"За 3 роки податківців жодного разу не бачив", – бізнесмен Тимур Золоєв про відмінності ведення бізнесу в США та Україні | СтопКор - корупція, хабарництво, компромат, останні новини\nПитання доцільності фіскальної системи в Україні в нинішньому вигляді наразі є дуже наболілим – зокрема, через її неефективність та низку гучних скандалів, пов’язаних зі справжнім податковим терором стосовно підприємців. Чому простіше вести бізнес за кордоном, як проходять виїзні перевірки компаній у США та що потрібно змінити в Україні, щоб сюди повернулась молодь із західним досвідом – у розмові з журналістом "СтопКору" Христиною Кришихою поділився податківець за освітою, американський бізнесмен українського походження Тимур Золоєв.\n- Скажіть, будь ласка, де Ви проживаєте, скільки часу вже там проживаєте і чим займаєтесь?\n- Проживаю я в США, в штаті Теннессі. Теннессі вважається південним штатом, хоча по суті можна сказати, що він все-таки географічно розташований в центрі. У штаті Теннессі є такий Ноксвілл, це велике місто, а поряд місцевість, яка тут називається rural. Тобто, в принципі, по-нашому правильно було б сказати провінційна місцевість, район. Тут проживаю я вже майже 6 років. Приїхавши сюди, я був студентом, потім підробляв на різних роботах і вже 5 років займаюся підприємницькою діяльністю.\n- Якою саме підприємницькою діяльністю Ви займаєтесь?\n- Якщо вже точніше розказати, де я проживаю, я проживаю біля Grey Smoking Mountains, це гірська місцевість, в принципі, вона дуже нагадує наші Карпати, це великий туристичний центр на Східному узбережжі – все, що від центру направо, вважається Східним узбережжям. Люди їздять в національний парк, в принципі, це ліси і гори, тут є ведмеді, багато дикої природи. Тому першим моїм бізнесом був магазин сувенірів, він і досі є у мене – таке щось невеличке, що я зміг відкрити. У мене був партнер, мені було дуже цікаво більше спілкуватись з місцевими людьми, зрозуміти, як працює бізнес, що для цього необхідно. Тобто це була така маленька концепція, з якої можна було почати.\n- Наскільки важко починати бізнес і вести там, у тому штаті, де Ви проживаєте?\n- Що я можу сказати – у мене був досвід підприємницької діяльності і вдома, в Україні. Звичайно, це дві різні абсолютно речі. Треба все-таки сказати, що для того, щоб починати щось нове, щось робити самому, треба докласти багато сил. Звичайно, потрібні були кошти, стартовий капітал. Складно було в плані того, що треба було зрозуміти ринок, ми його не розуміли, ми зробили багато помилок з точки зору нашого продукту, обрання нашої цільової аудиторії тощо. Тобто бути об'єктивні складнощі.\nЩо стосується тих складнощів, які наші люди звикли відчувати, маючи на увазі роботу з державними органами, отримання усіляких дозволів, в принципі, не було взагалі ніякої складності. Можу сказати, що я був налаштований, коли я тільки приїхав сюди, я знав, що мені зараз знадобиться мій досвід, який я мав в Україні, чисто якийсь житейський, як-то кажуть в народі.\nЗагалом, компанія відкривається за один день. Все просто. Люди – маю на увазі представників державних органів – вони не налаштовані зловити тебе на чомусь. Я дуже хвилювався за ті всі моменти, а все набагато простіше. Із відкриттям організації взагалі не було проблем. Я мушу сказати, що все набагато простіше.\nОт є така історія, яка у мене яскравою такою плямою у моїй пам’яті, коли ми мали закуповувати товари, то були китайські сувеніри, іграшки. І я, вже навчений нашим досвідом, думав: ну все, зараз почнеться, треба ж когось знайти, в кого спитати дозволу: а чи можна завезти, а що для цього треба? Де наші радіологи, де наша санепідемстанція, де фітосанітарний контроль? кому занести зовнішньоекономічний договір? Треба ж занести в банк, треба занести в податкову, має бути якийсь валютний контроль, тому що гроші мали виводитись у Китай, хтось має це контролювати.\nТобто я навіть себе зараховую до людей молодого достатньо покоління, і то маю сказати, що я вже був, як Вам сказати, деформований. Я вже ініціативно шукав когось, щоб запитати: а можна, а що для цього треба? Розумієте? В подальшому такого нема, все було набагато простіше. Люди, яких я питав, як усе це зробити, не розуміли моїх питань і, в принципі, взагалі не розуміли, чому я такий напружений.\n- Скажіть, будь ласка, а чим займаєтеся зараз? Чи у вас тільки цей сувенірний бізнес, чи ви кудись пішли далі? Чи, може, якісь плани у Вас є?\n- Звичайно, плани є. Невеличка така приміточка, що, звичайно, коли людина переїжджає, багато до чого має прилаштуватись – це і мовне питання, і культурний бар’єр, і просто клімат, і їжа. Все це забрало час, звичайно.\nЗараз у мене є декілька інших бізнесів, якими я займаюсь. У мене з партнерами є автомобільний бізнес, тобто кілька автосалонів з продажу, на даний час, вживаних автівок, а далі плануємо більш складний бізнес стосовно продажу нових – там є guidelines, як вони говорять, тобто стандарти, яким ти повинен відповідати. Є у нас транспортна компанія, зараз тільки почали.\nКолись я займався ще усіляким принтом на речах. Тут дуже багато бізнесів – маленьких, великих, середніх – дуже багато, вони всі носять свої логотипи, тобто це дуже великий бізнес. В принципі, я зараз тим не займаюсь, тобто фактично у мене є сувенірний, автомобільний і транспортний напрямки.\n- Ви маєте співпрацювати з податковою. Чи є податкова інспекція в Америці?\n- Звичайно, вона є. Вона присутня, вона тут називається IRS. Скажімо так, вона є, вона присутня, всі її дуже побоюються, бо ніхто не хоче мати з ними проблем. Всі чули стереотип, що найгірше правопорушення, яке можна зробити, це несплата податків. В принципі, так, чисто інтуїтивно – воно так і є, серед населення, серед підприємців всі бояться проблем. Вони можуть з ким завгодно там розбиратись, тільки не проблеми з податковою.\nЯ, в принципі, займаючись підприємництвом – треба сказати, це не зовсім великий бізнес, особливо для американського ринку, ми, в принципі, не є великою компанією – але я представника податкової ще, слава богу, не бачив. Я в принципі їх не бачив.\n- Як виглядає ваша співпраця з ними?\n- Скажімо так, наша компанія, основний мій бізнес – це автомобільний бізнес уже майже три роки, все ж таки, це товар досить дорогий, тобто в нас, в принципі, оберти – декілька мільйонів доларів, ми досі не маємо штатного бухгалтера, немає жодної необхідності його тримати в штаті, елементарний облік ми робимо в програмі. Ми сплачуємо, тобто ми пересікаємось з ними щомісяця, коли сплачуємо податок з продажів.\nЯкщо копнути трохи глибше, то тут немає в принципі, того, що ми називаємо ПДВ. Тут, в принципі, всі, хто в ланцюжку є, хто робить business for business, або є проміжними в ланцюжку продажів, вони просто позбавлені сплати податків. Немає такого поняття як вхідний, вихідний ПДВ, податкові декларації, автоматичне відшкодування, в принципі, яке-небудь відшкодування. Тобто ми всі позбавлені, ті, хто в ланцюжку всередині. Але ми маємо стосунки з кінцевим покупцем, тобто ми є організацією, яка адмініструє податок з продажів.\nПродаючи наші автомобілі ми, в тому числі, збираємо цей податок з продажів і сплачуємо їх щомісячно. Робиться це автоматично, в онлайні – якщо можна сказати, оце наша співпраця з ними. І потім щорічно, коли робимо декларацію, в принципі, це теж робить наш бухгалтер, ми з ним спілкуємось один раз щомісяця і декілька разів розмовляємо по телефону, коли робимо ту декларацію річного звіту. В принципі, все.\n- Я знаю такий цікавий факт з Вашої біографії про те, що Ви навчалися в Україні в податковому виші – де саме, розкажіть?\n- Так, я навчався. Колись вона називалась Податкова академія, вона була і, я думаю, вона і є така єдина в Ірпені. Дуже класні були роки, щасливе студентське життя. Колись було дуже важко туди попасти. І, знову ж таки, зрозумійте: вся система побудована повністю по-іншому. Ще тоді, в студентські роки, я завжди задавався питанням, чому туди так важко попасти, якщо заробітна плата податківця невелика? А тим більше, чому факультет податкової міліції такий найдорожчий? Розумієте?\nВи розумієте, тому що навіть мої однолітки, вже у них була «програма», що там можна… те що ми називаємо «порішати питання», «вирішити питання». Всі мали на увазі, навіть діти були вже прозомбовані і батьками, і десь системою, що вони будуть мати там якісь можливості, додаткові блага.\nВзагалі те, чому нас там вчили, мені тільки заважало, мені цю систему і установки потрібно було тільки ламати. Я, знаєте, таку паралель наведу, якщо порівнювати, у нас дуже все заорганізоване. Якщо пам’ятаєте, колись у нас на всі автівки потрібно було мати або право власності, або треба було довіреність від власника. І коли вже йшла мова, щоб відмінити ту всю довіреність, всі говорили: ну ви уявляєте собі, що буде відбуватись, хто захоче на такій машині їздити буде. І ви знаєте, коли їх відмінили, нічого не трапилось. Нічого не відбулося. І, в принципі, отаких непотрібних речей тут немає. Тому що немає нераціональності.\nІ в принципі, я й в Академії навчався, і стажувався потім в податковій, двох або трьох тижнів мені вистачило, щоб зрозуміти, що в податковій я точно працювати не хочу. Як вчора пам’ятаю, у Дарницькому районі я був у відділі некамеральних перевірок, я зрозумів, що дуже багато папірців, непотрібної роботи, і всі хотіли там чомусь попасти у відділ, який займається виїзними перевірками. Розумієте? Я чітко розумів, що я не хочу бути по ту сторону барикади. Все те точно непотрібне.\n- Чи бачили Ви, як проходить виїзна перевірка в Америці? І чи є взагалі такі факти, можливо, Вам розповідали колеги «по цеху», з ким Ви спілкуєтесь?\n- Я маю друзів, які приблизно такий самий час у бізнесі. Поки що ніхто з них нічого такого не бачив. Я думаю, це, в принципі, добре. Тому що в електронному варіанту звітність подається, і виїзна перевірка – це, в принципі, немає такої, як у нас, профілактики. Це вже погано. Це значить, що по якимось критеріям ти попадаєш у те, що тут називається red flat, тобто коли там червоненька лампочка загоряється, так я собі уявляю.\nЯ знаю, що люди займаються й 10-15 років і не мають виїзних якихось перевірок. Вони бувають деінколи, я чув. Якщо все в порядку – в принципі, все в порядку. А якщо не в порядку, то, звичайно, будуть великі наслідки, великі штрафи і ув’язнення.\n- Що ще важливо розказати в порівнянні податкової системи, з якою Ви працюєте зараз, із тією, з якою стикалися в Україні?\n- Знаєте, по-перше, я, напевно, сказав би, що окрім важкого адміністрування, заплутаної системи, в принципі, агресивно налаштованих – ми розуміємо зачасту, чому – державних органів і представників контролюючих органів, податкової, зокрема, низькі заробітні плати, високі податки.\nРозумієте, глобалізований світ, сьогодні можна розрахуватись українською карткою або карткою українського емітента будь-де. Люди, в принципі, переїжджають, далі це стає все легше, все ж є безвіз, і неможна ставити ніякі заслонки, податкові у тому числі. Бізнес завжди буде йти туди, де вигідніше. Податки мають бути нижчі. Закони фізики ніхто не відміняв – з зони високого тиску завжди вітер, вода – все перетікає туди, де зона тиску нижче.\nУ нас високі податки, важко вести бізнес, і адміністрування дуже громіздке. Коли ми говоримо про інвестиційний клімат, я не думаю, що щось відбудеться, поки ми докорінним образом того не змінимо. Я українцем себе ще вважаю, я мрію колись повернутись в Україну, але навіть я, знаходячись тут 3-4 роки, ви розумієте, коли мені хтось із друзів дзвонить і каже: давай ми тут будемо продавати автівки з Америки, тільки відчуття того – хоча я українець! – тільки відчуття того, що знову прийдеться зв’язуватись із тим, від чого я втік і від чого відвик, і таможня, і податкова, - вже не хочеться. На жаль. Дуже хочу, щоб щось змінилося.\nТому я вважаю, що податки мають бути зменшені, однозначно. Я не думаю, що ПДВ і вся інституція, інститут сплати податку на додану вартість, в принципі, працює. Ми всі знаємо, скільки там зловживань. Тут цього немає, і я вважаю, що це набагато простіше. Якщо порівнювати, можна було б детально по аспектам, але, в принципі, у нас, знаєте, треба понизити тиск. Понизити тиск – і повернуться і люди, і інвестиції, і все.\n- Скажіть, будь ласка, чим Ви займалися в Україні, який це був бізнес?\n- В Україні я займався декількома речами. В принципі, після того, як закінчив навчання, був у мене такий дрібний бізнес, я пробував відкривати онлайн-магазин побутового приладдя з моїми друзями. Тоді це було дуже популярно. Потім ми з моїми друзями експортували трошки дерево, ліс у Польщу. Зараз це має трошки такий негативний підтекст, але, звичайно, це все було легально. І потім ми займалися енергозберігаючими технологіями в рітейлі, тобто для супермаркетів ми робили монтаж скляного дообладнання для холодильників. А також якийсь період ми займалися виробництвом обладнання для газотранспортних систем.\n- У Вас така бізнесова жилка! Скільки Вам років?\n- 32. Скоро буде 33.\n- Стільки уже всього було зроблено Вами, і Ви так багато пройшли…\n- Не знаю, чи це добре, чи погано, тому що бачите, поки що не вдалося на одному місці побудувати велику історію. Я маю надію, що те, чим займаюся зараз, воно в те вилляється.\n- Але мені здається, я завжди роблю вибір по життю – краще робити і рухатися, аніж там дуже довго пробувати щось зрозуміти, знайти себе. Мені здається, що тільки таким чином ти можеш зрозуміти – твоє, не твоє, і тільки тоді щось відбувається.\n- Я дуже погоджуюсь з цим. Тут два питання. Хтось із сучасних бізнес-тренерів, я не пам’ятаю хто, говорив: в бізнесі є два напрямки – або ти робиш все правильно і отримуєш результат, прибуток, або ти робиш помилки, ти вчишся, здобуваєш досвід, і потім все рівно все виходить, і все рівно успіх, і все рівно прибуток.\n- Гірше не буде, мені здається, тому що з кожним днем Ви стаєте лише кращим, якщо Ви рухаєтеся.\n- Хочеться в це вірити, я думаю, що це так.\n- Але тільки бізнес у Вас, так? Я так розумію, що Вам тільки цікаво займатись якоюсь підприємницькою діяльністю?\n- Чесно кажучи, так. По-перше, в принципі, я вважаю, що це одна з найтворчих професій. Ти можеш міняти направлення, ти можеш удосконалювати свої знання, можеш розвиватися. І інше питання, що це професія вільної душі людини, ви розумієте? Тому… Треба звільнитися від багатьох речей у нас в Україні, щоб вільні люди творили. Я думаю, десь так, якщо не дуже заумно.\n- Я ще ніколи не бачила людей, які повертаються з Америки в Україну. Це щире бажання?\n- Ви знаєте, я Вам скажу, дуже багато людей, дуже багато молоді, страшно від того, скільки багато людей, молоді тут, яка творить, будує, робить бізнес. Не обов’язково бізнес, займається багато чим добрим – вони всі мріють повернутись. Розумієте, ми ніколи не бачили Україну з реально великими змінами, з реально прозорою податковою системою. Звичайно, не всі. Але якщо щось докорінно зміниться, повірте, дуже багато людей повернуться. Дуже-дуже багато. Вже з західним досвідом, ідеями, можливо технологіями. Для того є великі шанси.\nбізнес ДФС інтерв'ю суспільство фінанси\nНа Дніпропетровщині підірвали банкомат та викрали півмільйона гривень Вмиває руки? Доповідач колегії ВККС у “справі Чванкіна” Тарас Лукаш подав у відставку\nТрамп перервав пресконференцію через стрілянину\nПротести в Білорусі: силовики стріляють у людей, у відповідь в них летять салюти\nШтати закликали владу Білорусі не застосовувати насильство проти демонстрантів\nТрамп закликав ввести Національну гвардію в Портленд\nПоліція почала розгін протестуючих в Білорусі


