіонати завершилися перемогами «Спартака» з Молодіжного − фарм-клуба першолігової «Кримтеплиці».\nТакож з 1939 року розігрується і Кубок Криму, причому нинішні тріумфатори борються за той самий бронзовий трофей, який здіймали над головами переможці першого розіграшу − хлопці севастопольського «Суднобудівника». Наразі Кубок Криму є найстаршим призом українського футболу (його зображення можна відшукати в нашій фотогалереї). Частіше за інших легендарний трофей виборював «Титан» − шість разів.\nРецепт відродження футболу\n«На жаль, кількість команд, які беруть участь у регіональних змаганнях, за останні роки значно зменшилася, − каже виконавчий директор Республіканської федерації футболу Криму Олександр Білозерський. − Наразі є ідея звернутися за допомогою до прем’єр-міністра країни і провести під його патронатом Кубок федерації. У цьому турнірі могли б брати переможці міських чемпіонатів Сімферополя, Севастополя, Алушти, Бахчисарая, Джанкоя, Євпаторії, Керчі, Сак, Ялти. Завдяки такому заходу ми могли б дійсно відродити кримський футбол».\nЧемпіони Криму (1939 − 2009)\n«Титан» Армянськ: 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1985, 1986, 1988, 1990\n«Металург» Керч: 1949, 1950, 1954, 1956, 1960, 1962\n«Авангард» Сімферополь: 1968, 1971, 1972, 1973, 1974\nОБО/ГБО Сімферополь: 1945, 1946, 1952, 1958\n«Молот» Євпаторія: 1948, 1951, 1955, 1967\n«Даніка» Сімферополь: 1998, 1999, 2000, 2001\n«Динамо» Сімферополь: 1939, 1940, 1947\n«Металіст» Севастополь: 1964, 1966, 1982\n«Авангард» Джанкой: 1983, 1984, 1987\n«Спартак» Молодіжне: 2007, 2008, 2009\n«Авангард» Керч: 1961, 1965\n«Коктебель» Щебетівка: 1969, 1970\n«Фрунзенець» Саки: 1989, 1993/94\n«Стріла» Євпаторія: 1953\n«Буревісник» Сімферополь: 1957\n«Спартак» Сімферополь: 1959\n«Авангард» Севастополь: 1963\n«Синтез» Армянськ: 1991\n«Сурож» Судак: 1992\n«Чорноморець» Севастополь: 1995\n«Портовик» Керч: 1996\n«Лідер» Саки: 2001\n«Кримтеплиця» Молодіжне: 2002\n«Таврія-ТНУ» Сімферополь: 2003\n«Хімік» Красноперекопськ: 2004\n«Фенікс-Іллічовець» Калініне: 2005


Сонячна електростанція "під ключ" PREMIUM на 12 кВт ▷ купити на Sun-Energy.com.ua\nНадійне обладнання - запорука високої генерації та прибутковості станції. Купуючи сонячну електростанцію PREMIUM на 12 кВт, можна бути впевненим, що на Вашому домі стоїть елітне обладнання від найвідоміших виробників. Розраховане на поціновувачів високої якості та престижності. Орієнтований рівень виробітку такої станції становить 15 МВт, окупність 6 років. Площа даху, необхідна для розміщення фотомодулів, становить 60 м². Станція призначена для підключення до загальної мережі і продажу надлишків електроенергії державі по "зеленому тарифу" 0,163 Євро за 1 кВт-год.\nОснову даної станції формують такі комплектуючі:\nМережевий інвертор Fronius SYMO 12.5-3-M - перетворювач австрійського виробництва, потужністю 12,5 кВт. Призначений для роботи з фотомодулями та "скидування" надлишків електроенергії в мережу. Оснащений 2 МРРТ - трекерами, які дозволяють встановлювати сонячні фотомодулі у 2 різних положеннях та площинах. Має інформаційний дисплей та вбудований Wi-Fi модуль для інформування про генерацію станції. Вхідний діапазон напруги інвертора становить від 200 до 800 В. Захищений від пилу та вологи (ІР66), тому може розміщуватись як в будинку, так і на вулиці. Габаритні розміри 725x510x225 мм, вага 43,4 кг. Гарантія на даний пристрій становить 7 років.\nПовна комплектація станції представлена на фото нижче:\nFronius SYMO 12.5-3-M (12,5 кВт, 3 Фази, 2 МРРТ, 7 років гарантії, Wi-Fi, Австрія)\nРічна генерація такої станції представлена нижче:\nСередньорічний виробіток електроенергії, кВт-год 15000\nНадлишок електроенергії за рік, кВт-год 11800\nПрибуток від продажу електроенергії за рік 1548 євро (1626$)\nВартість електростанції 9303$\nТермін окупності, років (9303)/(1626+140) = 5,3 років\n101400 грн€ 2600


Неофіційний Кубок Володарів Кубків 1999/2000 рр., Корвін, 11 марта 2018 г. — Динамо Киев от Шурика\nНеофіційний Кубок Володарів Кубків 1999/2000 рр.\nhttps://dynamo.kiev.ua/blog/296024-neoftsjnij-kubok-volodarv-kubkv-19992000-rr 2018-03-11 23:51 У 1999 р. останнім переможцем Кубку володарів Кубків стало римське «Лаціо» і з того часу переможці ...\nЩоб спробувати це визначити, можна взяти за основу кілька простих правил: 1.За основу беруться ті команди, які кваліфікувалися як володарі або фіналісти національних кубків до КУЄФА або ЛЄ. 2Ті, що пройшли до Ліги Чемпіонів не включаються, навіть якщо вони приєдналися до КУЄФА або ЛЄ, після вильоту з третього місця групового етапу ЛЦ, оскільки формат КВК навряд чи б перебачав таку можливість в подальшому. 3.Якщо переможець КУЄФА чи ЛЄ не відповідає критеріям п. 1-2 ми переходимо до аналізу фіналіста. Якщо ніхто з них: тоді до півфіналістів і пріоритетність в цьому випадку: виліт від успішнішого суперника на наступному етапі. Якщо і тут ні - тоді чвертьфіналісти і так далі. Отже – let’s get is started!)\nСезон 1999/00 В цьому сезоні володарем КУЄФА став «Галатасарай», але він потрапив туди з третього місця в групі ЛЧ, пропустивши вперед «Челсі» та берлінську «Герту». Фіналіст – «Арсенал» пройшов той же шлях, поступившись «Барселоні» та «ФІорентіні», а отже жоден із них не може розглядатися як володар КВК-2000. Півфіналісти – «Лідс Юнайтед» та французький «Ланс», здобули путівки до КУЄФА через чемпіонат, а не кубок, тому переходимо до чвертьфіналістів. Візаві «Галатасараю» в одній четвертій – іспанська «Мальорка» грала в КУЄФА не кваліфікувавшись до групового етапу ЛЧ. А от суперник «Арсенал» - бременський «Вердер» грав саме як володар кубку Німеччини, а отже саме є неофіційним володарем Кубку Кубків 2000 р.\nВ тій команді бременців грали такі знакові для німецького футболу гравці як кіпер Франк Рост (426 матчів в Бундеслізі за «Вердер», «Шальке04» та «Гамбург» і 4 матчі за бундестім), чемпіон Європи 1996 р. та легенда «Вердеру» one-team man Дітер Айльтс (390 матчів в Бундеслізі» та 31 матч за бундестім), віце-чемпіон світу 2002 р. Франк Бауманн (260 матчів за «Вердер» в бундеслізі, 28 матчів та 2 голи за бундестім), ще один one team man та чемпіон Європи 1996 р. і віце-чемпіон світу 2002 р. Марко Боде (379 матчів та 101 гол за «Вердер» в Бундеслізі та 40 матчів, 9 голів за бундестім) та віце-чемпіон світу 2002 р. та Європи 2008 р. Торстен Фрінгс (79 матчів, 10 голів за бундестім). Залишили свій слід в футболі також австрійський півзахисник Андреас Герцог (103 матчі, 26 голів за збірну Австрії) та бразилець Аїлтон, а перуанський форвард Клаудіо Піцарро досі виступає за «Кьольн», а крім «Вердера», ще встиг пограти за «Баварію», з якою перемагав в Бундеслізі та ЛЧ та, не надто успішно, за «Челсі». І, найважливіше для нас, за ту команду, хоч і переважно з лави запасних, виступали українці Юрій Максимов та майбутній головний тренер «Вердер» Віктор Скрипник.\n«Вердер» 1999/2000 (орієнтовний склад) Франк РОСТ – Андре ВІДЕНЕР, Разундара ТЖІКУЗУ (Бернхард ТРАРЕС), Міке БАРТЕН, Франк БАУМАНН – Дітер АЙЛЬТС, Торстен ФРІНГС, Марко БОДЕ Андреас ГЕРЦОГ – Клаудіо ПІЦЦАРО, АЇЛТОН\nОдобряю 296024 1 pacan


