Депутат в темі – Павло Данильчук: «Проти «бабла», яким засіяне місто, не попреш»\nПавло Данильчук Луцьк 5 квітня 2018, 13:00\nДепутат Луцької міської ради Павло Данильчук – родом з Рівненщини, проте Луцьк вважає також рідним, адже зі студентських років проживає тут. Як випускник історичного факультету, він детально знайомий з проблемами Старого міста. А як депутат міської ради вже другу каденцію поспіль – з найпроблемнішими сферами життя Луцька.\nТож, гуляючи з Павлом Данильчуком старою частиною Луцька, «Перший» допитувався про наболіле для городян – історичну спадщину, Центральний ринок, тролейбуси, маршрутки по 5 гривень, «дерибан» землі, а ще – про його політичні вподобання та «нелюбов» до УКРОПу.\n- Скандальне будівництво на вулиці Кафедральна, 13 відновилося в кінці минулого року. Ви з депутатами та журналістами намагалися його зупинити. Чи вдалося це?\n- Вже, певно, і не вдасться… В кінці минулого року на цій території зненацька запрацювала будівельна техніка. А історія з Кафедральною, 13 тягнеться вже давно.\nДілянка була надана міською радою громадянці Поцілуй, яка є матір’ю народного депутата України Сергія Мартиняка. Потім ділянку передали в суборенду для ТзОВ «Луцькмістобуд». Вона закінчилась і її надали для будівництва житлово-офісного центру.\nКоли почалися будівельні роботи, зрозуміло, що вони натрапили на підземелля, - це ж стара частина міста. Археологи «Волинських старожитностей» тут знайшли чимало артефактів, навіть скарб. На жаль, підрядник перестав платити кошти за археологічні дослідження і роботи припинилися, однак консервації підземель теж ніхто не провів. Все зупинилося, грошей не було, а після Революції Гідності знову розгорівся інтерес навколо цієї території.\nЗ’явився інвестор - «Житлобуд-2», але початковим орендарем та суборендарем залишався «Луцькмістобуд». Приймаючи рішення, депутати міської ради прописали конкретно умови: з ким укласти договір для проведення археологічних досліджень з метою зберегти та відновити підземелля… Минув рік. Влітку ніяких робіт не велося, а коли настала зима сюди приїхала техніка і почала руйнувати підземелля…\nЗвісно, що це викликало обурення! Можна починати будувати, але паралельно ми просили зберегти історичну спадщину. На жаль, верхній ярус вже знищений технікою.\nДумаю, сніг зійде і роботи продовжаться. Бо, як відомо луцький департамент культури надіслав листа до обласного управління культури, який є головним органом охорони історико-культурної спадщини, і управління виключило об’єкт на Кафедральній, 13 зі списку пам’яток історії, його вже немає в цьому реєстрі.\nНе думаю, що пані Гнатів з власної ініціативи написала цього листа, швидше, її хтось з влади попросив. Тобто, навіть якщо будівельні роботи на цій території почнуться, то вона вже не є пам’яткою історії. Все зроблене в інтересах забудовника.\nМені прикро, що ні влада, ні забудовники не хочуть працювати по-іншому. Об’єкти, які будуються в Старому місці, повинні зводитися з розумінням того, що тут було.\n- А що думаєте про луцьку тюрму? Хіба хостелу там місце?\n- Це доволі болюче питання. По-перше, це історичний об’єкт, пам’ятка національного значення – монастир бригідок, який зберігся з часів пізнього Середньовіччя.\nПо-друге, на території тюрми відбувалися жахливі речі – розстріл, вбивства тисяч українських патріотів, представників інших національностей під час окупаційних режимів (нацистського та совєтського).\nЗнаю з історії, що українських в’язнів просто закидували гранатами, це місце – просякнуте кров’ю!\nЗрозуміло, що цю будівлю треба привести до ладу, провести реставраційні роботи… Все приміщення було передане єпархії УПЦ КП головою Волинської ОДА Володимиром Гунчиком. Там зараз монастир, але монахів небагато.\nНе маючи усього пакета документів, вони почали робити там хостел. Це не вкладається в голову! Хостел має бути в передній частині, де колись знаходилися камери, де вбивали людей… Знаю з історії, що українських в’язнів просто закидували гранатами, це місце – просякнуте кров’ю!\nІніціатори ще так написали, що обіграють варіант з Алькатрасом. Але не треба забувати, що Алькатрас – це в’язниця для зеків, а тут тримали політв’язнів, українських патріотів, яких знищували. Це священне місце для лучан, волинян, українців.\nНа сьогодні роботи вже частково проведені, єпархія не відмовляється від свого задуму, хоча ми вже проводили «круглі» столи, намагалися донести їй позицію, що не варто робити хостел.\nЯ маю намір надалі апелювати до єпархії, міністерства культури, інших структур…\nЛуцьк потребує музею, подібного як у Львові – тюрма на Лонцького.\n- Старий ринок, який розташований у старій частині міста, безліч разів намагалися перенести, але усі спроби були марними через супротив облспоживспілки та й самих підприємців. Яка Ваша думка з цього приводу?\n- Проблему перенесення Старого ринку можна було вирішити вже давно, але жодна влада не хотіла за це братися. Богдан Шиба брався за цю тему, але у нього не було підтримки, за що він поплатився кріслом мера. Сьогодні теж питання піднято не правильно. Людей знову збентежили, нічого натомість не запропонувавши.\nМіська рада створила комунальне підприємство «Луцькі ринки», але невідомо, чи воно вирішить проблему Старого ринку. Хоча я особисто не був проти його створення.\nМоя думка – щоб вирішити проблему Старого ринку, потрібно підходити до цього комплексно. Підприємцям потрібно запропонувати кілька альтернативних варіантів, форму співпраці, договори… Зараз нічого немає, лише розмови. На сесію питання винесли, людей збентежили, а облспоживспілка цим скористалася, бо вона має на них вплив.\nЗрозуміло, що для облспоживспілки – це гарантія хоча б чогось, вона роками заробляє, доходи як офіційні, так неофіційні, - величезні. Підприємці – налякані і переслідують лише один інтерес – залишитися на робочому місці. Треба пояснити людям, що це будуть за робочі місця, а коли це все буде зроблено, тоді можна і переселяти людей.\n- Та чи усім вистачить місця?\n- Вистачить, можна ж зробити кілька поверхів, щоб ринок був класним, сучасним. Мені подобається, як зараз виглядає частина Північного ринку, над дорогою… Головне, щоб люди отримали не менше, ніж вони мають зараз, а також довгострокову оренду, може навіть на початках зменшити орендну плату, щоб людей зацікавити. Часом треба чимось жертвувати.\nЗараз важко сказати, як буде далі. Є більшість у міській раді, яка акумулює в собі цю пропозицію. Раніше, хоча б було якесь обговорення між депутатами, на разі триває жорстка конфронтація.\nЗгідно генерального плану, там, де ліва частина ринку, має бути дорога на об’їзну, на Рованці.\nНа жаль, рішення не приймаються в міській раді, вони приймаються в «Директорії» на Винниченка. Думаю, що якраз питання про Старий ринок теж вирішується там. А це величезний програш для міста та лучан, бо перенесення ринку – це питання обличчя міста, його стратегії розвитку.\nЗгідно генерального плану, там, де ліва частина ринку, має бути дорога на об’їзну, на Рованці. Так, це не сьогоднішній проект, але вона передбачена, щоб розвантажити центр міста, адже транспорт не їхатиме на Данила Галицького чи на Ковельську, а з Глушець виїжджатиме на Рованці.\nНа жаль, поки це нікому не потрібно.\n- Є побоювання серед підприємців, що КП «Луцькі ринки» створене для того, аби витіснити їх з місця, не надавши нічого взамін…\n- Така загроза є, зважаючи, яка команда це робить і яку людину ведуть на посаду директора цього підприємства. Поки на конкурс йде лише одна їхня людина… Мені здається, що вони хочуть конкретно на цьому заробляти та примножувати свої статки. Принаймні я так це бачу. Час, звісно, покаже, але за благими намірами реконструкції та перенесенням ринку буде йти комерція окремо взятої політичної групи – УКРОПу.\nРік часу немає міського голови, команди, яка була б незалежна від фінансових вливань людей, які прагнуть втримати владу в області.\n- Який же вихід Ви пропонуєте із політичної кризи в Луцьку?\n- Тільки перевибори міського голови та депутатського корпусу. Бо усі ці розмови про саморозпуск – то пуста балаканина, бо немає такої процедури. Скласти депутатські мандати можливо за умови, що заяви напишуть одночасно усі депутати та всі, хто не пройшов по списках від політичних партій. Це нереально.\nА тим часом в пошуках кав’ярні підходимо до так званої площі «Ринок» на вулиці Данила Галицького, де колись знаходилась стара автостанція, ратуша з підземеллям.\n- Відновити ті підземелля, вхід зробити, розказати, що тут була ратуша і це одразу стане туристичним об’єктом. У цьому році мають бути закладені кошти на реконструкцію, головне – щоб її зробили адекватною… Зрештою цю площу можна наповнити життям – зробити торгові місця для продажу сувенірів і щоб була не одна кав’ярня на все Старе місто, а декілька, з готельчиками, місцями, цікавими для туристів, - відходячи від політичної теми, розповідає Павло Данильчук…\n- У 2015 році Ви балотувалися не лише у депутати Луцької міської ради, а й – на посаду міського голови. Якщо вибори оголосять найближчим часом Ви плануєте знову балотуватися? І якщо так, то куди?\n- Мені важливе місто, і я розумію, що змінювати щось у ньому можливо, коли маєш більше повноважень.\nЯ йшов до міської ради не тому, що мені так захотілося. В перспективі цікаво було б мати можливість впливати на місцеву політику та розвиток Луцька.\nЄ реальність: проти «бабла», яким засіяне місто, не попреш.\nЗ 2012 року значна частина Луцька куплена однією «зеленою» політичною силою, а тягатися з грошовими мішками мені важко… Усі мої передвиборчі кампанії були достатньо скромними.\n- Політична партія «Громадський рух «Народний контроль» вже визначилася з кандидатом на міського голову?\n- Поки ні, бо це рішення прийматиме міська конференція політичної партії, а не в Києві. Ми демократична партія. Саме тому я вступив до неї. «Народний контроль» створений після Майдану, це партія однодумців, майданівців, волонтерів, активістів, учасників бойових дій…\nЗ Ігорем Гузьом ми не спілкуємося і не підтримуємо жодних контактів\n- Ви родом з Рівненщини. Як склалося так, що Ви з’явилися в політичному житті Луцька?\n- З першого курсу навчання в університеті. Я цілеспрямовано йшов на історичний факультет, а коли побачив, що там є спеціальність «Політологія», то обрав її. І вже на першому курсі я розумів, що хочу долучитися до якоїсь громадсько-полічтиної організації. Нею став Молодіжний націоналістичний конгрес. Потім почалась Помаранчева революція і все так закрутилося… Перші вибори у 2006 році, які я програв, а у 2010 році – успішно виграв. Тому виходить, що усе моє свідоме життя пов’язане з політикою.\n- Певний час Ви були в одній команді з нинішнім народним депутатом Ігорем Гузьом. Чому Ваші шляхи розійшлися?\n- Так склалося після певних подій під час Революції Гідності. У нього – свій шлях, у мене – свій.\n- А дружній відносини підтримуєте зараз?\n- Ні. Ми не спілкуємося і не підтримуємо жодних контактів.\n- Ви є безробітним?\n- Ні. Я офіційно працевлаштований у громадському русі «Народний контроль» і не шукаю собі іншого місця роботи. Я займався розбудовою «Народного контролю» і ми вирішили, чому мені шукати іншу роботу, якщо я корисний тут.\nПрацевлаштований в громадській організації як керівник підрозділу, бо окрім партії «Народний контроль», є ще громадська організація та медійний проект.\n- У міській ради Ви працюєте в опозиції до укропівської більшості. Передостання сесія була «гарячою» та скандальною – 2 гектара луцької землі таки зуміли віддати в оренду Вашим колегам по депутатському корпусу Сергію Булі та Костянтину Петрочуку. Ви активно перешкоджали роботі сесії, зокрема, вмикали гучно музику. Що думаєте про події того дня?\n- Мої дії були спонтанними і зовсім не запланованими, але я знав, що на сесію виносять це питання.\nУ нас з УКРОПом були нормальні стосунки. Вони підтримували багато наших проектів, зокрема, створення Центру національно-патріотичного виховання, ми – їхні. Усе було ситуативно, бо ми часом критикували команду Миколи Романюка, тут УКРОП нас підтримував. Я спілкувався з укропівцями, бачив, що у них нормальні підходи у роботі…\nАле коли були перемовини про секретаря міської ради, відбулася зміна влади, стало зрозуміло: щось робиться не так. Можна назвати це поспіхом з-під палиці, хтось когось підганяв...\nМи зайняли нейтральну позицію. Хочете зняти тодішнього секретаря Юлію Вусенко – нема питань, але це має відбутися в законний спосіб. Відповідно те, що її зняли незаконно, призвело до тієї політичної кризи, яка триває досі.\nА розуміючи, що перевибори будуть невідомо коли, плюс ситуація із відкликанням кількох депутатів призвели до того, що на кожну сесію почали виносити скандальні земельні питання. Обґрунтування – мовляв, це потрібно місту, його треба забудовувати… Лобізм чистої води.\nЯкщо УКРОП втратить Петрочука чи Булу, то не матиме більшості голосів.\nА на тій сесії мої емоції взяли верх, я втомився бути звичайним статистом, поки йде «дерибан», тому ми почали протестувати, намагалися заблокувати трибуну.\nЗа головування Романюка, хоча я не виправдовую його в багатьох моментах, якщо були такі скандальні питання, то їх одразу знімали з розгляду. Це все справа головуючого.\nГригорій Пустовіт – наче непогана людина, але він настільки злився з УКРОПом…\nОдним словом, я зрозумів, що треба було ту сесію зривати. З’явилась ідея принести колонку з автомобіля одного з наших активістів. Ми хотіли привернути увагу громадськості до «дерибану» землі та до прийняття рішень в незаконний спосіб. Я вважаю, що нам це вдалося, хоча рішення про 2 гектара все одно було прийняте з штовханиною, тітушками, муніципалами…\nПитання по цій землі не закрите – ще ж буде зміна цільового призначення…\n- Окрім менш видимої для лучан проблеми «дерибану» міської землі, є більш болючі, наприклад, зрив опалювального сезону. Цієї зими мешканців Луцька кілка разів лякали, що їхні домівки залишаться без опалення. Що з підприємством «Луцьктепло» не так?\n- Проблема з «Луцьктеплом» виникла не рік і не два тому. Почалося все з того, що за часів Кривицького найбільшу котельню Луцька – на Карбишева, віддали в приватні руки, пану Кропиві. Це взагалі нонсенс. Нормальну котельню з працівниками, яка забезпечує теплом та гарячою водою два найбільші мікрорайони міста – 33-ий та 40-ий, віддали. Шиба хотів її повернути, суди програв, на жаль. За Романюка це питання теж не вирішувалось.\nМіська рада сплачувала величезні кошти за постачання тепла до квартир лучан. Назбиралися борги, які почали викуповувати інші компанії і на цьому заробляти.\nВже рік, як та котельня на Карбишева, знаходиться в оренді міської ради. Для чого тоді питається було її продавати, якщо все одно зараз міська рада платить працівникам зарплату. Ми – заручники ситуації і змушені утримувати котельню, поки немає інших альтернатив забезпечувати місто теплом, змушені повертати борги…\nМи маємо погоджений кредит Європейського банку реконструкції та розвитку для встановлення 200 індивідуальних теплових пунктів. Однак, рік часу нічого не робиться в цьому напрямку, хоча вже чітко визначено, де саме вони будуть встановлені. Навіть люди перепитують, коли вже їх встановлять, бо розуміють, що платитимуть менше.\nЯ маю надію на кредит від ЄБРР: або ми його втратимо і це буде скандал та ганьба для Луцька, або все ж почнемо робити. Але, чесно, з цією владою я в це не вірю.\nЗараз рахунки «Луцьктепла» розблоковані, робота йде, директор, пані Малютіна, на своєму місці.\n- Ще одним підприємством, яке «важко нести, страшно кинути» є луцьке депо. Яка ситуація зараз на ньому?\n- Міська рада теж його дотує, ми мусимо це підприємство підтримувати. Звичайно, окупним воно не буде, бо мова йде про громадський транспорт.\nАле багато помилок вже було зроблено. По-перше, ми величезні кошти сплачуємо як відшкодування за перевезення пільгових категорій. У сусідніх містах коефіцієнт перевезення пільговиків набагато нижчий, а саме від нього залежить, скільки міська влада перераховує коштів.\nДепо на місяць заробляє близько двох мільйонів гривень, а ще три мільйони ми їм даємо, щоб вони виживали.\nЩе одне. Електронний квиток. Вся Європа ними користується і це не валідатори, як нам пропонують, а термінали.\nАвтоматизована система оплати транспорту (АСОП ), придбана для Луцька в Тернополі, не є ефективною. Але міська влада заплатила в минулому році мільйон гривень за неї, ще боргує два мільйони, через це вже йдуть суди між фірмою розробником та луцьким депо… Валідатори лежать на складі.\nЯ вважаю, що ця тернопільська система нам не підходить. Бо потрібна комплексна система для усього транспорту – не лише для тролейбусів, а й маршруток.\nУ Польщі, наприклад, існує сім градацій квитків і автоматична система оплати пристосована до усіх, тобто можна розрахуватися не лише карткою, а й електронним квитком, скористатися пільговим проїздом тощо. Немає ніяких кондукторів, є системи контролю. Польща пройшла через це все. Влада вирішила так, переконавши перевізників.\n- Як Ви ставитесь до пропозиції підняти вартість проїзду в луцьких маршрутках до 5 гривень?\n- Негативно. Коли до чотирьох гривень піднімали, я теж був проти. Не знаю, навіщо виконком прийняв таке рішення. Хоча той склад виконкому наступного дня звільнився, тому зрозуміло, як вони це рішення прийняли. Тариф вже минулого разу був надуманий.\nЗрозуміло, що маршрутки, які їздять Луцьком, є старими, ремонт затратним. Ми почали аналізувати складові тарифу і скажу, що аргументація перевізників навіть рік тому була непереконливою. По деяких маршрутах тариф взагалі мав бути 2 гривні 20 копійок, зважаючи на протяжність, періодичність. Крім того, не було проведено детального аналізу пасажиропотоку, лише кілька маршрутів. Але все ж плату за проїзд підняли до 4 гривень.\nТариф на проїзд вже минулого разу був надуманий\nМинув рік і це питання піднімається знову. Вважаю, що в жодному разі не можна йти на нинішні вимоги, але, думаю, після Великодня, ми знову почуємо про це. Важливо, щоб лучани не ігнорували і прийшли на громадські слухання, бо у минулому році мешканців міста було мало, більшість – водії, перевізники, які зацікавлені в піднятті ціни.\nВихід є. Збільшити та оновити тролейбусну базу луцького депо. Взагалі вважаю, що в місті треба провести невеличку транспортну реформу, - щоб в центральній частині міста їздили лише тролейбуси. Маршрутки повинні їздити там, звідки не можна дістатися тролейбусом, де не прокладена тролейбусна лінія, наприклад, з Вересневого, Вишкова. Крім того, маршрутки варто замінити на великогабаритні автобуси, як це вже зробив Львів.\nЩоб це все вирішити, потрібна політична воля.\n- Окрім міської ради, фігурантами нещодавнього скандалу став і виконавчий комітет, який підняв тарифи на розміщення зовнішньої реклами на 260%. Оператори зовнішньої реклами кажуть, що це цілеспрямоване знищення їхнього бізнесу. Що думаєте про це?\n- Вважаю, що підняття тарифів треба було робити поступово, а не ривком. Чи виграє від цього місто? Не думаю, що місто отримувало від оренди такі вже й великі кошти. Я б назвав це більше зачищенням ринку під своїх. На часі – вибори, а хто володіє рекламою, інформацією, той володіє світом.\nСерйозніші гравці рекламного бізнесу втримаються, може сподіваються перечекати цю владу, дрібніші здадуться.\n- Чому, на Вашу думку, жодна прилегла до Луцька сільська рада не поспішає об’єднуватися з обласним центром?\n- Чим більше дерибанських рішень прийматиме міська рада, тим більший спротив чинитимуть прилеглі сільські ради…\nВ рамках адміністративної реформи для Луцька об’єднання є стратегічної ціллю. Потрібно, що голова ОДА з міським головою провів ряд зустрічей та консультацій з сільськими головами, пояснивши, що об’єднання - в інтересах кожної зі сторін. Невже земля в прилеглих селах коштувала б так дорого, якби вони не були під обласним центром?! Треба думати про майбутнє. Розумію, що кожен – господар на своїй землі, є поняття містечкового патріотизму, ніхто не хоче втрачати повноваження, але...\nУ Вінниці та Рівному не створено ще жодної ОТГ навколо цих міст і міські ради активно працюють над цим.\nМожна ж було і Луцьку підписати меморандум про те, що ніякі ОТГ не створяться до наступних виборів, за рік до виборів почати напрацьовувати проекти в рамках об’єднання з Луцьком. В такому разі всі обрані сільські голови і депутати «досидять» свої каденції… Тут провина не лише міста, а й області. Плюс втрутилась політика.\nМи вже втратили Княгининок, Боратин, Забороль – найбагатші сільські ради. На черзі Підгайці. Найбідніша сільська рада – Прилуцька, але й там політика грає…\n- З призначенням нового голови ОДА Олександра Савченка почали ходити чутки, що він вплине на політичну ситуацію в Луцьку і вибори міського голови будуть призначені найближчим часом. Що думаєте про це?\n- Думаю, що абсолютно не від Савченка залежить призначення виборів міського голови. Усі чекають «добра» Адміністрації Президента. Але насправді винні усі сторони. Спочатку УКРОП «намутив» зі зміною Вусенко, потім команда Президента почала блокувати цей процес на рівні Верховної Ради… Ситуація може змінитися у цьому році, бо йде президентська передвиборча кампанія.\nПопередня новина 5 квітня 2018, 12:56 Знайдена в Волиньраді «прослушка» виявилася ретранслятором\nНаступна новина 5 квітня 2018, 13:14 Рада закликала Європу відмовитися від будівництва «Північного потоку - 2»