Дочка Анджеліни Джолі поголила волосся, приголомшивши різдвяним перевтіленням: як зараз виглядає Шайло\nДивна дочка Анджеліни Джолі поголила волосся, приголомшивши різдвяним перевтіленням: як зараз виглядає Шайло\nА була такою милою дитиною\nГоллівудська актриса Анджеліна Джолі з'явилася на людях з дітьми\nЯк передає Politeka.net, вся увага була прикута до старшої біологічної доньки актриси Шайло Джолі-Пітт. Як відомо, дівчинка ще кілька років тому заявила, що хоче стати хлопчиком. Ходили чутки, що підліток навіть почала приймати гормональні препарати і просила, щоб близькі називали її чоловічими іменами.\nДнями в мережі Instagram з'явилися свіжі знімки актриси з дітьми. На фото видно, що Шайло поголила волосся на скронях і знову повернулася до короткої стрижки, хоча останнім часом вона відрощувала волосся. Одягнена дівчинка була в чоловічий одяг і з боку виглядала як хлопчик.\nВарто відзначити, що Анджеліна Джолі повністю підтримує рішення дочки стати чоловіком. Втім, судячи з постійних змін іміджу Шайло, вона до кінця сама не зрозуміла, чи хоче вона в майбутньому міняти стать чи ні.\nВ Instagram під постами із зоряним сімейством залишили масу позитивних відгуків.\n"Красива дівчина", "Люблю тебе від душі Анжеліна Джолі", "молодець, ти чудова", "З Різдвом, Анджеліна", "Моя королева", - пишуть користувачі Мережі.\nНагадаємо, що зухвала Анджеліна Джолі задерла ніжку і вип'ятила бюст, збентеживши навіть найстійкіших: «Вона зводить з розуму».\nТеги: анджелина джоли Шайло брэд питт


Пшениця (органічна) 600 г купити, ціна у Львові, Києві - Смак Життя\n48 грн 600 г грн\nПшениця / Україна\nна 100 г: білків 14г, жирів 2г, вуглеводів 71г, харчових волокон 10г. Калорійність - 360 Ккал\nЧим корисна пшениця (органічна)?\nЦе твердий сорт озимої пшениці.\nМістить клітковину — на 100г продукту 10г клітковини, яка всмоктує і виводить з кишечника шлаки та токсини.\nМістить в складі пектини, які покращують процеси травлення та заживляють слизову кишківника.\nМає надзвичайно багатий хімічний склад:\n- кальцій та фосфор — потрібні для міцних кісток.\nПророщені зерна пшениці укріплюють імунітет та покращують стан цілого організму, завдяки багатому складу мікроелементів.\nЯк використовувати пшеницю (органічну)?\n- готуйте смачну різдвяну кутю;\n- пророщену пшеницю можна висушити, змолоти і використовувати як борошно, шрот або паніровку для мяса й риби;\n- варіть із пшениці каші та супи;\nДілимося нашим рецептом каші з пророщеної пшенички.\nДодайте до пророщеної пшениці 1 ст. л. меду, декілька ложок шроту на ваш смак, теплу воду та перемішайте. Сніданок подано:)\nЗалийте 1-2 ст. л. пшениці водою у скляному посуді і залиште на ніч.\nВранці у вас вже будуть готові пшеничні проростки. Можна зразу ж додавати до сніданку:)\nВживати при індивідуальній непереносимості продукту (целіакії).\nПшениця органічна — зерно чистого виробництва, вирощена в господарствах згідно норм органічного землеробства;\nПшеничний крохмаль забезпечує організм енергією;\nМістить вітамін Е, який знижує рівень «поганого» холестерину, попереджає розвиток серцево-судинних захворювань;\nВідвар зерен з медом лікує захворювання дихальних органів, кашель, застуду.\nПідходить для харчування спортсменів, для ослаблених, для осіб з надлишковою вагою і для всіх тих, хто віддає перевагу здоровим продуктам.\n900 г 900 г 68 грн грн


Кровавик, як лікувальний і духовний камінь, відомий ще з давнини. Гематит - камінь, магічні властивості якого оцінили жерці, воїни і лікарі стародавності, а пізніше - алхіміки, священики та інші діячі духовного і магічного світу середньовіччя, користується шаленою популярністю і на сьогоднішній день. У чому ж його особливість?\nНевідомо, який з народів оцінив гематит камінь, магічні властивості талісманів з нього, але достеменно відомо, що візантійці, греки, єгиптяни, індійці і багато інших народів давнини дуже активно його використовували, причому, в добрій половині це були релігійні дійства. Так, єгипетські жерці і жриці використовували його тільки при проведенні ритуалів і для того, щоб зв'язатися з богами (наприклад, закликати Ісіду, яка не мала на землі життєвої сили). Індіанці наносили на тіло фарбу охру, яку виробляли з гематиту, щоб в них вселилися тотемні духи. Греки, римляни та інші народності також недалеко пішли від цього русла, хоча застосовували його не тільки для релігійних цілей, але і для ювелірних прикрас, які були талісманами-оберегами власників, допомагаючи відновити життєву енергію. У середні століття все було набагато прозаїчніше, і гематит використовували вже в побуті. З нього робили ювелірні прикраси, статуетки, домашню начиння, але не покидав цей гематит камінь (магічні властивості його) і релігійних п'єдесталів. Він активно використовувався в церквах і застосовувався у магічних цілях. Але, як ви бачите, призначення в нього тільки одне - додати життєвої сили людини. А звідси - його плюси і мінуси.\nНазву свою він отримав завдяки грекам, яким пити не дай, аби б що-небудь назвати. У грецькій транскрипції звучить він як «гайматос», що означає «кров». Звідси і його простонародне назва - кровавик. А де кров - там і життєва сила. Тому гематит камінь, магічні властивості якого тісно переплелися з кровоносною системою людини, допомагає посилити життєву силу організму і духу власника каменю. До речі, звідси і двоїста природа камінця. З одного боку він, начебто, і для добра, але з іншого боку може привнести хаос і проблеми у ваше життя. Яким чином? Все дуже просто. Якщо брати статистику, то багато одержимі демонами люди в побуті активно використовували гематит камінь, але не для душі, а для тіла. Різниця є, і велика. Не «названий», тобто не зазначений додатковими малюнками, зображеннями, написами, гематит магічні властивості поширює тільки на тіло. Величезна кількість енергії може притягти потойбічні сутності, які харчуються людською енергією. Тому не варто фігурки, підставки і просто речі побуту, які зроблені з гематиту, тримати в своєму будинку. Поява таких сутностей, в першу чергу, відбивається на дітях у вигляді кошмарів, поганого душевної рівноваги та багатьох інших психо-емоційних проявів.\nУ всі часи знаючі люди застосовували його тільки в певних цілях. Цей камінь додає сміливості, допомагає розкритися таланту, досягти нових рівнів розвитку. Крім того, він допомагає кровоносній системі налагодити свою роботу. В силу того, що левова частка складових компонентів гематиту - це залізо, цей камінь допоможе поліпшити якість крові, а також підняти імунітет.\nНосити цей природний амулет протипоказано дітям, гіпертонікам і вагітним. Інші носити його можуть, але найкраще у вигляді прикрас, які якось пов'язані з релігією. Тобто хрестики з гематиту, браслети, на яких зображені лики святих або магічні символи, руни. Так ваша зв'язок з вищими силами зміцниться і не дасть потойбічних сутностей зіпсувати ваше життя.\nНезвичайні прикрасиякий камінь вибрати?\nСрібло – його магія і чарівність\nНепрості подарунки для чоловіків


Урядовець розповів, як влада знижуватиме рівень смертності на українських дорогах - ZAXID.NET\nСмертність на українських дорогах у 2020 році планується знизити на 30%\nСуспільство — Володимир Пиріг, 20:33, 27 вересня 2019 0 0\nВ Україні найвища смертність на дорогах серед усіх країн Європи ZAXID.NET\nМіністерство інфраструктури України має намір у 2020 році знизити показник смертності на дорогах на третину, повідомив заступник міністра інфраструктури України Юрій Лавренюк.\n«Ми підходимо до вирішення цієї проблеми (смертності на дорогах) масштабно і комплексно. У нас амбітна мета – у 2020 році знизити рівень смертності на дорогах на 30%», – сказав він в ефірі телеканалу NewsOne, повідомила прес-служба Мінінфраструктури.\nЗаступник міністра додав, що щорічно на дорогах країни гине понад 3,5 тис. людей, що «більше, ніж забирає війна на сході».\n«У Державному дорожньому фонді 5% передбачено на забезпечення безпеки дорожнього руху. Це чималі кошти. Цього року – 2 млрд грн, наступного – 4 млрд грн. Кругові перехрестя, “острови” безпеки, “розумні” світлофори, освітлені пішохідні переходи за новими державними будівельними нормами, де не просто намальована “зебра”, а вони припідняті. Ці заходи на побудованих дорогах знижуватимуть смертність», – сказав заступник міністра інфраструктури.\nВодночас Лавренюк наголосив, що завдяки реалізації цієї програми «в разі стабільного фінансування будівництва доріг через три-п'ять років ми побачимо суттєві зміни».\nКрім того, Мінінфраструктури готує на затвердження уряду додаткові заходи з посилення контролю за ліцензійними видами перевезень.


Павленко: український агросектор готовий виступити гарантом продовольчої безпеки Туреччини| Міністерство аграрної політики та продовольства України\nОпубліковано 30 листопада 2015 року, 11:59\nТакож Олексій Павленко звернув увагу на те, що за 10 місяців поточного року Україна вже експортувала до Туреччини товарів на суму майже 566 млн. доларів США, серед якої зерна на суму більше 55 млн. і олії - на суму майже 75 млн. У разі введення Росією продовольчого ембарго проти Туреччини, Україна може істотно збільшити ці показники за рахунок додаткових поставок аграрної продукції.\n«Звичайно, на даний момент зарано говорити про зміни у товарообігу між Туреччиною та Україною, однак ми готові до поглиблення двосторонньої співпраці в аграрному секторі. Розширення та диверсифікація експортного ринку залишається пріоритетом для України, а Туреччина - перспективним торгівельним партнером» - зазначив Міністр Олексій Павленко.