"Слово про князів" — анонімна пам'ятка давньоукраїнської літератури XII ст., відома лише зі списків XV — XVII ст. Є й інші варіанти назви, пов'язані головним чином з героями "Слова..." — князями-мучениками Борисом і Глібом. У центрі уваги автора "Слова..." — зростаючі непорозуміння й міжусобиці між князями, пов'язані з цим негаразди на Русі. Використовуючи образи особливо шанованих у народі святих Бориса та Гліба, автор наставляє зверхників нації на служіння народу, вказує на їхнє високе призначення бути охоронцями цілісності держави й охоронцями краю, піднімає проблему співвідношення влади і свободи. Людська природа тлумачиться тут як морально-духовна субстанція.\nПОДАНО ЗА: ЛЮДИНА І ДОВКІЛЛЯ. Ч. 2 — С. 29 — 31 (ПЕР. С.БОНДАРЯ).\nЕнциклопедія Українознавства: «Слово о князьях», або «Слово похвальне на перенесення мощів св. Бориса і Гліба», проповідь невідомого чернігівського єп. кін. 12 в. (можливо 1175), як натяк на ворожнечу між чернігівським кн. Святославом Всеволодовичем і кн. новгород-сіверським Олегом Святославичем. На прикладах кн. Бориса і Гліба та миролюбного кн. чернігівського Давида Ігоревича проповідник доводить потребу мирного співжиття князів, щоб вони не накликали на Русь половців, а піклувалися про добро своєї країни. Талановита пам'ятка літератури 12 в., нагадує «Слово о полку Ігореві»; за своєю формою — типова урочиста промова-проповідь на честь святих.\nТиждень вісімнадцятий після Всіх Святих\nСЛОВО ПРО СВЯТИХ\nУчуйте князі, котрі противляться старішій братії й війну позводять і поганих на свою братію призивають, доки не викрив вас Бог на Страшнім Суді! Як святі Борис і Гліб зазнали від брата свого не тільки позбавлення влади, але й позбавлення життя? Ви ж слова жодного від брата стерпіти не можете і за малу кривду ворожнечу смертельну здіймаєте, поміч приймаєте од поганих на свою братію.\nКолись ізраїльтяни, напад очікуючи халдейський на Єрусалим, послали до фараона в Єгипет поміч просити, щоби халдеї не полонили Єрусалим. А Бог послав пророка до ізраїльтян, говорячи: "Оскільки не сподівались на Бога, створившого вас, а надію всю на єгиптян поклали, халдеїв я відводжу від вас, проте єгиптяни полонять вас. На кого вповаєте — від тих загинути вам звелю" (Ієр. 37, 1), отак і було. Апостол Павло каже: "Браття, невже між собою віри не маєте й того, хто зміг би розсудити вас, що йдете перед невірними судитись?" (1 Кор. 6, 1 — 6). А євангеліст Іван глаголить: "Коли хтось каже, що Бога любить, а брата свого ненавидить, той неправдомовець" (1 Ів. 4, 2). І сам Господь рече: "З того спізнають усі, що мої ви учні, коли любов будете мати між собою" (Ів. 13, 35).\nПізнайте ж, князі, свою велич і свою честь. Князя діда маєте святого Володимира, що привів до Бога тисячі тисяч і тьму-темряву душ праведних. А яку братію маєте — сих великих чудотворців Бориса і Гліба. Цих наслідуйте, цих образ майте, у цих вчіться! А як сатана колись кине ворожість між братами, то спам'ятайте цих святих, як смерть облюбили вони ліпше прийняти, ніж ворожнечу тримати. І той, хто стерпить і мир хто розпочне, той з ним від Бога рівну мзду отримає.\nСкажу ж вам притчу про те, що не в чужій землі було. Давид Святославович, син Святослава Ярославовича, святих Бориса і Гліба брат, той Давид ні з ким ворожнечі не мав. А як хто рать на нього здіймав, він покорою своєю рать припиняв. Княжив у Чернігові, у великім княжінні, тому що старшим був серед братії своєї. А як хто кривду чинив йому з братів, він же усе перебирав на себе. Коли хрест кому цілував, усе життя своє не відступав. Якщо хто не додержувався цілування, він однаково додержувавсь, нікого не скривдив і зла не створив. Брати ж його бачучи таким його, усі його слухали, наче батька, й корились йому, як володарю. У тиші великій було княжіння його. Коли ж зволив Бог взяти душу його од тіла, а хворів він не довго, відчув єпископ Феоктист, що вже князь приставитися хоче, звелів співати канон Хресту. Аж раптом розвівся верх терема і усі жахнулися. Злетів голуб білий і сів йому на грудях. І князь душу випустив, голуб же невидимим став, а храм сповнився благими пахощами. І несли князя в Спас святий пізно по вечірні. Прийшла зірка, стала над хрестом. А коли принесли його в церкву Бориса і Гліба, яку збудував він, перейшла зірка від Спасу і стала над церквою мучеників. Відспівав єпископ князя, а домовина ще недороблена була. Сказав єпископ: "Вже сонце сідає — завтра поховаємо його". Усі, хто сидів над князем, вийшли, а повернувшись повідали єпископові: "Сонце не сідає, а на однім місці стоїть". Здивувався ж єпископ і уславив Бога. А вже коли камінь зрівняли і князя у домовину поклали, — тоді сонце зайшло.\nЗрозумійте ж, чада, як Бог виславляє своїх угодників і тих, хто ходить в повеліннях Його. Такі чудеса творив: янгол з'явився в образі голуба, благі пахощі від тіла, з'явилась зірка, що з неба прийшла й понад тілом стала, повелінням Володаря зайти сонце не насмілилось, допоки в домовину тіло святе не поклали були. Яку славу отримає на небесах!\nМоже скаже хто, що жони не мав? А він і дітей мав! Преподобний Микола Святоша — його син був — й інші два сини. Або ж рече хтось, що дому не мав, ось тому заповідь Господню виконати мав змогу? не раз чув я, що якісь невігласи говорили: "З жоною і з дітьми своїми спастись не можемо". Сей бо князь не один дом мав, а багато, князь був усієї землі Черніговської. Заповідь Володареву виконав у цім житті своїм, ні з ким ворожнечі не мав. Устидайтесь, зі своїми братами ворогуючі й з єдиновірцями своїми! Трусітесь, плачте перед Богом доки слави не згубили з-за єдиної лише своєї злопам'ятливості.\nТож не дай вам Господь, оце почувши, відпасти від слави отих страстотерпників, чий день убієння нині празнуємо, і чудеса яких перед очима вашими явлені. Цих уславимо і цих звеличимо, цих оспіваємо.\nПрийди, Давиде, й скажи: "Радійте, праведні у Господі" (Пс. 64, 11). Співай Соломоне: "Праведники вічно живуть, і від Господа награда їх" (Пр. 1, 18). І ось бо й сам Господь прославляє сих святих, промовляючи: "Праведники засяють, як сонце, у славі Отця свого. Де буду Я, там вони будуть зі мною" (Мт. 13, 43). Де Христос з Отцем на престолі, там і сі святі у престола з архангелами безупинно співають пісню янгольську: "Святий Отець, Святий Син і Пресвятий Дух в єдиному Божестві в нескінченні віки!"\nДив. також Переклад О. Сліпушко.