Вомбат: «травоїдний ведмедик» або «підземна коала»? «\nТварини 25 квітня 2020\t Перегляди: 723\nПро коалу і кенгуру чули, напевно, все. Хтось знає про качкодзьоба і єхидну, комусь більше до вподоби австралійські папуги. А тим часом на цьому континенті мешкає і ще одне дуже цікаве звірятко, якого австралійці часто містять в якості домашнього вихованця, і ім'я йому - вомбат.\nВомбаты(Vombatidae) - дивовижне створення природи і до того ж дуже древні - вони з'явилися близько 18 мільйонів років тому, в міоцені. Серед їх вимерлих предків були воістину величезні екземпляри, так, вага велетенського вомбата(Phascolonus gigas), що жив в плейстоцене, досягала 200 кілограмів. Інший найближчий родич вомбата - дипротодон(Diprotodontidae), сумчаста тварина розміром з носорога, зник з лиця землі близько 40 000 років тому і встиг застати появу в Австралії перших людей.\nВомбаты поширені в південній і східній частинах Австралії, їх можна зустріти приміром, в штатах Квинсленд, Вікторія, Новий Південний Уельс, на острові Тасманія. Основна вимога у вомбатов при виборі місця проживання - рихлий грунт, відповідний для риття нір. А буде ділянка розташований в степу або в лісосмузі, для вомбата значення не має.\nЩо дожили до наших днів вомбаты діляться на два роди:\nРід короткошерстних вомбатов включає всього один вид, який так і називається, короткошерстний вомбат(Vombatus ursinus), серед довгошерстих є два види - квинслендский(Lasiorhunus krefftii) і довгошерстий(Lasiorhunus latifrons). П'ять відомих пологів вомбатов, на жаль, вже вимерли.\nСхожі чимось на маленьких ведмедів, вомбаты в той же час є найбільшими сумчастими тваринами і ссавцями, ведучими в основному нірний спосіб життя. Ці тварини риють під землею декілька житлових печер, сполучених між собою тунельними ходами протяжністю близько 20 метрів і що йдуть на глибину до 3,5 метрів. Пол у своїх підземних спальнях вомбат вистилає м'якою підстилкою з сухої трави і листя. Площа земельної ділянки, займаної вомбатом, може варіювати від 5 до 25 Га, він ретельно позначається екскрементами тварини. До речі, тільки у вомбатов екскременти, завдяки особливій будові анусу, мають форму правильних кубиків.\nВомбаты ведуть переважно нічний спосіб життя, коли вони виходять на поверхню у пошуках їжі. Вдень вомбаты покидають нору досить рідко, вважаючи за краще відсиплятися у безпеці. Вони переконані вегетаріанці і живляться молодою травою, рослинними втечами, різними корінцями, мохом, ягодами і грибами. У вомбатов украй уповільнений обмін речовин - на переварювання їжі їм потрібно до двох тижнів. Також вомбат другий після верблюда рекордсмен, здатний обходитися дуже малою кількістю води, - всього 22 мл на кілограм ваги в добу, і це включаючи вологу, яка міститься в їжі.\nНайближчі з родичів вомбатов, що нині є здоровими, - це коалы, з ними у вомбатов багато спільного у будові черепа і зубів. Цікаво, що у вомбатов по парі різців згори і знизу, і зуби ці ростуть у них усе життя - в цьому вони схожі на гризунів. А загальна кількість зубів у вомбата всього 12, менше, ніж у усіх представників сумчастих. Верхня губа вомбатов розділена по центру на дві половинки: це дає тварині можливість підгризати рослинну їжу біля самої землі.\nЗа сотні тисяч років розвитку вомбат грунтовно підготувався до риття нір : навіть сумка у нього, на відміну від інших сумчастих тварин, відкривається не у бік голови, а назад, щоб земля випадково не потрапила! У вомбатов щільно збите тіло завдовжки 70-120 см, вага тварини в межах 20-45 кг\nУкорочені потужні лапи мають по п'ять пальців, з яких чотири оснащені великими кігтями, прекрасно відповідними для риття. Хвіст у вомбатов сильно укорочений.\nУ задній частині тулуба вомбата розташований особливий твердий щиток, тому у разі небезпеки вомбат може попросту закупорити нору власним тілом, залишивши на поверхні тільки «броньований» зад. Цей же щиток вомбаты можуть використати і в якості зброї нападу на непрошених гостей, щоб роздавити їх об стінки свого підземного житла. Небезпеку представляють і довгі гострі кігті тварини. Вомбат здатний також буцатися і завдавати досить сильних ударів масивною головою.\nСправедливості ради варто відмітити, що вомбаты таким чином усього лише захищають свою територію, першими без причини вони не нападають, а для залякування супротивника мотають головою і видають звуки, схожі на мукання. Проте у разі вторгнення на ділянку вомбата іншого самця, якщо останній не забереться подобру-поздорову, справа може дійти до бійки і нанесення серйозних травм. В той же час підземні галереї вомбата можуть перетинатися з тунелями інших особин і вони навіть іноді користуються одними спальнями, але в різний час - тут, мабуть, все залежить від здатності конкретних тварин до співіснування на одній території.\nЯкщо ж вомбат потрапляє у безвихідну ситуацію(відсутність поблизу нори-притулки, перевершуюча чисельність супротивника), це повільне на вигляд тварина здатна утікати зі швидкістю до 40 км в годину!\nУ разі реальної небезпеки вомбат може залізти на дерево і навіть плавати - чого не зробиш для рятування власного життя.\nПриродних ворогів у вомбатов мало. З них варто згадати завезеного людиною дінго, небезпечним для вомбата може бути і тасманийский диявол. Але головний ворог вомбатов, на жаль, людина. На них нещадно полювали під приводом, що своїми норами вони псують пасовища. Вбивали вомбатов не лише із-за хутра, яке хоч і не занадто красиве, але дуже готується, і широко застосовувався для виготовлення килимків і оббивки дверей - м'ясо довгошерстих видів цих тварин цілком їстівно, хоч і має дещо своєрідний присмак. Зараз, на жаль, із-за діяльності людей скорочується кількість земель, де можуть мешкати вомбаты. Також багато вомбаты гинуть під колесами машин. Популяція найрідкіснішого, квинслендского вомбата, налічує усього лише близько ста особин, і усі вони живуть на території одного заповідника площею 300 Га. У Червону Книгу занесений і один з підвидів короткошерстного вомбата.\nСкорочення чисельності вомбатов безпосередньо залежить і від їх нечисленного відтворення в природі. Вомбаты розмножуються лише при достатній кількості вологи, вагітність у них триває всього 20-22 дні. Дитинча народжується крихітним, подальший його розвиток відбувається вже в сумці матері.\nХоча у самиць вомбата є два соски, дитинча народжується один. У материнській сумці дитинчата короткошерстних вомбатов проводять до 6 місяців, а у довгошерстих і того довше, до 10-11 місяців.\nПісля закінчення цього терміну малюк хоч і покидає сумку, але ще довго не виходить на поверхню - мати приносить йому їжу в дрібно згризеному виді прямо в нору.\nПовністю самостійним молодий вомбат стає, коли набере 2-3 кг ваги, розмножуватися, у свою чергу, він здатний після трирічного віку.\nЯк правило, самиці залишаються жити в «рідному будинку», а самці шукають собі нове місце проживання.\nПри такому довгому періоді відходу за малюком самиця вомбата може приносити потомство разів в два роки, а в неволі вомбаты, на жаль, практично не розмножуються. Тривалість життя вомбата в дикій природі до 15 років, в умовах зоопарків і розплідників вони можуть прожити 25 років і більше.\nТепер, коли ви познайомилися із способом життя вомбатов в природі і їх звичками, стає зрозумілим, що містити цю тварину в якості домашнього - завдання не з легенів. Не зайвим також знатиме, що офіційно вивезення вомбатов з Австралії заборонене, дозвіл на їх придбання можуть отримати тільки великі зоопарки. Так що купити тварину можна тільки на «чорному ринку», якщо воно нелегально вивезене з країни, а це, м'яко кажучи, незаконно.\nЛюбителі «екзотики» намагаються поселити вомбата навіть в міській квартирі, що по суті є знущанням з тварини, у якої інстинкт риття запрограмований генетично. В результаті страждають м'які меблі і килимові покриття, вомбаты намагаються зробити «підкоп» під стінами. Погано всім, і вомбату, і хазяям.\nМістити вомбата в заміському будинку за наявності власної ділянки в принципі можливо, але і в цьому випадку треба обов'язково пам'ятати наступне:\n- вомбат обов'язково постарається прорити хід під огорожею і може вибратися «на волю» в найнесподіваніший момент;\n- місце для риття вомбаты вибирають, виходячи з тільки їм ведених міркувань, при цьому вони нещадно знищують рослинність на ділянці, так що про доглянутий газон і квітник або про урожай в городі в принципі можна забути;\n- вомбаты не те щоб тупуваті або безглузді - вони неабиякі тугодуми; приручаються вони дуже відносно, так що не чекайте, що тварина відгукуватиметься на кличку або демонструватиме вам свою вдячність у відповідь на ласку, подібно до кішки;\n- навіть якщо вомбат давно у вас живе і звик до вас, несподівано чогось злякавшись у вас на руках, він може сильно поранити своїми кігтями;\n- вомбаты дуже бояться холоду і при пониженні температури швидко захворюють, так що в холодну пору року звірятко потребуватиме теплого притулку, де зможе перезимувати.\nРаціон вомбата при утриманні в неволі мало чим відрізняється від природного, хіба що можна спробувати його різноманітити за рахунок різних фруктів і овочів, якщо такі припадуть тварині за смаком.\nЯкщо взяти до уваги все «за і проти», стає зрозумілим, що вомбат в якості домашньої тварини - варіант, скажемо прямо, не з кращих.\nМабуть, краще обмежити свій вибір звичнішими для нас домашніми улюбленцями, і не шукати пригод на свою голову!