Брендовані брелоки придбати оптом в Україні: ціни, опис, фото | брендування від Full Motion\nСувеніри з логотипом оптом>Каталог>Офіс і бізнес> Брелоки\nУ чому полягає та сама суть деталей? Чому ми часом приділяємо так багато уваги зовсім, здавалося б, незначним речам? Можливо, тому, що вони безпосередньо впливають на наш настрій і відчуття комфорту. Тому, що це дуже особисті речі, в яких відбивається наш характер і ставлення до життя. Тому, що вони формують нашу повсякденність і, відповідно, все наше життя. Наповнюйте свої будні і повсякденність Ваших рідних і близьких, колег і співробітників барвистими деталями, адже це так легко і приємно!\nКорпоративні брелоки вписуються в мінімальний бюджет, не втрачаючи ефективності в рекламі\nБагатофункціональність плюс різноманітність, невисока вартість і довгостроковість реклами роблять брелоки високо затребуваною продукцією в рекламно-сувенірному сегменті. Брелок коштує не дорого, але він доречний як корпоративний сувенір і до свята, і на виставці або презентації. Це річ, яка буде постійно використовуватися протягом тривалого часу, постійно несучи на собі вашу рекламу.\nМи-Ваш корпоративний помічник\nВи знаходитесь на сайті компанії, яка протягом останніх десяти років здійснює оптові поставки сувенірної продукції безпосередньо від її європейських та китайських виробників, розробляє і виробляє рекламну продукцію.\nУ цьому розділі представлені різні моделі брелоків, що поставляються нами. Для зручності пошуку розділ поділений на сім підрозділів. Відвідавши їх, ви зможете вибрати із запропонованого асортименту найбільш вподобані Вами брелоки під нанесення логотипу компанії. Тут представлені шкіряні, металеві та пластикові зразки, а також зразки з кількома функціями: брелоки-ліхтарики, брелоки-ключниці, брелоки-відкривачки, брелоки-рулетки.\nПерейшовши по сайту в розділ Флешки, Ви отримаєте можливість підібрати, на додаток, скажімо, до шкіряного брелоку солідну флешку в шкіряному корпусі. При цьому якість і колір шкіри обох виробів будуть гармонійно поєднуватися.\nОптова закупівля брелоків економічно вигідна. Одноразове фінансове вкладення в їх закупівлю і брендування дозволяє проводити тривалу рекламну кампанію, даруючи ці затребувані подарунки в ході будь-яких заходів або в інших відповідних випадках.\nНанесення на сувенірну продукцію логотипів, інших елементів корпоративної символіки або текстів здійснюється нашою компанією на власній виробничій базі, що має в своєму арсеналі необхідне обладнання, сучасні технології та якісні матеріали.\nЗалежно від форми об'єктів під нанесення і матеріалів, з яких вони виготовлені, для виконання замовлень в різних випадках застосовуються сублімація, лазерне гравіювання, тиснення, трансфер, шовкотрафарет, шовкотрафарет по колу, цифровий друк. Нанесення на вироби з тканин може здійснюватися також вишивкою з використанням міцно забарвлених вовняних ниток дванадцяти кольорів.\nПри застосуванні цих технологій досягається повне збереження всіх якостей об'єкта нанесення, фотографічна точність повноколірного переносу зображення, висока стійкість і довговічність нанесення.\nЯк закупити оптом брендовані брелоки\nОформити замовлення на брелоки можна прямо на сайті, натиснувши кнопку Купити в картці вибраного тут зразка або замовивши зворотний дзвінок нашого співробітника. Друк на брелоках можна обговорити і узгодити, зателефонувавши по телефону %phone% або відвідавши наш офіс. Ціни на товар вказані під кожним з представлених зразків, вартість друку буде залежати від характеристик і параметрів нанесення.\nсонячні окуляри з логотипом\nкозирок з логотипом\nнанесення логотипів на футболки на замовлення veraxprint\nбрендовані флешки киев\nзамовити флешку з написом\nТермокружки с логотипом оптом Белая Церковь\nДетская одежда под логотип Бердянск\nПринтом на заказ Херсон\nКорпоративные запонки Славянск\nБрендирование посуды Ровно\nКепки для нанесения логотипа Луцк\nСувенирной продукции Чернигов\nЭко сувениры Ивано-Франковск\nНастенные часы для нанесения Николаев\nПолотенца сувенирные Киев\nКепка с логотипом Каменское\nМеталлические ручки оптом Днепр\nВинные наборы Украина\nПолотенца c вышивкой Кропивницкий\nЧашка из бамбука Никополь\nУ нас вы можете заказать фирменные ручки, а также нанесение надписей с доставкой по Одессе.\nКогда ищете надписи на одежду, либо зарядное устройство, заказать у нас станет лучшим решением.\nКупить кепки с доставкой в Бровары и заказать корпоративные сувениры с индивидуальным дизайном по хорошей цене.\nКак будут выглядеть сувенирная корпоративная продукция и бутылки с логотипом можно узнать на сайте.\nВыгодные цены на печать логотипа, поэтому спешите подобрать себе логотип на наручные часы и купить в Днепре.


У школи Кам'янка-Бузького району повернули безкоштовні гарячі сніданки - Кам'янка-Бузька - Інформаційна вітрина міста у мережі\n23/03/2016 Події у районі\nУ Кам’янка-Бузькому районі нарешті відновили гаряче харчування для дітей молодшої школи і дошкільнят. Після того, як журналісти телеканалу ZIK відреагували на численні звернення батьків, місцева влада активізувала зусилля.\n«При кожній школі створено постійну комісію, яку очолює директор школи. До її складу також входять представники батьківського комітету, сільської ради і депутати районної ради. Наголошую, комісія діє постійно, вона може будь-якої миті прийти і перевірити, бо це прописано в угоді між замовником, відділом освіти і постачальником послуг», – зазначив голова Кам’янка-Бузької РДА Володимир Кирилич.\nОригінал новини тут\nНовий голова Кам'янка-Бузької райдержадміністрації\nКам'янеччина у скорботі: 4 листопада день жалоби\nЗаходи до Дня Європи у школах міста та району


У Києві активізувалися кліщі і гадюки: як убезпечити себе - Новини Києва\nadmin 13 Травня, 2017 У Києві активізувалися кліщі і гадюки: як убезпечити себе2017-05-13T07:57:59+02:00 Екологія, Суспільство No Comment\nЗ настанням весни жителі столиці все частіше стають жертвами небезпечних комах і плазунів\nЛишень із початку травня в Києві зафіксовано два випадки укусів людей отруйними гадами, а від кліщів за чотири місяці цьогоріч постраждало 70 городян, передає Politeka.\nДо того ж у департаменті охорони здоров’я КМДА запевняють, що ймовірність летального результату від укусу змії дуже низька.\n“За останні кілька років у столиці не було зафіксовано летальних випадків від їхніх укусів. У потерпілого може бути біль, набряк, загальна інтоксикація, яка лікується спецпрепаратами без застосування сироватки”, – повідомили в департаменті.\nНа природі кияни ризикують стати жертвами не лише змій, але і кліщів. За словами голови Держспоживслужби Києва Олега Рубана, з початку року надійшло 70 звернень городян, які стали жертвами кліщів.\n“Для проведення аналізів на Трухановому острові та в Гідропарку було відібрано 80 кліщів. З них 9% заражені на бореліоз (вражає нервову систему, опорно-руховий апарат, серце). Торік із 100 відібраних кліщів були зараженими 40-60%”, – пояснює Рубан.\nВін додає, що в лютому-березні відповідні служби проводили хімічне знищення комах, а влітку в місцях відпочинку коситимуть траву і встановлюватимуть попереджувальні таблички.\nЩоб убезпечитися від небезпечних укусів плазунів і комах, потрібно проявляти пильність.\n“Багато гадюк мешкають у Голосіївському парку, Святошинському лісопарку, поблизу озер уздовж проспекту Перемоги, поблизу водогону, Конча-Заспи, біля берегів Дніпра і Десенки. Прогулюючись у цих місцях, потрібно дивитися під ноги і обходити високу траву біля води. Щодо кліщів, то період їхньої активності припадає на кінець зими – початок весни і на другу половину літа – початок осені. Зустріти їх можна в будь-яких великих столичних парках. Кліщі сидять на траві, заввишки 20 см, і можуть зачепитися за одяг людини. Тому, прогулюючись парками, не варто ходити по траві, а лише стежками. Прийшовши додому, потрібно уважно оглянути себе щодо наявності небезпечних комах і перевірити свій одяг”, – радить еколог Олександр Соколенко.\nhttps://kievtime.com/obshhestvo/u-kiyevi-aktivizuvalisya-klishhi-i-gadyuki-yak-ubezpechiti-sebe/https://kievtime.com/wp-content/uploads/2017/05/kleshhi-e1494661925222.jpghttps://kievtime.com/wp-content/uploads/2017/05/kleshhi-150x150.jpg 2017-05-13T07:57:59+02:00 adminЕкологіяСуспільствоКиїв,Кліщі,правила безпеки,природаЗ настанням весни жителі столиці все частіше стають жертвами небезпечних комах і плазунів Лишень із початку травня в Києві зафіксовано два випадки укусів людей отруйними гадами, а від кліщів за чотири місяці цьогоріч постраждало 70 городян, передає Politeka. До того ж у департаменті охорони здоров’я КМДА запевняють, що ймовірність летального результату від укусу...admin [email protected]AdministratorНовини Києва\nУ Києві майже 30% кліщів заражені важкою інфекційною недугою Начальник Територіального управління ДСА України в Київській області сам себе преміював Вбивство ветерана АТО в Києві: підозрюваний не визнає себе винним В Києві нарахували 249 небезпечних пішохідних переходів Батарейки, термометри, ртутні лампи: в Києві грамотно утилізуватимуть небезпечні відходи\nКиїв, Кліщі, правила безпеки, природа\n« У Києві перекинулося авто, троє загиблих\nГлава государства: Украинцы смогут также побывать более чем в 35 странах Латинской Америки и Азии, связанных с Евросоюзом соглашение о безвизовом режиме »


Інфраструктура | ЖК Голосіївська Долина у Києві\nНовобудови ЖК Голосіївська долина Про проект Інфраструктура\nДворівневий паркінг для вас та парко-місця для ваших гостей знаходяться під цілодобовим відеонаглядом та охороною.\nТериторія комплексу облаштована декількома ігровими майданчиками для веселих та безпечних ігор на вулиці.\nВашій дитині сподобається проводити час у нашому садочку. Тут вдосталь іграшок та розваг, а вихователі подбають про різноманіття розвиваючих ігор та безпеку дітей.\nФутбол, баскетбол та work-out на свіжому повітрі – спортивні зони комплексу підійдуть як для дітей, та і для дорослих.\nПосидіти з друзями у кафе, влаштувати пікнік біля дому чи взяти каву to-go й прогулятися містом – в нас є ще безліч варіантів для тебе!\nАптека біля дому – швидкий помічник при непередбачуванних ситуаціях. Робіть замовлення онлайн для економії часу та будьте здорові!\nОблаштований спортивний зал оцінять як профі, та і новачки. А якщо не знаєш з чого почати – обирай заняття з тренером.\nТут можно придбати швидкий перекус під час прогулянки або знайти все необхідне для смачної сімейної вечері.


Южненський Майдан зібрався увечорі на вшанування пам’яті жертв розстрілу на Майдані. - Re:пост\nОпубліковано: Понеділок, 23 лютого 2015, 17:17\nПредставники южненського Майдану зібралися ввечері, 20 лютого, аби ще раз згадати минулий рік, помолитися про загиблих на Майдані та переглянути театралізовану композицію, яку підготували учні НВК ім. В.Чорновола.\nУ 17.30 на площі Перемоги, як і минулого року, зібралися южненці і згадали, як рік тому в наше життя увійшло скорботне словосполучення – НЕБЕСНА СОТНЯ…\nПотім повільним рухом із прапорами вирушили до Української православної церкви Київського патріархату. Біля пам’ятного каменю, який Біля меморіалу «Небесної сотні», отець Микола прочитав молитву за невинно убієнних на Майдані, за Небесну сотню.\nПотім взяв слово южненський доброволець, Володимир Мартиненко, який приїхав у Южний у відпустку з Маріуполя. Володимир у своїй промові сказав, що наші хлопці, а він мав на увазі одеситів, міцно тримають кордони міста та не дадуть ворогові пройти…\nДалі учасники акції пам’яті відправилися у НВК ім. Чорновола. Там учні школи провели невеличкий скорботний творчий вечір, де у проникливих віршах та піснях згадали імена десяти молодих хлопців, яки загинули на Майдані.\nА також, наприкінці скорботного вечора, директор школи - Тарас Прокопечко дав слово двом присутнім южненським військовим – Олександру Можаєву та Володимиру Мартиненко.