Нічний патруль. Звіриний детектив (як усе починалося). | Художні твори | Гоголівська академія\nНічний патруль. Звіриний детектив (як усе починалося).\n© Наталія Чоловська, 18-11-2008\nСтарий ліс спить, укрившись чорними грозовими хмарами, як легкою пуховою ковдрою. Непрозоре, насичене вологою повітря пахне дощем. В темряві важкою невидимою стіною нависла зловісна тиша, в якій витає ледь вловимий холодний, як зелені кінцівки зомбі, страх.\nВін причаївся під старою, тріснутою сосною. Під покровом розлогих крон дерев-монстрів вбивця почуває себе захищеним. Безкарний і нахабний. Він не знає жалю. Забувши про будь-які перестороги, він чигає на жертву із своєї схованки.\nХмари над лісом згущаються. Повітря, важке і нерухоме, застигло в недоброму передчутті. Ліс принишк, лише маленькі лихі вогники хижих очей зблискують в темряві .\nЖертва підійшла надто близько. Зупинилась в кроці від порепаного, вкритого густим мокрим мохом, стовбура.\nРозколовши недобру тишу навпіл, небом прокотився перший приглушений грім. Страх наростає, стаючи матеріальним. Наївне боязке створіння злякано тремтить, притиснувшись до землі.\nНа втомлену спекою землю важко впали перші велетенські краплі літньої зливи. Небо миттєво вкрилося павутиною рудих блискавок. Вмить налетівши на сонне лісове царство, вітер нагнув до землі молоді берізки, зашарудів листям схвильованих грабків та ясенів. Старі дерева важко застогнали під його владним подихом.\nРаптовий грім, заглушивши всі інші, сторонні звуки, оголошує апогей непідвладної жодній силі стихії. Блискавки б’ють просто над серцем старого лісу.\nРозгул стихії надає наснаги вбивці. Він робить точний, до міліметра розрахований рух, скидаючись в цілковитій пітьмі на одну з блискавок, що лютують у небі.\nЖертва, що насторожено озирається довкола, виглядає зовсім беззахисною та пригніченою. В очах жорстокого досвідченого лиходія вона приречена.\nДивитися на моторошну сцену посеред горобиної ночі вище моїх сил. Це просто нестерпно. Треба негайно втрутитись в перебіг подій, але… мій час ще не настав. Зараз потрібно діяти з землі, в той час, як я повинен працювати над нею. Тому я продовжую висіти вниз головою, все міцніше впиваючись пазурами в колючу гілку сосни.\nВбивця робить фатальний стрибок. Підсвідомо чекаючи удару з розлогих кущів ожини, я спрямовую погляд туди… але нічого не відбувається. Жертва миттєво ухилившись, рятує себе сама, а вбивця зібравшись з силами робить наступний ривок до цілі. На цей раз більш точний. Раптовий удар згори, всупереч всім моїм очікуванням, збиває лиходія з ніг.\nВрятована жертва благополучно зникає в густющій траві. Вбивця скавулить в безсилій люті, звиваючись під сосною. У повному відчаї він робить ще один надсадний рух туди, де зникла щойно його здобич.\n-\tНічний патруль! – крізь грім донеслося згори.\n-\tНічний патруль! Стояти на місці!\nІсторія І. (Чейз)\nЖахи сирого підземелля\nЯк правило, історії починаються з початку. Всі, і детективні також. Але історія кжанчика Чейза початися так звичайно не могла, тому що він просто не пам’ятає значної частини цього самого початку. Тому почнемо цю історію ми, а він її продовжить, з того місця, де його пам’ять знову запрацювала на повну силу.\nТреба сказати, що Чейз, не зовсім звичайний кажан, а справжнісінький іноземець, родом з невеличкої країни Перу, в Південній Америці. Він народився на горищі багатоповерхового готелю, і перші тижні свого життя вважав це горище величезним безкрайнім Світом, за межами якого нічого, крім зоряного неба немає. Потім виявилося, що крім Горища є ще балкони і готельні кімнати, а окрім кажанів на світі водяться коти, собаки, щурі, дикі блохасті мавпи, і не менш дикі, проте майже не блохасті, люди.\nАле найбільшим відкриттям Чейза стало те, що молоко не єдиний на світі харч. Існує ще кров – неймовірно смачний поживний і цінний продукт. І саме для здобування крові, а зовсім не для краси, як наївно думав Чейз спочатку, його гострі білі зуби.\nПершу свою кров Чейз спробував разом з мамою, яка навчила вампірчика зрізати клаптик шкіри так, щоб жертва нічого не відчула. Смак цієї першої в його житті крові Чейз запам’ятав на все життя.\nНаступної ночі він сам вирушив на полювання. Недосвідчене безпечне звірятко влетіло в прочинене вікно дешевого номера на останньому, шістнадцятому поверсі готелю. Величезна волохата істота – людина-самець, як пояснила Чейзу мама, лежала на дерев’яному ліжку з заплющеними очима, а, отже, спала. Не відчуваючи ніякої небезпеки вампір-початківець впевнено вмостився на руці самця, відшукав не порослу густим шерстяним покривом соковиту вену на зап’ясті, і в передчутті ситного смачного обіду впився в судину зубами.\n-\tТи, маленький кровопивця, - пророкотів, наче грім, голос людини.\nЗ жахом Чейз зрозумів, що жертва не спить. Вона дивиться на нього своїми величезними очима. Вампірчик встиг помітити що в очах людини гніву не було. Він спробував втекти, але марно, величезна важка долоня накрила його з головою. Стало зовсім темно і душно, а до того ж так страшно, що Чейз миттю втратив свідомість.\nВампірчик отямився від того, що ним коливало і трясло, немов… немов… але нічого подібного за місяць свого життя Чейз не відчував і не мав з чим це порівняти. Було дуже душно, в голові паморочилося, а головне страшенно хотілося їсти. Чейз жалібно запищав.\n-\tТихо, тихо, кровососе, - почулося десь згори. Звідти ж в задушливу в’язницю Чейза хлинуло яскраве сонячне світло. Кажан примружився\nвід несподіванки та дискомфорту.\n-\tНа, їж монстрику, - простягаючи звірючці палець, рокотав самець-людина.\nЩасливий Чейз присмоктався до пальця нового господаря. Людину-самця, звали Сашком. Він був боцманом на великому білому кораблі, що повертався додому після великої подорожі. Чейз швидко звик до життя на кораблі в просторій трилітровій банці. Так він дізнався, що крім суші, на світі є ще океан – величезний водяний простір, велич і красу якого Чейз полюбив з першого погляду.\nПоряд з банкою на столі в каюті боцмана, стояв ящик з невеличкими отворами. В ящику постійно щось шаруділо і бурмотало. Чейза надзвичайно цікавив цей загадковий ящик. Він навіть посилав туди ультразвукові хвилі, але відповіді так і не отримав.\nПодорож на кораблі швидко минула. Чейз опинився вдома. Тобто це був дім боцмана Сашка. А домом Чейза так і залишилася банка. Правда Сашко інколи випускав вампірчика погуляти великими просторими кімнатами, сповненими різноманітними сувенірами з різних країн світу. Так, блукаючи між сувенірами, Чейз наткнувся на скляний будиночок без даху. Він був прямокутний і трохи просторіший за банку Чейза, і вампір подумав, що непогано було б переселитися туди. Тим більше будиночок видавався геть нежилим, наповненим різним мотлохом і сміттям. В основному це були дерев’яні коряги, обплетені чимось липким і причепливим.\nЧейз так обмотався цими дивними штуками, що виплутатися вже не зміг. Він бився, тріпотів крилами, але заплутався ще більше. Нарешті, він стомився, і присів на волохату чорно-руду корягу. Та враз підскочив – коряга дивилася на нього великими, булькатими очима. В очах явно проступав голод, і Чейзу мало не стало зле.\n-\tПташ-ш-шка… смачна пташ-ш-шка, - сичала колода, ворушачи величезними чорними щупальцями.\n-\tЯ не пташка! Я вампір! – обурився Чейз, вищиривши свої гострі зуби.\nКоряга вмить вгамувалася.\n-\tПташка з зубами… - спантеличено пробурмотіла вона, почесавши одною з шести ніг потилицю.\n-\tТи, що там робиш, Чейзе? – виплутуючи вампірчика із павутини павука вбивці, питав господар.\n-\tТобі, кровососе, явно жити набридло. Це ж Холмс, павук з Австралії. Я думав, ви будете добрими сусідами… Не соромно, тобі, Холмсе? Чейз ще зовсім дитина. Невже тобі мало корму?\n-\tНічого мені не треба, - ображено бубонів павук, взагалі, стану вегетаріанцем, і буду їсти самих мух!\n-\tМухи, це не рослини, а комахи, - із вченим виглядом повідомив Чейз.\n-\tАх, яка різниця? Не смачне ні те ні інше…\nТак Чейз познайомився з Холмсом – великим австралійським павуком, із досить хижим зловісним виглядом, під яким ховався добрий і спокійний характер. Холмс не робив більше спроб з’їсти Чейза, заявляючи, що монстри йому не смакують. Скоро Холмс і Чейз стали справжніми друзями. Вони часто балакали, розповідаючи один одному про рідні місця, правда, кожен із своєї території.\nВвечері вдома з’являвся господар. Повечерявши, він влягався з книжкою на дивані, і до півночі читав детективи своїм підопічним. Саме через цю свою пристрасть він дав павуку та вампірові такі дивні імена. Це був без сумніву найщасливіший час в житті Чейза, якщо не рахувати раннього дитинства проведеного на горищі готелю.\nЩасливі часи тривали недовго. І кінцем щастя стала поява в домі подруги господаря, Марти. Дівчина панічно боялася різної волохатої та зубатої екзотики, тому Холмса з Чейзом м’яко кажучи, не злюбила.\nОсобливо дісталось Холмсу, який із спальні перекочував до ванної, разом з будиночком. На банці Чейза з’явився запобіжник – капронова кришка, з проробленими в ній малюсінькими отворами для повітря. Хазяїн більше не читав їм на ніч детективів, а воркотів про щось із Мартою на кухні.\nЗдавалося, гіршого життя годі й придумати. Принаймні так думали жертви кохання, доки Сашко не відбув в чергове плавання. Холмсу та Чейзу довелося залишитись наодинці з істеричним пискливим створінням.\nВ той же день коли поїхав Сашко, з Холмсом сталася неприємність, що перевернула його життя. Можна сказати навіть більше, вона перевернула життя всіх героїв нашої історії.\nДень, зрештою, почався як звичайно. Якщо не рахувати приїзду Мартиної сестри Лариски – нестерпної рудої товстушки, що без упину тарахкотіла щось своїм надто довгим і рухливим язиком.\nНареготавшись досхочу на кухні, Лариска прослідувала в душ, і… за якусь хвилину із ванної почувся дикий вереск. На крик прибігла Марта.\nТе що вона побачила, втішити її ніяк не могло. Тераріум Холмса перетворився на купу жалюгідних осколків на підлозі ванної кімнати. Бліда Лариска стояла мокрісінька, тикаючи тремтячим пальцем за прочинене вікно.\n-\tВін там…\n-\tХто?! – передчуваючи неприємності, скрикнула Марта.\n-\tЦе не каракурт, дурепо. Сашко казав, що павук зовсім безпечний… і що тепер мені робити?! – сівши поряд з розтрощеним тераріумом, заплакала Марта.\nЧейз чекав повернення Холмса до самого вечора. Та павук, схоже, заблукав у вентиляції, назавжди забувши дорогу додому. Чейзу стало трохи страшно і незатишно. Замість двох звичних дружніх істот – Сашка та Холмса, тепер його оточували істеричні, явно ворожі створіння.\nКоли сонце сховалося за обрієм, позолотивши край безхмарного неба, з’явилися перші ознаки голоду. Сашко завжди випускав вампірчика з настанням темряви. Чейз мав змогу ситно повечеряти, погуляти нічними вулицями селища і повернутися до ранку в свій скляний дім.\nАле Марта, здавалося, зовсім забула про нього. Туга кришка на банці робила положення Чейза безвихідним. Він запищав настільки голосно, наскільки міг, але дівчата, які, голосно регочучи, дивилися великий ящик з рухливими картинками, який Сашко називав довгим незрозумілим словом, і просто не могли його почути. Ці люди, недосконалі створіння, не здатні розрізняти ультразвукові коливання.\nТа ніколи це не діймало вампірчика так, як цього вечора. В повному відчаї він з усіх своїх крилатих сил вдарився головою об клятий капрон, що закривав йому шлях до свободи. Чейз бився об кришку з наростаючою люттю та ненавистю. Він ненавидів себе, Сашка, Холмса, Марту, кришку…\nВін ненавидів весь великий світ, і в міру того, як росла ця ненависть, росла і сила Чейза. Після десятка ударів кришка таки подалася, вона крякнула і схилилась на бік. Врятований Чейз вибрався із своєї скляної в’язниці на свободу.\nВ голові паморочилося, чи то від голоду, чи то від стількох ударів об кришку, але дихати стало легко і вільно. Відчуваючи цю надзвичайну легкість, він здійнявся вгору, кинувшись до відчиненого вікна. Принаймні так здавалося Чейзу. Він ніяк не міг зрозуміти, чому сестра Марти знову підняла свій безглуздий галас.\nЩо летів він зовсім не до розчиненого вікна, а на його відображення в дзеркалі, Чейз зрозумів, лише вдарившись головою об міцне глянцеве скло. Цей удар виявився фатальним. Світло кілька раз яскраво зблиснуло перед очима, і зовсім згасло, перетворившись на непроглядну темряву.\n-\tВоно здохло… - доносилося до Чейзового слуху, немов крізь стіну. Він хотів заперечити, та не зміг поворухнутись, ніби весь закам’янів.\n-\tА може, я і справді здох? – пронеслося в голові.\n-\tСашко ніколи мені не пробачить, – із таким щирим сумом зітхнула Марта, що Чейзові стало трохи її шкода.\n-\tТа викинь його, і все. Скажеш – з прогулянки не повернувся, - фиркнула Лариска.\nЧейз, опинившись на прохолодній долоні дівчини, із замираючим серцем прислухався до розмови.\n-\tЯ… я не можу… - нарешті жалібно прошепотіла Марта.\n-\tДай сюди! – взяла ініціативу в свої руки Лариска.\nМить – і Чейз опинився в мокрій від роси, холодній траві. Перед очима раптом закружляли райдужні видіння з минулого.\nВін бачив курортне місто з міріадами вогнів і хмарочосами, бачив свій перший дім на горищі, маму і Сашка. Перед очима коливався величезний бірюзовий океан, по, схожих на скелі, хвилях якого, легко летів білий корабель його друга. Друга, якого Чейз ніколи більше не побачить.\nВампірчику стало так сумно, ніби він насправді помер. І цей сум був останнім живим спогадом в його бідолашній травмованій голові.\nЧейз не міг знати, скільки ночей пролежав він в траві під вікном. Напевно, не більше трьох, тому що більше голодні вампіри просто не живуть. Він прокинувся від того, що чийсь мокрий і холодний ніс тицявся в його спину.\nРозплющивши очі, Чейз побачив повну білих зубів велику пащу, з якої капала слина. То був Самсон – сусідський пес-дворняга, бабуся якого була чистокровною сибірською лайкою, чим Самсон дуже пишався.\n-\tТи хто? – здивовано запитав Самсон, побачивши, що його дивна крилата знахідка заворушилася.\n-\tЩо? – слабко вимовив Чейз, розправляючи затерплі крила.\n-\tТи хто такий?\n-\tЯ? - здивовано перепитав кажан. Жахливе відчуття прокотилося вздовж хребта. В голові була повна порожнеча.\n-\tЯ… не знаю, хто я, - знічено опустивши крила, пробурмотів він.\n-\tЯк це? Не можна не знати такого. Я наприклад – собака, Самсон, а ти?\n-\tЯ не пам’ятаю… - прошепотів Чейз.\nРаптом дивне відчуття охопило його. Воно було настільки сильне, що голодний кажан ніяк не міг йому опиратися.\n-А можна я тебе вкушу? – несподівано запитав він.\nСамсон вирячив очі і від несподіванки сів на землю, схиливши голову на бік.\n-\tЯк? – здивовано запитав він.\n-\tМожна я тебе вкушу? Не боляче, зовсім легенько…\n-\tНавіщо? – запитав спантеличений пес. Такого нахабства від комахи він не сподівався. Іншим разом, він напевно проковтнув би негідника, що дозволив собі насміхатися з господаря двору.\nАле поглянувши на ледь живого Чейза, він раптом відчув жалість.\n-\tЯ спитав: навіщо тобі мене кусати? – повторив запитання пес.\n-\tЯкщо я цього не зроблю, то зараз помру, - тихо відповів Чейз.\n-\tГаразд, кусай, комахо, - великодушно дозволив Самсон.\nЧейз зробив кілька слабких помахів крильми, опинившись на собачому загривку. Він засунув мордочку в густу шерсть , впився в тверду шкіру гострими зубами. Вдосталь напившись солоної і не надто смачної крові, Чейз тут же заснув на спині Самсона.\n-\tГей, комахо, ти там жива? – запитав Самсон, та не отримавши відповіді, понуро побрів додому. Йому шкода було комахи. Добрий дворняга ладен був сам себе вкусити, заради її порятунку.\nКілька діб Чейз прожив в будці Самсона. Вони стали майже друзями. Правда, собачої крові Чейз більше не куштував. Ліс, зовсім поруч із селищем, давав достатню кількість поживи. Та й в самому селищі їжі було немало.\nЩоночі Чейз залишав Самсонову будку і вирушав на полювання. Він швидко пристосувався до нового життя, став зовсім самостійним. Зовсім дорослим. І саме з однієї з таких дорослих ночей Чейза почалася детективна історія. Та Чейз, без сумніву, зможе розповісти про все краще за будь-кого.\n… Дочекавшись темряви, я тихо, щоб не розбудити Самсона вилетів з його душного помешкання. Ніч видалась на диво гарною – зоряною, світлою і приємно прохолодною. Вона пахла моєю улюбленою квіткою – матіолою. Ці непримітні рослини ведуть, як і я, нічний спосіб життя. І за це я люблю їх, більше, ніж будь-які інші квіти. В чудовому настрої я вирішив прогулятися аж до Старого лісу.\nЗапримітивши молодого оленя, що вирішив заночувати під розлогим дубом, я сів на дереві, вичікуючи зручного моменту розпочати трапезу. Я вже відчував солодкуватий смак сніданку, коли наді мною промайнула… моя власна тінь.\nТінь була велика, та й її власник, був більшим за мене, мало не в два рази. Він сидів на березі навпроти мене. Я бачив його очі. Це був кажан. Правда, іншого роду, ніж я. Наважившись, я послав йому сигнал привітання. Він відповів на дивній, ледь зрозумілій мові. Та все ж мова його була віддалено схожа на мою.\nКажан підлетів ближче.\n-\tПривіт! – ще раз поздоровався я.\n-\tЗдоров! Я В’юк. А тебе як звати?\nЯ знітився, бо не пам’ятав свого імені. З язика вже майже зірвалося звичне «не знаю», і раптом ім’я само випливло з голови. Пам’ять поверталася до мене уривками, але це було краще, ніж нічого.\n-\tЯ Чейз.\n-\tДивне ім’я. Звідки ти Чейзе? На наших ти зовсім не схожий…\n-\tЯ… я не знаю. Пам’ятаю тільки, що мене привезли з дуже далеких країв. А далі все як в тумані. Чогось я все забув, і ніяк не можу згадати.\n-\tА де ти живеш? – співчутливо подивився на мене В’юк.\n-\tВ одного собаки. Самсона.\n-\tТепер ти житимеш в мене.\n-\tЯк? Я не можу.\n-\tМожеш! Адже ти кажан. Полетіли, тобі сподобається. Ми живемо біля річки Лозинки… - скоромовкою розповідав В’юк, доки ми летіли через ліс.\nСкоро ми опинились в самому серці старого лісу. Це місце, назване Хащами Миру, було чимось на кшталт адміністративного центру лісу. Тут знаходилися апартаменти лісового голови, а також суд, в’язниця і кілька притулків для тих, хто потрапив в халепу.\nСаме через ці притулки центр лісу і отримав таку назву. Тут можна було сховатися тим хто заблукав, втратив житло, кого поранили, чи сталася якась інша неприємність. Мешканці лісу могли бути впевнені – в Хащах Миру їм нічого не загрожує.\nТа й полювання тут суворо заборонене. Єдиний злочин за який передбачена Лісовим Законом смертна кара – це полювання в Хащах Миру.\nПроминувши Хащі, ми швидко перетнули ліс, опинившись біля невеличкої річки. Далі височіли Скелясті пагорби – кам’янистий правий берег річки, круті схили якого ховали в собі безліч ущелин, печер та отворів. Ідеальне місце для поселення кажанів.\nРодина В’юка жила в найбільшій з печер – Центральній. Це був просторий коридор по обидві сторони якого розміщалися квартири. Ми влетіли в сьомий отвір справа, опинившись в просторій кімнаті із стелі якої звисали красиві прозорі кам’яні нарости - сталактити.\n-\tЦе ти, В’юку? – почулося зсередини кімнати.\n-\tЯ, мамо. У нас гості, - відповів В’юк, підштовхнувши мене до столу посеред кімнати, де огрядна кажаниха розкладала їжу.\nПобачивши, що приготувала на сніданок мама В’юка, я зрозумів – сім’я нового друга відрізняється від мене принципово. Адже я не їм комах. І фруктів також не їм.\n-\tЗвідки, ти малюче? – запитала мама, подивившись на мене з ледь прихованою жалістю.\n-\tЯ не пам’ятаю, - признався я.\n-\tДе ти знайшов його? – кажаниха поглянула на В’юка, запитально.\n-\tНа тому кінці лісу, де селище.\n-\tЯ ж стільки разів просила тебе не літати так далеко від дому! Та ми поговоримо потім. Сідайте за стіл. Твій новий друг напевно голодний…\nСидячи за столом я з усіх сил вдавав що мені смакує їхня їжа. Не міг же я видатись невдячним.\nМати В’юка – тітка Тама все жаліла мене, допитуючись, як же така крихітка, як я, може жити зовсім сама. Дізнавшись, що мені вже дванадцять місяців, вона довго і скрушно хитала головою.\n-\tВін здалека, мамо! – розсердився В’юк, - можливо, кажани в тих місцях менші…\n-\tТак, все може бути, - зітхнула кажаниха, - ну летіть хлопці, погуляйте, але не так далеко, - дозволила вона.\nЧесно кажучи, я був задоволений, що трапеза закінчилася. Нарешті я міг полювати. Швидко вичисливши зайця, що дрімав в кущах, я з насолодою пообідав, абсолютно непомітно для жертви і для В’юка.\nМолодий кажан виявився хлопцем, що треба. Веселий, запальний, він був трохи молодший за мене, хоча майже вдвоє більший.\nНіч закінчувалася, і я хотів повернутися до Самсона, але В’юк і чути про це не хотів.\n-\tТи ночуватимеш зі мною! – заявив він трохи ображено, - і жити можеш у нас, скільки хочеш. Ми хоч і відрізняємось розмірами, та все ж кажани, а не собаки.\nВ чомусь він був правий. Тому я вирішив спробувати. Поселитись з кажанами на Скелястих пагорбах виглядало непоганою ідеєю. Я гадав, що приховати мою маленьку особливість буде не важко.\nВсупереч проханню тітки Тами, ми все ж залетіли досить далеко від дому. Тому, коли повернулись, сонце вже майже піднялося на небі. Ніч швидко танула в очах червоного сонця. Незважаючи на таку пізню годину, біля входу в печеру стояв якийсь галас. Там було повно кажанів, всі вони про щось голосно сперечалися.\n-\tЗнову щось трапилось, - зітхнув В’юк.\n-\tЗнову? – здивовано перепитав я.\n-\tТак. Останнім часом відбуваються дивні речі. Зникають кажани.\n-\tНе розумію. Куди зникають?\n-\tХтось викрадає їх. І залишає написи на стінах.\n-\tЯкі написи… - я не договорив, тому що сам побачив цей напис.\nВсього кілька погрозливих слів на стіні, але жаху вони нагнали величезного. Адже напис було зроблено кров’ю. Йшлося, про якусь Ліму, що стала жертвою страху. На мій погляд повна нісенітниця, але кажани просто тремтіли від жаху. Нарешті наперед вилетів їхній старійшина – кажан на ім’я Грог. Він заговорив до громади схвильованим голосом.\n-\tЯ щойно був у Шустрого. Так і є. Його дочка пропала. Шустрий не в собі від горя.\n-\tЯк же покласти край цьому жаху?! – скрикнула мати В’юка.\n-\tМи повинні дізнатися, хто це робить…\n-\tПотрібно покарати злочинця, - бубоніли стривожені кажани.\nВ’юк мовчав. Невгамовного кажанчика немов підмінили. В його очах ясно читався страх. Бідолаха був дуже наляканий.\n-\tХто ця Ліма? – тихо запитав я.\n-\tМоя подруга. В дитинстві ми бавились разом. Вона була така красива…\n-\tБула? Ти гадаєш Ліма мертва?\n-\tНі. Викрадені завжди повертаються, але іншими.\n-\tА що вони кажуть? Невже вони не знають, хто їх викрадає?\n-\tВони не пам’ятають. Як ти. Ми вже давно намагаємось розкрити ці злочини. Але все марно.\n-\tНавіщо викрадають кажанів? Може, за них вимагають викуп?\n-\tНі, їхні родини заперечують це. Взагалі, після викрадення всі стають мовчазними і замкнутими. Та й який викуп можна вимагати з кажанів?\nЦе все було якось моторошно і заплутано. І нагадувало історії, які я чув раніше. Друг розповідав мені багато таких історій. Я не пам’ятав його імені, і обличчя, але розповіді, які він називав детективами буквально врізались в мою голову. І тепер я міг дещо з почутого використати на практиці.\nПерше, що спадало на думку – родичі жертв щось приховують. Без сумніву, їм відомо більше, ніж вони кажуть.\n-\tЗнаєш, В’юку, нам, здається, треба поговорити з батьком Ліми.\n-\tТи гадаєш, він щось може знати? – здивовано подивився на мене В’юк.\nКвартира Ліми і її батька знаходилась в ущелині, понад річкою. Там було не дуже затишно, просто в домі чути було шум води і крики берегових ластівок, що гніздилися на протилежному березі.\nШустрого вдома не було. Зате була його сусідка. Стара кажаниха, висіла на лапах біля входу в житло і, здавалося, спала.\n-\tГа? Хто мене тривожить в таку годину? – прорекла вона, почувши нас.\n-\tСкажіть, ви не знаєте, де ваш сусід?\n-\tСусід? Він Ліму шукав. Довго шукав. Тепер вже ні. Не шукає. Ліму забрав страх.\n-\tТак, ми знаємо, - кивнув В’юк.\nА мені в голову прийшла трохи божевільна думка. Я вирішив поглянути на квартиру Шустрого зсередини. Поки В’юк намагався про щось допитатися в старої кажанихи, я непомітно влетів туди. Бачив вже трохи погано – яскраве сонце нестерпно різало очі, але я все ж розрізнив ще один розмитий і нечіткий напис на стіні. Сумнівів не залишалось – то була кров.\n-\tЧейзе ти де?\n-\tТи що тут робиш, клятий вилупку?! – два голоси, злившись докупи, пролунали майже одночасно. Один з них належав В’юку. Другий – господарю помешкання.\nШустрий – надзвичайно роздратований, влетів в квартиру, і відкинувши мене від стіни, закрив її від моїх очей своїми сильними великими крильми. Шустрий був досить крупний кажан.\n-\tПробачте, його, дядьку, - жалібно запричитав В’юк, жестом наказуючи мені зникнути.\n-\tВін тут ще нічого не знає і заблукав, не сердьтеся, ми вже йдемо…\nТа шустрий здавалося не чув його, а говорив сам з собою.\n-\tМою дівчинку забрав страх. Мою Ліму… Я повинен її врятувати…\n-\tПолетіли, - прошепотів я, і ми непомітно покинули помешкання Шустрого.\nПовернувшись додому, добряче отримали на горіхи від матері В’юка.\nВиправдовуючись,ми побрели до спальні.\n-\tЯ бачив ще один напис, - висячи вниз головою, прошепотів я.\n-\tЩо? – не зрозумів спросоння В’юк.\n-\tЩе один напис в квартирі Шустрого.\n-\tТи що?! – підскочив В’юк.\n-\tШкода, я не розгледів, що там було написано. Але завтра ми повинні прочитати… - засинаючи, пробурмотів я.\n© Дара К., 21-11-2008\nЗ нетерпінням чекаю на обіцяне продовження\n© Тала Владмирова, 19-11-2008\nНаталья - молодець!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n© oleg121265, 18-11-2008\nЗгенеровано за 0.47385311126709 сек.