Вініловий сайдинг Зовнішнє оздоблення фасаду | Оздоблення зовнішніх стін каркасного будинку вініловим сайдингом\nГоловна - Зовнішні роботи - Оздоблення зовнішніх стін каркаса сайдингом\nОздоблення зовнішніх стін каркаса сайдингом\nВініловий сайдинг - один з найпопулярніших матеріалів для зовнішнього оздоблення стін в каркасному будівництві. Сайдинг поєднує в собі масу достоїнств, які і обумовлюють його популярність. У даній статті ми поговоримо про вініловий сайдинг, його переваги та особливості монтажу на каркасних стінах.\n- Досить висока довговічність;\n- Багатий вибір забарвлень і текстур;\n- Легко миється, чиститься;\n- Невеликий питома вага (низька навантаження на несучі конструкції стін);\nОчевидних недоліків не виявлено. У своєму ціновому сегменті, вініловий сайдинг дійсно - лідер. Якщо сайдинг якісний, від перевіреного виробника і змонтований правильно - то ніяких проблем з його експлуатацією не буде, одні вигоди.\nСайдинг монтують до фасадів каркасних стін на профілях з тонкої сталі. Кріплення проводиться саморезами, через спеціальні довгасті отвори на краях смуг сайдинга. Довгасті отвори дозволяють сайдингу вільно зміщуватися, якщо виникли лінійні деформації через перепади температур. Відповідно, і саморізи не повинні бути загвинчені до упору. Їх трохи не до заганяють і сайдинг, як би висить на саморізах, а не прибитий щільно до фасаду. Система профілів, до якої прикручується сайдинг може регулюватися, що дозволяє домогтися ідеально рівних площин стін зовні. Це вкрай важливо, для такого матеріалу, як сайдинг, де нерівності фасаду відразу дадуть про себе знати щілинами між смугами сайдинга.\nМонтаж сайдинга походить від цоколя до верху. Зміцнюється нижній пояс сайдинга. Далі, встановлюється наступний, таким чином, щоб верхня смужка закривала місця кріплення нижньої смужки. Та й з естетичної точки зору більш правильно, та й вузли кріплення не піддаються впливу вологи, яка могла б привести до ржавенія саморізів та іншим небажаним явищам. Крім того, така схема монтажу сайдинга, з накладкою верхнього профілю на нижній, гарантує, що атмосферна волога (дощ, сніг) не потрапить на внутрішні шари каркасної стіни.\nРозрізняють смуги сайдинга з одинарною сходинкою, з подвійною, і з потрійною. Найбільш поширений сайдинг з двома сходинками. У комплекті з сайдингом можна і потрібно придбати доборні елементи - спеціальні профілі, за допомогою яких обробляються кути будинку, переходи до цоколя, вентиляційні віддушини, периметри віконних і дверних прорізів тощо.


04 березня 2018 08:10\nПротягом минулої доби через контрольні пункти в`їзду-виїзду, що на лінії розмежування в районі проведення операції Об’єднаних сил, перетнуло 22,5 тисячі осіб та понад 3 тисячі транспортних засобів, а саме:\n«Майорське» – 5180 осіб та 760 транспортних засобів;\n«Мар’їнка» – 4995 осіб та 1075 транспортних засобів;\n«Новотроїцьке» – 3815 осіб та 795 транспортних засобів;\n«Гнутове» – 1696 осіб та 437 транспортних засобів;\n«Станиця Луганська» – 6877 осіб.\nСьогодні вранці на в’їзд та виїзд знаходилася така кількість автомобілів:\n«Майорське» – 30/60; «Мар’їнка» – 40/30; «Новотроїцьке» – 30/40; «Гнутове» – 40/20.\nУчора в КПВВ «Новотроїцьке» на в’їзд з тимчасово окупованих територій зупинено автомобіль, в якому виявлено близько трьох сотень пачок прихованих сигарет марок «Джет Сет», «Прима Доа», «Донтабак», «Наша Марка». Транспортний засіб та тютюнові вироби вилучено працівниками ДФС для прийняття правового рішення.\nПрикордонники Донецького загону в КПВВ «Гнутове» зупинили на в’їзд з ТОТУ два автомобілі - «Хонда» та «Міцубіші», української реєстрації, водії яких надали для перевірки підроблені доручення на право керування автомобілями. Обидві власниці транспортних засобів не були присутні під час складання доручень.\nДо Нацполіції направлені повідомлення для внесення до ЄРДР про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 «Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів» та ст. 365 «Перевищення влади або службових повноважень» КК України.\nА в КПВВ «Майорське» та «Новотроїцьке» військовослужбовці задокументували два випадки пропонування хабарів загальною сумою 1 700 гривень для безперешкодного проходження паспортного контролю. Стосовно правопорушників - громадян України, до Нацполіції направлено повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 КК України (Пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі).