Столичний батальйон на захисті батьківщини – ЧЕline\nКиїв і область, як одні з найбільш густонаселених в Україні, змогли виставити одразу три батальйони територіальної оборони. Про один ми вже не так давно розповідали, тепер настав час розповісти і про другий – із порядковим номером 12.\nЙого організація почалася 20 березня, коли було сформовано ядро з п’яти офіцерів. Бойове злагодження перший призов пiдроздiлу протягом місяця проходив на території Чернігівщини — на полігоні «Десна». Перше загальне шикування батальйону відбулося тільки 10 травня 2014 року.\n10 червня батальйон був вiдряджений у зону АТО – на Луганщину. Його зоною відповідальності був Новоайдарський район. Воювали бійці батальйону також у Червоному Яру та Великій, Малій Вергунках, на Вергунському роз’їзді, які адміністративно належать до Луганська. Разом із військовими вони 3-4 вересня відступили внаслідок оголення правого флангу оборони ЗСУ в районі Луганська.\n3 вересня позиції ЗСУ на трасі Луганськ — Харків, які утримувалися зокрема й бійцями 12-го батальйону, в районі Веселої Гори були прицільно обстріляні реактивною артилерією супротивника.\nУ ніч на 4 вересня було завдано артобстрілу по місцю дислокації 12-го батальйону в Дмитрівці, чотирма хвилями обстрілу було знищено базовий табір і табори суміжних частин, загинуло двоє вояків батальйону, була втрачена майже вся батальйонна технiка i майно.\n3 грудня 2014 року основні сили батальйону за винятком сотні бійців були виведені з зони АТО на переформатування. 6 грудня відбулася урочиста хода військовослужбовців батальйону по центральній вулиці столиці — Хрещатику. Привітати бійців вийшли кілька тисяч киян.\nУ жовтнi 2014 року 12-й Київський батальйон територіальної оборони переформатували в окремий мотопіхотний батальйон, переозброїли i ввели до складу 26-ї окремої артилерійської бригади.\nПісля переформатування підрозділи батальйону виконують бойові завдання у Донецькій та Луганській областях України.\nУказом Президента України від 14 березня 2015 року один боєць батальйону нагороджений орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня і п’ятеро бійців батальйону — орденом «За мужність» ІІІ ступеня (всі — посмертно). Вручення нагород відбулося 2 квітня 2015 року міським головою Києва В.Кличком під час сесії Київради.\nСтаном на кінець березня 2015 року у батальйоні було 11 загиблих і 69 поранених.\nВтрати батальйону під час війни на Донбасі\nСолдат Шишко Олександр Сергійович. 22 липня 2014 р. був поранений під час ворожого обстрілу позиції сил АТО під селищем Металіст (околиця Луганська) з РСЗВ “Град”. Олександр отримав важкі поранення і помер дорогою до шпиталю.\nМолодший сержант Войтенко Олег Андрійович. Загинув 21 серпня 2014 р. під час обстрілу опорного пункту батальйону в районі м. Луганська.\nСолдат Боровик Дмитро Олексійович. Загинув 21 серпня 2014 р. під час обстрілу опорного пункту батальйону в районі м. Луганська.\nСержант Артюх Юрій Іванович. Загинув 2 вересня 2014 р. близько 15.00 під час артилерійського обстрілу в м. Луганську, Жовтневий район, мікрорайон Красний Яр.\nСолдат Задоянчук Олег Іванович. Загинув 4 вересня 2014 р. під час обстрілу із РСЗВ «Смерч» у селі Дмитрівка в Луганській області.\nСтарший лейтенант Ощепков Олексій Вікторович. Загинув 4 вересня 2014 р. під час обстрілу із РСЗВ «Смерч» у селі Дмитрівка в Луганській області.\nСолдат Грачов Олексій Сергійович. Помер 9 жовтня 2014 р. від гострої ішемічної хвороби серця в зоні проведення АТО.\nСолдат Вінніков Олександр Валентинович. Загинув 3 листопада 2014 р. під час виконання бойового завдання в зоні проведення АТО.\nСтарший солдат Крижак Віталій Миколайович. Загинув 26 листопада 2014 р. о 16:30 під час перетину блокпосту ЗСУ поблизу с. Райгородка (Новоайдарський район) Луганської області внаслідок обстрілу зі стрілецької зброї автомобіля.\nМолодший сержант Васюк Олег Олександрович. Загинув 30 листопада 2014 р. під час виконання бойового завдання в районі с. Дмитрівка, Новоайдарський район, Луганська область.\nСолдат Полонський Віталій Анатолійович. Загинув 30 листопада 2014 р. під час виконання бойового завдання в районі с. Дмитрівка, Новоайдарський район, Луганська область.\nЛегендарний винищувач Першої світової війни\nУ Чернігові до музичної школи збудують прибудову за 11 мільйонів\nРятувальники відкачали чернігівську "венецію" (Фото)


“Лихo рухається вглиб”: названі регіони України, яким слід підготуватися до стихії – INTERMARIUM\nYou are here: Home / Дозвілля / “Лихo рухається вглиб”: названі регіони України, яким слід підготуватися до стихії\n“Лихo рухається вглиб”: названі регіони України, яким слід підготуватися до стихії\nДо 22 серпня українців очікують нестабільні погодні умови – грози, а місцями град і сильний вітер.\n“Тут якось моє попередження назвали “страшилкою від Наталки Діденко”. Ось який смак не люблю, так це присмак сенсації. Будь-якої. У будь-яких проявах. Неукусно… Але якщо вже так, то враховуючи учорашні чергові напівапокаліптичні фото з вулиці Еспланадної у Києві, тоді все ж полякаю ще раз.\nНестійкість атмосферна залишається вздовж смуги від півночі, від Житомирщини, через Київщину, Черкащину аж до Одеської області. Ну, й Вінниччина також потрапляє. Ось у цій зоні, ймовірно, і виникатимуть короткочасно сильні зливи із грозами. Плюс місцями різке потужне посилення вітру та град.\nФронт може гойднутися в західному напрямку, тому й туди, можливо, дотягнеться вологість небесна.\nЦе все триватиме з різними періодичностями до 22 серпня. Запоріжжя, Крим, Херсонщина, східні області та більшість центральних перебуватимуть у сухій спекотній погоді (з незначними уточненнями потім).\n22 серпня в Україну (окрім південної частини) прийде відчутне зниження температури повітря, до +20+25 градусів.\nА День Прапора та День Незалежності, за попередніми прогнозами, будуть чудовими – сонячними та теплими.\nТому лякатися погоди не варто, варто бути обачнішими та, можливо, більш діяльно любити свій двір, дім, вулицю, село, містечко, місто і врешті свою країну.\nЕлементарно вчити дітей культурі своїм цивілізованим прикладом, зменшити асфальтно-забудовні апетити, не “закатувати” в асфальт увесь навколишній простір, визволити місто з асфальтної тюрми скверами, ділянками простої звичайної зеленої трави, через які, між іншим, і йтиме зайва вода потужних літніх злив.\nБо так можна і яблука з грушами заасфальтувати…\nНе намокніть, будьте обачними, не легковажте прогнозами погоди і погодою. Усіх із святом)”, – написала синоптик Наталія Діденко.


Корвет "Тернопіль" - досі в облозі, але під синьо-жовтим прапором - 7 ДНІВ УКРАЇНА\nКорвет «Тернопіль» залишається вірним присязі народу України.\nПро це повідомив міський голова Тернополя Сергій Надал, адже кожного дня міська рада підтримує зв’язок з командою корвету. Інформує сайт міської ради 4 березня.\n– Я особисто спілкувався з капітаном корабля, він повідомив, що корвет досі заблокований. Водночас екіпаж підтримує високий моральний дух і вірно служить присязі на вірність українському народу. Зброю екіпаж тримає напоготові, однак сподівається, що вдасться вистояти мирним шляхом. На пристані зібралося дуже багато родичів військовослужбовців, друзів та знайомих не тільки з Криму, але й усієї України. Вони підтримують їх морально, – каже Сергій Надал.\nОчільник Тернополя від ім’я усієї громади міста висловив підтримку незламній позиції екіпажу корвету.\n- Тернополяни пишаються героїзмом наших моряків, які під тиском і наперекір залякуванням з боку російських військ залишаються вірними присязі та гордо захищають територіальну цілісність України, - додає він.\nНовини, Суспільство, Тернопіль"7 Днів-Україна", 7 днів, вірний присязі, Корвет "Тернопіль", міський голова Тернополя Сергій Надал, Тернопіль, тернопільські новини\nPrevious Previous post: Україна і Росія почали мирні консультації – Яценюк\nNext Next post: «Чорноморець» залишили п’ятеро легіонерів


КАМ’ЯНЕЦЬКІ КОЛЯДНИКИ У ВЕРХОВНІЙ РАДІ | Газета "Подолянин"\nКАМ’ЯНЕЦЬКІ КОЛЯДНИКИ У ВЕРХОВНІЙ РАДІ\nГобелен «Колядники» кам’янецької майстрині, члена Національної спілки художників України, методиста районного Будинку школяра Юлії Степанюк увійшов до двадцятки робіт, які будуть презентуватися у Верховній Раді з 14 січня 2020 року. Виставку організовує столична ГО «Барви життя», з якою співпрацює кам’янчанка.\nЮлія Анатоліївна розповідає, що «Колядників» створювала під цю виставку. Аби достеменно передати тепло національних традицій, використовувала лише натуральні нитки і підбирала патріотичні кольори. Натхнення захопило її з головою, тому працювала над витвором недовго – всього два тижні.\nНа конкурс подавали свої роботи митці з усієї України, але серед них обрали лише 20. Перед Києвом «Колядники» Юлії Степанюк побували на експозиції у Хмельницькому. Там же на березень планується персональна виставка нашої майстрині, яку організовує обласна організація НСХУ. Кам’янчани можуть помилуватися роботами Юлії Анатоліївни в Галереї мистецтв, де вони експонуються на постійній основі. А також із 16 січня кам’янецька берегиня гобелена запрошує на відкриття виставки «Палітра душі» у Виставкову залу на Соборній.\nЦікаво, що влітку роботи Юлії Степанюк уже представлялися у Верховній Раді, глядачі побачили дві роботи: Кам’янець-Подільську фортецю і Андріївську церкву.


20 хвилин тому! Цілий тур по США. Зеленський домовиться з великим американським бізнесом | Читайте тут:\nПідготовка візиту президента України Володимира Зеленського в США знаходиться на завершальній стадії. Про це в програмі “Погляд з Банкової” телеканалу “Дім” повідомив прес-секретар президента України Сергій Никифоров.\nЗараз деталізується програма візиту.\n“Уже можу сказати, що в програмі не тільки Вашингтон. Там будуть і інші міста на обох узбережжях – і на західному, і на східному. Більше зараз поки не можу сказати, тому що узгоджується все. Тобто не тому що я щось приховую, а тому що ще остаточно не відомо “, – розповів Никифоров.\nВін уточнив, що плануються зустрічі “з великим американським бізнесом і з політиками, і, природно, з президентом”.\n“Ось прийшов лист від президента Байдена з поздоровленням до Дня Незалежності. Ми його опублікуємо трохи пізніше, тому що воно прийшло трохи заздалегідь. Але там як і раніше вказано, що дуже чекають президента Зеленського 30 серпня в Вашингтоні”, – сказав прес- секретар президента України.\nНикифоров доповнив, що поїздка готується “дуже інтенсивно”.\n“Вийшла на завершальну фазу. Зараз оформляються візи і так далі. Тобто все буде. Буде дуже добре. Буде насичено і віримо, що продуктивно”, – вважає він.\nСеред тем, які будуть підніматися на зустрічі в США – “Північний потік-2”.\n“Я впевнений, що будуть зачіпати тему” Північного потоку “в США в більш широкому контексті, в контексті енергетичної безпеки Європи. Тому що в США ж розуміють, що це проект політичний, а не енергетичний, і не економічний для Росії. Для Європи він може бути і енергетично прибутковий, але вона таким чином потрапляє в певну залежність, порушує свої ж принципи диверсифікації енергоносіїв. Тому, природно, буде обговорюватися “Північний потік-2” у Вашингтоні. але, я думаю, в більш широкому контексті загальної енергетичної безпеки Європи . з приводу Польщі, з приводу України. Наприклад, у Польщі там величезні претензії з приводу “Північного потоку-2”, – розповів Никифоров.