Для чого потрібне миття вікон? | Sofitem\nДля чого потрібне миття вікон?\nСофітем / Блог / Для чого потрібне миття вікон?\nВона являє собою дуже важливу деталь, яка дозволяє забезпечити всередині об’єкта оптимальні умови для роботи, проживання і всього іншого. Ступінь чистоти вікон безпосередньо впливає на якість освітлення, зовнішній вигляд. Бажано на регулярній основі мити вікна. Фахівці радять робити це не менше трьох разів на рік. Особливо актуальним це стає для великих міст, в яких на вікнах може відкладатися бруд, пил і багато іншого. Оптимальним рішенням буде замовити професійну мийку вікон в перевіреному місці, наприклад, у компанії софітів. Такий формат гарантує поєднання якості і оперативності.\nЗа допомогою професійної мийки можна отримати гідний результат, домогтися якого самостійно дуже просто. Серед основних негативних наслідків самостійної прибирання можна відзначити розлучення, плями і інші подібні сліди неакуратно виконаної роботи. Фахівці зможуть виконати очистку основних поверхонь від забруднень, отримати довговічний ефект.\nПрофесійне миття вікон – це корисна послуга\nЗавдяки ній можна буде забезпечити комфортні умови для проживання всередині квартири або будинку, для роботи в офісі, тому що через чисті вікна проходить набагато більше сонячного світла. Це позитивно впливає на настрій людей, які знаходяться всередині приміщення. Додатковою перевагою чистоти вікон стає здоров’я мешканців будинку, тому що пил, а разом з нею і різноманітні алергени прибираються. Серед плюсів звернення до професіоналів можна відзначити:\nВикористання тільки ефективних і безпечних засобів в процесі виконання робіт.\nЧітке дотримання обумовлених заздалегідь термінів.\nМожливість заощадити зусилля і час на самостійне виконання робіт.\nНе потрібно думати, що миття вікон варто ігнорувати. Краще цього не робити, якщо хочеться проживати або працювати в добре освітленому, привабливому і сучасному приміщенні. Додатковою перевагою стає поліпшення інтер’єру.