МАЙДАН: Відповідальність інформаційної політики за єдність країни та відповідність реальному стану речей\nВідповідальність інформаційної політики за єдність країни та відповідність реальному стану речей\nЗВЕРНЕННЯ ДО МАЙБУТНЬОГО ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ\nСпостерігаючи за наслідками подій в Україні (від початку Майдану у Києві, згодом Крим та Донецька область) слід віддати належне ЗМІ і так званій інформаційній війні. Левову частку у мобілізацію населення та збурення громадської свідомості внесли саме вони. І саме вони стали одним з рушіїв збурення «сепаратистських» настроїв в Криму та на Сході, поділивши інформаційні посили на «добре»/«погано», відповідно до основних засад, закладених багаторічним вихованням у різних регіонах України. Там, де останній Президент був «своїм», а Росія "дружньою країною" більшість здавна не сприймає радикальну українізацію, а там, де Степан Бандера герой, Росія апріорі ворог і Донбас винен у походженні Віктора Януковича. Єднати країну, граючи на тільки таких уподобаннях її мешканців – давати можливість сусідній країні «рятувати» їх і призводити до кровопролиття не тільки міждержавного, а й міжрегіонального. Повернути Крим, зупинити безлад у Донецькій області – основне, першочергове завдання для легітимно обраного Президента України зараз. Саме тому закликаю посприяти змінам в інформаційній політиці.\nЗакликаю припинити інформаційну війну і почати прозоре інформування українців. Пропаганда – козир КПРС, Україна обрала демократію та Євросоюз. Тож давайте грати за оновленими правилами.\nЗакон України про доступ до публічної інформації надає журналістам чимало прав, про такий ще років 10 тому можна було тільки мріяти. Однак і зобов’язання повинні бути. Закликаючи до люстрації у всіх гілках влади, не варто забувати і про владу, яку мають журналісти, їм довіряють свій мозок українці. Закон «про наклеп», наприклад, даремно був освистаний в його цільовому призначенні. Нам варто звернути увагу на закони демократичної Америки, де судяться через «косий погляд». За слова повинні відповідати і політики і інформаційні ретранслятори, і кожен, хто так чи інакше впливає на свідомість населення.\nНагнітання паніки, яка, як мінімум, супроводжується чергами до банкоматів та за продуктами – також на відповідальності ЗМІ. Медіаграмотність нашого суспільства сприяє легкому сприйняттю на віру повідомлень без посилання на джерело інформації, фотографій, і навіть відеозйомки, не з місця подій. Такий шлях маніпуляцій зіграє злий жарт з новим керівництвом держави у разі прийняття не популярного рішення вести діалог з Росією чи інших необхідних рішень. Несприйняття українців одним одного буде і у випадку, коли/якщо на Донбасі та у Криму ситуація стабілізується і Україна поверне географічну стабільність – приналежність цих регіонів не словами Євросоюзу та Америки, а фактично, з більшістю живих мешканців. Тому варто задуматись зараз, чи повірять мешканці нестабільних регіонів привабливості життя в Україні після Майдану, чи продовжувати прихильникам змін та євроінтеграції й далі бути в їхніх очах «брехливими фашистами», дозволяючи пресі неповагу до своїх та іноземних політиків і громадян. Пресу читають люди, для яких облити зеленкою і побити іншу людину замість цивілізованого суду є звичайним явищем та честю.\nДемократія вимагає об’єктивності від усіх її користувачів, інакше – хаос та тероризм.\nЗвернення оприлюднено в Інтернеті та буде відправлено за поштовою адресою АП України.\nОпубліковано Тетяна Таран о 21:14


Наш Шевченко: Концерт - | Афіша Львова - 032.ua\nТривалість — 2:00.\nДиригент - Богдан Мочурад, заслужений артист України.\nНові пісні Галі і Лесі Тельнюк на тексти Тараса Шевченка вдруге звучатимуть наживо у Львові у супроводі оркестру Національного академічного драматичного театру ім. Марії Заньковецької.\n«Наш Шевченко — не данина моді. Ми не намагаємося вскочити у тренд. Ми просто визріли для того, щоби спробувати заспівати поезію Тараса Шевченка. Сподіваємося на підтримку і самого Тараса Григоровича, його Духа. З чистим серцем та зі світлими думками ми почуємо його голос» - Сестри Тельнюк.\nКоли музика опирається на слово, а слово відлунюється у звуках голосу, клавіш, струн — народжується поезія.


На телеканалі «Київ» новий ведучий новин - Детектор медіа.\n21:35 / 01 Березня 2021\nСуспільне хоче співпрацювати з великими продакшнами на зразок Film.ua – Чернотицький\n«1+1» спростував причетність до відео про рейдерство в анонімному телеграм-каналі\nДо команди програми «Київ. Newsroom» на телеканалі «Київ» приєднався новий ведучий – Тарас Кобзар.\nТарас вестиме ефіри з 17:00 до 22:00 разом з Оленою Вознесенською.\n«Мені сподобалися зміни формату програми. Адже це не просто випуск новин, а кілька годин в прямому ефірі. Вважаю для себе це певним кроком в професійному зростанні», - розказав Тарас.\nТарас Кобзар разом зі своєю новою колегою Оленою Вознесенською вже колись працював у 2012-2014 рр. у пррограмі «Ранкове Espresso» на каналі «Тоніс». Також він був ведучим на «4 каналі», на «2+2» в програмі «ДжеДАІ» (редактор, журналіст), АТR, UA.TV (випусковий редактор).\nДо речі, на «Києві» з весни минулого року працює ведучою дружина Тараса Олеся Кобзар, яка веде ефіри «Київ. Newsroom» разом з Лілею Гулей.\nНагадаємо, що з 18 січня «Київ. Newsroom» збільшила час мовлення і тепер виходить по буднях великими блоками - 12:00 -16:00, 17:00 – 18:00, 20:00 – 22:00, а також короткі випуски о 19:00 і 23:00. На вихідних програма виходить короткими 15-хвилинними випусками новин о 13:00, 15:00, 17:00 та 19:00 у суботу та о 13:00, 15:00, 17:00 у неділю, які веде Олекса Кібкало. Василь Климчук продовжує вести «Київ.Тижневик» о 19:00.\nЯк вже повідомляв «Детектор медіа», «Київ» шукає ведучу/ведучого у ранкове шоу.\n«Київ» покаже другу частину свого фільму про COVID-19\nРадіо «Київ» запустило проєкт про українську електронну музику\n«Київ» шукає ведучу/ведучого у ранкове шоу\n«Київ» покаже дев’ять концертів світових музикантів\n«Київ» покаже різдвяний концерт Руслани\n«Київ» зняв новорічний концерт\nІлона Довгань стала ведучою каналу «Київ»\nКолишній ведучий каналу іномовлення UATV перейшов на «Київ»\nАктриса серіалу «Школа» стала ведучою на каналі «Київ»


Голова «царського села» проти входження його до складу Луцька\n12 Червня 2008 18:35\nГолова Маяківської сільради Ігор Ярмольський не підтримує ініціативу розширення меж Луцька, оскільки у такому разі до облцентру ввіллються землі, підпорядковані сільраді. Про це пан Ярмольський розповів 12 червня в усній інформації «Волинським новинам».\nВласне, Маяківській сільраді підпорядкований Зміїнець, відомий серед лучан як «царське село». Однак, як зазначив Ігор Ярмольський, входження земель Зміїнця та Маяків до складу Луцька в разі розширення його меж є неактуальним, хоча це питання обговорювалося. Зокрема пропонувалося створення так званих «спальних районів» та інфраструктури, як у Києві чи Харкові. Однак більше це стосується Ківерець, – зазначив пан Ярмольський. За його словами, він особисто не є прихильником цього і виступатиме проти розширення меж Луцька.\nЩороку до Маяківської сільської ради надходить 7–8 судових позовів від лучан, які оспорюють відмови у наданні земельних ділянок.


Від надання послуг з утримання будинку до професійного управління – Круг\nМинуло два роки як Верховна Рада прийняла новий закон «Про житлово-комунальні послуги», який багато в чому повинен сприяти реформуванню сфери житлово-комунального господарства.\nНовацією цього закону стало те, що в житловому господарстві ми перейшли від послуги з утримання будинку і прибудинкової території до послуги з управління багатоквартирним будинком. Ця норма Закону вимагає від надавачів такої послуги більш професійної підготовки. Ст.18 передбачає, що управитель зобов’язаний мати у штаті щонайменше одного найманого працівника, який пройшов професійну атестацію на відповідність кваліфікаційним вимогам професії «менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків)».\nВ жовтні поточного року в Запоріжжі на навчальних курсах з підготовки менеджерів (управителів) житлового будинку (групи будинків) пройшла навчання перша група до складу якої увійшли представники комунальних підприємств «ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС», «НАШЕ МІСТО», «ЖИТЛОМАСИВ», КМР «КОМУНАЛЬНИК» і «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» та комерційних приватних підприємств «КК «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ», «БУХГАЛТЕР ОНЛАЙН», КК «МРІЯ», «УНІВЕРСАЛБУД», «ГЛАСИС ФОРТЕ».\nНавчання проходило на базі КП «Запорізький обласний центр охорони праці». Слухачі курсів пройшли навчання за програмою яка включала найбільш актуальні питання в сфері надання житлової послуги: організаційно-правові, бухгалтерські та податкові аспекти діяльності управителів багатоквартирними будинками, забезпечення регламентних вимог при експлуатації конмтруктивної та інженерних систем будинку, енергетична ефективність та енергоменеджмент в житловому будинку, особливості застосування серії міжнародних стандартів з менеджменту в сфері управління житлом, управління конфліктами та інші практичні напрацювання.\nНавчання проводили викладачі «ЕМАУ-АКАДЕМІЇ» (м.Київ»), які мають багаторічний практичний досвід роботи в сфері житлового господарства.\nПо закінченні курсів слухачі виконали тестові завдання і отримали свідоцтва про підвищення кваліфікації. Зараз слухачі, які пройшли навчання готуються до здачі кваліфікаційного іспиту за фахом «менеджер (управитель) житлового будинку (групи будинків) і отримання сертифікату.\n← Тренінг: Впровадження в ОСББ/ЖБК Законів України «Про ЖКП» та «Про комерційний облік»\tВже зовсім скоро настане Новий 2020 рік →


Самодостатність VS Одинатство: Лекція. - | Афиша Киева - 44.ua\nСамодостатність VS Одинатство\nЧому саме таке протиставлення? Якось своїм сприйняттям самодостатності як синонімом одинатства поділилася одна з учасниць діалогу на тему яскравого життя без виснаження у сезоні Верзусів 2014 року. Тема самодостатності виникла в той момент під час обговорення подібності/відмінності ролі та маски, коли учасники визначили звичку ховатися за маскою ознакою не самодостатності.\nНадалі привид одинатства повставав при розгляді асертивності – з побоювання, що людям зручніше буде залишатись в позиціях жертви та переслідувача (замість вразливого та турботливого), що залишатиме асертивного «одним у полі подорожнім».\nЯкі ще викривлення сприйняття самодостатності зустрічала ведуча Верзусів Ольга Зайченко?\nЗведення самодостатності до фінансової незалежності – і тому ми співставимо цю\nтезу з антитезою про фінансову незалежність як наслідок, а не синонім самодостатності.\nОтотожнення самодостатності з самовпевненістю, хоча самовпевненість є проявом самоствердження, у якому самодостатня людина не відчуває потреби, бо сприймає себе саме такою як є, знаходить у собі усі запитання та відповіді, спокійно приймає\nвідповідальність за себе такою ж мірою, як і просить про допомогу, коли її потребує та приймає її, коли вона запропонована іншою людиною від щирого\nНайміцніші союзи – дружні, родинні, організаційні – відбуваються саме між самодостатніми сторонами.\nТо ж ключовими питаннями стануть співставлення самодостатності з самовпевненістю, а також з фінансовою незалежністю – і вже тоді з одинотством. І шукатимемо відповіді на них задля забезпечення собі якнайкращого середовища підтримки, яке живить енергію лідера, яким зазвичай проявляють себе\nсамодостатні особистості (на відміну від домінантних або схильних маніпулювати залежних, співзалежних, контрзалежних).\nЯкщо участь у діалозі на тему гендерної самореалізації через взаємодію без конкуренції з власним та іншим гендером викликала яскраві емоції, варто продовжити побудову своєї самодостатності, і полишити тему одинотства поза своїм життям.\nЯкщо більше зацікавлені убезпечити себе від одинатства в робочій площині, залучаючи настільки ж самодостатніх членів команди, по цей Верзус чекає і на Вас.