Уперше гола на екрані | Український тижневик Міст\nУперше гола на екрані\nМатематично обдарована австрійсько-американська акторка та винахідниця разом із композитором Джорджем Антейлом винайшла методи розширення спектра зв’язку та стрибкоподібного перестроювання частоти, які необхідні для бездротового зв’язку від докомп’ютерної ери і до наших днів.\nГеді Ламарр народилася у столиці Австрії. Її справжнє ім’я — Гедвіга Єва Марія Кіслер. Батько був банкіром із Львова, мати — з Будапешта. Дівчина відвідувала театральну школу та рано почала зніматися у кіно. Вона дебютувала у німецькому фільмі «Дівчина в нічному клубі» (1930). У своїх перших роботах знімалася з такими акторами, як Гайнц Рюманн і Ганс Мозер. Театральний режисер Макс Райнхардт, із котрим вона працювала в Берліні, назвав юну Геді найвродливішою жінкою Європи.\nХвилю світової популярності приніс їй чехословацько-австрійський фільм Густава Махати «Екстаз» (Єва, 1933). Перша в історії художнього повнометражного кіно десятихвилинна сцена оголеного купання у лісовому озері — цілком невинна за сучасними мірками, але 1933 року вона викликала бурю емоцій. Крім того, в цій стрічці Геді стала першою актрисою, котра імітує в кіно оргазм. За словами самої акторки, задля цього під час зйомок режисер колов її англійською шпилькою. Сцена викликала обурення з боку церкви. Фільм був заборонений до показу в ряді країн та випущений у прокат тільки через кілька років із цензурними купюрами. Того ж року батьки видали доньку заміж за Фріца Мандля, австрійського фабриканта зброї та мільйонера.\nПісля чотирьох років невдалого шлюбу фрау Мандль здійснила класичну втечу зі замку, підсипавши снодійне покоївці. На пароплаві «Нормандія» вона вирушила з Лондона у Нью-Йорк. Жінці не довелося оббивати пороги у Голлівуді — кінодебют 1933-го був надто гучним, щоб його забули кінематографісти. Правда, щоб не викликати аналогічних асоціацій у пуританської публіки США, їй порадили взяти псевдонім. І Гедвіг Кіслер стає Геді Ламарр. Відразу на «Нормандії» вона уклала вигідний контракт із Луїсом Маєром, засновником студії Metro-Goldwyn-Mayer. Новий виток кар’єри розгортається запаморочливо. Загалом Геді Ламар заробила на кінозйомках 30 млн USD.\nЗа свою кар’єру в Голлівуді актриса зіграла в таких популярних фільмах, як «Алжир» (Ґабі, 1938), «Леді в тропіках» (Манон де Верні, 1939), екранізації Джона Стейнбека «Тортілья-Флет» (Долорес Рамірес, 1942, режисер Віктор Флемінг), «Небезпечний експеримент» (Аліда Бедо, 1944) та епічній стрічці Сесіля де Мілля «Самсон і Даліла» (1949). Востаннє вона з’явилася на екрані у фільмі The Female Animal (Ванесса Віндзор, 1958). Геді була заміжня шість разів, мала трьох дітей.\n1966-го 52-річна акторка спробувала повернутися на екран, але цьому перешкодила розгорнута проти неї кампанія цькування. Різкий, важкий характер, звичка відверто висловлювати невтішну думку про Голлівуд і його звички спричинили до того, що у Геді Ламарр з’явилося багато підступних і впливових ворогів. Якось її звинуватили у крадіжці мештів вартістю менше 100 USD із крамниці у Флориді. Хоча суд і відкинув це звинувачення, пляма від інциденту залишилася надовго. Ще більших збитків її репутації завдала «автобіографія» актриси під назвою «Екстаз і я» (1966). У цій автобіографії вона нібито зізнається, що страждає німфоманією. Жінка подала позов на видавця, стверджуючи, що багато подій, описаних у книзі, були вигадані одним із «співавторів». Книга містила також захищений копірайтом матеріал зі статті про Ламарр, написаної Джином Рінґольдом та опублікованої в журналі «Факти екрану» 1965-го. У зв’язку з цим відбувся судовий процес. «Ця книга зруйнувала мою кар’єру і моє життя», — сказала акторка.\nГеді Ламарр померла 19 січня 2000-го в місті Орландо (штат Флорида) у віці 86 років. Прах актриси був згідно з заповітом розвіяний на її батьківщині, в Австрії, у Віденському лісі. За свій внесок у досягнення кінематографа Геді Ламарр була удостоєна зірки на голлівудській Алеї слави.\nКрім кіно, Геді Ламарр займалася наукою. 1942-го вона запатентувала систему, що дозволяє на відстані керувати торпедами. Цінність технології «стрибаючих частот» була оцінена тільки з роками. День народження акторки 9 листопада — названий Днем винахідника у німецькомовних країнах. Без винаходу науковця зараз не літали б військові супутники та не працювали б стільникові телефони стандарту GSM.\nДоля познайомила Геді Ламарр із авангардистським композитором Джорджем Антейлом, котрий жив неподалік. Воно поділилася з музикантом дуже важливою ідеєю: якщо дистанційно повідомляти координати цілі керованій торпеді на одній частоті, то ворог може легко перехопити сигнал, заглушити його або переспрямувати торпеду на іншу ціль. Щоб дати своїй другій батьківщині військову перевагу, дослідниця запропонувала керувати торпедами сигналами, які не можна буде перехопити або заглушити. Ламарр та Антейл незабаром запропонували використовувати на передавачі випадковий код, який буде змінювати частоту каналу передачі, та синхронізувати такі ж частотні переходи і на приймачі. Така зміна каналів зв’язку гарантує безпечну передачу інформації. До того часу псевдовипадкові коди використовувалися для кодування інформації, переданої незмінними відкритими каналами зв’язку. Секретний ключ став використовуватися для швидкої зміни частот каналів передачі інформації.\nУ серпні 1942-го Ламарр і Антейл отримали патент під номером 2292387 Secret Communication System. Патент описує таємні системи зв’язку, що містять передачу фальшивих сигналів на різних частотах. Цей патент став основою для зв’язку з розширеним спектром, який зараз використовується всюди — від мобільних телефонів до Wi-Fi 802.11 і GPS.\n* 1966 року була випущена нібито автобіографічна книга Ecstasy & Me: My Life As A Woman (New York: Bartholomew House, 1966), яку акторка визнала підробкою;\n* Геді Ламарр зображена на заставці при завантаженні комп’ютерної графічної програми Corel Draw 8 і 9;\n* в одного з персонажів відеогри Half-Life 2, Айзека Кляйнера, в лабораторії живе незвичайний вихованець — хедкраб Ламар, у якого видалили жала, що відповідають за приєднання до голови жертви. Д-р Кляйнер назвав свого вихованця на честь Геді Ламарр;\n* на початку 2014 року ім’я Геді Ламарр було додано до Зали слави винахідників;\n* до дня народження жінки 9 листопада приурочені Дні винахідника відразу в трьох європейських країнах — Німеччині, Австрії та Швейцарії;\n* 9 листопада 2015-го Google випустив новий дудл на честь 101-го року від дня народження Геді Ламарр.


Кількість загиблих від могутнього землетрусу в Пакистані сягнула майже 80 тисяч осіб - Korrespondent.net\nКількість загиблих від могутнього землетрусу в Пакистані сягнула майже 80 тисяч осіб\nКорреспондент.net, 19 жовтня 2005, 16:05\nКількість загиблих від землетрусу в Південній Азії сягнула за 79 тисяч осіб. Про це свідчать нові дані, які надали в середу, 19 жовтня, офіційні особи Пакистану.\nЯк повідомив сьогодні міністр інформації Північно-Західної прикордонної провінції Пакистану (ПЗПП) Асіф Ігбаль Даудзай, лише в цьому регіоні загинули 37 тисяч 958 людей. Поранено 23 тисячі 172 людини. За словами міністра, найбільше людей загинуло в містах Мансехра і Балакот.\nУ самому лиш Мансехрі кількість загиблих сягнула 32 тисяч 653 осіб.\nЗа словами Даудзая, дані, які він навів, базовані на звітах місцевої влади, а також інформації, яку надали лікарні регіону. До того ж, за словами посадовця, кількість жертв стихії, швидше за все, зросте.\nСвоєю чергою, офіційні особи пакистанської частини Кашміру повідомили про загибель щонайменше 40 тисяч людей у цьому регіоні.\nВлада Індії заявила про загибель 1 тисячі 360 людей у підконтрольній їй частини штату Кашмір. Раніше пакистанська влада прогнозувала, що кількість загиблих унаслідок стихійного лиха сягне за 54 тис. людей.\nЗ моменту руйнівного землетрусу 8 жовтня в районі Кашміру сталися десятки менш значних підземних поштовхів. Сейсмологи думають, що такі землетруси траплятимуться в регіоні ще довго, можливо, протягом найближчого року.\nТак, у середу вранці Пакистан струснув черговий землетрус. Сила підземних поштовхів, епіцентр яких був за 130 кілометрів від столиці країни Ісламабада, сягнула 5,8 бала за шкалою Ріхтера.\nЗа 45 хвилин у цьому самому районі було зафіксовано ще один землетрус. Його сила сягнула 5,6 бала.\nНаразі основна проблема в районах, що потерпіли від руйнівного землетрусу, – брак утеплених наметів, у яких можна було б розмістити людей, котрі залишилися без даху над головою.\nПрацівники ООН, що перебувають у потерпілих районах, визнають, що вирішити це питання не вдасться. Наразі до Пакистану доставлено 18 тисяч наметів, яких ніяк не вистачить для понад 2,5 мільйонів людей, котрі лишилися без даху.\nРаніше Міжнародний комітет Червоного Хреста попередив, що протягом найближчого місяця треба чекати сильних снігопадів, які обмежать можливості польоту вертольотів, а дороги, зруйновані стихією, відновлюються дуже повільно. Всесвітня організація охорони здоров’я попереджає, що потерпілим загрожує переохолодження, тому що температура повітря в цих районах знижується.\nВодночас, продовольча програма ООН заявляє, що близько півмільйона потерпілих від землетрусу в Пакистані досі не отримали жодної допомоги.\nПотерпілим потрібні продукти і предмети першої необхідності, тому що інакше багато з них можуть померти від холоду і неполікованих ран.\nКрім того, ООН заявляє, що досі отримала лише 5% грошей, необхідних для надання термінової допомоги. За словами представника ООН у Женеві, украй важливо, щоб терміново надійшли кошти, оскільки операція в Пакистані – одна з найбільших і найдорожчих в історії ООН.\nТиждень тому ООН виступила з закликом зібрати 272 мільйони доларів, а поки що надійшло тільки 13 мільйонів.\nНезважаючи на те, що за останні два дні погода покращилася і вертольоти відновили польоти, допомога, за підрахунками, досі не дійшла приблизно у п’яту частину потерпілих районів.\nЗа даними представників ООН, стихія зруйнувала 15 тисяч сіл, розкиданих по гірській місцевості.\nПрезидент Пакистану Первез Мушарраф у вівторок заявив, що його країна готова відкрити кордон по розділовій лінії в Кашмірі, щоб допустити в райони, що потерпіли від руйнівного землетрусу, індійців, чиї родичі опинилися в біді.\n"Ми пустимо до себе скільки завгодно людей, котрі хочуть побачити своїх родичів і допомогти відновленню", – заявив Мушарраф, відвідуючи зруйновану підземними поштовхами столицю пакистанського Кашміру – місто Музаффарабад.\nІндія, через представника свого МЗС, заявила, що вітає пропозицію Пакистану. "Це відповідає політиці Індії на розширення контактів через лінію контролю в тому, що стосується гуманітарної допомоги і контакту між людьми".\nЛінія контролю – кордон високо в горах між двома частинами спірної провінції Кашмір, яка була причиною двох із трьох воєн між Індією та Пакистаном за неповні піввіку незалежності.\nПротягом останніх місяців контакти між цивільним населенням району налагоджувалися – у квітні було відновлено автобусне сполучення між індійською частиною Кашміру та Пакистанською. Але якщо Індія погодиться з пропозицією пакистанської влади, транспортне сполучення між двома країнами значно розшириться.\nІндія відправила в потерпілі райони Пакистану певну кількість допомоги. Однак давня ворожнеча усе ще сповільнює співробітництво: Делі й Ісламабад поки що не можуть домовитися, як використовувати в рятувальних роботах і відновленні зруйнованих міст індійські військові вертольоти. Індія готова надати техніку, але Пакистан наполягає на тому, що керувати вертольотами повинні його пілоти.\nДуже багато людей, котрі потерпіли від землетрусу, перебувають у віддалених селищах, добратися до яких можна тільки повітрям. Тому брак вертольотів і погана погода – це головне, що заважає рятувальній операції.\nЗа матеріалами BBCrussian.com, "Associated Press", РБК, РІА вости"


Чого очікувати від нового голови Тернопільської ОДА Ігоря Сопеля | ДОБА\nІгор Сопель став новим головою Тернопільської ОДА. Новопризначеного очільника області особисто привітав Президент Володимир Зеленський під час свого візиту на Тернопільщину та вручив йому службове посвідчення. У своїй першій промові Ігор Сопель підкреслив, що вважає Тернопільщину краєм з великим промисловим, аграрним, науковим і туристичним потенціалом. Запевнив, що відкритий для людей порядних.\nДиректор центру суспільних досліджень "Поліс" Ігор Процик каже, новий голова ОДА поки обережний у своїх висловлювання під час публічних виступів. Воно і не дивно, практично всі керівники перші тижні небагатослівні.\n"Під час представлення він досить стримано виступав, виважував кожне слово. Можливо, відчувалась присутність Президента, незважаючи на те, що вони знайомі особисто з Зеленським. А сказати про нього щось, як про політика поки досить складно", - каже директор центру суспільних досліджень "Поліс" Ігор Процик.\nПро те, що Ігор Сопель є кандидатом на посаду голови ОДА стало відомо ще 9 жовтня, з джерел не офіційних, та чутки були. І лише на початку листопада відбулось офіційне призначення нового голови ОДА. Ігор Процик каже, вочевидь Президент розглядав усі можливі кандидатури. Зважував плюси і мінуси.\nХто буде у команді нового голови ОДА аналітики поки що казати не беруться, проте Ігор Процик передбачає, що серед помічників імовірно буде Ігор Гайдук.\n"Відомо, що у день представлення, він був з першим заступником голови Гусятинської РДА, який зараз виконує обов'язки. Тобто можливо Ігор Гайдук буде займати якусь керівну посаду. Можливо він буде одним із заступників безпосередньо голови адміністрації", - додає Ігор Процик.\nСерйозних змін у структурних підрозділах чи змін на посадах в ОДА очікувати не слід, переконує фахівець. Проте, можливі скорочення, або ж відбудеться процес об'єднання тих чи інших управлінь. Говорити про перші результати діяльності Ігоря Сопеля на посаді голови ОДА можна буде вже через півроку.\n"Він зараз набирається політичного досвіду, досвіду публічної діяльності. Тому говорити про його діяльність можна буде пізніше. Ще одним важливим етапом для нього буде прийняття бюджету", - прогнозує Ігор Процик.\nНа офіційній сторінці Ігора Сопеля зазначено, що йому 45 років, він родом з Хоросткова. Вищу освіту здобув у Тернопільському державному технічному університеті. Пропрацював на Хоростківському цукровому заводі, зокрема був слюсарем та інженером. Від 2003 року почав займатися підприємницькою діяльністю, також є головою хоростківської федерації футболу. У 2010-2015 роках був депутатом Хоростківської міськради.\nБалотувався до Верховної Ради на позачергових парламентських виборах по 166 виборчому окрузі від партії "Слуга народу", однак його не обрали.