В України з'явився шанс повернути Крим: все вирішиться на зустрічі з Ердоганом. Politeka\nВ України з'явився шанс повернути Крим: все вирішиться на зустрічі з Ердоганом\nВ української сторони є ряд пропозицій до Ердогана\n3 лютого, 15:01\nДоля Криму може кардинально змінитися на зустрічі української делегації з президентом Турецької республіки Реджепом Тайіпом Ердоганом\nПерший голова Меджлісу кримськотатарського народу, уповноважений президента України з питань кримськотатарського народу Мустафа Джемілєв розповів, що на зустрічі з президентом Турецької республіки Реджепом Тайіпом Ердоганом буде озвучено план по деокупації Криму. Таку заяву Мустафа Джемілєв зробив для журналістів видання Обозреватель.\nВін зазначив, що буде обговорено ряд питань, зокрема українська сторона запропонує Туреччині стати ініціатором створення майданчика по переговорам по деокупації.\n"На нашу думку, в ньому (майданчику прим.ред.) повинні брати участь країни Євросоюзу, а також Сполучені Штати і Канада. І ми б хотіли, щоб це був "стамбульський", якщо так можна сказати, формат", – заявив Джемілєв.\nДжемілєв підкреслив, що на сьогоднішній день у Анкари склалися натягнуті відносини з Заходом, тому і з'явилися вимушені контракти з Російською Федерацією. Тому залишається велика можливість, що Туреччина не захоче занадто сильно ускладнювати відносини з Російською Федерацією.\nТакож раніше повідомлялося, що російський президент Володимир Путін разом з турецьким колегою Реджепом Ердоганом урочисто відкрили газопровід "Турецький потік".\nВирішивши насолити Україні і змінити одного транзитера газу на іншого, глава РФ переграв самого себе, тому що Туреччина – це далеко не поступлива Україна.\nТаку думку висловив аналітик нафтогазового сектора, партнер агентства RusEnergy Михайло Крутіхін. За його словами, "Турецький потік" для Путіна – завідомо збитковий проект, і з його допомогою Росія домоглася лише того, що поміняла транзитера.\nТакож Politeka писала, що в Криму переполох через руйнування окупантів, кричущі фото.