У Львові рік Тараса Шевченка відкриють на одноіменному проспекті | Вся Власть\nУ Львові рік Тараса Шевченка відкриють на одноіменному проспекті\n11:18, 07 Марта 2014\nУ неділю, 9 березня, о 12:30 на проспекті Т. Шевченка поблизу Української книгарні наукового Товариства імені Тараса Шевченка пройде загальноміська акція «Відкриття року Т.Г.Шевченка у м. Львові». Про це повідомили у прес-службі міськраді. Розпочнеться рік Шевченка з відкриття символічної таблички «Проспект академіка Тараса Шевченка».\nТака ідея полягає у тому, щоб розширити стереотипне сприйняття Шевченка, як кріпака, селянина і нагадати, що він був визнаним генієм у малярстві та мав звання академіка Петербурзької Академії мистецтв. Ця табличка є символічним культурним актом і не означає перейменування проспекту, - зазначили організатори.\nВід книгарні НТШ розпочнеться живий ланцюг, по якому учні львівських шкіл передадуть «Кобзар» від «Проспекту академіка Тараса Шевченка» до його пам’ятника на проспекті Свободи. Окрім цього, 9 березня біля пам’ятника Т. Шевченка проведуть акцію «Читаймо Шевченка разом», зачитають твори Кобзаря на різних мовах світу та покажуть мультфільм «Суперкнига».


Екстракт моркви - зволожувальний засіб для шкіри - vesna.care\nДомівка Натуральна Косметика Компоненти косметики\n/ 185 / 0\nПро користь моркви всі знають з дитинства. Її можна додати у всі страви від супу до торта і печива, приготувати з неї сік чи їсти просто так, насичуючи організм цінними вітамінами та мікроелементами. Та морква може приносити користь не лише тоді, коли її споживати всередину. Екстракт зроблений з моркви можна з успіхом застосовувати й ззовні. Екстракт моркви – це чудовий зволожувальний та омолоджувальний вітамінний засіб для Вашої шкіри.\nМорква багата β-каротином. В організмі каротин перетворюється на вітамін А, що є відомим антиоксидантом, який сприяє омолодженню, покращує стан шкіри та волосся, перешкоджаючи їхньому пересиханню. Також у моркві є вітаміни групи В, РР, С, Е, та К. Серед мінеральних речовин у моркві найбільше калію, заліза, фосфору, кобальту, міді, йоду та цинку. Всі ці речовини беруть участь в обміні речовин у нашому організмі, забезпечуючи його повноцінне функціонування, що необхідно для здоров’я та краси.\nЕкстракт моркви використовують як самостійний засіб, чи додають у креми та маски. Ця речовина є просто порятуноком для сухої, чутливої, подразненої шкіри, що потребує особливого зволоження та відновлення. До того ж екстракт моркви насичує шкіру такими необхідними їй вітамінами та мікроелементами. Цей засіб володіє яскравим омолоджувальним ефектом, допомагає зберегти шкіру сяючою та молодою надовше. Але й так само корисним екстракт моркви буде і для дитячої шкіри. Шкіра малюків більш чутлива до втрати вологи, ніж у дорослих. Тому морквяний екстракт стане у пригоді при нестачі вологи, сухості, лущенні шкірі у дітей, наприклад, під час опалювального сезону, коли різко відчувається нестача вологи.\nЗахисний крем для обличчя з SPF 30 – захищає від руйнівного впливу сонця, та забруднень навколишнього середовища, зміцнює природні захисні властивості шкіри, насичує шкіру корисними вітамінами, знімає запальні процеси, подразнення.\nЩо таке ФОТОСТАРІННЯ, та як йо...\n/ 215 / 0\n/ 331 / 0\n/ 90 / 0


Закарпаття: День десантника на полонині Рівній @ Закарпаття онлайн\nЗакарпаття: День десантника на полонині Рівній\nНаприкінці серпня я запропонував своєму товаришеві відзначити його найулюбленіше свято - "День десантника" - на, можливо, єдиному в Закарпатті місті, що до десанту має безпосереднє відношення - Полонині Рівній на Перечинщині. Загалом, десантники святкують його на День Ільї, тобто 2 серпня, але, аби догодити усім учасникам походу, ми мусили вирушати значно пізніше. Та це не зіпсувало свята, і, забігаючи вперед, скажу - нашому єдиному екс-десантнику місце так сподобалось, що він твердо вирішив наступного року привести сюди своїх побратимів.\nТуристичні довідники зазвичай пропонують для нетривалого походу такий маршрут: вже відоме село-курорт Лумшори – „Комсомольське озеро” – полонина Рівна – водоспад Воєводин, але ми вирішили йти зворотнім шляхом. Стартувавши у Тур’їй Поляні, до якої добралися автотранспортом, вирушаємо вперед і в гору – до водоспаду, який є найвищим на Закарпатті. Це робить його вельми популярним серед відвідувачів, адже значну частину шляху від села, вздовж знаменитого рибника з фореллю, можна подолати автомобілем. Що не дуже радує - як на мене, давно пора привчати народ більше ходити, дихати свіжим повітрям самим та давати іншим, і для цього слід максимально обмежувати потік самохідних бляшанок по території Природи. Більш просунуті надають перевагу велосипеду – по дорозі на водоспад нас обігнало чимало молодих людей обох статей, чи то чехів, чи словаків.\nПопередньо почитавши про Воєводин на різних сайтах, побоювались побачити звичну вже картину з куп непотребу посеред природної краси. На щастя, побоювання не виправдались – попри масу людей, які суботнього дня порожнем підіймались до водоспаду, аби зробити фотосесію на фоні падаючого вниз із скель потоку, сміття навколо виявилось, так би мовити, в межах норми. Нашої, української, норми, само собою – тобто пляшки, пакети, пластикові флакони зустрічались в чималій кількості, але не в такій катастрофічній, як це буває у місцях масового туристичного паломництва.\nНаступного дня десь пообіді – вихід на полонину Рівну. Загалом правду мають туристичні довідники, коли пропонують „реверсний” маршрут. Як ми переконались на власному досвіді, підйом у гору по бездоріжжю – задоволення хіба що для бажаючих піднапружитись та скинути зайвий кілограм власної ваги. Карти дають відрізку від Воєводина до полонини Рівної пару кілометрів, але ця пара відняла в нас мінімум шість доволі напружених годин лісом із камінням та скелями. Випадково серед лісу натрапили на моторошну картину – дві розп’яті на деревах радянські офіцерські шинелі. На стовбурі одного з дерев – набір букв, як ініціали, неподалік – місце від багаття, але без жодних залишків традиційних посиденьок, ані пляшок, ані бляшанок. Така собі картина з фільма жахів типу „Відьми з Блер”...\nЗрештою вибираємось на полонину і крокуємо до місця призначення. У вечірніх промінях досягаємо колосальних руїн колишньої радянської радарної станції дальнього спостереження. Колись це був стратегічний об’єкт надпотужної військової машини, а тепер можна дивуватись не тільки тому, як його примудрились збудувати на висоті 1480 метрів (імперія на військові потреби грошей та людських сил не шкодувала), але й тому, як його ж у наш час зуміли зруйнувати. Нині можна лише здогадуватись, який вигляд мала станція у робочому стані. Та масштаби прикинути нескладно по монументальних, на віки, залізобетонних коробках, які нам залишились. Вчергове приходиш до думки, що владу в нашій країні зазвичай беруть випадкові люди, які гадки не мають про сучасні світові тенденції. Бо інакше не дали б зруйнувати вщент об’єкт, який міг би приносити користь – хай не як військовий, то туристичний. Про станцію на полонині Рівній (до речі, серед місцевих поширена назва „Руна”) ходить й досі чимало чуток. Наприклад, що у радянські часи тут працював ядерний реактор – та краєзнавці це спростовують. Кілька років тому „антипомаранчевою” пресою пройшов ряд публікацій про те, що на місті старої станції на американські гроші хотять збудувати РЛС для потреб НАТО, з метою стежити за Росією. Підставою для чуток стала відносно офіційна інформація про колосальний (йшлося про мільярди – спочатку гривень, потім і доларів з євро) інвестиційний проект із метою перетворення безлюдної полонини у гірськолижний курорт ледь не світового значення. Не знаю, наскільки реальними були ці наміри, та на момент нашого знайомства з полониною Рівною жодних слідів роботи з розвитку туристичної інфраструктури ми там не побачили.\nЗнов таки, з інтернетівських джерел дізнався, що цією полониною обожнють „розсікати” любителі механіки – від квадроциклів та інших байків до джипів. Благо, піднятись сюди з боку Лумшор геть не складно: до станції була прокладена кількакілометрова бетонна дорога, яка збереглася й понині. І хоча, крім одного раннішнього мотоцикліста та мікробуса з туристами, нікого більше на залізних конях ми не не побачили, слідів тривалого свята на моторах на полонині вдоста - численні глибокі колії розписали її вздовж та поперек. Не певен щодо доцільності та реальності збудувати тут потужний рекреаційний комплекс (у „зелених” колах такі звуть луна-парками), а от подумати про надання цій території якогось заповідного статусу варто. Бо одна справа – мандрувати та милуватись вражаючими краєвидами (знизу, в долині – село Люта, видно також гору Лаутанська Голиця (1375 м), гору Гостра (1405 м), та весь хребет Боржава), а інша – плюндрувати легко раниму природу гумовими колесами та вихлопами моторів.\nНеподалік від однієї з будівель колишньої станції, гаражів для пересувних локаторів, стоїть „офіційна мета” нашого походу - обелиск із білого каменю, із написом: „На цьому місті 15 жовтня 1944 року десантувалась організаторська партизанська група імені Леніна на чолі з В.П. Хоменком”. За кілька місяців до цього по „Тисі” бачив репортаж про Рівну, і місцевий голова сільради (на жаль, не запам’ятав, якої) доволі докладно розповідав про ці місця. Зокрема, й про десант, який насправді виявився невдалим – одну з груп парашутистів віднесло вітром у ліс, і більшість десантників покалічились або загинули, дві інші групи потрапили під вогонь мадярів, які тут готувались тримати оборону. Прочитав, що це був не перший десант – у травні 44-го сюди скинули з неба групу у 19 чоловік на чолі з героєм Радянського Союзу Олександром Тканком, з якої згодом створили партизанське з’єднання, що вело диверсійну роботу в тилу противника. Загін Тканка ліквідував у селі Тур'я Поляна концтабір “Білий хутір", де нацисти тримали сім сотень місцевих мешканців та євреїв. В серпні того ж року на Рівну з двох американських „Дугласів” скинули частину так званого чеського загону, із підготовлених у Києві диверсантів, переважно чехів, під командуванням Василя Русина. Цей загін вів розвідувальну діяльність у регіоні. Фотографуємось на фоні пам’ятника та на якісь час залишаємо нашого десантника Юрія (йому довелося тричі стрибати під час служби, та пощастило не повоювати) на самоті.\nУвечері маємо несподівану цікаву зустріч – по полонині гуляють чимало яскраво одягнених молодих людей. Це хіппі, які „движнячили” поблиз Лютої на „Райдузі”. Так вийшло, що свій щорічний похід у гори ми спланували на довший термін, ніж потім виявилось можливим, тож мали чималий запас харчів, які б довелося тягти додому. Тому із взаємною вигодою ділимося ними з хіппі, які підійшли на вогник. Нам – полегшення у дорозі, їм, хлопцям та дівчатам із Молдови та Санкт-Петербургу, добре підкріплення. Бо тусуються з них дехто вже з місяць, а харчування у таборі виключно вегетаріанське (така ж бо ідеологія). „Діти трави” охоче наминають сало й консерви, і беруть ідеологічно невитриману їжу із собою...\nТретій день – спуск униз. Приємним сюрпризом стає Комсомольське озеро, яке колись мало назву Велика Трусця (або Тростя, або й Русьтя). Озерце трохи менше двох гектарів роташувалось неподалік села Лумшори на висоті 840 метрів і у гирла має сірководневе джерело з відповідним запахом. Попри самий кінець серпня, вирішуємо скупнутись (кажуть, не лише приємно, а й корисно), благо, в одному місті до затягнутої ряскою водойми прокладений місточок. Околиці озера вражають незвичною для наших місць чистотою. І це – заслуга... хіппі. Як пояснив відпочивальник із Перечина, який відпочивав тут із дружиною (окрім нього – диво! – нікого), перед Лютою фестиваль „Райдуга” стартував біля Комсомольського. Була зведена сцена, кілька пересувних туалетів тощо. Перед тим, як покинути місце, організатори свята зібрали усі мішки із сміттям та найняли місцевих, аби ті вантажівкою вивезли відходи на звалище. Бо чужинці люблять нашу природу – у приклад місцевому люду. Та ті „перевізники” вирішили зекономити, і, якщо вірити перечинцю, відвезли сміття вище в гори й викинули. Хіба екологічній прокуратурі не варто було б зайнятись цією справою та покарати винних ?!\nОцінити розмах туристичного бізнесу в Лумшорах встигаємо лише на марші до траси, де на нас чекає знайомий із автобусом. Про Лумшори, із його знаменитими казанами, в яких у мінеральній воді „варять” охочих, про величезні готелі, які стрімко зросли й зробили з глухого села відомий на всю Україну туркомплекс, про переваги такого розвитку та його проблеми (наприклад, із каналізацією – куди стікають брудні води, вгадати не важко) тощо варто писати окремо. На полонину Рівну ми навряд чи підійматимемось найближчими роками – бо у друзів, людей із роботою за графіком, часу на мандри не багато, а скільки є ще цікавого в Карпатах (хоча Юрій-десантник твердо вирішує наступного року вивести сюди своїх товаришів по зброї). Тож сподіваюсь у наступній вилазці побачити якщо не зміни на краще, то принаймні не побачити змін на гірше.\nТеги: десантник, полонина, Рівна, Лумшори, хіппі