«Може варто зробити звук тихіше і просто відверто поговорити?», – актор та режисер Дмитро Мельничук\nНастрій: пивний ресторан «Бравий Швейк»\nЛуцькі театрали знають його за характерними ролями та філософськими постановками на волинській сцені, а меломани – завдяки музичним проектам та відомому українському гурту «От Vінта».\nПроте сьогодні, серед усіх проявів творчості, Дмитро Мельничук найбільше виділяє режисуру, яку вважає своїм головним покликанням. В інтерв’ю для «Таблоїда Волині» чоловік розповів, що незабаром на лучан чекає театральний сюрприз.\nОтже, про теми, які хвилюють, театральний «треш» та рок-н-рольний «двіж» 90-х читайте у «Кавовій розмові».\n«Кавова розмова» з Дмитром Мельничуком у пивному ресторані «Бравий Швейк»\n– В залежності від того, як довго не п’ю той чи інший напій. Зазвичай це кава, але через вік доводиться обмежувати споживання. Тож зараз каву п’ю десь раз в три дні, та й то вранці. А потім ще так буває, що місяць стабільно п’ю каву, тому згодом наступає різке бажання пити лише чай. Але не чорний – його не люблю. Зелений теж рідко. Найбільше люблю усілякі трави.\n– До речі, вас можна привітати, адже нещодавно ви стали магістром з режисури. Розкажіть про свою дипломну виставу. Чому обрали драматургію Міки Мюллюахо для постановки?\n– Ця п’єса – «Хаос. Чоловіки на межі нервового зриву» – з’явилася в моєму житті ще до магістратури. У мене є такий грішок – люблю посидіти в інтернеті, шукаючи нові п’єси, читаючи театральні рецензії... Одного разу трапилось на очі ім’я Міки Мюллюахо. Знайшов п’єсу, почитав. Виявилось, що це моє. Там герої мого віку і їх цікавлять ті ж питання, що і мене.\n– Які взагалі теми для постановок вас найбільше цікавлять?\n– Так виходило, що останнім часом працював переважно над комедіями. Але тільки тому, що того потребували театри, в яких ставив. Насправді, мене більше цікавлять питання місця людини в цьому світі, хто ми такі, та що маємо залишити після себе. Навіть той самий Мюллюахо – це така собі квінтесенція всіх тих питань, які мене цікавлять в драматургії. Просто весь набір питань, які мене цікавили протягом сорока двох років, зійшлися в одній п’єсі (сміється).\nУ цьому творі, в числі інших, піднімають проблеми кризи середнього віку. Знаєте, побутує думка, що жінки менш витривалі та менш пристосовані до життя… Насправді в подоланні криз жінки набагато сильніші за чоловіків. По-перше, у них менше самих криз – психологи кажуть, що протягом життя у жінки їх всього дві, а у чоловіків кризи кожні десять років. І кожна з них дає чоловікові ще більше питань, які лишаються відкритими. Жінка ж з кожної кризи виходить, ніби перероджена. А чоловіки пускаються «у всі тяжкі» і так далі.\n– А як щодо чоловіків та жінок у режисурі? Існує різниця?\n– Це вже залежить від самої людини, її життєвого досвіду, соціальних позицій. Я знав чоловіків режисерів, які підсвідомо у своїх роботах наголошували на тому, що чоловіки кращі за жінок. Такі ж ситуації бачив і з позицій жінок-режисерів. Але це скоріше поодинокі випадки.\n«Кавова розмова» з Дмитром Мельничуком\n– Чула таку думку, що жінка-режисер спирається лише на власний досвід, а чоловік може вийти за його межі та глибоко відчути глобальні проблеми, навіть якщо вони не торкались його особисто. Чи підтримуєте таке твердження?\n– Якась частка істини в цьому є. Чесно скажу, не замислювався над цим, але ті жінки-режисери, яких я знав, все порівнювали з власним досвідом. Знову ж таки, якщо повертатись до психології, вважається, що чоловіки більше схильні до абстрактного мислення.\nТак і в режисурі: жінка оперує лише тими знаннями, які вона здобула практично. Чоловік більш масштабний: десь підчитав, запозичив якусь ідею і розвинув у щось своє.\n– За першою освітою ви актор. Чому вирішили займатись режисурою?\n– Я за своєю суттю – проектор. Проектор – це той, хто надихає людей, веде їх за собою, але при цьому лишається в тіні.\nМожливо, зараз більше займаюся режисурою, тому що вже «награвся». Коли виконував ролі, дуже часто виникало бажання грати по-своєму. Я багато читаю, маю велику бібліотеку драматургії… І розумію, що є речі, які я хочу сказати напряму, не з позиції актора. Та й всіх ролей не зіграєш.\n– Чи всі режисерські задуми вдається реалізовувати на академічних сценах?\n– Далеко не всі. Академічні театри, особливо обласні, доволі закриті для різних експериментів. Але повірте: будь-який експеримент буде цікавий, якщо у нього є аудиторія і якщо митці справді хочуть його робити.\n– Мабуть, ризик експериментів полягає у нерентабельності?\n– Якщо все правильно зробити, то і на експериментах можна добре заробляти.\n– Якщо до Луцька приїде ставити епатажний столичний режисер, наш глядач сприйме його, як гадаєте?\n– Частина сприйме, хтось ні. У нас дуже часто саме поняття театру викривлене. Хтось сприймає його просто як будівлю, хтось знайомий виключно з репертуаром окремого театру, для когось театр – це лише приїжджі антрепризи.\nНавіть для деяких акторів театр – це у першу чергу красиві костюми, гарне світло… Але я впевнений, що хороший актор навіть без допоміжних засобів може зіграти цілу виставу. Насправді в цьому і полягає цікавість нашого мистецтва.\n– Ви неодноразово говорили, що хочете створити власний театр…\n– Я його вже створюю.\n– Можете привідкрити завісу таємниці та розповісти, яким він буде?\n– Це буде хороший театр… (сміється).\nЯкщо серйозно, то відкриватися він якраз буде виставою по п’єсі «Паніка. Чоловіки на межі нервового зриву».\nВже з’явилися митці з інших театрів, які хочуть ставити у нас вистави та люди, які готові вкладати в це кошти. І мої актори мають цікаві ідеї.\nЦе буде театр, який і по фестивалях їздитиме, і гастролюватиме. Там будуть і якісно зроблені комедії, і серйозні драми. І до експериментів ми відкриті. Наприклад, в мене є думки зробити площадну (вуличну) виставу.\n– Як ставитесь до театрального «трешу» – нецензурної лексики, надмірної вульгаризації?\n– Не любитель. Я і в повсякденному житті до матів ставлюсь негативно і ніколи їх не вживаю. Я навіть не знаю законів їхнього вжитку, яке слово після якого казати… (сміється). Є безліч слів, якими можна замінити нецензурну лексику.\n– Навіть коли беруть гору емоції?\n– Абсолютно. «Йошкін кот» або «Японський городовий» – це максимум, що можу випалити...\nАле, якщо того потребує матеріал, якщо без двох-трьох матів вистава розвалиться, тоді інша річ. Але це не повинно бути самоціллю.\nЯ вважаю, що не обов’язково верещати та шокувати задля донесення важливих думок…\n– А якими засобами, на вашу думку, можна зацікавити не надто сприйнятливого сучасного глядача?\n– Складно дати однозначну відповідь. Суб’єктивно я відчуваю, що саме треба публіці та як її затягнути. Але пояснити, чому я роблю саме так, а не інакше – доволі важко. Повірте, можна зацікавити публіку і хорошими та душевними речами. Так, можливо десь жорсткими та зухвалими, але не зовсім вже брутальними. Якщо педалювати на таких речах, ми зраджуємо самому поняттю театру.\n– Але ж і площадний театр був брутальним…\n– Та і в театрі Шекспіра вважалося нормальним мужчині зі сцени показати, що він мужчина… (посміхається).\nАле якщо робити ставку на епатаж, то що ми хочемо донести? Мені здається, що театри, які епатують публіку, не говорять про проблеми, а кричать про них. А коли ми кричимо, ми не чуємо один одного. Може варто зробити звук тихше і просто відверто поговорити? Власне, це суто моя суб’єктивна думка.\n– Як тоді змусити глядача думати в театрі? Адже для переважної більшості театр – це місце відпочинку.\n– Репертуарною політикою. Навіть через комедію можна донести важливі речі. Треба зацікавлювати людей, шукати болючі теми, говорити про те, про що люди хочуть почути.\n– Розкажіть, як ви працюєте з акторами? Чи багато даєте їм свободи в роботі над ролями?\n– Існує три іпостасі режисера: тлумач, дзеркало та організатор. Тлумач пропускає роль через себе і актору лишається тільки повторити за ним. Дзеркало – це такий режисер, який пояснює виконавцю, що він хоче, той починає пробувати і режисер, враховуючи його органіку, стає для нього своєрідним дзеркалом. Тобто в основі лежить режисерський задум, який реалізовується силами виконавця. А організатор все придумує, але опрацювання матеріалу повністю покладає на акторів. Він, ніби директор заводу: запускає всі механізми, які потім самі працюють.\nСпочатку я був режисером-тлумачем. Але потім згадав, що мені як актору самому не подобалось, коли режисер за мене все придумував і не давав простору для творчості. Тож надалі я почав будувати роботу над виставою таким чином, щоб створювати своєрідний коридор, тобто заздалегідь узгоджувати, в які двері актору заходити не варто, а в які можна. Коли починаємо працювати на майданчику, з’являються нові ідеї, і придумки акторів я також враховую.\nЄ такі моменти, коли я не можу пояснити акторам, чому хочу саме так, а не інакше. Я просто це відчуваю. Тому іноді до істерики доходить. Як казали в одному театрі, де я ставив: «З Мельничуком працювати складно, але цікаво» (сміється).\n– Чи орієнтуєтесь у своїй роботі на творчість відомих режисерів?\n– Мені завжди дуже імпонували вистави Марка Захарова. Ще один режисер, який мені дуже подобається – Семен Співак. Він сам родом з України, з Чернівців, але працює в Пітері.\nА з українських – Володимир Кучинський, художній керівник театру Курбаса у Львові.\n– З яким режисером у вас був найцікавіший досвід співпраці, як актора?\n– Працював з багатьма. Але, мабуть, найцікавіший досвід був з Петром Ластівкою, нашим колишнім художнім керівником. Він міг настільки вивернути, здавалося б, найпростіші речі та образи, просто перевернути їх з ніг на голову. У нього були нестандартні, цікаві інтерпретації класики.\n– Як ви ставитесь до контрактної системи, яку нещодавно запровадили в українських театрах?\n– Вважаю цю систему недосконалою. Там здебільшого прописані обов’язки артистів, і дуже мало вимог до другої сторони. Театр, по суті, зобов’язаний лише виплачувати зарплату.\nВ Америці, наприклад, коли актор підписує контракт, він зобов’язаний бути здоровим, підтягнутим, готовим до експериментів та репетицій. Але він знає, що у нього є соціальний пакет і хороша зарплата.\nА у нас сума зарплати не змінилася, але при цьому актор з жахом чекає кінця дії контракту, щоб почути вирок: чи працює він далі, чи ні.\n– Одне з моїх найяскравіших театральних вражень у Луцьку – це ваша вистава «З любов’ю… Оскар». Як її створювали?\n– На жаль, зараз вона вже не іде, але якийсь час вона була своєрідною візитівкою театру. Коли я писав інсценізацію (в оригіналі це новела), я спілкувався з Еріком Емануелем Шмідтом, автором. Він доволі серйозно підходить до переробок свого матеріалу та особисто затверджує кожну інсценізацію. Після того, як я надіслав свій варіант, подзвонив агент Еріка та розповів, що той плакав, як дитина. Я тоді відправив йому саму п’єсу, а також детально розписав, якою має бути вистава, навіть розмалював, як актори будуть рухатись по сцені і таке інше.\nМузику мені написав мій товариш з Ізраїля. Потім диск з цією музикою вийшов у Німеччині. На обкладинці було зазначено, що це композиції для вистави Волинського театру.\n«Кавова розмова» у пивному ресторані «Бравий Швейк»\nВзагалі, з цим композитором, Даніелем Слабодаром, вийшла цікава історія. Він, маючи музичну освіту, працює програмістом. Я знав, що він іноді пише музику для комп’ютерних ігор. Коли я розповів йому, над чим зараз працюю, він запропонував написати музику, хоча ніколи раніше не займався музичним оформленням вистав. За два тижні він написав дуже класний матеріал, який складався з 15 треків.\nПісля цього Даня зрозумів, що не може вже не писати музику для театру. Тож він почав пропонувати співпрацю іншим театрам. І наразі він працює композитором у російському драматичному театрі в Каліфорнії, де тепер живе його родина.\nМожливо, я буду відновлювати цю виставу у своєму театрі. Але вже трішки в іншому варіанті.\n– Перейдемо до іншої теми. Розкажіть, як ви потрапили на телебачення?\n– На телебачення потрапив завдяки Вайберу (посміхається). У нас там є своя театральна спільнота. Один з колег написав, що на «Аверс» шукають телеведучих для ранкового ефіру. Через день я поїхав до них на пробу, мені сказали, що зателефонують. Коли їхав назад на вєліку, пролунав дзвінок – повідомили, що післязавтра виходжу в ефір.\nЯкби це була якась політична передача, я б не пішов. Не люблю політику і всього, що з нею пов’язано.\nДля мене робота на телебаченні – це спосіб спробувати щось нове. Там прекрасні умови – як фінансові, так і технічні. Я поміняв режим дня, прокидаюсь кожного ранку о четвертій. Кожен день у студії нові люди та живе спілкування. Це класно.\n– Ви були одним зі співзасновників відомого нині гурту «От Vінта». Як все починалось? Як познайомились з Юрієм Журавлем?\n– Познайомились, знову ж таки, завдяки театру. У Рівному є така театральна студія «Від ліхтаря», в яку ми обидва потрапили наприкінці 80-х. Студія складалася зі студентів, а також декількох випускників педінституту та інституту культури.\nМи з Юрою зійшлись на любові до рок-н-ролу. Одного разу Марина Паскар, яка викладала в студії акторську майстерність у молодшої групи, запропонувала зробити виставу «Пеппі Довгапанчоха» з живою музикою. Юра взяв банджо, я – контрабас, також були у нас саксофоніст і барабанщик. І почали писати музику. Так і утворився наш колектив.\nСпочатку це все було досить несерйозно, а серйозніше вже почалось з 1995 року, коли у Луцьку був відбірковий тур фестивалю «Перлина сезону». Тоді ми виграли цей відбірковий тур і поїхали до Києва, де стали одними з лауреатів. Друге місце тоді зайняв нікому тоді не відомий гурт «Океан Ельзи» (посміхається). А ми зайняли четверте.\nЯ думав, що буду і надалі займатися музикою, але так сталося, що у 99 році обрав театр. Період був дуже насичений та напружений, ми багато гастролювали. У нас постійно змінювались барабанщики, за пів року помінялося три чи чотири людини. Тому була втома і від вводу нових музикантів, і від поїздок. Тим паче, ця справа не завжди приносила прибуток, а у нас багато хто тоді обзавівся сім’ями.\nЯкось одного разу я пішов у бібліотеку послухати класику у музичному відділі. І у мене несподівано виникло переконання: треба вертатися в театр. Я приїхав додому, «переспав» з цією думкою і на ранок поїхав до театру. Коли підходив до службового входу, мені на зустріч вийшов головний режисер. Він спитав, до кого я прийшов, а я відповідаю: «та от подумав, чи не потрібні вам в театрі ще одні штани? (тобто артисти чоловічої статі). «Скільки?», –питає. Я кажу: «Одна пара». Наступного дня я прийшов на прослуховування перед художньою радою театру. П’ять хвилин поговорили. Потім вручили мені стопку ролей і сказали, що через три дні їду на гастролі. І перші мої гастролі з театром були тут, у Луцьку.\nЖуравель, звісно, трішки ображався, що я пішов, плюс у нас були тоді і певні творчі суперечки. Іноді мені здавалося несерйозним те, що ми робимо, а я вважав себе серйозним музикантом. Вважав, що треба співати серйозні пісні, з серйозним виразом обличчя, для солідної публіки (посміхається). Нещодавно «От Vінта» виступали в пабі «Лучеськ». Дивлюсь, Журавель взагалі не міняється, такий саме балагур (посміхається). І воно класно, це їхня фішка. А я б так не зміг. Для мене там забагато приколів, хочеться якоїсь душевності…\nТож перші років п’ять він ображався, але зараз ми чудово дружимо. Плюс у мене є мрія поставити виставу, у якій Юра Журавель був би художником. Для студії «Від Ліхтаря» він робив багато сценографії та костюмів. Він знає, що таке театр, з чим його їдять… (посміхається).\n– А жовті комбінезони, цей особливий стиль завжди були, чи з’явилися з часом?\n– З часом. Спочатку у нас були звичайні джинси, жилетки, бандани. Зачіски, як в Елвіса Преслі. Зараз же Журавель взагалі лисий. А раніше ми були такими класичними рок-н-рольщиками.\n– Пригадайте, яка атмосфера була в 90-х у Рівному? Як «двіжували» тоді?\n– Повний рок-н-рол. Дуже багато було концертів. Грали на паршивій апаратурі, саморобних гітарах, афіші від руки малювали. Інформацію про концерти передавали з вуст в вуста. Але все було класно. Пригадую алею за кінотеатром «Україна» в Рівному. Там було багато лавочок, і завжди на одній сиділи металісти, на іншій панки, на третій стиляги і так далі…\nДовгий період в Рівному був популярний фестиваль «Я і гітара». Він проводився на базі педінституту, але потім вийшов далеко за його межі і в результаті у 91-93 роках на нього почали з’їжджатися студенти зі всієї України, а також Білорусі, Росії. Тривав цей фестиваль тиждень і потрапити на нього було майже неможливо: уявіть собі здоровезний зал, битком набитий людьми, які сидять на вінках, висять на люстрах і так далі.\nЮра Поліщук з «Чорних Черешень» якось був у складі журі на цьому фестивалі.\nПо суті, і «Чорні черешні» народилися там. Тоді вони грали в акустиці – з контрабасом, скрипкою. Для того, щоб вони зайшли в зал та піднялись на сцену, той контрабас доводилося нести над головою, бо протиснутися було просто нереально. І на цьому фестивалі була суто авторська музика, не лише окремих виконавців, але й гуртів, які потім ставали відомими….\n– «Чорні Черешні» грали авторську музику?\n– Так. Інтелігентні чуваки, з акустичними інструментами, гарною музикою. Вони дуже відрізнялися від всього тодішнього андеграунду.\nБула тьма гуртів, музиканти допомагали один одному, самі собі робили тусовку. Робили ми також фестиваль, який називався «Рок-н-Рівне», десь в 1994 році. Його запропонував зробити фронтмен гурту «Співочий млин». Спочатку це все було в Будинку культури, але потім почали робити фестиваль на виїзді, у піонерському таборі. Фестиваль був порівняно масштабним, одних музикантів було 150 людей, а ще й глядачі. І жили всі в тих піонерських будиночках. Щоб вирішити проблему харчування, підтягували кришнаїтів. Перед концертами вони влаштовували свої виступи, а потім пригощали всіх солодощами. А одним з головних спонсорів був рівненський пивзавод. Тому постійний раціон на фесті складався з пива та солодощів…(посміхається).\n– В «От Vінта» ви грали на контрабасі, також граєте на гітарі. Музичні інструменти самі освоювали?\n– Трішки мене батько вчив – він у свій час грав на танцях. Показав пару акордів, далі я вже сам підбирав. З Журавлем також слухали музику та намагались підбирати у дві гітари, водночас і вчилися грати.\n– Знаю, що у вас є волинка. Вже освоїли її?\n– Ще ні, але планую освоїти. Там просто треба тростину поміняти. Цю волинку мені Сільвер робив. Він каже: «Давай наступного тижня замінимо трость та спробуємо пограти». І так вже два роки (сміється).\n– Яку книгу порадите?\n– Любко Дереш «Культ». Щось в ній є. Я вже разів вісім її перечитував.\n– Розкажіть про останній фільм, який справив на вас враження.\n– Фільм індійського режисера Аміра Кхана «Зірочки на землі». Це про хлопчика, який страждав на дислексію. Одного разу він зустрічає вчителя малювання, який розуміє, що у хлопчика проблеми. Цей вчитель починає повертати хлопчину до життя, згодом виявляється, що він і сам був дислексиком. Дуже класне кіно. Коли дивишся, просто клубок в горлі стоїть.\n– Пригадайте свій набожевільніший вчинок.\n– Стрибок з парашутом. Це теж був початок 90-х, стрибнув за компанію і поки що повторити бажання не маю.\n– З ким відомих людей хотіли б зустрітися?\n– З Кіану Рівзом.\n– Що б спитали у нього?\n– Спитав би, як навчитися жити так само просто, як він.\n– Які якості найбільше ціните в людях?\n– Доброта, милосердя і, мабуть, вірність.\n– Найкраще місто в Україні, на вашу думку?\n– Рівне. Але не сьогоднішнє, а таке, яким я його пам’ятаю.\nТеги: #дмитро мельничук, #кавова розмова, #актор, #режисер, #театр, #Чорні Черешні, #От Вінта\nЛуцький актор розповів, як познайомився із Саніним та чому назвав велосипед Манфредом Кохання, від якого врятує лише смерть: у волинському театрі готуються до прем'єри