Головна » Без категорії • Культура » На Кам’янеччини співають і танцюють всі\nОпубліковано Без категорії, Культура Немає коментарів\nОсь уже п’ятий рік поспіль 4 травня фольклорно-етнографічний фестиваль «Нетлінна спадщина глибин Дністра» традиційно об’єднав на одній сцені колективи народної творчості не лише Кам’янеччини, а й поціновувачів народного мистецтва з Хмельницької, Чернівецької, Чернігівської та Івано-Франківської областей. Майже чотири десятки творчих колективів цього дня вражали своєю майстерністю.\n– Ми вперше мали радість побувати на фестивалі «Нетлінна спадщина глибин Дністра» і щиро дякуємо організаторам за запрошення, – ділиться своїми враженнями керівник аматорського фольклорного ансамблю «Зоряниця» Кельменецького районного будинку народної творчості та дозвілля, Заслужений працівник культури України Віра Натрасенюк. – Чому радість? Бо де ще можна в один день почути стільки українських народних пісень, побачити стільки автентичного одягу?! Кожен виступ — це щось неймовірне. Талановито, щиро, емоційно.\nПідтримує думку своїх колег по сцені й художній керівник народного фольклорно-етнографічного ансамблю «Ніверчанка» Ніверського сільського клубу Ганна Пітик. Вона разом зі своїм колективом виступала не на одній сцені України. До прикладу, «Ніверчанка» дивувала своїми піснями, відродженням українського етносу в телепрограмі “Фольк-music”, побували вони минулого року й на всеукраїнському фестивалі «Червона калина» у Кривому Розі.\n– Ми вже вп’яте, відколи започаткували наш фестиваль, беремо у ньому участь. І кожного разу це нові зустрічі, нові друзі, своєрідне звучання українських народних пісень, – каже Ганна Василівна. – Ми часто буваємо на різних фестивалях, але саме цей, кам’янець-подільський, вражає особливим теплом, колоритністю і родинністю.\nХоче позмагатися у майстерності виконання народних пісень та наздогнати своїх сусідів й жіноча вокальна група Шустовецького будинку культури «Надзбручаночка», де керівником Алла Земляк.\n– У подібних заходах ми вперше беремо участь, – ділиться враженнями Алла Миколаївна. – Хоча до того часто виступали у місцевому сільському клубі. Нашій вокальній груп лише два місяці. Тож виступ серед таких іменитих колективів, які нині присутні на фестивалі «Нетлінна спадщина глибин Дністра», для нас за честь. А разом з тим є й чудовим стимулом. Тож у майбутньому плануємо не лише досягти тих мистецьких вершин, які наразі подолали наші сусіди з «Ніверчанки», а й перевершити їх.\nКонцертний майданчик змінювали колективи один за одним. Звучали українські народні пісні, гаївки, виконувались запальні танці. Глядачі та виконавці усіх вікових категорій насолоджувалися дійством. Хтось підспівував чи підтанцьовував, хтось фільмував, хтось знайшов привід вбратися у вишиванку. Хтось, поставивши на паузу свої побутові клопоти, набирався духовності від пісень та святкової атмосфери українства. Співали і танцювали як молодь, так і бабусі з дідусями.\n– Приємно, що на сцену виходили люди різного віку — старші й молодші, що серед глядачів були як дорослі, так і діти. Адже традиції мають передаватися з покоління в покоління. Ми багаті тим, що маємо таку насичену пісенну історію, – каже директор районного центру культури і мистецтв «Розмай» Володимир Кусік. – Приємно, що на наше запрошення відгукнулося чимало нових колективів. Сподіваюся, що це ще не кінцева крапка в історії фольклорно-етнографічного фестивалю «Нетлінна спадщина глибин Дністра».\nУ Кам’янці щедруватиме “Подільська Маланка”


У Луцьку святять паску. ФОТО | ВолиньPost\nУ Луцьку святять паску. ФОТО\n04 травень, 2013, 13:18\nУ храмах Луцька православні християни вже зранку, 4 травня, почали освячувати кошики з паскою до Великодня.\nНагадаємо, що свято воскресіння Ісуса Христа у 2013 році православні християни вшановуватимуть у неділю, 5 травня. Втім, як пояснив отець Володимир зі Свято-Троїцього\nкафедрального собору, для зручності кошики з їжею почали освячувати вже у суботу.\n«Одні сьогодні, одні завтра освячуються. Оскільки комусь далеко йти до храму завтрашнього дня. Просто не зручно через все місто добиратися до храму і з храму», - зазначив священослужитель.\nОкроплення їжі у Свято-Троїцькому соборі почалося опівдні. Серед прихожан люди переважно літнього віку, або ж віруючі, які прийшли до храму разом з маленькими дітьми.\nЯк наголошує отець Володимир, Великодній піст завершиться лише після того, як закінчиться нічна літургія. Тобто, вживати освячену їжу можна буде лише у неділю. Віряни беруть у кошики традиційно паску, яйця, м’ясо, сир та хрін.\n«Свято Пасхи – це є перехід від полону вічної смерті і вічного прокляття до свободи і небесного царства, вічного життя. Присутність таких кошичків – це єднання навколо Христа. Всі навколо нього об’єднується, всі беруть участь у споживані того вічного царства, правобразом якої є ота вечеря», - зазначає отец Володимир.\nСвященнослужитель закликав усіх віруючих долучитися до нічної літургії, яка почнеться у більшості храмах близько 23:30.\n«Це найпрекрасніша ніч у році, яка кожного разу міняє свою дату, але яка кожного разу є духовно налаштована так, що побувши ту ніч у храмі Божому, потім паска набирається такої духовної сили, що вистачає на весь рік», - каже священник.\nТеги: Великдень, церква, цікаво\nExaboto 04 травень, 2013, 15:28\nПереважна більшість пенсіонери. :)))\nкілер 04 травень, 2013, 17:45\nти глибоко помиляєшся!такі недалекоглядні як ти бачать тільки фото!А реалії зовсім інші!\nExaboto 04 травень, 2013, 18:01\nТо що фотограф спеціально тільки старих фоткав???? Чи ти хочеш сказати що серед молодих людей 18-35 років багато прихожан? одиниці. Вон вони реалії, на фото.\nкілер 04 травень, 2013, 18:17\nА ти піди і подивись!А взагалі не хочу реагувати на твої провокації!Бог коли хоче наказати відбирає розум!Вітаю тебе зі святом нехай воно ітебе не обмине!\nExaboto 04 травень, 2013, 18:30\nТа я вже сьгодні бачив. Фото абсолютно відображають дійсність.\nЗа що тебе так бог наказав?\nНі, це я вас вірян вітаю. Для мене це не свято, лише лишній привід зібратися родиною.\nЛучанин 04 травень, 2013, 20:58\nДля чого збиратися з родиною, якщо "привід лишній"\nВареник 04 травень, 2013, 21:16\nДля нього це, просто, лишній привід випити.\nОстерігайтеся пяного Exaboto на вулицях Луцька! Він буде своїм прикладом показувати, що таке атеїзм.\nКотя 04 травень, 2013, 18:11\nА де ж Пустовіт????? Як це захід проходить і без нього???!!!\nНаталька 04 травень, 2013, 22:08\nякі є дикуни коментатори.\nСекретарка 05 травень, 2013, 14:02\nЯж політрук !!!!!\nВ Єрусалимі зійшов Благодатний вогонь. ВІДЕО\n04 травень, 2013, 14:56\nЛуцька мерія ‒ третя серед «найдорожчих»\n04 травень, 2013, 13:56\nКатастрофа американського літака в Киргизстані. ФОТО. ВІДЕО\n04 травень, 2013, 12:48\nУ Нововолинську буде рок-клуб\n04 травень, 2013, 12:38\nПасхальна ніч у центрі Луцька. ФОТО\n05 травень, 2013, 10:00\n22 лютий, 09:19


Прапор першості знову в Гребінківських станційників - Новини Гребінки - Grebenka.com\nПозакласна станція Гребінка неодноразово ставала переможцем галузевих і дорожніх змагань. І в минулому році ця традиція не була порушена.\nНаказом начальника Південної дороги № 76 від 23.01.2012 було присуджено перше місце за підсумками роботи в 2011 році в дорожньому змаганні, а 29 березня за перемогу в галузевому змаганні колектив нагороджений Перехідним прапором і почесним дипломом Укрзалізниці.\nДосягнення високих результатів стало можливим в першу чергу завдяки мудрому керівництву начальника станції Володимира Андрійовича Стариковського, під керівництвом якого спільна злагоджена робота колективу дозволяє виконувати всі планові завдання і покращувати досягнення минулих періодів.\nНеобхідно відзначити, що за підсумками роботи за 2011 рік у цілому в експлуатаційній діяльності досягнуті позитивні результати. Завдяки самовідданій праці колективу, який складається з 185 осіб, продуктивність праці підвищилася на 412 вагонів на кожного працівника, план обсягу перевезень виконано на рівні 127%.\nОсновні зусилля колективу, спрямовані на підвищення ефективності, використання рухомого складу, дозволили значно знизити всі види простоїв як плановому, так і до фактично досягнутого рівня 2010 року.\nСобівартість одного відправленого вагона знижена на 21,3% або 9,17 грн.\nУ 2011 році на 34,6 тис. осіб збільшилася кількість пасажирів порівняно з 2010 роком. В цьому чимала заслуга колективу квиткових касирів, які в своїй роботі особливу увагу звертають на підвищення якості та культури обслуговування.\nНа вокзалі розміщені інформаційні табло і кіоск, де пасажир в будь-який час може дізнатися цікаву інформацію про наявність вільних місць у поїздах, вартість квитків, а також вибрати зручний маршрут. На станції Гребінка цілодобово працюють кімнати відпочинку на 24 людини, надаються різні види послуг для пасажирів.\nЗавдяки тісній співпраці керівництва станції Гребінка та району, за минулий рік на 100% покриті збитки від пільгових перевезень з Державного бюджету.\nЗовсім нещодавно на станції силами колективу відремонтовані і утеплені усі приміщення, упорядкована територія вокзалу: покладена тротуарна плитка, посаджені туї, самшит, ялівець, які прикрашають своєю зеленню станцію в будь-яку пору року.\nВізитною карткою станції Гребінка тепер є фонтан, який відкрили в 2011 році. Струмінь води фонтану б'є вгору на висоту до 4-х метрів. Він прикрашений оригінальними підсвічуваннями, які гармонійно доповнюють і підкреслюють красу вільного водного потоку.\nВ основному це здійснено за рахунок власних коштів, отриманих від підсобно-допоміжної діяльності. У 2011 році станція від ПДЦ отримала 538 тис. грн. прибутку, що на 44.6% вище плану.\nОсобливу увагу на підприємстві приділяється поліпшенню умов праці. На робочих місцях проведені ремонти, оновлено меблі, встановлено 20 кондиціонерів: у чергових по станції, в маневрового диспетчера, операторів СТЦ і при маневровому диспетчері, в чергових по парку.\nДля повноцінного харчування працівників закуплені електрочайники та мікрохвильові печі. Дуже вдячні квиткові касири керівнику станції Гребінка за створений комфорт в службових приміщеннях. Тут встановлені три кондиціонери, відкрита кімната для прийому їжі, відремонтовано побутові приміщення, введені душова і туалет.\nВідремонтовано будівлю адміністративного корпусу, відкрито 2 туалети, душ. У кожному кабінеті встановлені кондиціонери.\nПрес-центр станції Гребінка\nКатегорія: Новини Гребінки | Переглядів: 882\nТеги: Гребінка, завдання. фонтан, Черговий, станція, парк, Стариковський


