Володимир БУТКЕВИЧ: не беру участі в «одобрямсах» - Журнал Віче\nВолодимир БУТКЕВИЧ: не беру участі в «одобрямсах»\nНаша країна нині переживає не найкращі часи, своєрідний постреволюційний синдром: економічна і соціальна кризи, політична невизначеність, розруха у владних структурах, геополітична напруженість, анексована частина території… Перелік далеко не повний, проте саме в цей непростий час Україна отримала вже третій шанс змінитися і стати справжньою демократичною процвітаючою державою. Про те, як його не втратити, ми говорили з відомим ученим-правником, доктором юридичних наук, професором, колишнім суддею Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від України, громадським діячем Володимиром Буткевичем.\nКраїну вели до катастрофи\n– Пане Володимире, ви були одним із перших, хто покинув Конституційну асамблею. Чому так сталося, що вас спонукало до цього?\n– Коли я пішов із Конституційної асамблеї (це було за кілька днів до розгону студентів під стелою), мені телефонували колеги і казали, що я зірвав усіх. Після того вийшло ще шість членів, потім ще декілька. У своїй заяві про вихід я говорив про те, що шлях, на який Президент націлив Україну – шлях розв’язання проблем міліцейським кулаком. На ньому немає поваги до гідності і прав людини, а отже, я не бачив для себе можливості брати участь у такій процедурі. І це були не просто слова.\nТоді Президент України Віктор Янукович змінив політичний курс України, нехтуючи її Конституцією і Законом «Про основи внутрішньої і зовнішньої політики». Ці акти є основоположними для життєдіяльності українського суспільства. Він свідомо привів державу до тієї конфліктної ситуації. Чим це закінчиться, міг передбачити будьякий кваліфікований юрист.\nПраво є тим цементуючий матеріалом, який не тільки тримає саме суспільство, а й боляче його б’є, коли ним нехтують. Тож коли йдеться про порушення не якогось малозначущого правила, а істотної правової засади, це призводить до відповідного катаклізму в суспільстві. Бо на цій основоположній засаді вибудовується решта правопорядку, без якого не може існувати суспільство.\nВідповідно до розкладу сил у тогочасному суспільстві Президент міг вирішити все що завгодно через Верховну Раду. Згідно з законом він, навіть якщо і вносить якісь корективи в зовнішньополітичний курс, повинен виступити перед депутатами і пояснити, чому так відбувається. Тодішній парламент без сумніву прийняв би потрібне рішення. Але Президент перестав рахуватися з власним парламентом. І ще б трішки і він, як римські імператори, завів би свого коня до Ради і сказав би, що той голосуватиме за такогото депутата. Тобто самим правом не просто нехтували, його зневажали на найвищому рівні. Потім Кабмін узяв на себе повноваження Верховної Ради, хоча не мав на це жодного права. Це було очевидно, що країну ведуть до катастрофи.\nПісля того, як декілька разів була порушена Конституція, суспільство почало трусити. Люди, відповідно до закону, звернулися до влади з наміром провести мітинг чи демонстрацію для вшанування подій Помаранчевої революції. Влада мала підготуватися і забезпечити проведення. Але у відповідь на звернення все це заборонили. І це тільки наш український витвір – обмежити щось шляхом заборони. Право розвивається за певними законами. Скажімо, нормальне демократичне суспільство має не більш як половину норм заборон, десь чверть норм зобов’язань, решта – норми дозволу. У такому разі суспільство може розвиватися економічно, соціально і політично і т. ін. А наше перенасичене нормами заборони. Якби привести правову систему у відповідність до суспільних запитів, позбулися б і корупції, й інших негативних явищ.\nА чим держава зреагувала на мітинги? Знехтувала міжнародними стандартами проведення мітингів і демонстрацій. Судді почали виконувати вказівки чиновників, посилаючись на рішення Європейського суду, яких не було, а не на чинні щодо самої Конституції правові норми. Можна було б подумати, що суддя не розібрався, але чого тоді він о 2й годині ночі вирішував ці питання?\nЗнехтували елементарними правами суспільства. Реакція не забарилася. Держава не зробила висновків і вкинула в уже розбурхане суспільство черговий комплекс заборон (так звані «закони 16 січня»). Скажемо так: чиновників у нас багато, проте тих, котрі приймали це рішення, є незначний відсоток, та вони захотіли поставити все суспільство на голову. А це говорить про цілковиту втрату відчуття реальності. Наприклад, коли оплесками зустріли голосування закону про розгляд кримінальних справ за відсутності підозрюваного. Ніби вони не знали, що є рішення Європейського суду, який визнає такі речі неправомірними! Очевидно, що хтось знав, та їм було байдуже. Тож стало зрозуміло, що суспільство вразила масштабна криза.\nВиникає запитання: хто нині відповідатиме за людей, які загинули? Як повинні відповісти, щоб такого більше не повторилося?\nТе, що правоохоронні органи не мають жодного контакту із суспільством, є виною не суспільства, а тих самих правоохоронців\n– Протестувальників на Майдані називали терористами, екстремістами, звинувачували у спробах захопити владу. Майданівці намагалися захопити державні установи, та й захопили КМДА, інші будівлі. Як, на ваш погляд, чи не перетнули мітингувальники межу мирного протесту?\n– У будьякій масовій операції, яку проводять люди (особливо не організовані), можливі провокації, моменти, коли хтось не стримається, тощо. Все це передбачено міжнародними нормативами проведення таких мітингів і демонстрацій.\nЯкби людям не забороняли проводити мітинг, вони не встановлювали б намети і не закріплювалися б на певній території. Якби людей не проганяли з наметів, вони не чинили б відповідного опору, і так далі. В цій ситуації влада мала зробити висновок для себе, а не для мітингувальників. Простіше за все звинуватити людей у захопленні будівель. Але де тоді були правоохоронці, де були представники влади? Це їхній обов’язок – знайти контакт з учасниками мітингу чи демонстрації і пояснити, що вони переходять певну межу.\nТак ось, у цій ситуації треба шукати не відьом, а навпаки – недоліки у своїй роботі. Те, що правоохоронні органи не мають жодного контакту із суспільством, є виною не суспільства, а тих самих правоохоронців. А з другого боку, треба шукати проблему дещо глибше, дивитися на керівництво держави, точніше, на те, як воно формувало ці правоохоронні органи, які критерії добору людей були. Правоохоронна діяльність, скоріше, має бути ближчою до профілактичного, педагогічного характеру, виховного, психологічного. А в нас це стало роботою силового, примусового штибу. Це неправильне бачення ролі правоохоронних органів в суспільстві. І тому, якби в наші правоохоронні органи відповідним чином набирали людей, вони зуміли б знайти контакт із протестувальниками, чого надзвичайно бракувало.\nМене вразило, коли «беркутівці» роздягають людину, б’ють її, фотографуються, а на другий день чиновники в Харкові надягають футболки з написом «Беркут». Це виклик: чинити так після катування людини, яке побачив увесь світ. Тож зрозуміло, що ці люди знайти контакт з мітингувальниками, звичайно, не могли.\nСкажімо, коли сумнозвісний прокурор Пшонка казав, що проводяться розслідування побиття людей. Хто їх проводив? Ті, хто й вчинив цей злочин!\nНайцікавіше, що про все це вже є в міжнародних документах. У Стамбульському протоколі доступно написано про те, хто, як, коли і де повинен розслідувати ті чи інші злочини. Але цього не робили, бо не було зацікавлених, оскільки ті самі правоохоронці порушували право, не розуміючи, що саме їхні дії кличуть людей на вулиці.\nНині саме з цього боку треба дивитися на проблему. Окрім того, чому сотні працівників правоохоронних органів повинні страждати через неосвічених жорстоких командирів? Оце треба розбирати нинішній владі, а не те, хто яку посаду займе. Не посади розв’язують проблеми. Через кілька місяців людей, які сьогодні очолюють різні відомства, буде замінено, бо на посади треба призначати чи обирати тих, хто здатен виправити становище.\nНа жаль, не бачу, щоб у нас цінували людський потенціал, думаю, що влада навіть не усвідомлює, який має ресурс. Тому намагається всюди просунути якихось знайомих чи колег.\nНе може вирішувати питання той, хто продався за копійку\n– Що потрібно робити, щоб запобігти кричущим порушенням права, унеможливити тотальну неповагу до права як такого і змінити саму правову систему, яка себе скомпрометувала?\n– Почнемо з того, що наша судова система потребує докорінного реформування. Нині намагаються нав’язати своє бачення судової системи, але той, хто це робить, жодного стосунку до неї не має. Простіше: цим займаються не професіонали. Найперше, потрібно змусити себе не втручатися в судову гілку влади. Саме змусити, оскільки переконати так швидко не вийде. Звичайно, туди треба добирати кадри, які ігнорували б замовлення влади.\nНа одній зустрічі я запитував суддів: «Чи телефонують представники нової влади, чи ходять по кабінетах»? І мені відповіли: «Так!».\n«Що їм там робити, це що, їхній обов’язок?» – запитую. Відповідають, що «вони свої питання хочуть завершити, повирішувати, і тоді не ходитимуть». Але так не буває, щоб суд був до мене добрим, а до інших – принциповим. Суд має бути неупередженим, об’єктивним, не заангажованим. А як він таким буде, коли нові керівники держави телефоном нагадують про себе?\nЦе стосовно влади. Тепер стосовно суддів. Я казав суддям і Верховного і Конституційного судів й інших, що незалежності їм ніхто не дасть. Максимум, на що можуть розраховувати, записано в Конституції: судова гілка є незалежною, а далі – будь ласка… Починайте самі відстоювати Конституцію щодо себе. Та вони цього не хочуть робити, бо їм за кожну вказівку пропонують певні пільги. Той, хто продався за копійку, не може вирішувати питання, яке коштує гривню чи більше.\nКоли я пішов з Європейського суду, взяв із бухгалтерії відомості про заробіток за 12 з половиною років, від першого до останнього дня, і поїхав додому. Зробив це для того, щоб коли мене хтось запитає, за які кошти побудував собі будинок чи придбав якусь техніку, то я покажу цей папір. Я до чого це веду? Суддям повинні платити нормальну зарплату і цього досить. А ми нашого суддю привчаємо: квартиру, машину, місце для дачі, можливість усюди домовитися і таке інше. Суддя не зможе виконувати свої функції за таких обставин.\nСвого часу колишній Президент направив до Конституційної асамблеї проект закону про посилення незалежності суддів. Я написав 38 заперечень до цього проекту, оскільки в мене склалося враження, що намагалися створити орган, яким керуватиме навіть не сам Президент, а чиновники його адміністрації, і який працюватиме безвідмовно. За тим проектом на суддю поширювали не просто функціональний імунітет, а загальний. Ну для чого це судді? Він повинен знати, що ніколи не відповідатиме за рішення, яке прийняв. Маю на увазі нормальне правосудне рішення. А поширювати імунітет на всі дії судді – хибний крок. За такого механізму добору суддів з цього нічого путнього не вийде.\nОтже, до формування нової судової гілки влади слід підійти розумно, враховуючи іноземний досвід. Бо сьогодні виходить так, що ми близьким роздали все, що треба, а судової системи так і не створили.\nТе саме і з правоохоронною системою. У сучасному демократичному світі аномалією є те, що правоохоронці працюють кулаками. Але ж іншого їх і не вчили! Суспільство повинно вилікувати правоохоронні органи, змінити систему їхнього формування, а потім уже буде результат.\nВарто запам’ятати, що неможливо несправедливими методами відновити справедливість. Треба себе переконати, що повага до гідності людини – імператив нашої поведінки. Доки ми ділитимемо людей за впливом, за розрядами, чи ще якось, змін на краще в нашому суспільстві не станеться. Ми – це ті, хто прийшов сьогодні до влади, і якщо вони це зрозуміють, то увійдуть в історію як ті, хто започаткував справедливість і довів її до реалізації. Якщо не зрозуміють, залишаться в пам’яті людей такими самими, як і їхні попередники.\nТільки не кажіть тоді, що я продався американцям\n– Ситуація з Кримом. Як взагалі можна назвати те, що відбулося?\n– Втручання Росії у внутрішні справи України, агресія і порушення всіх міжнародних договорів, котрі підписувала РФ, в яких була гарантована територіальна цілісність, незалежність і недоторканність кордонів нашої держави, а також нехтування всіх відомих мені документів і міжнародних стандартів та принципів стосовно цих питань. І що вони не казали б – воно так є і буде. А завершиться це дуже просто: Україна вимагатиме повернення їй анексованих територій. Про референдум не йдеться, бо так, під дулами автоматів, ні референдуми, ні плебісцити не проводять. Якщо військові познімали з себе знаки розрізнення, це не означає, що ніхто не знає, хто вони такі.\nТе, що анексію України було заплановано заздалегідь, не викликає жодних сумнівів. Мені прикро, що ці дії підтримали працівники культури Росії. Колись довелося переглянути передвоєнні плівки аншлюсу Австрії. І нині я бачив виступ Путіна перед Федеральними зборами, коли Крим приєднали до Росії. Різниця тільки в тому, що тоді періодично кричали «Зіг хайль!», а тепер аплодували. Тобто фашизм навіть форми своєї не змінює. Росія тепер навіки увійде в історію як країна, здатна на агресію до своїх найближчих сусідів. Уся їхня історія така. Починаючи з періоду, коли Грозний пішов на Казань, потім імперія вийшла до Тихого океану і так далі. Росія винищувала ті народи, землі яких захоплювала. Якщо взяти американців, то вони уклали близько 500 договорів з тими народами, на землі яких вони прийшли. Росія не зможе показати жодного, їх немає.\nДо речі, Росія – одна з небагатьох держав, яка донині вважає, що могутність країни залежить від території. Японія обмежена островами, але вона здатна платити в ООН більший внесок, ніж Росія. На цьому елементарному прикладі видно, що Японія насправді набагато могутніша держава та й люди там заможніші.\nНу навіщо Росії ще шмат території, коли вона не здатна забезпечити людей навіть на європейських просторах Росії, не кажучи вже про Сибір і таке інше. А це тому, що там люди ніколи не були тим, заради чого функціонує держава. Усе тільки на словах. А насправді для них важливо мати побільше зброї. І навіть якби вони захопили весь світ, далі що? Вони ж не здатні свій народ нагодувати.\nГоворити про це – забагато честі для агресора. Вони повинні знати, що підуть з цієї землі, і підуть безславно, бо в пристойному суспільстві їм ніхто руки не подасть. І хай не ображаються, що їхніх діячів культури і науковців тепер нікуди не запрошуватимуть. Вони самі в цьому винні. Поки вони елементарно не зрозуміють, що з іншими людьми треба жити полюдськи – ставлення до них не зміниться. Їм один раз повірили, думали, що винен у всьому Сталін і його режим, а ситуація в країні змінилася, та вони показали, що насправді все залишилося, як і було. Ставлення до інших народів і людей таке саме. Грузинські території тому підтвердження. Там людей теж «визволяли», годували обіцянками, закрили залізною завісою, кинули, і живіть собі як завгодно.\nОдним словом, держава вчинила агресію, вона повинна відповісти. Причому саме держава, а не народ, йдеться про державних діячів, які це робили. Бо коли вони нині кажуть, що можуть застосувати ядерну зброю чи напасти ще на якісь країни, то тут, мабуть, більше може сказати психіатр. Цих людей треба лікувати. Тут не доводиться говорити про право, а більше про психіатрію.\n– Як бути тепер татарам і українцям у Криму?\n– Найперше: дотримуватися основних правил і норм. Тут відповідальна Українська держава, яка повинна дбати про людей, котрі проживають на окупованій території. Держава повинна звертатися до міжнародних інституцій, зокрема ЄСПЛ, про порушення прав своїх громадян на окупованій території. Я думаю, що це робитиметься, і Росія буде змушена реагувати, інакше вона повністю ізолює себе від цивілізованого світу.\nПередусім треба припинити агресивні замахи сусідньої країни, усіма доступними засобами домагатися її повної ізоляції. Тоді в неї не буде іншого виходу, як здатися.\n— Чи можливий цей варіант із Росією, якщо вона постачає в Європу газ?\n– Так, у Росії, окрім газу, нічого не залишилося. З усього іншого, що там виробляється, може бути конкурентною лише зброя. В результаті економічного тиску Росія вже почала втрачати. Мине кілька місяців, вона опуститься ще нижче і тоді не зможе забезпечити своїх потреб навіть у регіоні Москва–СанктПетербург.\nКоли Рейган сказав, що СРСР – імперія зла, почав обмежувати Союз у спілкуванні, на яке він так надіявся, і нав’язав нову фазу гонки озброєнь, це завершилося чергами в магазинах і розвалом Союзу. А тоді найкращі радянські мислителі і політологи не могли цього прорахувати.\n– Як це пов’язано з вами?\n– Наприкінці 70х років я стажувався в колишнього держсекретаря Діна Раска, який тоді працював в університеті штату Джорджія. До кінця мого перебування у США ми з ним близько потоваришували. Коли я повертався до СРСР, він дав мені два проекти і сказав, щоб я потім проаналізував, чого варте їхнє суспільство, чи варті ті люди грошей, які їм платять.\nПерший проект – книжка, яка пояснювала, що СРСР упаде в енергетичну кризу, яка труситиме нас не один рік і не одне десятиліття, – те, що маємо нині. Після приїзду я передав її нашим доблесним розвідникам. Там сказали, що це нісенітниці і найближчі сто років нічого такого бути не може. Тобто на той час наші методи аналізу не давали змоги зрозуміти те, що в тій книжці на 500 сторінок докладно розписано.\nУ другому проекті йшлося про те, що Радянський Союз розвалиться наприкінці 80х – початку 90х. Його я також передав розвідникам. Вони проаналізували і сказали, що від перебування в Штатах я психічно перевтомився, тому й повірив у всі ці дурниці. Тобто в нас зовсім не було розуміння того, що ці дослідження мають якусь вагу. Тоді як американці досліджували все, що в нас відбувалося, навіть гасла в газеті «Правда», ми ж узагалі їм не приділяли уваги. Сам Дін Раск розповідав мені, як це робилося. Вони дійшли висновку, що кожне гасло мало якесь завдання. І ось, наприклад, коли вони прочитали гасло «Под руководством Коммунистической партии вперед к победе коммунизма!», а потім у якомусь із наступних номерів — «Под руководством Коммунистической партии вперед в борьбе за новые победы коммунизма!», сказали, що Радянський Союз стоїть на порозі економічної катастрофи.\n– На їхню думку, в СРСР зрозуміли, що ніякого комунізму не буде, а тому на підсвідомому рівні написали, що цих «побед коммунизма» має бути ще дужедуже багато. І ось, коли вони проаналізували в усіх сферах ситуацію в Союзі, дійшли висновку, що він скоро розвалиться, і встановили дату – початок 90х.\nПісля Біловезької угоди до мене приїхав полковник розвідки і запитав, за скільки я продався американській розвідці, бо, мовляв, такої державної таємниці вони ніколи не продали б. Я йому відповів, що це, виявляється, тільки для вас було державною таємницею, а вони все це знали і ні від кого не приховували. І нагадав, що вони мені говорили про мою психічну перевтому.\nДля чого я згадав ці епізоди із життя? Те, що Росія змушена буде фактично вибачитись, і це зробить інший керівник, а нинішній одержить по заслугах, вважайте доконаним фактом. Тільки не кажіть тоді, що я продався американцям. Нормально мисляча людина, яка може співставити те, що відбувається в суспільстві, вам це скаже, але тільки не в Росії. Бо там ненормально мислить не тільки одна людина.\nЯ недавно отримав від своїх російських колег із Дипломатичної академії в Москві запрошення на конференцію, де обговорюватимуться міжнародноправові аспекти возз’єднання Криму з Росією. Ці люди також мислять ненормально. Вони ще вчора говорили про дотримання територіальної цілісності, а сьогодні, після того, як одна людина змінила свою думку, вже кажуть протилежне. Тобто вони кличуть мене, щоб переконати: в них немає науки міжнародного права, а тільки питання «Чего изволите, господин?».\nУ цьому плані мені пригадується німецький канцлер Теобальд БетманГольвег, який казав: «Я дію і знаю, що завжди знайду професора міжнародного права, який мене виправдає».\nГромадський суд як можливість навчитися застосовувати міжнародні стандарти\n– Як, на вашу думку, можна якомога скоріше створити умови для дотримання міжнародних стандартів прав людини, скажімо, в судовій системі?\n– Після повернення з Європи я вирішив облаштувати своє життя так, аби мати змогу робити те, на що мені не вистачало часу і можливостей там. Найперше я відмовився від посад, які мені пропонували. А це й посади ректора у двох університетах, інша робота, з якою міг справитися підготовлений менеджер. Вважаю, що мислячі люди, які можуть щось привнести в науку, не повинні займатися адміністративною роботою, де тільки втрачають час. Цього принципу я й дотримуюся. Нині я займаюся трьома науковими напрямами. Для кожного з них виділив по кімнаті, де збираю всю літературу, що стосується того чи іншого питання.\nТак ось, коли повернувся зі Страсбурга, помітив, що права людини стали найпопулярнішою темою у вітчизняній науці міжнародного права, близько 40 відсотків усіх праць стосуються саме цієї сфери. Тому я вирішив дослідити, на якому рівні перебуває вітчизняна наука в цій галузі. Це була дуже складна робота, бо публікацій надзвичайно багато, але дуже мала частина з них варта уваги і є внеском у науку. Причому більшість із них намагаються описати міжнародні стандарти. А я поставив собі за мету публікувати матеріали про Європейську конвенцію прав людини і громадянина (ЄКПЛ) стосовно конкретної статті для того, щоб пояснити їх, зробити зрозумілими для людей. Туди я вкладав увесь судовий матеріал (вітчизняний і міжнародний), власні тлумачення, а також скомпілював усі міжнародні стандарти, які використовує Європейський суд з прав людини. Статтю я обирав по кількості заяв від України до Європейського суду. Стосовно третьої статті ЄКПЛ опубліковано два томи, бо найбільше звернень було щодо неї.\nПроте після того, як я почав розбирати справу Юлії Тимошенко, з’явилися певні проблеми, і мене почали запитувати, чи справді воно мені треба. Ця справа тоді була на стадії комунікації, тому ми опублікували тільки ті порушення, які допустила держава, але не чіпали прокурорів, міліцію, суди і таке інше. Тому зі скрипом воно пройшло.\nОстанньою краплею стала ситуація, коли в одному українському журналі не опублікували запланований мною договір про асоціацію України з ЄС. Тоді я припинив співпрацю з ним, мотивуючись тим самим принципом, коли покинув Конституційну асамблею: не братиму участі в «одобрямсах». Саме в цей момент у мене виникла ідея робити ту саму роботу, але так, щоб мені ніхто не міг цього заборонити.\nЯ вирішив створити такий собі Громадський суд, який розглядав би нагальні в нашому суспільстві проблеми і показував, як їх треба розв’язувати правовим шляхом. Усі питання, які збираємося розглядати, розділили на чотири напрями: конституційний (зокрема і діяльність Верховної Ради), цивільний, адміністративний і кримінальний. Працюючи в цих напрямах, ми не збираємося давати оцінку тим чи іншим судам, а вирішуємо ті самі питання правовими методами, і мисляча людина може побачити, де правове рішення, а де прийняте на замовлення. Те саме стосується законів, які приймаються в нашому парламенті. Підготували регламенти по палаті неприйнятності і по суті. На першому засіданні маємо перевірити на прийнятність до розгляду нашого суду рішення адміністративних судів про заборону мітингів і демонстрацій. Проаналізували 64 такі рішення, всього їх за рік було більш як одна тисяча і фактично всі стосувалися заборони. Отже ми публічно приймаємо правове рекомендаційне рішення стосовно таких справ і потім розсилаємо їх тим судам, які діяли всупереч йому, хай роблять висновки.\nВідповідно до прийнятого регламенту, ми не приймаємо в палати людей, котрі не можуть показати декларації про свої статки, і тих, кому більш як 70 років.\n– З першим пунктом все зрозуміло. Чому встановлений віковий ценз?\n– Люди після 70ти років люблять поговорити, всіх спантеличити, а ось мотивувати своє рішення їм важко. Якщо в нас буде багато таких людей, то цей суд перетвориться на говорильню, чого мені дуже не хотілося б. Окрім того, ми повинні виховувати і вчити молодих людей, які ще здатні щось змінити.\nТакож у нас виникло запитання, де набрати кадри для цієї роботи. В Україні понад 270 юридичних вузів і факультетів. Але не всі випускники здатні вирішити елементарні юридичні питання. Зверталися також колишні прокурори, судді, юристичиновники, інші, але коли я бачив їхні статки, то без вагань відмовляв. Але з часом таки знайшли людей і розпочали роботу.\nМи самі не вибираємо, які питання розглядатимемо, до нас їх направляють. Ось, наприклад, 37 громадських організацій звернулися з проханням розглянути законність заборони мітингів і демонстрацій. Але всі ці звернення повинні пройти палату прийнятності.\nДоповідають на засіданнях також представники державних органів. Я, чесно кажучи, не думав, що вони братимуть участь. Ну хто розписуватиметься за те, що вони наробили? Але нині, коли влада змінилася, вони нібито не несуть відповідальності за те, що було раніше, ситуація інша. Вони розглядають наш суд як можливість навчитися застосовувати міжнародні стандарти, оскільки ми найперше керуємося саме ними у прийнятті рішень стосовно наших українських питань.\n– Дякую за змістовне інтерв’ю.\nІнтерв’ю взяв Тарас РОМАНЮК.


Художній твір не може обійтися без приміток (Твори з літератури)\nHome ⇒ 🎨Твори з літератури ⇒ Художній твір не може обійтися без приміток\nХудожній твір не може обійтися без приміток\nВони бувають історико-літературними, лінгвістичними, історичними тощо. Характер приміток залежить від виду видання, від того, кому воно адресоване. Наприклад, примітки до “Робінзона Крузо” Д. Дефо і “Мандрів Гуллівера” Дж. Свіфта у виданнях для дітей суттєво відрізняються від поданих в академічному виданні.\nТе саме можна сказати і про казки О. Пушкіна. У виданні “Казки про мертву царівну…” для дітей у примітках пояснюються навіть такі слова, як “чернавка” , “черниця” , “перст”\nтощо. У зібранні творів О. Пушкіна зовсім інші примітки.\nВони стосуються історії створення казки, фольклорних мотивів, дослідницьких версій.\nПримітки пояснюють, уточнюють. Наприклад, у примітках до деяких видань Г. К. Андерсена є інформація про перекладачів казок А. В. і П. Ганзен, які вперше переклали казки російською з данської мови, а не з німецької, як то було раніше. До речі, широкому колу читачів ці перекладачі невідомі.\nКазка “Русалонька” супроводжується приміткою – словами автора, що свідчать про його ставлення до свого твору: “Вона єдина з моїх робіт, що тривожила мене самого в той час, як я писав її”.\nДосить часто у примітках пояснюються слова і словосполучення, які можуть бути незрозумілі читачеві… Наприклад, у виданні для дітей казки “Огниво” з’ясовуються слова “фрейліна” . У примітках до “Нового плаття короля” пояснюється слово “сановник” .\nОсвітня роль приміток дуже велика, особливо до творів зарубіжної літератури, де читачі натрапляють на новий для нього матеріал. Вони допомагають сприйняттю художнього твору на належному рівні. Наприклад, у примітках до віршів Ісікава Такубоку надано чимало уваги етнографічним та географічним поняттям, що допомагають читачеві увійти в японську культуру.\nЗгадані примітки – своєрідне зібрання знань про Японію. У них, зокрема, можна почерпнути відомості з географії, історії, а також культури, літератури, філософії тощо. Деякі з авторів дають примітки до власних творів самі. Наприклад, А. Міцкевич уклав примітки до “Кримських сонетів”, вважаючи, що потрібно пояснити деякі образи, назви, імена.\nУ сонеті “Безлюдний пишний дім, де грізний жив Гірей” слово “Бахчисарай” навіть не згадується, проте, щоб бути адекватно зрозумілим, Міцкевич дає примітку до сонета: “В долині, оточеній з усіх боків горами, лежить місто Бахчисарай, колись столиця Гіреїв, кримських ханів”. Різноманітна інформація, що міститься у примітках, може значною мірою компенсувати брак допоміжних матеріалів до уроку зарубіжної літератури. Примітки до того чи того твору у своїй сукупності – взагалі своєрідна енциклопедія універсальних знань.\nН. О. Півнюк, кандидат педагогічних наук, Київ\nТвір до ЗНО “Вільний той, хто може не брехати” Воля – складне поняття, його трактують по-різному. Вільна людина у буденному значенні – це той, хто може безперешкодно робити те, що він вважає за потрібне – жити там, де хоче, вчитися чи працювати за будь-яким фахом, мати свободу пересування тощо. Усі права та свободи людини прописані в Конституції України. Але ніде там не йдеться про щось схоже на те, про що говорить А. Камю, а саме про свободу від необхідності […]...\nТвір: Кам’яний хрест як художній символ трагізму життя селянина Василь Стефаник увійшов у літературу як майстер соціально-психологічної новели. Неможливо спокійно читати його твори, вони вражають гостротою проблем, хвилюють, як витончені ліричні вірші або народні пісні. Сам виходець із селянської родини, Стефаник добре знав сільське життя, тому і не дивно, що ця тема стає в його творчості однією з провідних. Особливо письменника вразила еміграція селян, коли вони кидали все і їхали за кордон у пошуках кращої долі. Саме про це […]...\nПоглиблення поняття про історичний роман, художній образ, антитезу Історизм – поняття, яке склалося в літературі XІX ст. для позначення нового підходу до зображення минулого, коли письменник хоче зрозуміти і показати своєрідність більш або менш віддаленої епохи, чинники і наслідки тих подій, що відтворюються в творі, їхній вплив на особливості характерів або вчинків людей. Інакше кажучи, письменник намагається підійти до предмету свого зображення історично. Цей новий підхід приводить до створення нових жанрів: історичних романів, драм, поем. Історичний жанр виник […]...\nТвір: Художній дивосвіт – поруч Озираючись навкруги, ми бачимо, скільки краси та дива містить в собі наша донецька природа. Але не лише природа є скарбницею нашого краю. Скільки багатства у нашому художньому дивосвіті! Він бере свій початок із сивої давнини, з Половецького поля. Саме ним, Диким полем, їхав у свій безславний похід князь Ігор з дружиною. І бачив нашу донецьку землю: Вовки грозу в ярах навивають, Орли – білозерці клекотом Звірину скликають на кості, Лисиці […]...\nІдейно-художній аналіз новели Коцюбинського “Іntermezzo” Новела “Іntermezzo” – один із кращих творів М. Коцюбинського – написана в добу найбільшого розгулу реакції. Кожен день приносив письменникові сумні вісті. Все це разом з тяжкою працею на службі, постійними матеріальними нестатками підривало здоров’я Коцюбинського. 18 червня 1908 року Коцюбинський поїхав у село Кононівку, щоб відпочити. В своїх листах він розповідає, як гарно на нього впливає природа, самотність. Цей період життя письменника, враження, винесені з Кононівки, лягли в основу […]...\nХудожній простір роману “Кентавр” Джон Хойєр Апдайк – відомий американський письменник, журналіст, лауреат престижних літературних премій – Пулітцерівської та Вищої премії національного об’єднання літературних критиків. Автор відомої тетралогії про Кролика: “Кролику, біжи!” , “Повернення Кролика” , “Кролик розбагатів” , “Кролик відпочиває” . Автор досліджує побут, звичаї та психологію сучасного покоління матеріально забезпечених американців у романах “Парі” , “Місяць відпустки” , “Давай поберемося” . Проблема сенсу буття, “життя – смерті – безсмертя” є провідною для […]...\nКласицизм як художній напрям у літературі XVІІ ст В освічених колах суспільства спочатку Франції, а згодом і інших країн Європи на початку XVІІ століття сформувався погляд, що, не зрікаю-чись католицької побожності, людина має плекати свою внутрішню свободу. Так народжувався класицизм – мистецтво героїчної громадянськості. Прекрасне в ньому – чітке, розумне, логічне, без суперечностей, притаманних реал ьному життю. Мистецтво класицизму тяжіло до ідеалізованих абстрактних образів, зображало облагороджену реальність, базуючись на позачасовій красі творів античності. Класицизм – напрям, натхненний ідеєю […]...\nЧи може любов бути жорстокою? Балада Шіллера вражає своєю простотою і в той же час насиченістю емоціями. Короткий твір вмістив у себе і емоції людей, що чекають на цікаві та жорстокі видовища, і поведінку красивих сильних хижаків, яких людина кидає собі на розвагу. І на цьому тлі блискавкою проноситься історія кохання лицаря Делоржа й красуні Кунігунди. Та тільки чи можна їх стосунки назвати коханням? Ми бачимо картину королівських розваг. На арену випускають лева – він […]...\nЛітература рідного краю. Художній дивосвіт – поруч Колись цей край називали Диким полем. Дивна краса його широких степів, буйних лісів та прозорих річок нестримно вабила сюди полчища чужоземців. Тут точилися жорстокі січі, в яких вирішувалась доля цього мальовничого куточку землі. Тут все кінчалось. Тут був край землі. Тут і великі роси, і малі Однаково вкраїнцями були, У смерті і життя ходили скраю, – пише у вірші “Слобожанщина” сучасна харківська поетеса Олександра Ковальова, художньо осмислюючи історію рідного краю. […]...\nЩо може людина МАКСИМ ГОРЬКИЙ 11 клас ТВОРИ З ЗАРУБІЖНОЇ ЛІТЕРАТУРИ МАКСИМ ГОРЬКИЙ Що може людина Ранні твори М. Горького розкривають основи світогляду молодого письменника, його філософської думки, його розуміння людини і людських рис характеру. “Макар Чудра” і “Старуха Ізергіль” – яскравий приклад того, що приваблювало Горького в людині, які риси характеру він бажає бачити в ній, які риси цінує в людині, а які, навпаки, засуджує. В усіх історіях, які розповіли Макар Чудра і старуха […]...\nХудожній дивосвіт – поpуч Hаша літеpатуpа щедpа на таланти. Таким яскpавим талантом є Володимиp Сосюpа. Кожна епоха наpоджує своїх великих співців. Володимиpа Миколайовича Сосюpу наpод спpаведливо називав дзвінкоголосим співцем Укpаїни, Донецького кpаю. Він часто оспівував pідний кpай в обpазі калини – символу зеленої кpаси, молодості, повнокpовного життя. Поет залишив у спадок свої невмиpущі твоpи, які буде згадувати, читати ще не одне покоління укpаїнців. Любив свій кpай В. Сосюpа, землю, на якій пpойшло босоноге дитинство: […]...\nХудожній світ Йосипа Бродського Нобелівський лауреат Йосип Бродський належить світові і разом із тим російській культурі, адже його поезія написана людиною певної ментальності, вихованої саме російською культурою. Разом із тим його творчість відбиває певну епоху, вона універсальна в тому смислі, що багато хто міг би разом із поетом сказати: “Я входил вместо дикого зверя в клетку”. Це роздуми про життя, про його сенс, його наповненість: Что сказать мне о жизни? Что оказалась длинной. Только […]...\nХУДОЖНІЙ ОПИС Художній опис – найпростіший і найдоступніший вид творчих робіт. На відміну від звичайного опису, ця робота передбачає зображення предметів і явищ, за допомогою наочно-образних мовних засобів: епітетів, порівнянь, синонімів. Опис – це зв’язний текст, який дає словесне зображення основних ознак предмета, явища, особи в усній чи письмовій формі. Найбільш характерною ознакою опису є те, що в ньому речення перебувають у відношеннях одночасовості. Темами для описів можуть бути речі, тварини, портрет, […]...\nДуховний світ героїв роману Уласа Самчука “Куди тече та річка”


7 років за замах на вбивство отримав конотопчанин | Новини\n7 років за замах на вбивство отримав конотопчанин\n11:43, 10 червня 2016 р.\nКонотопською місцевою прокуратурою підтримано державне обвинувачення в кримінальному провадженні за фактом незакінченого замаху на вбивство, скоєного 29-річним громадянином З.\nДосудовим розслідуванням встановлено, що 14 березня 2016 року в нічний час З. домовився зустрітися зі своєю колишньою дружиною. На зустріч З. прихопив із собою сокиру, а жінка прийшла зі своїм співмешканцем. Без зайвих розмов обвинувачений вдарив супутника колишньої дружини сокирою по голові. З місця події потерпілого забрала швидка допомога, а З. – правоохоронці. Згідно висновку медиків чоловік отримав тяжкі тілесні ушкодження.\nЯк повідомив прокурор відділу прокуратури Сумської області Олег Бондар, З., який близько 9 років свого життя вже провів за ґратами, вину свою визнав повністю та розкаявся. Вироком суду його засуджено до 7 років позбавлення волі.\n#Конотоп #замах на вбивство


У Черкасах на Дніпрі врятували двох дівчаток, які провалилися під кригу » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nСьогодні на Дніпрі в районі пляжу «Живчик» врятовано двох дітей. Про це повідомляє речник начальника Управління ДСНС України у Черкаській області Костянтин Проценко.\nІнформація про двох малолітніх дівчат, які провалилися під кригу, надійшла до оперативно-координаційного центру Управління ДСНС близько 16-ї години 15 хвилин від випадкового свідка події.\nЩе до прибуття рятувальників невідомий чоловік із ризиком для власного життя зумів дістатися до дівчат і витягнути одну з них на берег. Другу дівчинку, яка знаходилася у воді за 20 метрів від берега, з крижаної купелі витягли вже рятувальники. Обох дівчат було передано до рук лікарів «швидкої». З діагнозом переохолодження дітей, яким за попередньою інформацію близько 8 років, було терміново госпіталізовано до дитячої обласної лікарні.


Через коронавірус уряд США роздасть родинам по три тисячі доларів — Світ — tsn.ua\n24 березня 2020 02:37\nУ США планують використати до чотирьох трильйонів доларів ліквідних коштів для підтримки економіки країни.\nЧерез економічну скруту у зв'язку з епідемією нової коронавірусної інфекції американським родинам обіцяють одноразовий платіж у три тисячі доларів.\nПро це міністр фінансів США Стівен Мнучін сказав в інтерв'ю телепрограмі Fox News.\nЗа словами керівника американського мінфіну, адміністрація президента США Дональда Трампа внесла на розгляд Конгресу США відповідний законопроєкт, що містить заходи стимуляції економіки.\nНа даний момент американські законодавці завершують роботу над цим законопроєктом. Його ухвалення очікується вже 23 березня.\nУхвалення та набуття чинності цього пакета заходів дозволить Федеральній резервній системі (ФРС) використати до чотирьох трильйонів доларів ліквідних коштів для підтримки економіки країни, пояснив Мнучін.\n"Нам потрібно саме зараз вкладати гроші в економіку. Якщо ми це зробимо, то тоді, на нашу думку, ми зможемо стабілізувати економіку", - переконаний американський урядовець.\nУ Великій Британії кількість жертв коронавірусу зросла до 335. Уряд жорстко обмежив свободу пересування\nВід початку спалаху у Сполучених Штатах на COVID-19 захворіли понад 43 тисячі людей. З них 545 загинули, а 295 одужали та виписалися з медзакладів.\nдопомогасшадолариТрампсоцдопомогауряд СШАсмертельний коронавіруспандемія коронавірусу


Як вберегтися від переохолодження та обморожень\nГоловна Новини Корисні новини та поради Як вберегтися від переохолодження та обморожень\nЯк вберегтися від переохолодження та обморожень\nУ зв’язку з різким похолоданням та прогнозами синоптиків щодо складних погодних умов на найближчі дні, МНС звернулося до громадян із закликом ужити всіх необхідних заходів, аби уберегти себе і своїх близьких від переохолодження та обмороження. Про це повідомляє прес-служба міністерства.\nРекомендують скоротити перебування на морозі і без необхідності не виходити на вулицю. Слід ретельно підбирати одяг: не вдягати тісний одяг та взуття, бо це сприяє зменшенню кровообігу й швидкому замерзанню. Перенесення у руках важких предметів – сумок, кошиків тощо – сприяє здавленню судин рук, що сприяє їх швидкому замерзанню.\nПопри розповсюджену у народі думку, вживання алкоголю сприяє розширенню судин та призводить до втрати тепла, що, своєю чергою, викликає швидке замерзання. Сприятимуть обмороженню кінцівок й обличчя косметичні зволожуючі креми.\nОсобливо треба берегтися від обмороження кінцівок хворим на судинні захворювання та цукровий діабет.\nНе слід зігрівати кінцівки за допомогою високої температури (на батареї опалення, гарячою чи теплою водою тощо) — перепади температури погіршують стан та наслідки при обмороженні. При обмороженні другого-четвертого ступеню (блідість, втрата чутливості кінцівок) слід відігрівати постраждалого за допомогою теплого повітря (застосовувати фен та інші нагрівальні прилади) чи води, починаючи з температури 20 градусів і поступово підвищуючи до 33-34 градусів.\nЯкщо відігрівання неможливе або помітні ушкодження шкіри, а також при транспортуванні до медичних закладів, на обморожені місця необхідно накласти термоізолюючу (ватно-марлеву, вовняну) пов’язку.\nНе слід відігрівати постраждалого з обмороженнями гарячою і теплою водою, бо швидке нагрівання може призвести до виникнення тромбозу судин та ускладнити перебіг захворювання.


Роман Сініцин: Некисла така делегація феесбешніків в рясах під керівництвом митрополита онуфрія полетіла на свій корпоратів під назвою “Архієрєйський Собор РПЦ” у Москву : 04:12:2017 - kazatin.com\n– 27-го літаком ігоря рибакова – рига і мразі, яка і не скриває що возила тітушню з Одеси на Майдан, яка голосувала за диктаторські закони і до якого незрозуміло чого немає запитань у тих хто має ці запитання ставити.\n– 28-го літаком новінського – не треба пояснювати хто це.\nТак от двома бізнесджетами некисла така делегація феесбешніків в рясах полетіла на свій корпоратів під назвою “Архієрєйський Собор РПЦ”.\nА ще от тут кажуть, шо там був нєкій августин – голова синоідального. відділу УПЦ МП по взаємодії зі ЗСУ (чотко, правда?).\nСобор цей, а вірніше всесвітній зїзд російської агентури – присвячений розбудові русского міра.\nІ вперше, ще з візантійських часів, на такому соборі буде присутній представник “світської” влади.\nІ от на россіі в новинах уже проскочило, що: “Архиерейский собор примет решения по ситуации с УПЦ МП на Украине”.\nЗаборону в’їзду в країну цих мракобєсів бородатих, раз вже так склалось, шо вони всі позвалювали звідси.


Шаманські обряди в Сибіру: журналіст розповів про дивне захоплення Путіна - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nІ навіщо Путіну шаманити, якщо у нього в Кремлі і так офіс нечистої сили?\nФотоколаж із сайту made‑inussr.livejournal.com.\nВолодарю Кремля на березі річки Хемчик побудували спеціальне капище у вигляді золотої юрти\nПрезидент Росії під впливом міністра оборони РФ Сергія Шойгу захопився шаманськими обрядами й для участі в них періодично відвідує Сибір. Про це розповів журналіст–міжнародник Іван Яковина в ефірі каналу «Україна 24».\nВін нагадав, як нещодавно господар Кремля раптово кинув усі справи і разом із Шойгу вирушив до Сибіру. За офіційною версією — для відпочинку. «За словами численних джерел у Москві, Путін і Шойгу час від часу їздять туди не просто відпочивати, а здійснюють там усякі шаманські обряди. Після історії з якутським шаманом Олександром Габишевим, у якого Путін сильно повірив, а також під впливом міністра–тувинця російський президент став вірити в цю окультну течію і регулярно проводити відповідні обряди. Для цієї мети в безлюдному місці в Сибіру на березі річки Хемчик навіть побудували спеціальне капище у вигляді золотої юрти», — розповів Яковина.\nКоли вони були в Сибіру, за дивним збігом там же загинув міністр із надзвичайних ситуацій Євген Зіничев, якого офіційно називали наступником Путіна.\nЖурналіст додав, що ця юрта нещодавно стала об’єктом дослідження російських ЗМІ. «Які жертви і яким демонам Путін та Шойгу приносили цього разу, ми не знаємо. Але відомо, що коли вони були в Сибіру, за дивним збігом там же загинув міністр із надзвичайних ситуацій Євген Зіничев, якого офіційно називали наступником Путіна. Як саме він загинув, ніхто не знає, офіційні версії суперечать одна одній», — ошелешив журналіст.\nРаптовий візит російського очільника до Сибіру Яковина пов’язав із майбутніми (на той момент) переговорами з Олександром Лукашенком. «Путін хотів зібратися з силами. Він планував вибити угоду про інтеграцію з ослабленого Лукашенка, брати його тепленьким. Ритуали допомогли, у російського лідера вийшло те, що він хотів, хоч і не на 100%. Лукашенко погодився повністю прив’язати економіку своєї країни до Росії, про що підписав аж 28 угод», — зазначив він.\nЧитайте також: Путін проголосував на виборах онлайн, але на його годиннику була інша дата.


Вчені приголомшили новим відкриттям про шашлик: тримайтесь подалі. Politeka\nВчені приголомшили новим відкриттям про шашлик: тримайтесь подалі\n25 травня, 12:33\nВаші улюблене літні ласощі на пікніку можуть завдати шкоди здоров’ю оточуючих\nПід час дослідження вчені вимірювали кількості ПАУ в їжі, одязі і сечі людей, що займалися приготуванням м’яса в печі барбекю на вулиці. З’ясувалося, що в організм ПАУ головним чином проникають при вживанні їжі, що готується за принципом барбекю – на вогні. Але подібне передбачалося і раніше.\nСправжнім сюрпризом для дослідників стало те, що шкіра виявилася другим за ступенем пропускної здатності фактором щодо ПАУ. Через шкіру, за словами експертів, небезпечних речовин в тіло людини потрапляє навіть більше, ніж при інгаляції.\nЗгідно з даними Національного інституту раку в США, ПАУ можуть викликати в ДНК зміни, які сприятимуть розвитку раку.\nВчені назвали продукти, які допоможуть оздоровити легені. Вживання цих продуктів харчування призводить до значного поліпшення роботи легенів, а також загального самопочуття людини, стверджують науковці фахівці.\nВелике дослідження, в ході якого були проаналізовані дані 100 тисяч чоловік, дозволило вченим визначити, які продукти харчування найбільш ефективно допомагають зміцнити легені і поліпшити їх роботу. У список найкориснішою їжі для легенів людини експерти включили сир, курячі яйця, морепродукти, волоські горіхи, петрушку і мигдаль.\n«Ці продукти харчування відрізняються особливо багатим вмістом вітамінів і антиоксидантів, які допомагають організму утримати баланс між шкідливими і небезпечними речовинами і клітинами, які борються зі шкідливими речовинами. Додавання даних продуктів в щоденний раціон може стати надійною профілактикою проблем з легкими », – наводиться думка вчених.\nДо цього американські вчені, що представляють Університет Джонса Хопкінса, здійснили експеримент, в ході якого курці мали ежденевно з’їдати по три яблука і два помідора. Виявилося, що цей спосіб є відмінним засобом загальмувати руйнівні процеси в найважливішому органі дихання у тих, хто курить сигарети, а також зміцнити легені тим, хто не є курцем.


Хто і про що на "Мандруй і драйвуй" | PechaKucha Киев\nФрол Харько, спеціаліст із щастя 🙂\nДвотижнева подорож на інвалідному візку маршрутом Франція-Канада-США-Канада. Поділюся досвідом того, як, зламавши ногу, не сумувати і повертати квитки, а продумати і організувати свою відпустку на візку. Які місця доступні в Парижі для інвалідів, де знижки / безкоштовно, як побачити максимальну кількість цікавинок. Як організувати свої перельоти і особливий догляд. Що можна побачити в Торонто, скільки локацій д��я людей на візках є на Ніагарському водоспаді і на які взагалі не варто витрачати час. Чикаго і Детройт — що подивитися там на колесах і наскільки в Детройті небезпечно (насправді — ні, при правильному поводженні). Яка країна найбільш продумана для людей з обмеженими можливостями, а які авіалінії виявилися безладними (спойлер — португальські).


Як ви святкуєте Різдво? | Хрещатик - новини та життя української столиці.\n— Навіть при комуністах люди потайки святкували Різдво. Тоді все було як годиться: столи ломилися від страв — печене й варене, а тепер... Я пенсіонерка, грошей ледь-ледь вистачає, щоб поставити свічку в церкві. Та й на світі лишилася одна, а це свято сімейне.\nАнатолій Юрійович, сторож:\n— У Бога не вірю. І дід, і батько були комуністами й мене так виховали. Хоча для православних та католиків Різдво — свято. Гадаю, якщо люди вірують, то нехай справляють.\n— У містах в ці дні лише бігають за подарунками. А от у Миронівці, де я живу, Різдво відзначають як і наші діди-прадіди.\nУ Святвечір з матусею ми сядемо до столу, зранку підемо на церковну службу. А ще я з хлопцями ходитиму по хатах та колядуватиму. А як же без цього!\n— Різдво — звичайний день для моєї родини. Хоча б відпочину. Тільки зроблю вечерю та запалимо свічки. Як буде настрій, піду до Мостицької церкви.\nМарія Миколаївна, вихователька:\n— Це найсвітліший день у році, коли душа людини від гріхів очищується. Навіть за Союзу мої батьки святкували Різдво, бо коріння моє з села, а тільки там традиції українства ще збереглися. І мене вірувати в Бога навчили, а я — своїх дітей. 6 січня (я православна) зварю кутю, та родиною сядемо вечеряти. Зранку піду до Михайлівського Золотоверхого собору. А ще обов’язково будемо співати колядки.\n— Різдво, як і Новий Рік,— посидимо, вип’ємо по чарочці — от і відзначили. Хоча іноді я ходжу до знайомих колядувати — ані грошей, ні цукерок не беру, бажаю людям щастя та здоров’я — це найцінніше.\nМої батьки були люди релігійні. Святкували, молилися, а до церкви не ходили. Ніколи. Казали, що туди ходять тільки гріхи відмолювати.\n— При совдепії створювали спеціальні загони, які стежили, щоб люди до церкви не ходили. А тепер, коли все дозволено, народ вірити в Бога перестав. Гадаю, традиції Різдва у великих містах вже втрачені. Для всіх це звичайний вихідний.\n— Христос перевернув усе моє життя. Я протестант, віри євангельської, й Різдво починається для нас з 24 на 25 грудня. Ми йдемо в кафе або ресторан, молимося та розповідаємо про те, як прожили рік, і просимо в Ісуса благословення на наступний. Але цього року святкуватимемо вдома — бо в нас немовля. Лише запросимо друзів, щоб почитати Біблію.\nпрочитало 11324 человек


У чернівецького підлітка серед білого дня відібрали телефон - 0372.ua\nУ чернівецького підлітка серед білого дня відібрали телефон\n15:31, 26 червня 2014 р.\nДо правоохоронців міста, звернулися батьки чернівецького школяра, із заявою про те, що у їхнього сина вдень відібрали телефон.\nЗлочин стався вдень, коли хлопчик і кілька його друзів гралися неподалік одного із чернівецьких учбових закладів. Правопорушник почав пригрожувати малечі і в одного відібрав телефон.\nПрацівники міліції виявили особу, це був 23-річний чернівчанин. На щастя, ніхто з малечі не постраждав.\nЗлочинець порушив кримінальне провадження за ст. 186 (Грабіж) кримінального кодексу України. Також відомо, що юнак вже був під пильним оком міліціонерів, адже є припущення, що він скоїв декілька майнових злочиннів на території міста.\nНагадаємо, що житель області обікрав колишнього роботодавця.\nвідібрав телефон юнак Чернівці підліток


Главная » Наши услуги » Альтернативні джерела енергії\nАльтернативные источники энергии фото 1″ width=»550″ height=»352″ />\n— абсолютна екологічність;\n— тривалий час роботи систем;\n— мінімальне сервісне та технічне обслуговування.\n— позитивно впливаємо на екологію та на енергетичну кризу на Землі;\n— отримуємо незалежність від традиційних видів енергії;\n— істотно заощаджуємо кошти та маємо впевненість у завтрашньому дні.\nДля зменшення майбутніх витрат ми проводимо і рекомендуємо перед початком робіт провести енергоаудит об’єкту і скласти техніко-економічне обгрунтування (ТЕО). Встановлення альтернативних джерел енергії від FRTgroup — це комплекс техніко-експлуатаційних рішень по отриманню традиційної електричної або теплової енергії від енергії вітру або сонця. Спеціалісти нашої компанії в обов’язковому порядку проходять навчання та тренінги в наукокво-дослідницьких інститутах, щоб пропонувати та релізувати тільки новітні рішення в цій галузі.


29 квітня Церква згадує свв. мучениць-дів Агапії, Ірини й Хіонії. | Парафія св. Димитрія\n29 квітня Церква згадує свв. мучениць-дів Агапії, Ірини й Хіонії.


На Громадський бюджет подали рекордну кількість проєктів (ВІДЕО) - 7 днів\nНовини Рівного / Суспільство / На Громадський бюджет подали рекордну кількість проєктів (ВІДЕО)\nБільше сотні різноманітних проектів для покращення рідного міста в рамках Громадського бюджету подали цього року рівняни до міської ради. Найбільша ідей рівняни запропонували у сферах: комунальне господарство, культура, освіта.\nЯк розповів куратор Громадського бюджету, секретар Рівнеради Сергій Паладійчук, не зважаючи на карантин та обмеження в усіх сферах життя, цього року було подано рекордну кількість проектів – 113, у тому числі 47 великих і 66 малих. Більша частина авторів проектів це молодь – віком від 26 до 45 років.\n– Це дуже тішить, що рівняни пропонують цікаві та неординарні ідеї, прагнуть долучитися до розвитку міста, – наголосив Сергій Паладійчук. – Адже це головне завдання цієї програми – активізувати громаду. Звісно переможуть не всі. Але хочу нагадати, що за 4 роки існування Громадського бюджету, коштом міста були реалізовані й деякі з тих проєктів, які не перемогли в голосуванні. У структурі проектів теж є певна зміна. Якщо в попередні роки найбільше було освітянських ідей, то цього року в трійці лідерів за кількістю ініціатив також культура та комунальна сфера. Чимало проектів, пов’язаних із спортом та медициною, екологією. Це досить позитивно, адже люди приходять до розуміння, що через Громадський бюджет можна реалізувати щось дійсно цікаве в різних сферах міського життя, а не просто облаштувати спортмайданчик.\nСеред цьогорічних претендентів є кілька Фестивалів, архітектурні об’єкти, створення муралу, облаштування будинку ветеранів, алея слави «Золотий тризуб», будівництво культової споруди, благоустрій Гідропарку та інші.\nНагадаємо, перед початком голосування автори проєктів разом із представниками міських управлінь попрацюють над кошторисами. Вартість робіт не повинна перевищувати показники передбачені умовами Громадського бюджету. Після цього буде сформовано остаточний перелік проєктів для голосування, яке розпочнеться у вересні.\nГромадський бюджет у Рівному стартував з 2016 року, одним із перших в Україні. тоді було подано 46 проєктів. Наступного року кількість ідей майже подвоїлася – 86. У 2018 році проектів було 110, а торік – 90. Громадський бюджет – це механізм, який дозволяє кожному мешканцю брати участь в розподілі коштів місцевого бюджету через створення проектів для покращення міста та/або голосування за них.\nTags: громадський бюджет, проєкт, Сергій Паладійчук\nРівненські торговці знову пікетували міськвиконком (ВІДЕО)


У Великій Британії розслідують вплив Росії на Brexit - Світ - TCH.ua\nСвіт 2 липня 2018 11:23\nУ країні взялися за зв’язки "спонсора" референдуму з РФ.\nСпівробітники національного кримінального агентства Великої Британії почали розслідування можливих зв'язків бізнесмена та так званого спонсора Brexit Аарона Бенкса з Росією.\nРозслідування відкрили після того, як в агентстві отримали електронні листи, що містили інформацію про раніше невідомі зустрічі Бенкса з послом Росії в Лондоні.\nТак, за даними видання, у цих листах Бенксу пропонувалося три угоди перед проведенням референдуму щодо виходу Великої Британії з ЄС. Як відзначається, нова інформація про зв'язки Бенкса з Росією можуть спричинити посилення уваги до дій Росії, якими вона нібито намагалась вплинути на результати референдуму.\nНагадаємо, у Великій Британії законопроект про вихід країни зі складу Європейського Союзу затверджено і він став законом. Тепер найбільш серйозні дебати очікуються у Палаті громад, де депутати обговорюватимуть торговельні угоди з ЄС. Проєвропейські парламентарі будуть наполягати на збереженні основних домовленостей з союзом.\nСвоєю чергою, 27 держав ЄС повідомили Британію, що вона повинна підготувати "реалістичні і обґрунтовані пропозиції" про майбутні відносини з Європейським Союзом після Brexit. "Найскладніші завдання все ще не вирішені", - сказав журналістам глава Європейського ради Дональд Туск.


Робимо власноруч ліжко-трансформер | Велика Епоха\nНайбільш практичний і незамінний варіант меблів для невеликої квартири — це ліжко-трансформер. Воно легко перетворюється на робоче місце зі столом, шафу для речей або зручний диван. Такий трансформер можна зробити своїми руками.\nГосподар невеликого житла цінує кожен метр. Тому меблі, які можна перебудовувати за своїм бажанням в будь-який зручний час — найпрактичніший варіант. Такі меблі отримали назву трансформерів. Наприклад, вдень це — місце для роботи зі зручним столом, а ввечері тут можна відпочити. Єдиний недолік таких меблів — це їхня висока вартість.\nОднак якщо у вас є хоча б невеликі навички столярної майстерності, можна зробити трансформер своїми силами.\nКрок 1. Створюємо ескіз. Подумайте та уявіть, якими мають бути ваші меблі і на що вони будуть перетворюватись вдень і вночі. Пам'ятайте, що дизайн трансформера повинен бути зручним і добре вписуватися в інтер'єр кімнати. Зробіть начерк, а потім креслення майбутнього трансформера, нанесіть розмітку кріплень.\nКрок 2. Купуємо матеріали. Вам знадобляться: дошки МДФ (20 мм), фанера (10 мм), з'єднувальні елементи: болт анкерний, цвяхи, гвинти, петлі, клей, застібки, спеціальний кріплення для розкладання-складання ліжка. Інструменти: рулетка, дриль, викрутка, перфоратор, пила, бур (10 мм), металевий куточок.\nКрок 3. Робимо короб і платформу, які будуть виконувати 3 функції: як підставка ліжка, як зовнішня частина шафи в складеному вигляді і як кріплення до стіни.\nНа стіні закріплюємо металеву рейку за допомогою анкерних болтів. Тепер робимо сам каркас: з'єднуємо і склеюємо дошки, даємо висохнути. Потім встановлюємо дошку на задній і зовнішній стороні конструкції. Приклеюємо і кріпимо саморізами бічну обшивку з торця короба.\nЗверху на короб кріпимо рейку і закріплюємо на ній дошку. Зверніть увагу: глибина короба повинна бути трохи більшою за висоту ліжка. Після цього посилюємо короб рейками, потім накриваємо листом фанери.\nКрок 4. Монтуємо відкидну частину — до листу фанери кріпимо поперечники, до торцевої частини — горизонтальну дошку. Отримуємо лист фанери, оточений з усіх боків дошками під кутом.\nКрок 5. Скріплюємо дві частини. Спеціальне кріплення дозволить збирати і розкладати ліжко.\nКрок 6. Робимо кріплення та оформлюємо зовні. Кріпимо петлю зверху короба, протягуємо ремінь, який буде утримувати ліжко у складеному положенні. Кріпимо додаткові кнопки, застібки на магнітах. Легкий матрац закріплюємо клеєм на фанері. Пригвинчуємо ніжки і зовні обклеюємо конструкцію декоративним матеріалом.\nПід час вибору матеріалів для меблів зверніть увагу на їхній клас емісії. ДСП і МДФ — зручні матеріали для створення меблів, але вони можуть викликати серйозне отруєння. Будьте уважними та бережіть своє здоров'я!\nЗа матеріалами: О-мебели.


Пандемія коронавірусу. Головні новини 27 квітня - Korrespondent.net\nПандемія коронавірусу. Головні новини 27 квітняСюжет\nКорреспондент.net, 27 квітня 2020, 21:11\nУ Німеччині почесно зустріли українську Мрію, яка привезла німцям маски з Китаю\nУкраїна планує відкрити ринки і прискорити вихід з карантину, Росія обігнала Китай за кількістю заражених.\nКорреспондент.net зібрав найактуальнішу і важливу інформацію про поширення коронавірусної інфекції на 27 квітня 2020 року.\n- В Україні 9009 лабораторно підтверджених випадків COVID-19, з них 220 летальних, 864 пацієнти одужали.\n- Кабінет міністрів дозволить працювати низці продовольчих ринків. Йдеться про відкриття 281 ринку по всій території України, які повинні дотримуватися жорстких санітарних норм МОЗ.\n- В Україні знижується поширення коронавірусу серед медпрацівників, заявили в МОЗ. Той факт, що кожен п'ятий виявлений хворий в Україні є співробітником медустанов, пояснили низькою якістю захисних засобів.\n- Залежно від динаміки поширення коронавірусу в Україні, другий, третій або четвертий етап виходу з карантину можуть початися одночасно, заявив прем'єр-міністр Денис Шмигаль.\n- Центр з контролю і профілактики захворювань США додав шість нових симптомів у опис коронавірусу. Тепер їх дев'ять: температура, кашель, утруднене дихання, озноб, тремтіння з ознобом, м'язовий біль, біль в горлі і втрата відчуття смаку або нюху.\n- Вчені кажуть, що коронавірус вражає і інші органи. Детально про це в матеріалі Інсульт та гіпоксія: до чого приводить коронавірус.\n- Міністр оборони Німеччини і можлива наступниця Ангели Меркель Аннегрет Крамп-Карренбауер зустріла найбільший транспортний літак світу Ан-225 - українську Мрію, яка привезла з Китаю більш десяти мільйонів захисних масок. У Німеччині, як відомо, вводять масочний режим на тлі ослаблення карантину.\n- Нова Зеландія оголосила, що зупинила поширення епідемії.\n- У Чехії, яка вже відкрила кордони, приступили до тестування населення на антитіла. Результат аналізу стає відомий уже через 15-20 хвилин. Перевірити планують близько 27 тисяч громадян.\n- Росія обігнала Китай за кількістю заражених. За останню добу в РФ зафіксовано 6 198 нових випадків коронавірусу.\nЗ них 43,4 відсотка не мали клінічних проявів хвороби. Всього захворіли 87 147 осіб в 85 регіонах. Видужали за добу 579 осіб, всього - 7 346. Померло за добу 50, всього - 794.\nПри цьому тільки 40 відсотків росіян вважають коронавірус загрозою.\n- Готелі Туреччини після початку туристичного сезону відмовляться від шведських столів. Туристів чекають вже цього літа.\n- Безробіття у Франції у зв'язку з пандемією коронавірусу досягло свого піку і збільшилося на 7,1 відсотка в березні.\n- Прем'єр-міністр Великобританії Борис Джонсон на цьому тижні може оголосити про пом'якшення карантинних заходів, пише The Telegraph, посилаючись на джерела, знайомі з планами глави уряду.\n- Німецький автомобілебудівний концерн Volkswagen відновив виробництво на найбільшому в Європі заводі, який знаходиться у Вольфсбурзі і був зупинений через пандемію коронавірусу.\n- Російський сорт нафти Urals в Північно-Західній Європі став дорожче північноморського датованого еталона нафти North Sea Dated. Urals подорожчав до 16,39 долара за барель, на умовах поставки CIF Роттердам.\n- Компанія Apple збирається відкласти масове виробництво флагманських моделей iPhone через пандемію коронавірусу, повідомила газета Wall Street Journal з посиланням на джерела, знайомі із змінами в компанії. Відстрочка може скласти місяць.\nЗгідно з актуальними даними Університету Джонса Хопкінса, всього у світі заразилися понад три мільйони осіб, понад 208 тисяч померли:\nСША - 972 тисячі\nІспанія - 229 тисяч\nІталія - 199 тисяч\nФранція - 162,2 тисячі\nНімеччина - 158,1 тисячі


Як зробити дитячу стінгазету |ЯкПросто\nСтінгазета для дітей може бути приурочена до якогось пам’ятного події або свята, вона може носити інформаційний або навчальний характер. Визначтеся з тематичною спрямованістю роботи і приступайте до оформлення плаката.\n- Лист ватману великого розміру;\n- Всі наявні в будинку канцелярське приладдя;\n- Клей або двосторонній скотч;\nНанесіть ескіз. Якщо ви використовуєте цільне паперове полотно, то нанесіть на нього всі великі елементи, потім продумайте декоративне оформлення. Простим олівцем окресліть контури малюнків та аплікацій, відведіть місце під текст. Якщо ваша стінгазета розташована на декількох аркушах паперу, то доведеться виконати подвійну роботу — зробити начерк з планом розташування елементів на окремому аркуші, потім збільшити масштаб і рознести малюнок на всі аркуші.\nВибирайте великі і зрозумілі деталі. Дітям буде цікаво тільки те, що зрозуміло, тому не варто проявляти свої художні задуми і малювати абстрактні предмети. Вибирайте звичні для дітей сюжети, які будуть викликати відповідні асоціації. Для малюків підійдуть картини з одним центральним елементом — сонечко, ріпка, дерево, машина і т.д. Дітям старшого віку можна піднести інформацію у вигляді зображення веселого паровозика, героїв улюбленої казки або мультфільму, зображення членів сім’ї та друзів. Якщо мета стінгазети — навчити дитину, то всі елементи повинні бути простими і наочними, оформленими в яскравих і насичених фарбах.\nПродумайте декоративне оформлення. Унікальність вашої стінгазеті додадуть символічні деталі — перший черевичок, перша відмітка у щоденнику, спільна малюнок, вирізані з щільного картону об’ємні літери і цифри (за кількістю років, залежно від теми стінгазети). Великі банти, стрічки, розпорошені кольорові бризки — дрібних деталей має бути небагато і вони покликані лише привернути увагу, а не відволікати його від інформації в газеті.\nПідписуйте фотографії. Якщо ви вирішили наклеїти на стінгазету фотографії, то бажано супроводити картинки дотепними написами, адже вашу газету будуть читати не тільки діти. Щоб уникнути непорозумінь, поясніть кожну з них кількома словами.


06.11.2017, 20:27 • 1691 • 0\nТема погіршення польсько-українських відносин не нова. Ця проблема має низку аспектів: історичні травми, фантомні болі за "втраченими землями", зверхнє ставлення до сусідів, політичний популізм тощо. Незважаючи на це, у польському суспільстві залишається чимало прихильників добросусідства, пише для "Тижня" Павло Подобєд\nНа жаль, сьогодні ті сили далекі від формування порядку денного польської політики. Дедалі частіше офіційна Варшава роздратовано реагує на будь-які спроби України вшанувати своїх борців за свободу та незалежність. Ідеться не лише про ОУН та УПА, а вже й про захисників Карпатської України. Тематика Галицької армії також малоприємна західному сусідові. Аргументація дуже проста: всі українці, які воювали проти Польщі, – вороги та негідники. Виняток польські правлячі еліти готові зробити хіба що для Армії УНР, яка певний час свого існування була союзником Польщі (до сепаратного миру Варшави з більшовиками).\nСправді, польська влада не перешкоджає вшануванню козаків і старшин Армії УНР. Принаймні офіційно органи відмежовуються від таких акцій, як напад на українську релігійну ходу в Перемишлі 26 червня 2016 року, коли українці рухалися жалобною процесією на цвинтар вояків Армії УНР у Пикуличах. Понад те, польські високопосадовці підкреслюють, що Армія УНР – це точка історичного взаємодотику, мовляв, "за нашу і вашу свободу". У 2016 році міністр національної оборони Польщі Антоні Мацеревич навіть поклав квіти на могилу генерал-хорунжого Армії УНР Марка Безручка, похованого у Варшаві.\nМіністр оборони Польщі Антоні Мацеревич (перший ліворуч) покладає квіти на могилу генерал-хорунжого Армії УНР Марка Безручка на Вольському кладовищі у Варшаві, 2016 рік\nЗдавалося б, якщо Варшава має негативне ставлення до УПА (включно з негативним ставленням до військових могил), то похованням вояків Армії УНР нічого не загрожує. Мовляв, погляньте: ми не всіх українців ненавидимо, а лише бандерівців. Загалом так, проте є одне "але". Могили українських героїв на території Польщі залежні від ще одного гравця, який перебуває за межами парламентсько-урядової системи координат.\nЧимало інтернованих у Польщі вояків Армії УНР було поховано на православних цвинтарях або на православних ділянках комунальних кладовищ, що належать православній церкві. Однак Православну церкву Польщі міжвоєнного періоду й сьогодення розділяє історична та юрисдикційна прірва. Невдовзі після укладання між Варшавою та Москвою сепаратного миру в Ризі постало питання про створення церковної адміністрації на територіях Волині, Холмщини й Підляшшя, яка не підпорядковувалася б Патріарху Московському в більшовицькій Росії. Вже 1924 року Патріарх Константинопольський Григорій VII надав Православній церкві в Польщі томос про автокефалію. Під час Другої світової війни саме православні ієрархи Польщі, українці за національністю, відродили Українську автокефальну православну церкву. Однак після вигнання з території України та Польщі нацистських загарбників сталінський режим розпочав репресії проти духівництва УАПЦ і Православної церкви в Польщі. У 1948-му польська церква "зреклася" автокефалії 1924 року та прийняла автокефалію від РПЦ. Відтоді вона не лише змінила назву (тепер вона називається Польська автокефальна православна церква), а й цілковито втратила свою "українську закваску". Сьогодні ПАПЦ перебуває під великим впливом РПЦ і стоїть осторонь життя української громади в Польщі.\nУтім, сучасна Польща розглядає ПАПЦ як правонаступницю Православної церкви в Польщі з усіма відповідними наслідками. Яскравий приклад – старовинне православне кладовище на вул. Ґурношльонській у місті Каліші, де починаючи з 1920 року ховали генералів і старшин інтернованої Армії УНР. Коли на ньому з’явилися перші українські військові могили, та земля належала Православній церкві в Польщі, яку очолював українець митрополит Георгій (Ярошевський). Відповідно наші ветерани навіть уявити не могли, що прихильне ставлення рідної церкви до українських могил – річ тимчасова, і що колись могили бойових побратимів опиняться під загрозою.\nЦього року я відвідав могили вояків Армії УНР у Каліші в Польщі. У місті є три кладовища, на яких у 1919–1939 роках масово ховали козаків і старшин, а згодом просто ветеранів українського війська: Український військовий цвинтар у Щипйорно (тепер у межах Каліша), православні цвинтарі на вул. Жолнерскій, 24 і вул. Ґурношльонській, 8.\nУкраїнський військовий цвинтар у Щипйорно біля Каліша. Зі збірки хорунжого Федота Грінченка. Ймовірно, 1924 рік. Архів ОУН в УІС. – Лондон, Ф. 30, оп. 3, од. зб. 28, од. обл. 2\nПісля Другої світової війни Український військовий цвинтар у Щипйорно знищили комуністи. Відновили його лише в 1999 році заходами Об’єднання українців у Польщі за фінансової підтримки місцевої та державної влади Польщі. Сьогодні цвинтар має статус пам’ятки місцевого значення й міститься на землі, що є власністю Щипйорно. Хоча надмогильні пам’ятники не збереглися, територія, на якій спочивають українські герої, відгороджена парканом від земель сільськогосподарського призначення, по периметру цвинтаря висаджені кущі та дерева, за якими доглядають комунальні служби.\nСитуація зі старовинним православним кладовищем на вул. Ґурношльонській, 8 цілком протилежна: кладовище нагадує радше велику руїну, ніж пам’ятку історії. Цей цвинтар, як і військовий некрополь у Щипйорно, не зміг пережити варварських часів комунізму в недоторканому стані: 1957 року територія кладовища зменшилася на 953 м2 (із 3735 м2). За інформацією священика Теодота Малютчика (1906–1999), пароха православної парафії Св. Петра і Павла в Каліші, на початку 1957-го на кладовищі було близько 100 українських військових могил. Поховання генералів мали хрести на зразок генеральських поховань на Волі у Варшаві. Після зменшення площі їх лишилося близько 50. Станом на 2017 рік – 32.\nМогила полковника Генерального штабу Юрія Отмарштайна на православному цвинтарі на вул. Ґурношльонській, 8, знищена міською владою 1957-го разом із низкою могил генералів Армії УНР\nНаприкінці вересня 2017 року встановлено, що з низки українських військових могил демонтовано надгробні пам’ятники та складені один на одного під парканом на території кладовища. Ідентифікувати місця поховань без надгробних хрестів практично неможливо. Щонайменше 4 зі 12 демонтованих пам’ятників мають цілком задовільний технічний стан навіть після їхнього демонтування та перенесення.\nЗіставлення старих і сучасних фотографій кладовища вказує на те, що принаймні деякі пам’ятники з українських могил були знесені вже після 1996 року, тобто вже після підписання угоди між урядом України й урядом Республіки Польща про збереження місць пам’яті й поховання жертв війни та політичних репресій. Наприклад, зник пам’ятник із могили генерал-поручника Сергія Івановича Дядюші (1870–1933) або хрест із могили козака Василя Міхасюти. Тож польська сторона відповідно до п. 3 ст. 4 угоди мала б проінформувати українську сторону про випадки вандалізму на українських військових похованнях, чого не було зроблено. Попри те що кладовище має статус пам’ятки місцевого значення, некрополь зникає просто на очах. Фактично могили видатних українців на православному цвинтарі Каліша переживають другу хвилю нищення за останні 60 років.\nПоховання українських вояків та емігрантів на цвинтарі на вул. Жолнерскій, 24 також у жахливому стані: майже з усіх вояцьких могил зникли хрести (переважно протягом останніх 25 років). За ними не доглядають, натомість спроби українців впорядкувати ще вцілілі могили (наприклад, зусилля "Пласту") наражаються на негативну реакцію місцевого православного духівництва. Ще лишаються цілими надгробки могил ветеранів Армії УНР та українських політичних емігрантів, похованих після Другої світової війни, на чиїх пам’ятниках немає української символіки, а написи зроблені польською мовою.


До кінця місяця кримські татари заблокують в`їзд на півострів - Джелялов - Газета "Наш День"\nГлава Меджлісу кримськотатарського народу Рефат Чубаров заявив, що кримські татари почнуть блокування Криму з материкової частини України. Метою акції є знаходження механізмів захисту громадян, які проживають на півострові. Детальніше про проведення акції у інтерв`ю Gazeta.ua розповів заступник голови Меджлісу Наріман Джелялов. Він залишився жити на півострові.\n– Що стало приводом до заяви про блокування Криму?\n– Ця тема обговорюється дуже давно. Не лише кримськими татарами. А і з часу першої зустрічі в лютому представників Меджлісу кримськотатарського народу з Петром Порошенком. Тоді на зустрічі були Рефат Чубаров, Мустафа Джемілєв і, тоді ще вільний, Рустем Умеров. Вони говорили про те, що у Крим вільно без заборон з України в`їжджає велика кількість вантажних автомобілів. Вони ввозять різне продовольство. Але не до Криму, а далі, до Росії. Вже тоді багато кримських татар заявляли, що не можна годувати країну, яка веде військову операцію на території України. Ця акція- блокування доріг, відключення світла, води- сприймається і задумується як реакція на порушення прав людини і прав кримськотатарського народу. Організаторів непокоїть те, що безневинні Савченко, Сенцов та інші знаходяться під російським арештом. Це обговорювалося з керівництвом країни. І ми дійшли висновку, що потрібно спробувати припинити цей порочний зв`язок київського бізнесу з країною-окупантом. Не можна терпіти і годувати ворога. Саме тому заявили про проведення такої акції блокування.\n– Коли готується початок? Хто організатор блокування?\n– Це представники Меджлісу кримськотатарського народу і власник телеканалу “АТР”, колишній російський бізнесмен, Ленур Іслямов. Зараз він вже декілька місяців мешкає в Києві. Подія планувалася раніше, але через масові заворушення під Верховною Радою її перенесли. Зараз дату приблизно встановлено на кінець вересня. Остаточна інформація буде відома через тиждень.\n– На які кроки збираються піти кримські татари? Що означає повне блокування Криму з материка?\n– Сам Ленур Іслямов і Мустафа Джемілєв неодноразово заявляли про відключення світла як реакцію на порушення прав людини, прав корінного кримськотатарського народу. Блокування ввезення продовольства. Для Криму це матиме певні негативні наслідки. Але дуже багато людей з боку Києва і України серцем підтримують такі дії. Українські товари в Криму складають приблизно п`ять відсотків вітрини. Був на ринках будівельних матеріалів- майже нічого з України немає. Якби вони складали б велику долю продуктових марок, тоді можна обурюватись блокуванню продовольчого постачання. Викликає роздратування, що всі товари тут не затримуються. Їдуть у Росію.\n– До акції залучатимуть кримських татар півострова чи материкової частини України?\n– Представники Криму, які продовжують проживати на півострові, навряд чи братимуть участь. Рушійною силою мають бути і будуть переселенці з Криму, які знаходяться на материковій Україні. Матимемо надію, що не тільки кримські татари. А і виселені українці, росіяни.\n– Чи проводилися переговори в центральною владою?\nЯ не знаю, бо не міг поспілкуватися з цього приводу з колегами. Всі телефони прослуховуються. Але впевнений, що акція обговорювалася з найвищим керівництвом України. Чомусь активну тактику застосовує лише громадський сектор. Декого непокоїть, що це роблять лише представники кримськотатарського народу. В таких речах повинні брати участь усі. А найголовніше- сама держава. Кримською тематикою займаються багато людей, але, в першу чергу, це сама кримськотатарська спільнота. В Україні зараз більше контролюють ситуацію з публічними заходами. Особливо після подій під Верховною Радою. Таку серйозну публічну акцію повинні були обговорювати на дуже високому рівні української центральної влади.\n– Не боїтеся тиску з боку кримського керівництва?\n– Боятися варто вже тільки останнього- масового ув`язнення і вбивств. Все інше ми на собі відчули. Велика кількість людей отримала прокурорські попередження, неодноразове спілкування з правоохоронними органами і так далі. Тому такого роду тиск навіть звичним стає. До більш серйозних загроз ми теж готові. Без наслідків таких політичних акцій не буває.\n– Який результат акція може отримати?\n– Поки що не відомо, чи це буде показово на кілька днів. Чи це організують постійно у сильну блокаду. Можуть виникнути різні конфліктні ситуації і з водіями, і з правоохоронцями. Дуже важко прогнозувати реакцію Криму і України. Але у результаті проблема отримає черговий державний резонанс. Ми прагнемо, щоб нас почули.\n– Чи готові до провокацій?\n– Так, бо тут задіяні великі гроші. Можуть з`явитися профінансовані групи у вигляді добровольців, волонтерів чи будь-кого. Ніби-то патріотів. Таке ми вже бачили у Закарпатті. Провокації можуть бути не тільки з боку спецслужб Росії, а і в Україні бажаючі знайдуться. Багатьом заважатиме блокування. Треба бути готовим до всіх можливих варіантів розвитку подій.\n– Скільки щодня заробляє Україна на ввезенні продовольства до Криму?\n– Українські вантажівки в`їжджають в Крим, далі не пускають. Тут їх чекають машини з російськими номерами. Товар перекладається прямо на дорозі біля будь-якого міста. З українським водієм розраховуються і на цьому все. Колись при перетині кордону я нарахував близько чотирьохсот вантажівок. Російська сторона, Роскомнадзор забороняє масовий український товарообіг у Криму. Хтось за власною ініціативою може небагато чогось ввозити. Тільки у маленьких крамничках можна потім ці товари побачити. У великих супермаркетах уже все замінено на російські аналоги. Українських ліків теж немає.\n– Чому досі не введені санкції проти півострова?\n– Усі мої знайомі політики, експерти і прості люди здивовані, що центральна українська влада цього не робить на офіційному рівні. Парламент акцентує увагу тільки на моральній стороні введення санкцій. Тоді чому до цих пір не полегшена процедура отримання документів, необхідних на території України? Хоча б у Херсонській області. Для школярів, випускників, аби потрапити в українські ВНЗ. Також безпосереднє спілкування родичів, робочі моменти компенсувати. Ніхто не протягує руку допомоги. Києву потрібно шукати баланси і бути послідовним. Багато українських бізнесменів заробляють гроші на транзиті українського продовольства. Бо відкрито через україно-російський кордон торгувати їм не вдається, а через Крим- безпечно. Проблеми корупції українська влада не позбулася.\nПісні рецепти: незвичайна випічка та солодощі (38 820)


На Xiaomi Youpin представлені TWS-навушники з шумопоглинанням QCY T11 – Український телекомунікаційний портал На Xiaomi Youpin представлені TWS-навушники з шумопоглинанням QCY T11 – Український телекомунікаційний портал\nНа Xiaomi Youpin представлені TWS-навушники з шумопоглинанням QCY T11\nВід Володимир 03.02.2021\nНа платформі колективного фінансування Xiaomi Youpin представлені повністю бездротові навушники QCY T11, які в ході попереднього замовлення можна придбати за 26 доларів, але потім ціна збільшиться до 30 доларів.\nУ навушниках QCY T11 використовується конструкція подвійного гібридного динаміка з рухомою котушкою, що дозволяє забезпечити якісне звучання в широкому частотному діапазоні. Навушники отримали традиційний дизайн з невеликою ніжкою. Маса кожного навушника становить всього 3,7 м\nКожен навушник оснащений двома мікрофонами, які використовуються для розмов і роботи системи шумозаглушення. Час роботи без підзарядки становить 3,5 години, при цьому футляр дозволяє зарядити навушники всього за 10 хвилин і забезпечує їх загальним часом роботи більше 20 годин. Ємність акумулятора зарядного футляра становить 600 мА•год.\nПісля першого сполучення навушники будуть автоматично підключатися до мобільного пристрою при відкритті кришки зарядного футляра.