ТЕРМІНОВО!!! Щойно Турчинов зробив шокуюче звернення до українців: “Будьте напоготові щосекунди!” - Перелаз\nHome / Політика / ТЕРМІНОВО!!! Щойно Турчинов зробив шокуюче звернення до українців: “Будьте напоготові щосекунди!”\nРосія розгорнула вздовж кордону з Україною та в Криму наступальні підрозділи та озброєння, від наказу про наступ до масштабного вторгнення в Україну мине 2-3 години, передає Корупція.Інфо


Відповіді до теми: Б. Шоу “Пігмаліон”📁\nНа початку п’єси ми бачимо Елізу звичайною, простою дівчиною з бідних кварталів, яких у Лондоні – тисячі. Жалюгідна, замурзана, вона заробляє на життя тим, що продає квіти, причому спілкується з людьми такою жахливою мовою, що професор Хіггінс, почувши її, заявляє: “Жінка, яка видає такі жахливі звуки, взагалі не має права жити”. Еліза, дізнавшись, що Хіггінс відомий професор – лінгвіст, приходить до нього додому з проханням, щоб він навчив її правильно говорити, бо з такою вимовою вона\nне може влаштуватися на роботу у квітковий магазин.\nПрофесор Хіггінс закладається з полковником Пікерінгом за кілька місяців перетворити цю вуличну квіткарку на світську даму. Вартість експерименту береться оплатити Пікерінг. Еліза виявилася досить здібною ученицею: вона мала чудові лінгвістичні здібності, прекрасний слух, була старанною і уважною. І досить скоро опанувала не тільки правильною літературною вимовою, а й познайомилася із великими надбаннями світової культури – літературою, музикою, живописом. Вона не тільки жадібно всотувала знання, які давав їй професор Хіггінс, манери світського обходження, які він їй прищеплював, а й займалася самовдосконаленням. Гарне навчання, відповідні умови дуже швидко зробили свою справу: Еліза на світському прийомі дійсно була визнана за герцогиню, зачарувавши всіх не тільки своєю красою, а й бездоганною літературною мовою та вишуканими манерами. Відбулися зміни не тільки у зовнішності дівчини, а й у її мові, душі, врешті докорінно змінилася її особистість. Із замурзаної та жалюгідної квіткарки Еліза перетворилася на освічену, культурну, інтелігентну людину з почуттям власної гідності, самоповаги. А в чомусь вона стала навіть вища за свого вчителя й наставника професора Хіггінса.\nРоль античного міфа в п’єсі Бернарда Шоу “Пігмаліон” Роль античного міфа в п’єсі Бернарда Шоу “Пігмаліон” Серед найвідоміших творів Бернарда Шоу – п’єса “Пігмаліон”, яку автор назвав “романом у п’яти актах”. У основу твору покладено античний міф про...\nРоль античного міфа в п’єсі «Пігмаліон» Серед найвідоміших творів Бернарда Шоу – п’єса «Пігмаліон», яку автор назвав «романом у п’яти актах». В основу твору покладено античний міф про скульптора Пігмаліона, який вирізьбив із мармуру Галатею і...\nКомедія “Пігмаліон” (1912) – “сентиментальний роман” з парадоксальною подачею Ірландець за походженням, англомовний драматург, критик, публіцист, громадський діяч. За 56 років драматургічної діяльності написав 58 п’єс. Шоу здійснив “театральну революцію” у розвитку драми, він підтримав нововведення норвезького письменника Г....\nПорівняльна характеристика образів Хіггінса і Пікерінга за п’єсою Бернарда Шоу “Пігмаліон” У 80-ті роки XІX століття Бернард Шоу починає боротися за новий театр, який у ті роки переживав кризу. Шоу свідомо відмовляється від принципів “добре зробленої” драми і широко користується парадоксом...\n«Осучаснення» античного міфу в п’єсі «Пігмаліон» Видатний англійський драматург Джордж Бернард Шоу захоплювався творчістю Ібсена, і це привело його до реформи англійського театру. Він обстоює принципово нову структуру драми – проблемну п’єсу-симпозіум. Як драматург він тяжіє...\nІнтелектуальний характер драматургії Б. Шоу (п’єса “Пігмаліон”) Бернарда Шоу по праву вважають реформатором англійської драматургії. Наприкінці XIX століття в Англії з’явилося безліч “добре зроблених” драм із любовним сюжетом і щасливою розв’язкою. Однак Шоу вважав, що п’єси повинні...\nОбрази Хіггінса і Пікерінга у п’єсі Б. Шоу “Пігмаліон” П’єса “Пігмаліон” – це красива історія, в основі якої – міф про Пігмаліона. Головні герої цієї п’єси – це професор англійської фонетики Генрі Хіггінс та знавець індійських діалектів полковник Пікерінг....\nМої роздуми над п’єсою Б. Шоу “Пігмаліон” Творчість Б. Шоу спонукає читача до роздумів із багатьох причин. Насамперед тому, що самі твори драматурга є “інтелектуальними п’єсами”, або “п’єсами – дискусіями” – так визначили їх спрямування критики. Прочитавши...\nПопередній Попередній запис: Твір на тему: “Особливості п’єси Миколи Куліша “Мина Мазайло\nНаступний Наступний запис: Давайте поспоримо, Базаров! (за романом І. С. Тургенєва “Батьки і діти”)