Інструкція по застосуванню Комплівіт Офтальмо\nНа сьогоднішній день фармацевтичні фірми випускають величезну кількість усіляких вітамінно-мінеральних комплексів. Одні сприяють зміцненню кісткової системи, інші, враховуючи всі особливості будови організму, допомагають жінкам впоратися з гормональними збоями під час менопаузи.\nЗдається, існуючі сьогодні вітаміни допомагають зміцнити кожен органів нашого організму. Вітамінний комплекс Комплівіт Офтальмо – чудовий приклад вузьконаправленої мультивітамінної терапії. І серед усіх препаратів такого плану цей комплекс займає важливе місце, підтримуючи здоров'я очей і повноцінну роботу зорової системи.\nБагато людей вважають, що препарати такої дії призначаються виключно кваліфікованими фахівцями для лікування будь-яких захворювань очей. Але це помилкова думка. Комплівіт Офтальмо – це вітамінний комплекс, який можна використовувати як під час лікування захворювань очних яблук, так і для профілактики недуг такого плану.\nСаме про це свідчить інструкція по застосуванню даних вітамінів. А дізнавшись, які компоненти входять до складу Комплівіт Офтальмо, ви і самі зрозумієте, що це дуже корисна добавка в раціоні кожної людини, яка стежить за станом свого здоров'я.\nЯкі вітаміни потрібні для підтримки зору на належному рівні?\nТак вже склалося, що система органів зору потребу в систематичному забезпеченні певними корисними компонентами.\nПо-перше, існує величезний ряд корисних для нашого організму поживних речовин, які представлені білками, жирами і вуглеводами. З їх допомогою відтворюються різні складові очей і обслуговуючих їх тканин. І щоб забезпечити організм цими речовинами, необхідно регулярно отримувати вітаміни групи В, а зокрема – тіамін, рибофлавін, вітамін В12.\nПо-друге, є спеціальна вітамінно-мінеральна група, яка налаштовує роботу безпосередньо всієї зорової системи – сприяє підвищенню чутливості рецепторів, полегшенню передачі нервових імпульсів, поліпшенню живлення самих очей і тканин, які їх оточують. У цю групу входять вітаміни А, В6, В9, аскорбінова кислота, каротионоиды, а так же такий мікроелемент, як мідь.\nІ по-третє, деякі корисні речовини, необхідні нашому організму для того, щоб він зміг захистити зорову систему від усіляких захворювань та уражень. Зазвичай, це специфічні імуномодулюючі компоненти, які підходять виключно для очей і всієї зорової системи. До них відносяться – вітамін А, Е, Р, аскорбінова кислота, селен і цинк.\nЯк правило, повноцінна дієтична система живлення має насичувати організм тими речовинами, які були перераховані вище, в потрібній кількості. Однак враховуючи процентний вміст пацієнтів, які страждають від усіляких розладів зорової системи, можна стверджувати, що найчастіше дієти не дають нам стільки корисних речовин, як ми від них чекаємо.\nМожливо, більшість пацієнтів не приділяють належної поставлення свого раціону харчування, або ж деякі захворювання розвиваються як наслідок всіляких недуг в організмі, але факт залишається фактом: для того, щоб забезпечити повноцінну роботу зорової системи, все ж потрібно вводити в своє меню додаткові вітамінно-мінеральні комплекси. А Комплівіт Офтальмо – це саме той комплекс вітамінів, з яким зробити це буде простіше всього.\nЯкі складові входять в Комплівіт Офтальмо?\nАбсолютно всі біоактивні речовини, які були вказані вище, входять до складу Комплівіта, однак їх кількість у препараті трохи нижче добової потреби нашого організму. Виробники зробили це цілеспрямовано, оскільки навіть найбільш збідніла дієта має ті чи інші речовини, яких потребує організм.\nЯкщо скласти кількість корисних речовин, які входять до складу препарату і ті, які організм отримує разом з їжею, то вийде саме та норма, яка потрібна організму для забезпечення повноцінного функціонування зорової системи.\nДо складу Комплівіт Офтальмо входять такі корисні речовини:\nАскорбінова кислота сприяє зміцненню імунної системи в цілому, захищаючи тим самим органи і систему зору від усіляких захворювань.\nВітамін В1 – відновлює повноцінну роботу нервових закінчень і забезпечує повноцінне протікання енергетичного метаболізму.\nВітамін В2 – приймає безпосередню участь в обмінних процесах, а також синтезування гемоглобіну і эритропиэтина.\nДуже важливий для забезпечення повноцінної роботи зорової системи.\nВітамін В5 – забезпечує повноцінне функціонування ЦНС і ПНС.\nВітамін В9 – виступає в якості антианемічного речовини, а також бере активну участь у синтезуванні нуклеїнових кислот та інших обмінних процесах.\nВітамін В12 бере участь в процесі кровотворення, сприяє повноцінному розвитку епітеліальних клітин.\nЗавдяки йому здійснюється переробка фолієвої кислоти і мієліну.\nВітамін Р зміцнює стінки капілярів очей та очних тканин, регулюючи їх проникність.\nЗнімає набряклість і запальні процеси.\nВітамін А відіграє важливу роль у підтримці нормального функціонування очей і зорової системи, покращує роботу зорового аналізатора.\nВітамін Е надає омолоджуючу властивості, забезпечує нормальний рівень рідини усередині клітин.\nЛютеїн і зеаксантин – дуже важливі речовини, завдяки яким здійснюється підтримка повноцінної роботи органів зору.\nЦі каротионоиды забезпечують захист очей від ушкоджень, пов'язаних з проникненням ультрафіолетового світла.\nСелен – натуральний імуномодулятор.\nУ поєднання з вищевказаними вітамінами підвищує стресостійкість організму.\nМідь – бере участь в утворенні колагенових і еластинових волокон.\nЦинк допомагає сітківці повноцінно засвоїти вітамін А.\nЄ хорошим профілактичним засобом проти «курячої сліпоти». Завдяки цинку відбувається синтез дуже важливих речовин для нашого організму: інсуліну, гормонів статевих залоз. Перешкоджає виникненню такого захворювання очей як катаракта.\nНе можна не помітити той факт, що склад цього препарату досить багатий. Саме завдяки цьому і забезпечується повноцінний захист і підтримка зорових органів. І всі вхідні в його склад речовин були максимально ефективними, необхідно враховувати правильність прийому Комплівіта.\nКомплівіт Офтальмо для дітей і для дорослих має дуже простий спосіб прийому. Як свідчить інструкція по застосуванню даної біодобавки, щодня треба випивати одну таблетку. Багато кваліфіковані фахівці настійно рекомендують здійснювати прийом препарату після першого прийому їжі, запиваючи таблетку чистою водою без газу.\nЯк дитячий, так і дорослий препарат можна вживати протягом трьох місяців, не боячись, що він може нашкодити організму. Інструкція по застосуванню Комплівіта містить саме такі дані, нехтувати якими вкрай небажано.\nПісля курсу прийомів вітамінів слід зробити перерву, тривалість якої становить 30 днів, після чого можна знову відновити введення біодобавки в меню. Однак повторювати курс необхідно тільки після консультації з кваліфікованим фахівцем, що дозволить виключити можливу небезпеку.\nЯк працюють ці вітаміни?\nЯкщо неухильно дотримуватися всі приписи, зазначені в інструкції Комплівіта, і немає ніяких протипоказань до його застосування, то через місяць прийому даних вітамінів в організмі відбуваються позитивні зміни:\nПоступово зникає синдром зорового стомлення, який, як правило, виникає після двогодинного читання або роботи за комп'ютером.\nЗначним чином поліпшується гострота зору, а якщо ще доповнити дію вітамінів спеціальними розвиваючими вправами для очних яблук, то можна без хірургічного втручання відкоригувати зір.\nФормується захисна реакція на різні захворювання очей і всієї зорової системи в цілому: катаракта, порушення жовтого пігменту, сітківки та рогівки очних яблук, гемералопія.\nВиробляється прискорена регенерація всій тканинної основи очей.\nНормалізується відновлювальна функція очей, завдяки якій регенерація епітеліального шару, після всіляких пошкоджень і подразнень, відбувається набагато швидше.\nЗабезпечується здорове стан очних яблук під час систематичного використання контактних лінз, і після регулярних опромінень шкідливим випромінюванням.\nДо того ж, завдяки тому, що до складу Комплівіта входять каротионоиды, відбувається поліпшення кольору і гостроти зору в темний час доби.\nПоказання і протипоказання до застосування цього вітамінно-мінерального комплексу\nДосить універсальна біодобавка до раціону, яка відмінно поєднується з іншими лікарськими терапіями. Цей препарат досить таки м'який і в ньому практично відсутня побічна симптоматика. Саме з цих причин, вживання цього вітамінно-мінерального комплексу, в більшості випадків, безпечно і надзвичайно ефективно для людського організму.\nЯк правило, кваліфіковані фахівці призначають цей препарат пацієнтам, які перебувають на післяопераційної терапії, а також для комплексного медикаментозного лікування зорових органів. Проте вживати Комплівіт Офтальмо можна всім бажаючим підтримати функціонування зорово системи на належному рівні, але перед його застосуванням вкрай бажано проконсультуватися з лікарем.\nДля профілактики захворювань органів зору офтальмологи рекомендують вводити ці біологічно активні добавки наступним категоріям людей:\nпрацівникам, які дуже довгий час проводять за комп'ютером;\nвсім працюючим в умовах регулярного напруги зору – ювелірам, лікарям, бібліотекарям і т. п.;\nпрацівникам виробництв з шкідливими речовинами, які відчувають сильний вплив на органи зору, перебуваючи під впливом різноманітних агресивних інгредієнтів.\nЩо ж стосується протипоказань до застосування цих вітамінів, то лікарі не радять вводити його в раціон жінок, в період вагітності і лактації. Вкрай важливо дотримуватися призначення даного препарату. Не рекомендується давати Комплівіт, призначений для дорослих, дітям, вважаючи, що завдяки його підвищеної дозуванні можна швидше і ефективніше вплинути на поліпшення зору. Отримуючи підвищену кількість вітамінів, у малюка почнеться гіпервітаміноз, що може викликати сильну алергію.\nПодбайте про свій зір завчасно!


Джейсон Момоа подарував тризуб Аквамена маленькому фанату, хворому на рак | Новини України - #Букви\nДжейсон Момоа подарував тризуб Аквамена маленькому фанату, хворому на рак\nАмериканський актор Джейсон Момоа подарував тризуб Аквамена хлопчикові Денні Шіену, прихильнику фільму, хворому на рак.\nСереда, 9 грудня 2020, 13:50\nВідео з 7-річним Денні стало вірусним в листопаді після того, як було показано, наскільки хлопчик з Массачусетса, у якого в 2017 році була діагностовано рідкісна і агресивна пухлина мозку, відома як пінеобластома, любить Аквамена.\nДжейсон Момоа, який зіграв головного персонажа, вирішив втілити мрії дитини в реальність.\nСпочатку він поговорив з ним по FaceTime, і поділився відповідним відео в своєму Instagram-акаунті.\n“Я просто хотів подякувати суспільству, друзям і родині за те, що звернулися і показали мені цього прекрасного хлопчика Денні, який проходить хіміотерапію і хворий на рак. Я бачив його відео в Інтернеті, і мені захотілося зв’язатися з ним по FaceTime і поговорити з ним”, – зазначив актор.\nСвоєю чергою, мама Денні зазначила, що він все ще вірить, що Аквамен – це Аквамен, тому після спілкування з Момоа він відчуває себе хоробрішим.\n“Не можу дочекатися, щоб покататися на дельфінах з тобою, Денні!” – написав Момоа, підписавши лист “Дядя Аквамен”.\n37-річний Натан Аподака зняв та опублікував атмосферне відео в TikTok, завдяки якому він отримав нове авто, гроші на розвиток магазину та купівлю будинку.\nТеги: Аквамен, Джейсон Момоа, тризуб, фанат


Зимовий майданчик 2018. Херсонський обласний Центр еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді\nПро Центр > Новини > Зимовий майданчик 2018\nНайкращий час для всіхучнів – це канікули! Ну а зимовіабо, точніше, новорічніканікулинаповнені не лишевідпочинком, але йрадіснимпередчуттям свята. Виховаці гуртків комунального закладу «Центр еколого-натуралістичної творчості учнівської молоді» Херсонської обласної ради разом зі своїми керівниками провели цей час активно, різноманітно та з користю.\nКонкурс «Загадковий світ природи», який організувала керівник гуртка Хандусь А.В. дозволив привернути увагу юннатівна птахів нашого регіону. Учні вчилися розрізнювати птахів за зовнішніми ознаками, голосами; розгадували ребуси, кросворди; вивчали прислів’я та приказки, переглядали науковий відеофільм про їх життя.\nПрактичноюроботоювихованців у теплиці Центру під керівництвом Усової Н.В. було закладено дослід «Вигонка цибулинних до певного строку». Діти ознайомилися з правилами висадки та висадили у вазони цибулини тюльпанів, крокусів та нарцисів для отримання квітів до Міжнародного жіночого дня - 8 Березня.\n4 січня 2018 року було проведено чергове засідання дитячого екологічного Парламенту Центру. На засіданні обговорювались організаційні питання та планування роботи дитячої спілки у другому півріччі. Діти ділилися своїми думками та пропозиціями.\nПід час зимових канікул гуртківці та гості Центру стали учасниками майстер-класів по виготовленню Різдвяних Ангелочків та «Сніжного квілінгу», які проводили керівники гуртків Коваленко І.В. та Альонова І.М. За допомогоюрізнихматеріалів діти виготовляли Ангелочків, потім давали їм імена. Вивчаючи техніку квілінг діти за допомоги паперових стрічок виготовляли сніжинки.Було прийнято рішення передати ці поробки разом з листівками та малюнками воїнам до зони АТО.\nВихованці Центру стали учасниками засідання Екоклубу під керівництвом дитячого Парламенту «Знай люби, бережи!». Діти познайомилися з представниками флори і фауни Херсонщини, які занесені до Червоної книги України, до Червоного списку Херсонської області, грали в настольні ігри «Еківокі», «Подорожуємо Карпатами» та показали імпровізований міні-постанову «Пригоди у далекому королівстві».\nПізнавальною та цікавою стала екскурсія до Музею природи при Херсонському обласному краєзнавчому музеї, який організувала керівник гуртка Валікова О.В. Юннати стали учасниками заняття-майстер-класу «Мешканці Чорного моря» та екскурсії по експозиціям музею. Учні розвинули свої знання про Чорне море, виготовили фігурки мишей з мушлів рапану, навчилися правильно споживати чорноморські мідії.Під час екскурсії діти побачили скелет блакитного кита, колекцію африканських цихлід у акваріумах, відділ інсектології та тварин різних широт.\nІгрова спортивна програма «До нас прийшла зима», яку провела керівник гуртка Пирожок Т.О., надала високий запал енергії вихованцям під час зимових канікул. Учні грали в рухливі ігри, змагалися один з одним та виготовляли прикрасу для ялинки.\nЗагалом під час зимових канікул КЗ «ЦЕНТУМ»ХОР було організовано 25 заходів, які охопили 48 юннатів.


Більше половини багатоквартирних будинків на Буковині вже мають теплолічильники » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nСтаном на 01 січня 2017 року в Чернівецькій області оснащено 312 житлових будинків 479 приладами обліку теплової енергії.\nЗа 2016 рік в області оснащено 123 житлових будинків 195 приладами обліку теплової енергії, в т.ч. 188 на умовах співфінансування (дольової участі мешканців 20%, кошти міського бюджету – 80%).\nЧастка оснащення багатоквартирних житлових будинків побудинковими приладами обліку теплової енергії по області складає 50,2%, у м. Чернівці - 51,6% до загальної кількості багатоквартирних будинків, які підлягають оснащенню.\nТеги - будинки, теплолічильники, оснащення\nHаписав: р л шш, Коментарів: 0, Новин: 0, 10 лютого 2017 13:30\nа хто із мешканців може проконтролювати показники?тепловики що хочуть-те і пишуть.платіжки за січень захмарні.Якби рахували по 33 грн-я б заплатив менше,ніж по лічильнику.То де правда?


Тис ягідний Summergold 3 річний, Тис ягодный Саммерголд, Taxus baccata Summergold, ціна 90 грн, купити на UB.UA - Товари - UB.UA\nКод товару 631001141\nТис ягідний Summergold 3 річний в 1,5л контейнері.\nТис ягідний Саммерголд / Самерголд\nТис ягодный Саммерголд / Самерголд\nФОРМА: Кущова, подушковидна.\nТис ягідний ‘Самерголд’ або Taxus baccata ‘Summergold’ - вічнозелена хвойна рослина. Росте дуже повільно, дорослі рослини досягають близько метра у висоту у віці 10 років.\nХвоя. Колір хвої варіюється від золотаво-жовтої влітку до зеленувато-коричневої в холодний період року. Хвоїнки ягідного тису досягають трьох см в довжину, розташовані густо, мають широкі краї і серповидну форму.\nМісце посадки. Тис ягідний ‘Самерголд’ відмінно переносить сонце і не схильний до сонячних опіків, але найбільше любить злегка затені місця.\nЖиве дуже довго, особливо в сприятливих умовах.\nКоренева система у тиса ягідного ‘Самерголд’ пластична, гнучка.\nГрунти тису необхідні злегка зволожені, багаті поживними речовинами, в жодному разі не мокрі – це може привести до загнивання. Найкраще тис реагує на вапняний ґрунт, але може рости і в глинистому. Молодим рослинам необхідні підгодівля та полив.\nДорослі рослини можуть зимувати під снігом, не отримуючи жодних ушкоджень, а також даний вид вважається вітростійким.


Годування індичат - OOO Gumat\nГлавная / Домашнє господарство / Індики / Годування індичат\n❤ 2148 | отзывов: 0 Категория: Індики | ⚑ 09 Окт 2017г\nГодування індичат відрізняється від годування курчат тим, що для хорошого розвитку і росту їм необхідна велика кількість різноманітних вітамінів і білків. Такі продукти, як кисле молоко, сир, яйця, солона кілька, свіжа риба, квасоля, розмелений горох та інші зернобобові використовують в якості білкових кормів.\nСкармліваніе свіжою зеленню має істотне значення для успішного вирощування індичат. Вони охоче поїдають молоді листки соняшнику, листя капусти, бурякове бадилля, лободу, кропиву, люцерну. Вводять зелень у вологі мішанки з триденного віку. Спочатку норма дачі зелені повинна складати рівно половину маси основного корму, а в подальшому — 100%.\nХорошим профілактичним засобом проти кишкових і шлункових захворювань, особливо в перші кілька тижнів життя, для індичат є зелена цибуля. Згодовувати індичат зеленою цибулею можна тільки вдень, так як при годуванні зеленою цибулею на ніч, птиці скупчуються через жагу, що може привести до загибелі або задухи.\nТакож для профілактики кишкових захворювань і для поліпшення апетиту в раціон харчування індичат потрібно вводити черемшу — дикий часник. Ні в якому разі індичатам не можна давати корми тваринного походження і недоброякісні корми, так як птахи такого виду дуже вимогливі до якості кормів.\nВ перші дні індичат годують з дерев’яних лотків, а в подальшому з годівниць. Протягом одного тижня їх годують круто звареними подрібненими яйцями, свіжим сиром і кислим молоком. Круто зварені яйця потрібно протирати через сито і додавати до них невелику кількість дрібно дробленої кукурудзи чи пшениці. Для того, щоб молодняк привчити до годівниць, їх потрібно зверху посипати дрібно нарізаною зеленню — 3 г зелені, 3 г сиру або яєць, 10 г дерті. Протягом першої декади індичат потрібно годувати через кожні три години, після чого до місячного віку число годувань скорочують до 4-5 годин. Крім годівниць для корму, повинні бути годівниці для гравію — крупного річкового піску.\nПо темi: Індичата: правила утримання\nПоіть птахів потрібно теплою і тільки свіжою водою, температура якої повинна складати близько 18 градусів. Поїлки повинні бути такої висоти, щоб индюшата НЕ залазили в них, але могли з них вільно пити.\nНа вигулах индюшата поїдають коників, жуків, черв’ячків, личинок, а також м’яку зелень. При правильному годуванні індичат жива маса в 150-денному віці досягає 4,5 кілограмів.\nАграрии Луганщины просят компенсировать им потери урожая от военных действий\n162 / 0,980 / 12.24