Якщо ви на роздоріжжі і не знаєте з якою операційною системою купити смартфон або планшет, так влаштувалися зручніше, запасаємося попкорном… І приєднуємося до Самому Сумного Урочища Безперечно усіх часів: «Мама, якщо кит на слона налізатиме, хто кого поборе?»\nОтже, ми вже в курсі, що якість нашого мобільного пристрою визначає не тільки «залізо», про який ми ще поговоримо, а й операційна система (або, як зараз прийнято говорити, «екосистема»), чи то пак поєднання операційної системи і заточених під неї додатків.\nДо речі, вас може зацікавити страховка астана, детальніше про яку ви можете дізнатися на сайті kommesk.kz вже зараз.\nЦих «екосистем» не так багато – всього три, але шуму-пилу навколо вибору «царя гори» стільки, що вистачить для утворення нової Галактики.\nНа цю тему хочеться видати сентенцію в дусі безсмертного Капітана Зірви-Голова: «Старий бур і стара англійська леді прекрасні, як напівбоги, але кожен в своєму роді». У кожного з трійки лідерів є свої плюси і мінуси, і наше завдання – не віддати комусь все лаври і олімпійське золото, а допомогти вам підібрати платформу, максимально зручну саме для вас. Вибирайте самі – і чхати на те, що щодо вашого вибору думають інші. Тим більше, що ніхто не заважає нам скористатися «кращим з обох світів» і придбати по одному гаджету від кожної. Наприклад, планшет Apple і смартфон під управлінням Android. Або навпаки.\nОпераційна система iOS (Apple)\niOS – операційна система мобільних пристроїв Apple. Вона в списку перша не тому, що популярніше інших: частка айфонів і Айпад на ринку за останні роки здорово скоротилася, і буде знижуватися і далі. До речі, перший смартфон і перший в світі планшет придумала теж не Apple, проте до цих пір продукція яблучної компанії служить еталоном, з яким порівнюють всі інші розумні гаджети. Детальніше про систему iOS в статті: Операційна система iOS (Apple)\nСистема Android (Google)\nОпераційна система Android – найпопулярніша мобільна платформа в світі: 80% гаджетів працюють під управлінням цієї операційки. І як їх багато – від розумних годин і простеньких «читалок» до телевізорів, розумних холодильників і проекторів. Apple такий достаток навіть не снилося.\nЕстети і шанувальники продукції Apple вже напевно почали кривитися і доводити, що «цей ваш Android – сира недоробка», і вірусів під цю платформу повно, і програми виглядають не так кльово, як на iPad з iPhone. Нехай так. Однак пам’ятайте, що більше 70% мобільних гаджетів у світі (а це і планшети, і телефони, і розумні годинник, і телеприставки) працюють саме під управлінням Android. Детальніше про систему в статті: Операційна система Android (Google)\nЯкщо хто не знає: планшетний комп’ютер придумали в Microsoft. Правда, цим фактом практично всі досягнення творців Windows на мобільному терені закінчуються … Хоча спроби розробити гідну програмну начинку для смартфонів і планшетів вони робили як мінімум тричі. Втім, лише після виходу Windows 10 в 2015 році компанія нарешті наблизилася до того, щоб скласти хоч якусь, нехай символічну, конкуренцію Apple і Google на ринку мобільних пристроїв. Детальніше про систему для мобільних пристроїв Windows в статті: Windows 10 mobile


Як швидко приготувати піцу в домашніх умовах\nНа перший погляд, здається, що приготувати в домашніх умовах піцу може кожен. Замішав тісто, накришив начинки, обсипав сиром і — вуаля — піца готова! Насправді в приготуванні піци є свої маленькі секрети. Піца складається з кількох частин. А саме, запеченого тесту з рум’яною скоринкою, різноманітної начинки, соусу і сиру. Щоб піца вийшла смачною, потрібно приділити пильну увагу кожному компоненту.\nГоловний секрет — тісто слід випікати окремо. Є одна хороша причина для цього. Якщо ви будете випікати всі разом, то піца може вийти з перевареної начинкою, пригорілим сиром і недопечений скоринкою. Звичайно, не можна в перший раз випікати тісто повністю. Інакше вона пригорить, адже нам ще належить покласти начинку і запікати повторно.\nСпочатку потрібно покласти в миску одну десяту частину теплої води, зазначеної у вашому домашньому рецепті піци. Додавши дріжджі поступово у воду, перемішати і дати постояти протягом декількох хвилин. Між тим, в окрему миску вилити теплу воду, засипати туди цукор, сіль та інші сухі інгредієнти, крім борошна. Потім додати воду і суміш дріжджів, ретельно розмішати і тільки потім можна покласти інші інгредієнти.\nРобити це потрібно вручну! Так тісто буде більш повітряним. Тільки руками ви зможете відчути потрібну консистенцію тесту. Місити його потрібно до тих пір, поки воно не почне прилипати до миски. Коли його можна буде вільно розтягнути, що не порвавши при цьому — тісто готове. При збиванні міксером тісто стає крихким. Для запобігання прилипання тесту до миски можна використовувати борошно. Однак робити це потрібно акуратно і по мінімуму.\nПісля замішування тіста, ви повинні дати йому піднятися на бажану товщину. Як правило, чим більше підходить піца, тим краще її смак. Але будьте уважні: не використовуйте занадто багато дріжджів!\nЯк прискорити підняття тіста\nЯкщо ви поспішаєте, ви можете дозволити тесту рости швидше шляхом додавання дріжджів або підвищенням температури тесту. В останньому випадку, ви можете поставити його в теплу духовку на кілька хвилин. Потім вимкнути її, охолодити небагато, залишивши двері відчиненими. Після цього потрібно покласти тісто в закриту посуд, поставити в духовку і закрити двері. Нехай тісто побуде в теплій духовці протягом мінімум 30-ти хвилин, потім вийміть його, «придавите» тісто вниз. Повторіть вправу «підйом» протягом ще 30 хвилин.\nІнший метод, який можна застосовувати для прискорення підняття тесту — за допомогою теплої води. Чим вище температура води, тим швидше дію дріжджів. Потрібно просто проявляти обережність, щоб тісто не перебродило.\nМожна приготувати тісто напередодні і покласти його в холодильник для випічки на наступний день. Просто вийміть його вранці, і нехай воно підійде, принаймні, кілька годин, перш ніж використовувати його. До речі, в такому випадку потрібно набагато менше використовуваних дріжджів.\nЯкщо ви прагнете до тонкої кірці, слід класти на сковороду менше тесту. Також можна просто розтягнути піцу на сковороді. Виконавши це, ви природним чином зменшите товщину кірки.\nДля товстої кірки вам потрібно використовувати сковороду меншою кола, більше класти тесту на сковороду або розтягувати тісто менше.\nДля хрусткою піци, було б краще, якби ви зменшили кількість води. Більш щільне тісто дасть згодом хрустку скоринку. Також важливим моментом тут є мука. Краще використовувати борошно з високим вмістом клейковини, якщо ви хочете отримати корочку хрусткою.\nЛюбителям м’якою і липкою основи\nЩоб отримати м’яку тягнеться основу, вам потрібно додати більше води в тісто або використовувати менше борошна. Для досягнення кращих результатів, використовуйте борошно з низьким вмістом клейковини. Можна зробити тісто взагалі без клейковини за допомогою борошна з глютеном.\nЗ іншого боку, для піци в стилі Чикаго, яка готуватиметься в глибокій сковороді, додається багато інгредієнтів з м’яса. Тут і яловичий і свинячі ковбаси, фарш, бекон, шинка і т.д. Також в неї кладуть солодкий перець, гриби, а також різні види сиру.\nЩоб уникнути мокрою піци, особливо якщо ви використовуєте багато консервів і вологі інгредієнти, ви повинні дати стекти воді з них. Це обов’язково потрібно зробити, перш ніж використовувати їх для приготування.\nСоус додасть вашої піци свій особливий аромат. Існує безліч легких рецептів соусу для піци. Ви також можете спробувати зробити свій власний соус. Трохи фантазії та імпровізації — і соус готовий.\nЦибулю і часник обсмажити в оливковій олії, додати томатний соус (можна томатну пасту), сіль (з меленим перцем, якщо є в наявності). Варити кілька хвилин, потім додати базилік і орегано. Ви навіть можете додати бальзамічний оцет, якщо хочете. Ви також можете додати приготовлений фарш прямо в соус.\nЗанадто водянистий соус буде просто стікати з вашої піци. Якщо ви використовуєте консервований соус, оцініть товщину. Якщо вона тонка, то соус слід проварити, перш ніж використовувати його.\nГоловна порада, як приготувати в домашніх умовах піцу — довіртеся своїй інтуїції і не бійтеся імпровізувати.


Зимові чоботи для зимового полювання і зимової рибалки Lemigo Wader 892 Eva з кулискою: ціна, опис, огляд, відео, відгуки, купити, недорого\nЧоботи Lemigo Wader 892 Eva - це практичне і зручне взуття, яка підійде як рибалкам і мисливцям, так і всім іншим любителям відпочити на природі. Чоботи відносно невисокі. Верхня частина оснащена спеціальною затяжккою (кулискою), що запобігає потраплянню всередину чобіт води, снігу і т.д. Lemigo Wader 892 Eva ідеально підійдуть для дощової погоди восени і навесні. Враховуючи те, що чоботи виготовлені з дуже якісного матеріалу EVA, який відрізняється своєю стійкістю до морозів, чоботи Wader 892 можуть використовуватися і в зимовий період. Температура, при якій взуття забезпечує комфорт до -30С. Wader 892 мають теплі неопренові вставки, що не ковзають всередині, це робить їх дуже зручними при ходьбі. Ще одним вагомим аргументом на користь придбання саме даної моделі є те, що чоботи дуже легкі. Пара чобіт важить всього 600 грам.\nКупити чоботи Lemigo Wader 892 Eva можна зв'язавшись з нами будь-яким зручним для вас способом (сторінка "Контакти"), або скориставшись функціональними можливостями корзини.\nЧоботи Lemigo Wader 892 Eva з кулискою забезпечать Вам надійний захист від вологи, снігу та холоду. Ефективні при морозах до -30 градусів. Виготовляються з унікального матеріалу, що робить їх надзвичайно легкими, при цьому вони забезпечують зручне розташування і фіксацію ноги. Термічна вставка в чоботах зберігає ноги в теплі і сухості, відводячи від них вологу, що утворюється усередині під час тривалих переходів. Термічні вставки легко витягуються, що істотно полегшує їх просушку.\nЧоботи Lemigo Wader 892 Eva відмінно підійдуть для полювання, рибалки і інших видів активного відпочинку в осінньо-зимово-весняний період. Чоботи Lemigo відрізняються високою якістю, надійністю і довговічністю. Виконані з високоякісної, вологостійкої, суперлегкої пінорезини EVA, це особливо актуально для любителів довгих походів, рибалок та полювання.\nEVA матеріал (Етиленвінілацетат) є одним з найбільш затребуваних і популярних матеріалів для виробництва взуття. Задяки цьому матеріалу, та новітнім технологіям виробництва чоботи Lemigo Wader 892 Eva:\nміцні - матеріал EVA володіє високою механічною міцністю, таким чином чоботи Lemigo Wader 892 Eva, як і інше взуття Lemigo, в 2-3 рази довговічніше взуття з ПВХ.\nСкористайтеся корзиною чи зв'яжіться з нами будь-яким іншим зручним для Вас способом і Ви переконаєтесь, що купити чоботи Lemigo Wader 892 Eva з кулискою, як і будь-який інший товар, в нашому інтернет-магазині швидше, простіше і зручніше, до того ж у нас дешевше!\nВаш відгук на товар: Чоботи Lemigo Wader 892 Eva (з кулискою, до -30 С)


Драконіди Оріоніди: як правильно загадати бажання\nПадаючі зірки виконають бажання: астролог назвав спосіб\nМетеорні потоки Драконіди і Оріоніди, які можна бачити в небі неозброєним оком протягом усього жовтня, можуть сприяти виконанню бажань.\nПро це OBOZREVATEL розповів астролог, нумеролог Ігор Мехеда. "Згідно з повір'ями і легендами, якщо бачиш падаючу зірку і загадаєш бажання, воно здійсниться", – сказав він.\nЯк пояснив астролог, йдеться про метеорні потоки в сузір'ях Дракона і Оріона. У нічному небі можна побачити від 10 до 150 метеорів на годину.\nІгор Мехеда пояснив, який ефект мають метеори. "Згоряння метеорів породжує електромагнітний імпульс, вважають вчені. Крім того, відбувається випромінювання й інших типів енергії, поки ще не відкритих людством. Думка людини – це також електромагнітний імпульс".\nВін розповів, на чому грунтується ефект здійснення мрій під час спостереження "падаючих зірок". "У випадку резонансу між цими двома імпульсами думкоформа може посилитися і втілитися в реальності. Крім того, не виключені і інші форми взаємодії між ще не відкритими енергіями, випромінюваними як метеором, так і людиною", – зауважив астролог.\nІгор Мехеда запропонував три варіанти загадування бажання. Перший – "просто спостерігати зоряний дощ, намагаючись в мовчанні насолодиться гарним видовищем. Це збільшує енергетичний потенціал людини".\nДругий – "подумки промовляти про себе бажання при вигляді "падаючої зірки". Третій буде сприяти успіху в торгівлі і в підприємництві. Для цього необхідно, дивлячись в небо, вимовити: "Як зірок, що летять, на небі багато, так і покупців у мене багато" , "Як зірок, що летять, на небі багато, так і грошиків у мене багато".\n"Цей третій метод, як вважається, діє весь рік, але особливо ефективний при спостереженні метеорних потоків в січні", – уточнив астролог.\nЯк писав OBOZREVATEL, раніше Ігор Мехеда пояснив, як слід загадувати бажання в Дні Сили.


У Франції розпочинається весняна сесія ПАРЄ - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 8 квітня 2019, 09:48\nДебати в ПАРЄ\nСеред дебатів, зокрема, заплановані обговорення і голосування щодо резолюції про роль політичних лідерів у протидії мови ненависті.\nУ Страсбурзі в понеділок, 8 квітня, стартує весняна сесія Парламентської асамблеї Ради Європи. Про це повідомляється на сайті ПАРЄ.\nЗгідно з порядком денним, серед головних питань делегати обговорять бюджетну кризу в Раді Європи, який виник через несплату Росією внесків.\nТакож планується, що на весняній сесії з річним звітом виступить комісар Ради Європи з прав людини Дуня Міятович. Крім цього, очікується участь генерального секретаря РЄ Турбйорна Ягланда.\nПАРЄ також обговорить нові загрози в боротьбі з організованою злочинністю і відмиванням грошей, а також прийме позицію щодо створення нового механізму ЄС з підтримки демократії, верховенства права і основоположних свобод.\nНагадаємо, з червня 2017 року Росія перестала платити внески до бюджету Ради Європи. Станом на початок 2019 цей борг оцінюється в близько 60 млн євро. В цілому частка внеску РФ становить 11% від обсягу річного бюджету РЄ (близько 30 млн євро).\nТЕГИ: Франция, Евросоюз, ПАСЕ, Страсбург


Бог дав нам музику, щоб ми, насамперед, ринули нею вгору ... - Новини - Портал для Музикантів №1 в Україні\nЗ цим твердженням згодні організатори першої музичної олімпіади «Голос країни», яка проходить вже дев'ятий раз. Кількість учасників і рівень організації приємно дивують. Три конкурсні дні показали Україні ще більше музичних талантів.\nУ цьому змаганні беруть участь учні та студенти всіх видів музичних освітніх закладів віком від трьох до тридцяти п'яти років, тому його масштаби досить широкі: 808 учасників, 205 шкіл з 126 населених пунктів, 353 педагога ...\nВесняна Олімпіади 2016 проходила з 20 по 22 травня. Конкурсанти змагалися в трьох лігах: «Дитячій», «Юнацькій» і «Вищій»; в трьох жанрах: інструментальному, вокальному та ансамблі; а також в сорока семи номінаціях. Конкурс проходить за підтримки Міністерства культури України, тому склад журі дуже широкий: Ірина Глазунова, Тетяна Пляченко, Оксана Нікітюк, Ольга Василюк, Олена Кунаева, Михайло Толмачов, Світлана Павлова, Леся Климова, Ольга Жукова, голова журі - Людмила Паньків та інші . Це провідні педагоги освітніх музичних закладів, діячі мистецтва і відомі виконавці України.\nВсі конкурсанти дуже талановиті і виступали на висоті, але пальму першості отримали найдостойніші. Варто закцентувати увагу, що це не тільки вокальний конкурс. Багато учасників демонстрували на «Голосі» і своє вміння володіти музичними інструментами. Перше місце в номінації «Народні інструменти, класична програма», категорії 14-15 років зайняв талановитий музикант Ернест Сирота. Судді оцінили молоде дарування. Перемогу у своїй номінації Ернест отримав завдяки відмінному володінню своїм інструментом і артистичною подачею.\n«Голос країни» масштабний конкурс, тому було дуже багато спонсорів. Призовий фонд склав кілька десятків тисяч гривень, а золотим спонсором став магазин «Музикант». Всі переможці номінацій отримали сертифікати на покупку музичного обладнання.\nЦього року весняна олімпіада проходила на високому рівні. У всіх учасників залишились лише теплі згадки про організацію та атмосферу конкурсу: «Дізнавшись про Олімпіаду« Голос Країни », я не очікувала зустріти настільки талановитих і сильних конкурсантів. Організатори цієї Олімпіади, роблять все для того, щоб ти відчував себе комфортно. Тепла атмосфера і об'єктивність професійного журі, дозволяє розкрити свій потенціал і можливості. Я отримала масу вражень, теплих і незабутніх емоцій. Якщо Ви талановиті, тоді Вам до нас! »- Олена Луценко, володарка Гран-Прі Олімпіади, студентка Дніпропетровської консерваторії імені М. Глінки.\nПередаємо свої щирі вітання всім переможцям конкурсу та бажаємо подальших творчих успіхів. Нехай радують наш слух, і прикрашають будні оточуючих своєю творчістю.\nМузична освіта: а Вам навіщо?\nМузика Моцарта: щиро про головне


Тернопільський астролог Іван КРУП’ЯК: «Природа почала рятувати сама себе» – Газета "Наш День"\nЩо відбувається з нашою планетою? Там горить, там – топить. Людей підстерігають чимало недуг. Зараз, зокрема, коронавірус. У Біблії говориться про різні знамення. Існує багато пророцтв. Чи не настав час, коли людство повинне задуматися: а що далі?\n– Складається враження, що Земля наближається до якоїсь точки неповернення. Страшно дивитися, як палають тисячі гектарів лісів. Як велика вода руйнує людську працю. Чого очікувати далі? – запитую у відомого тернопільського астролога Івана КРУП’ЯКА.\n– У древніх пророцтвах сказано: прийде такий час, що миші, щурі та ворони можуть з’їсти людство. Всі гадали: як таке може бути? Але вже є відповідь. Коли на найменшому континенті – Австралії – вигоріли ліси, там загинуло дуже багато диких кроликів, котів та інших тварин. А миші пересиділи велику пожежу в норах. Тепер їм нема чого їсти. І вони атакують людські оселі.\n– У природі, Іване Степановичу, взагалі щось дивне коїться…\n– Природа почала рятувати сама себе. Бо людина з притаманними їй захланністю та споживацтвом нищить планету. Ми хочемо все і одразу. Скрізь має бути комфорт. І ось настав час усвідомити: ми повинні взятися за захист довкілля. Не лише про це говорити, писати якісь програми, проєкти. Потрібно діяти. Вже! Негайно! Екологія має бути на першому місці. Над політикою.\nА ще ми хворі на моду. Вона ж забирає шалені гроші й величезні природні ресурси. Косметична галузь дуже дорога і затратна у сенсі природних компонентів… Якщо людство й далі так буде ставитися до природи та ресурсів, то майбутньому поколінню нічого не залишиться.\n– Жахають масштаби пожеж. А в інших місцях випадають руйнівні дощі. Дві протилежні стихії. Але вони не можуть зійтися, наприклад, у тих місцях, де вирує вогонь, аби вода загасила його.\n– Так, вони не можуть «зустрітися». Там, де треба дощу, його нема. А там, де треба погоди, ллє і ллє… У Біблії сказано, що Господь створив небо і землю, і над водами витав Божий Дух. Сакральний хрест – це чотири стихії: Земля, Вода, Вогонь, Повітря. Людина зіпсувала це Боже творіння. Повітря брудне. Вода – також. Та й зникає прісна вода. Землю не шануємо…\nГорить кругом і сильно. Дими й високі температури впливають на екологію, здоров’я людей, тваринний світ. Стільки всього зникає! Зараз багато говорять про відтворення лісів, зелених насаджень. Дав би Бог, щоб це були не порожні слова. Бо дехто думає, якщо є комп’ютери та інші сучасні технології, то вже про природу можна не думати. Навіщо тремтіти над маленьким деревцем або комашкою? Але комп’ютер людину не нагодує. І не запилить квітку.\nНа жаль, катаклізми, які ми спостерігаємо, триватимуть. І людство поки безсиле.\n– Цей своєрідний бунт природи також є знаменням, попередженням…\n– Колись була покара водою – всесвітній потоп. Зараз це схоже на покару вогнем. А які сильні вітри дують! І зауважте, там, де вирують пожежі. Водночас, подекуди, де були посухи, влило неймовірно. Але це руйнівна вода. Вона землю не поїть, а нищить все довкола. Якщо взяти південні регіони України, то там випадають ті ж руйнівні дощі, а потім все вигоряє. В Європі з’являються торнадо. Раніше це було притаманно лише Америці.\nДвадцять перше століття. Утверджується епоха Водолія. А це – постійні бурі. Збурення всього – і води, і вогню. Збурення Землі. Бо вулкани прокидаються…\n– Мало хто вірив у глобальне потепління. А зараз бачимо, як топиться віковічна крига. Це поганий знак для людства…\n– Танення льодовиків несе страшні наслідки. З льодовиків витікають річки. Наприклад, Ганг у Гімалаях. Ця річка живить багатонаселенні Індію, Китай. Страшно уявити, що станеться, якщо ця ріка опиниться на межі зникнення. І ще: коли тануть льодовики, не буде роси. А не буде ранкових рос, не буде зароджуватись насіння. Не буде комах.\n– Тобто далекі льодовики і українські роси – взаємоз’язані?\n– Аякже! У природи немає відстані, є простір і взаємоз’язок. Коли ми порушуємо будь-який закон природи чи космічний, то «псується», дає збій якась «деталька» у цій всезагальній гармонії. І ми обов’язково це відчуємо.\n– Людина не може стати вище над Творцем…\n– Але думає, що їй це вдасться або вдається. Візьміть для прикладу острів Пасхи. Була цивілізація. Стала пустка. Через зміни клімату та зрушення у природних екосистемах давня цивілізація зникла. Зараз подібні процеси відбуваються на всій планеті. Та людей це нічого не навчило і не вчить.\nА ці зміни відбиваються на здоров’ї, самопочутті. Породжують неспокій…\n– Вчені передбачають, що половина України може опинитися в посушливій зоні, зокрема, Схід і Південь. І цьому годі буде дати раду.\n– Солоніє Азовське море. Бо немає притоку з річок. Вони пересохли. Сіль буде підніматися. Дутимуть «солоні» вітри. Псуватимуть землю.\nМіліє Дніпро. Стає менше підшкірних вод. Через те пропадають деякі види дерев. А ті, що не всохнуть – зрізають. Стає мало ясенів. Ясен. Я – син. Яка гарна назва! Це – вічно зелене дерево. Його листя ніколи не жовтіє, опадає зеленим. Ми вирізали дуби. А дуб – регулятор клімату. Ми порушили екологію. Забуваємо традиції.\nКолись наші предки під дуба несли новонародженого хлопчика і там проводили обряд хрещення. Дівчаток – до липи. Це були мудрі традиції. Єднання з природою. Дитина набиралась благодатної енергії.\nТепер ці благородні дерева йдуть під пилку. Гоніння за грішми приносить біду. А виростити того ж дуба, ого-го, як не просто. Він повільно росте, примхливий. Бо все, що сильне, вимагає уваги і часу…\n– А ще ми відчуємо, що дня стає менше, наче хтось відрізає від нього кавальчик.\n– Час не йде. Він біжить. Ми живемо у підвищеній динаміці. Квапимось. Цивілізація штовхає час у плечі. Ми рідко зупиняємось, аби підвести очі до неба. Нема коли посидіти на лавці. Коли людина перебуває в спокої, час також повільніше рухається. Людина живе, а не встигає жити…\n– Якщо людство не задумається і не змінить своєї психології та ставлення до навколишнього світу, до природи, чим все це може закінчитися?\n– Катастрофою. Де поділися трипільці, сармати, скіфи? Ми донині не знаємо, що з ними сталося. А яка доля спіткала Атлантиду? Може, це було пов’яно з якимись космічними нюансами. А, може, з природними. Земля вже переверталася і не раз. Вода ставала сушею, суша – водою.\nПрирода терпить до пори, до часу. І коли перейти межу… там порожнеча… Якщо людина не зупиниться, природа сама її зупинить.\nНещодавно я був в одному місці. Бачу, росте величезний будяк, під два метри. Сірий такий. Він гарно очищує повітря. А коли людина до нього підходить й має тривогу – заспокоює. Гілки забирають від людини негатив. Іде якийсь хлопчисько, лупнув по тому будякові палкою, зламав його… Ми дуже толерантні до нищення природи. Коли ж зробиш зауваження, то можеш отримати таку відповідь…\n– Колись наші предки заходили в ліс, як до храму. До природи ставились, як до святості.\n– Так, чоловіки шапки знімали, коли входили в ліс. На знак поваги і подяки. Бо ліс людину загрівав – приносили звідти дрова. Годував. Ховав від ворогів. А скільки казок, легенд склали про ліс, лісовичків… Ліс – живий. Він, як і людина, відчуває, переживає…\nА коли навесні вперше приходили в поле, хрестилися, кланялися землі. З добротою йшли…\nЗараз покоління, яке кланяється природі, стає смішним. І я став смішним. Якось до одного з джерел стояло багато людей. Чимало молоді було. Якраз екскурсія приїхала. Я підійшов, вклонився і хотів зачерпнути в пригорщі води. Молоді люди так іронічно дивилися на мене. Сміялися. Я сказав: «І ти кланяйся, дитино, бо скоро тієї води не буде».\n– І ще одна дивна річ. Колись після дощу земля довго тримала вологу. Тепер висихає миттєво…\n– Земля зараз дуже швидко втягує дощову воду. Бо на глибині сухо. Зникають підшкірні води, пересихають «вени» землі. От вона й забирає воду. Рятує себе, як може. А з поверхні волога швидко випаровується через сильне потепління. Земля стала гарячіша. Через те гинуть деякі види рослин, дерев. Їхнє коріння не сягає глибоко, аби дістатись до води. Приміром, породисті дерева живляться підшкірними водами – це ясени, дуби, хвойні. Зараз велика проблема з хвойними лісами. Вони пропадають. Зверніть увагу, як уздовж доріг всихають хвойні дерева. Нема води – нема життя.\n– Сумно… І через те, що коїться з природою. І через те, що світ став іншим – його змінила пандемія коронавірусу. Світ зараз подекуди закритий і настрожений у передчутті невідомості.\n– Я вже колись казав, що 2020-ий – буде останній рік принципів двадцятого століття. А в 2019-у минуле століття остаточно з нами прощалося. Це був яскравий рік. Заможний. Люди багато подорожували. То була «квітка» минулого століття. Гарна, барвиста. І вже в самому кінці зародилося те, що змінило світ – ковід. І ми реально у космічному плані вступили в двадцять перше століття. І ніколи, ніколи ми вже не повернемось до тих часів. Уже все буде по-іншому… Зрештою, воно вже так і є…


На нашій кафедрі проводиться науково-дослідна робота, яка є базою для підготовки кваліфікованих спеціалістів з обробки зображень, розробки методів аналізу та інтерпретації багатовимірної інформації різної фізичної природи, пошуку та збереження за контекстними атрибутами інформації у базах даних. В межах кафедри діє навчально-науково-дослідна лабораторія.\nУ науковій роботі кафедри беруть участь викладачі та наукові співробітники кафедри, а також студенти спеціальності «Інформатика». Систематично виконуються науково-дослідні роботи, підтримуються міжнародні зв’язки з зарубіжними партнерами, діють науково-методичні семінари, здійснюється науково-дослідна робота студентів, проводиться підготовка спеціалістів вищої кваліфікації – магістрів, аспірантів, докторантів.\nФундаментальним напрямом наукових досліджень кафедри інформатики є обробка, нормалізація та розпізнавання зображень, що знайшли свої висвітлення у загальній теорії нормалізації зображень. Цей напрям був засновано завідуючим кафедри – доктором технічних наук, професором Путятіним Євгенієм Петровичем.\nСтаном на 2017 рік понад 100 наукових праць співробітників кафедри опубліковано у виданнях, що входять до науково-метричної бази даних Scopus. В цих роботах відображено розвиток фундаментальних і прикладних досліджень, які проводяться на кафедрі.\nНа кафедрі нашим педагогічним колективом проводиться інтенсивна наукова робота зі студентами. Кафедра Інформатики прагне якомога активніше залучати студентів до участі у конкурсах наукових робот, професійних конкурсах, виставках, наукових конференціях, технічних кружках, тощо. Бакалаври, починаючи з третього курсу, обов’язково приймають участь у роботі конференції ХНУРЕ «Радіоелектроніка та молодь у XXI столітті» та інших конференціях, як в Україні, так і за її межами (близько 30 студентів прийняли участь у виставках студентської технічної творчості, зроблено близько 110 студентських доповідей, опубліковано 5 статей зі студентами у фахових виданнях, що входять до переліку ДАК України, та 2 статті у журналах, які проіндексовано у науково-метрічній базі SCOPUS за період з 2012 р.), а в 2016 році за результатами участі у ХХ-му Ювілейному Міжнародному форумі «Радіоелектроніка та молодь у XXI столітті» студенти кафедри Малик Л.Г., Авдієва Т.О., Третяк А.О. нагороджені дипломами за перші місця в секції «Математичні моделі і методи нормалізації та аналізу мультимедійних даних». В 2016 році за результатами І туру Харьківського регіонального конкурсу студентських наукових робіт в природничих, технічних та гуманітарних науках було нагороджено та відібрано до участі у ІІ турі студентську роботу Астаппєва О.О. та Толмачової Т.В. «Автоматичний пошук та розпізнавання людей в Інтернеті» (науковий керівник – канд. техн. наук, доцент Сінельнікова О.І.). Разом з тим, щорічно команда студентів кафедри приймає участь у ІІ турі Всеукраїнської студентської олімпіаді з напряму «Інформатика», що проводиться в НТУ «ХПІ» (в 2015 році студент Балганбаєв С.О. зайняв 2 призове місце), у ІІ турі Міжнародної олімпіади з програмування (2012-2015 роки), у конкурсі Imagine Cup під керівництвом доцента Матат О.О., а також у Всеукраїнському конкурсі студентських наукових робіт з природничих, технічних і гуманітарних наук напрямків «Інформатика, обчислювальна техніка та автоматизація», «Інформатика та кібернетика», який щорічно проводиться у м.Суми (в 2015 році студент Костенко Е.А. зайняв 3 призове місце).\nКрім того, слід відзначити низку командних та персональних перемог студентів кафедри у престижних студентських змаганнях як результат спеціальної підготовки та додаткової роботи з викладачами кафедри: у відкритому XII Чемпіонаті Харкова зі спортивного програмування, який відбувся в 2015 році, команда університету KhNURE_United, до складу якої входить студент кафедри Балганбаєв С.О., займає 3 призове місце; в тому ж році у складі команди KhNURE_United студент Балганбаєв С.О. займає 1 призове місце в 1/8 першості світу ACM ICPC (І обласний етап, що проводився в базових Вищих Навчальних закладах відповідної області України); в 2014 році в Міжнародній олімпіаді з інформатики, що проводилася в Казахстані, студент кафедри Балганбаєв С.О. займає 2 призове місце.\nКафедрою проводиться масштабна робота із залучення студентів до участі у міжнародних наукових та академічних проектах. Так, починаючи з 2016 року, студенти кафедри Астаппєв О.О. та Толмачова Т.В. є учасниками програми з одержання подвійного диплома магістра напрямку «Інформатика» в рамках європейського проекту ERASMUS+ (KA1 – Erasmus Mundus Joint Master Degrees 2016). Участь у програмі була ініційована кафедрою Інформатики в 2015 році (відповідальна особа – проф., докт. техн. наук Кузьомін О.Я.), партнер проекту – Лейбніц Університет (м. Ганновер, ФРН).\nДослідження викладачів, наукових співробітників та аспірантів кафедри інформатика входять до ряду міжнародних науко-метричних баз, зокрема: ACM Digital Library, Bacon’s Media Directory, Index Copernicus, Cabell’s Directories, DBLP, EBSCO, BASE та інші.\nСтаном на кінець 2016 р. кількість публікацій викладачів, наукових співробітників та аспірантів каф. інформатика в наукометричній базі Scopus склала 64, кількість цитувань – 32.\nВикладачі, наукові співробітники і аспіранти кафедри беруть активну участь в бюджетних та госпдоговірних НДР. Держбюджетну тематику наукових досліджень останніх років наведено у таблиці\nТаблиця 1. Держбюджетна тематика наукових досліджень кафедри інформатика\nд/б № 211 (підрозділи 1 та 2) № ДР0107U003029 Дослідження та розробка методів і моделей інтерпретації даних в системах комп’ютерного зору 01.01.2007 – 31.12 2009\nд/б № 246 (підрозділи 1 та 2) № ДР0110U002636 Моделі і методи грануляції та інтерпретації багатовимірних даних 01.01.2010 – 31.12 2012\nд/б № 272 (підрозділи 1 та 3) № ДР0113U000357 Моделі і методи аналізу та інтерпретації динамічних процесів 01.01.2013 – 31.12 2015\nд/б № 307 (підрозділ 2) № ДР0116U002539 Розробка гібридних систем та методів обчислювального інтелекту для обробки потоків нечіткої інформації за умов нестаціонарності та невизначенності 01.01.2016 – 31.12 2018\nЗначна кількість господоговірних НДР проведено з зарубіжними фірмами з Німеччини, зокрема з фірмою LOEWE OPTA GMBH (Германія, м. Кронах, наук. кер. д.т.н., проф. В.П. Машталір).\nОсновними науковими досягненнями кафедри є:\nОтримання математичних моделей розкладу повної проективної групи на базові підгрупи, що дає можливість розробки методів та алгоритмів синтезу послідовних та паралельних нормалізаторів;\nРозпізнавання та нормалізації зображень\nФормалізація критеріїв і обмежень для задач сегментації та ідентифікації геометричних об’єктів з урахуванням мультіалгебраїчних підходів та грануляції даних;\nРозробка методів морфологічної нормалізації бінарних зображен\nРозробка методів морфологічної нормалізації бінарних зображень на основі аналізу бінарних перерізів та удосконалення методів пошуку параметрів геометричних перетворень;\nДослідження та адаптація методів вейвлет аналізу для визначення та ідентифікації об’єктів на зображеннях;\nРозробка моделей та методів темпоральної обробки відеопоток\nРозробка моделей та методів темпоральної обробки відеопотоків для інтелектуальних інформаційних технологій пошуку даних..


Брат колишнього члена трускавецького виконкому став заступником голови Львівської ОДА » Медіа Лайф\nГоловна сторінка » Суспільство » Брат колишнього члена трускавецького виконкому став заступником голови Львівської ОДА\nБрат колишнього члена трускавецького виконкому став заступником голови Львівської ОДА\nАвтор: admin від 02 червня, розділ: Суспільство, переглядів 851\nГолова фракції Народного Руху України у Львівській обласній раді Андрій Корнат призначений заступником голови Львівської ОДА Олега Синютки. Працівникам ЛОДА представлять нового заступника голови ЛОДА у середу, 3 червня.\nАндрій Корнат є рідним братом Володимира Корната, члена виконавчого комітету Трускавецької міської ради в 2010-2014 рр. Володимир Корнат увійшов до складу трускавецького виконкому з подання міського осередку партії «Батьківщина» (голова Руслан Крамар). Останні два роки практично не відвідував засідання виконкому, тому під час внесення змін у персональний склад виконкому його не було перезатверджено на цій посаді.\nПід час місцевих виборів 2010 року Андрій та Володимир Корнати проводили у Трускавці кампанію за Народний Рух України та в підтримку «Батьківщини».