У Косівському районі поменшає соціально важких сімей — Івано-Франківськ, Новини, Аналітика, Фото\nУ Косівському районі поменшає соціально важких сімей\nУ Косівському районі 14 сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Основні їх проблеми: безвідповідальне ставлення батьків до виховання дітей, схильність до зловживання спиртними напоями, незадовільне матеріальне забезпечення, проблеми з житлом, навчання та працевлаштування, дозвілля молодих осіб, лікування та оформлення інвалідності дітей, оформлення необхідних документів тощо.\nВідбулося засідання дорадчого органу з питань роботи із такими сім’ями. Є випадки, коли соціальний супровід кризових сімей не дає результату, оскільки батьки не бажають змінювати аморальний спосіб життя та докладати власні зусилля для вирішення проблеми своєї сім’ї. Але, наголошувалось на засіданні, головне у роботі соціального працівника — мотивація сім’ї на вирішення проблеми, визначення її причини та організація команди фахівців для її подолання. Така робота довготривала. Але навіть якщо одну сім’ю вдалось вивести з кризи і скерувати на подальші позитивні кроки, це дасть змогу запобігти в майбутньому багатьох негативних наслідків.\n31 Березня 2010, 10:24\nТеги: допомога, сім'я, неблагополучна, Косівщина


Глан настільки відчував природу, що розумів навіть сірий камінь, який, здавалося, впізнавав його. Той камінь був частиною дивовижної природи, яка дарувала стільки радості. Коли ж з’являється інший Пан? Коли відбувається зустріч із Едвардою та її батьком. Відтоді Глана почала мучити самотність, так що він навіть клав до кишені два мідяки й дзвенів ними, щоб не було так самотньо. «Ночі не стало, сонце тільки пірнало у море і знов виходило на світ, ще більш свіже й червоне». І кожного разу Глан, прислухаючись до нічного шепотіння, ніби відчував, як Пан сміється над ним. Доки тривають його заплутані стосунки з Едвардою та Євою, час від часу Глан ніби чує голос Пана, відчуває на собі його погляд.\nДуша його чує цей поклик. Про що каже бог лісів? Може, попереджає про те, що герой ніколи не зможе жити серед людей, серед їх пристрастей, бо й сам поринає у їх вир. Тоді й охоплює його та сама паніка, що жене героя лісами у марному пошуку спокою. За міфом, такий страх - паніку - здатен був наганяти саме Пан. Увесь роман сповнений алюзій з міфу про Пана. У самому творі багато аналогій з цим богом природи, який, за легендою, володів даром пророкувати. А за середніх віків Пана вже вважали злим духом. Усі ці риси втілено в характері головного героя роману, навіть ім’я якого співзвучне міфічному богу: Глан - Пан. Тому й називається твір саме так - «Пан».\nКнут Гамсун народився в сім’ї селянського кравця на півночі Норвегії. Дитинство було важким. З чотирнадцяти років вимушений був заробляти собі на хліб. Він перепробував багато професій, але мріяв вчитися. Читав усе, що потрапляло до рук. Писати почав з 1847 року. Особливо важким для нього був 1886 p., коли на порозі стояла голодна смерть. Повість «Голод» принесла йому славу. Відтоді він написав багато романів і повістей.\nНа уроках зарубіжної літератури ми вивчали роман Гамсуна «Пан». Головна тема роману - кохання. Твір пронизаний високою поезією, бо Гамсун підходить до людини, як до неподільної частини природи. Герой роману лейтенант Глан живе у лісі зі своїм мисливським собакою Езопом, якого він принесе у жертву своєму коханню до Едварди. Глан відчуває щиру волю, повноту щастя лише в повній самотності, наодинці з негаснучим днем північного літа, вслухаючись у дихання природи, яка тче вічну нитку буття. Глан згадує: «Безкраїй день північного літа… І я сиджу отут і думаю про його й про хатину, де я жив, і про той ліс за хатиною». У цивілізованому світі він почуває себе незатишно. Його натура є втіленням мужності й лицарства. Усім серцем відчуває Глан своє побратимство з природою, яка йому близька і зрозуміла. Думка про дисгармонію світу є для роману головною і надає йому своєрідної меланхолійності, яку не може побороти життєлюбство письменника.\nІз новели «Смерть Глана», яка є майже епілогом роману, дізнаємося, що Глан поїхав на полювання у Індію, отримав там від Едварди, яка вийшла заміж за барона, запрошення повернутися на батьківщину. Та Глан не може знову зустрітися з жінкою, яку і зараз кохає, але і без неї не може жити. І він покидає це життя - він робить все, щоб викликати у свого супутника-мисливця ревнощі і гнів; той не стримується і вбиває Глана.\nЯ чула міф про Глана, що він син Гермеса, бога лісів, полів, що кохав і переслідував німф. Фігурка Пана, зображена на порохівниці, натякає на те, що мисливець Глан - теж під його покровительством. Автор показує схожість Пана з Гланом утому, що він, Глан, володіє тою ж безмежною владою над жінками. І вся ця схожість не підкреслила жодної важливої особливості його натури. Глан - сучасна нервова людина, яка більш за все цінує мрію і надію. Бездумне ставлення до цивілізації примушує його шукати порятунку в лісі, де він один і може поринути у своє «я». Герой знаходить там почуття волі, пориває з суспільством.\nУ назві роману є символічний зміст. Людина, як вважає Гамсун, - частина природи, що діє в романі в образі могутнього Пана, який живе у кожному з героїв і розпоряджається його долею. Роман Гамсуна «Пан», за словами О.І. Купріна, - «это восторженная молитва красоте мира, бесконечная благодарность от сердца за радость существования, но также гимн перед страшным и прекрасным лицом бога любви». Мені здається, що з цього роману ми розуміємо авторські особливості трактування любові. Цей твір вчить нас, що не можна бути впертим егоїстом, бо залишишся самотнім, без друзів, і тобі ніхто не зможе допомогти, якщо ти потрапиш у скруту. Адже в романі показано, як гордість Едварди вбила Глана. Але він теж був впертий. Якби хоч хтось із них переступив через свою впертість, усе закінчилося б щасливо.\nВчинки героїв у романi К. Гамсуна “Пан” визначає через кохання. Головний герой роману лейтенант Глан живе вiдлюдником у лiсовiй сторожцi. Саме тут вiн почуває себе вiльним i щасливим. Серед людей йому незатишно, навiть задушливо. Вiн має душу вiдкриту красi i коханню, душу, яка цурається дрiб’язковостi, бо може осягнути вiчне: циклiчнiсть природи, її весняне вiдродження, лiтнiй розквiт, осiннiй сон. Вiн нудьгує серед товариства, що збирається у домi мiсцевого багатiя Мака. Розмови, що точаться тут про буденнi речi, не цiкавлять героя, адже вiн розумiє сутнiсть людей, розумiє iнстинктивно, як звiр. Невипадково в романi його погляд називають “звiрячим”. Цей погляд допомагає йому вiдчути iлюзорнiсть багатьох цiнностей i прагнень людського суспiльства. Його iдеал - природа, а що може бути природнiшим за кохання?\nЯ чула мiф про Пана, що вiн син Гермеса, бог лiсiв, полiв, кохав i переслiдував нiмф. Фiгурка Пана, зображена на порохiвницi натякає на те, що мисливець Глан теж пiд його покровительством. Автор показує схожiсть Глана з Паном у тому, що вiн, Глан, володiє тою ж безмежною владою над жiнками. I вся ця схожiсть не пiдкреслила жодної важливої особливостi його натури. Глан - сучасна нервова людина, яка найбiльш за все цiнує мрiю i надiю. Бездумне ставлення цивiлiзацiї до всього примушує його шукати порятунку у лiсi, де вiн один i може поринути у своє “я”. Герой знаходить там почуття волi, розриває з суспiльством.\nУ назвi роману є символiчний змiст. Людина, вважає Гамсун, - частина природи, яка є в романi в образi могутнього Пана, який живе у кожному з героїв i розпоряджається його долею. Роман Гамсуна “Пан” за словами О. I. Купрiна, - “це молiння про красу свiту, нескiнченна вдячнiсть вiд серця за радiсть iснування, а також гiмн перед страшним i прекрасним обличчям бога любовi”.


Криворізський район / Новини / Університет III віку в селі Надеждівка та Златоустівка\nУніверситет III віку в селі Надеждівка та Златоустівка\nНа передодні великого християнського свята Благовіщення Пресвятої Богородиці, університет ІІІ віку територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Криворізького району завітав до своїх слухачів у села Надеждівка та Златоустівка щоб розповісти про велике свято, традиції його святкування. Зустрічі відбулись 2 і 4 квітня 2019року.\n7 квітня відзначають один з найбільших дванадесятих празників у літургійному році – Благовіщення Пресвятої Богородиці. Це третє за значенням християнське свято після Великодня і Різдва Христового.\nУкраїнський побожний народ завжди святкував Благовіщення особливо. З великої шани до цього свята за церковним звичаєм у цей день не дозволяється працювати. За народним прислів’ям «у цей день навіть ластівка не в’є собі гнізда». На Благовіщення треба приходити до храму, щоб у молитвах дякувати Богу за Його незбагненне милосердя до нас грішних.\nБлаговіщення в Україні вважалося другим Богородичним святом після Успіня. У 1037 році Князь Ярослав Мудрий на Золотих воротах у Києві спорудив храм у честь Благовіщення Пресвятої Богородиці, щоб завжди була радість місту Благовіщеням Господнім, молитвою Святої Богородиці й архангела Гавриїла. У храмі Благовіщення князь Ярослав Мудрий віддав під опіку Божої Матері весь український народ.\nУчасники університету ділилися своїми знаннями про свято. Зустрічі пройшли у душевній атмосфері за чашкою чаю.


Українські і південнокорейські моряки провели спільне тренування (Фрегат Військово-морських сил Збройних сил України «Гетьман Сагайдачний» на переході від порту Джібуті )\nУкраїнські і південнокорейські моряки провели спільне тренування\n03.02.2014 17:17 1412\nФрегат Військово-морських сил Збройних сил України «Гетьман Сагайдачний» на переході від порту Джібуті (Республіка Джібуті ) в порт Салала (Султанат Оман) провів спільне тренування з есмінцем ВМС Південної Кореї «Чоу Юн», повідомляє прес-служба Міноборони.\nМетою заходу було відпрацювання взаємодії між кораблями України та Південної Кореї з підтримання безпеки на морі та захисту цивільного судноплавства, а також поглиблення співпраці між збройними силами двох країн.\nТренування розпочалося з епізоду спільного плавання в уніформі. Крім того, оглядова команда фрегата відпрацювала питання взаємодії з оглядовою партією есмінця «Чоу Юн». Спільне тренування в морі з кораблем ВМС Кореї українські військові моряки провели вперше в історії національного флоту.\nпопередня новина Міліція розглядає версію підпалу цистерн з газом у Донецькій області наступна новина На Донеччині у найближчі три дні відновлять проїзд до населених пунктів


Горбаль використовує свої повноваження як засіб для піару - політолог | Новини на Gazeta.ua\nГорбаль використовує свої повноваження як засіб для піару - політолог\nСереда, 25 серпня 2010 20:06\nГлава Львівської облдержадміністрації Василь Горбаль використовує свої повноваження як засіб для піару.\nТаку думку у коментарі Gazeta.ua висловив політолог Анатолій Романюк, коментуючи лазерне шоу до Дня Незалежності у Львові.\nНайбільші заходи до свята у місті проходили за підтримки Горбаля. Під час шоу прізвище губернатора озвучували три рази. У кінці лазерними променями "Василь Горбаль" висвітлили на фасаді Оперного театру.\n"У нас усі державні справи робляться "під патронатом" - то президента, то "за сприяння" прем'єр-міністра", - зазначив Романюк.\nЗа його словами, за останні 5-7 років політика набула персоналізації.\n"Голосувати закликають не за політичну силу, а за певну особу. Колишній губернатор Львівщини Петро Олійник проводив День Шахтаря під своїм патронатом, Горбаль – День Незалежності. Це не є правильно. Організовувати державні свята на місцях – прямий обов'язок облдержадміністрації", - наголосив Романюк.\nПолітолог підкреслив, що "владу вибирає народ, вона отримує низку повноважень і має звітувати".\n"У нас такі повноваження використовують як засіб піару. Так привертається увага до політичної сили, яка очолює обласну адміністрацію. Це робиться і з розрахунку нагадати про себе напередодні парламентських виборів", - додав експерт.\nЯк відомо, лазерне шоу перед Оперним проводилося у місті не вперше. Його запровадили задовго до каденції нинішнього губернатора у 2006 році до Дня міста. Цього разу з'їхалися фото-художники з кількох країн.\nЗараз ви читаєте новину «Горбаль використовує свої повноваження як засіб для піару - політолог». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua