Вознесіння Господнє (Лк 24:36-53) | ДивенСвіт\nВознесіння Господнє (Лк 24:36-53)\n02.06.2022 04.06.2022 Максим Гонтар\nКоментарі Отців Церкви на святкове Євангеліє\nЄвангеліє від св. Луки 24:36-53\n36. Коли ж вони так говорили, сам Ісус став посеред них і до них каже: “Мир вам!” 37. Вони ж, налякані та повні страху, думали, що духа бачать. 38. Та Він сказав їм: “Чого стривожились? Чого ті сумніви постають у серцях ваших? 39. Гляньте на Мої руки та на Мої ноги: це ж Я сам. Доторкніться до Мене та збагніть, що дух тіла й костей не має, як бачите, що Я їх маю.” 40. Сказавши це, Він показав їм руки й ноги. 41. А як вони з радощів не йняли Йому ще віри й чудувались, Він сказав: “Чи маєте ви тут що їсти?” 42. Вони подали Йому кусень печеної риби. 43. Він узяв його й спожив перед ними. 44. Потім Ісус до них промовив: “Це власне ті слова, що Я, бувши ще з вами, сказав вам: Треба, щоб сповнилось усе написане про Мене в законі Мойсея, в пророків та у псалмах.” 45. Тоді відкрив їм розум, щоб вони розуміли Писання, 46. і до них мовив: “Так написано, що треба було, щоб Христос страждав і третього дня воскрес із мертвих, 47. і щоб у Його ім’я проповідувалось покаяння на відпущення гріхів усім народам, почавши від Єрусалиму. 48. Ви – свідки того (всього). 49. Я вам пошлю те, що Мій Отець обіцяв був. Сидіть у місті, аж поки не одягнетеся силою з висоти.” 50. І Він вивів їх аж до Витанії і, знявши руки свої, благословив їх. 51. А як Він благословляв їх, віддалився від них і почав возноситись на небо. 52. Вони ж, поклонившися Йому, повернулися з радістю великою в Єрусалим, 53. і перебували ввесь час у храмі, славлячи та хвалячи Бога.\nЛк 24:36-43 Товариство за одним столом\nХристос присутній щоб укріпити віру. Беда Преподобний: Перш за все, ми повинні відзначити та старанно запам’ятати, що Господь поблажливо став посеред своїх учнів, які говорили про Нього, і виявив свою присутність у баченні себе. Ось що Він пообіцяв деінде всім вірним, кажучи: “Де двоє або троє зібрані в Моє ім’я, там Я серед них” (Мт 18:20). Щоб укріпити непохитність нашої віри, яку завжди приносить присутність Його божественної доброзичливості, Він хотів іноді показати це наявністю фізичного бачення самого себе. Хоча ми лежимо далеко під ногами Апостолів, у нашому випадку ми маємо довіряти, що те саме відбувається з нами за Його милістю. Він є серед нас так часто, як часто ми збираємось разом в Його ім’я. Його звуть Ісус, тобто “Спаситель” (пор. Єр 14:8). Коли ми збираємось говорити про отримання свого вічного спасіння, це, безсумнівно, правда, що ми збираємось в ім’я Ісуса. Неприпустимо сумніватися, що Він присутній серед нас, коли ми говоримо про речі, які Він сам любить. Чим істинніше Він присутній, тим краще ми зберігаємо у більш досконалому серці те, що ми сповідуємо своїми вустами (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.9).\nІсус приносить мир від народження і до смерті. Беда Преподобний: Слід побачити, що коли Спаситель з’явився перед учнями, Він негайно наложив на них радість миру. Він повторив те саме, що було частиною знаменитої слави безсмертя, яку Він дав як особливу заставу спасіння та життя, коли збирався йти до своїх страстей та смерті. “Мир залишаю вам, мій мир даю вам” (Йо 14:27). Ангели, побачені незабаром після Його народження, також проголосили милість цієї прихильності пастухам, прославляючи Бога та кажучи: “Слава Богу у висоті, а на землі мир людям доброї волі”. Безумовно, весь божественно організований план пришестя нашого Відкупителя у тілі – це примирення світу. Для цього він втілився, страждав і воскрес із мертвих. Він зробив це, щоб повернути нас, які, грішивши, зазнали Божого гніву, назад до Божого миру цим своїм актом примирення. Пророк правильно дав йому імена “Отець довічний” та “Князь миру” (Іс 9:6). Апостол також писав про Нього тим з народів, які увірували. Він сказав: “Він прийшов звістувати мир вам, що були далеко, і мир тим, що були близько; бо через Нього, одні й другі, маємо доступ до Отця в однім Дусі.” (Еф 2:17-18) (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 2.9).\nУчні налякані. Амвросій Медіоланський: Переконані такою кількістю прикладів чесноти, ми вважаємо, що Петро не міг сумніватися. Зрозуміло також, що Йоан повірив, побачивши Спасителя (див. Йо 21:7). Він повірив вже тоді, коли побачив порожній гріб без тіла (див. Йо 20:8). Чому тоді Лука каже, що вони налякалися? По-перше, ці слова про більшість містять думки цих небагатьох. По-друге, хоча Петро вірив у воскресіння, він міг налякатись, побачивши, що Господь несподівано з’явився в тілі у приміщенні, де двері були замкнені, а стіни – міцні (див. Йо 20:19). Лука історично слідує за деталями. Один розглядав завершення, а інший – хід подій. Кажучи: “Тоді відкрив їм розум, щоб вони розуміли Писання”, він також заявляє, що ці учні вірили (Амвросій Медіоланський, Тлумачення Євангелія від Луки 10.179).\nУчні зневажили смерть. Ігнатій Антіохійський: Я сам переконаний і вважаю, що Він був у тілі навіть після воскресіння. Коли Він прийшов до Петра та товаришів, Він сказав їм: “Вхопіться за Мене. Доторкніться до Мене і побачите, що Я не безтілесний привид”. Вони негайно торкнулися Його. Вони були переконані, хапаючись за Його тіло і кожен Його подих. З цієї причини вони зневажали саму смерть і стали її переможцями. Після воскресіння Він також їв і пив з ними як справжня людина, хоча духом Він був об’єднаний з Отцем (Ігнатій Антіохійський, Послання до смирнян 3.1-2).\nІсус показує їм свої рани. Кирило Александрійський: Щоб переконати їх твердо і повністю, що Він той самий, хто постраждав, Він відразу показує, що будучи Богом від природи, Він знає те, що приховано. Для Нього не приховані бурхливі думки всередині них. Він сказав: “Чого стривожились?” Це дуже чіткий доказ того, що Той, кого вони бачать перед собою, – це не якась інша людина. Він Той самий, кого вони бачили страждаючим смертю на хресті та покладеним у гробі, навіть Той, хто бачить розум і серце, і від кого не сховане ніщо, що є в нас. Він дає їм це як знак: Його знання про бурхливість думок, що була всередині них. По-іншому Він доводить, що смерть переможена і що в Ньому людська природа є нетлінною. Він показує руки, ноги і отвори цвяхів. Він дозволяє їм доторкнутися до Нього і всіляко переконати самих себе, що воскресле тіло саме те, яке постраждало. Нехай ніхто не сперечається про воскресіння. Хоча ви чуєте, як Священне Писання говорить про те, що людське тіло посіяне фізичним тілом, але виросло духовним тілом (1Кор 15:44), не заперечуйте повернення людських тіл до нетління (Кирило Александрійський, Коментарі до Луки, Проповідь 24).\nІсусові Божа та людська природи є нероздільні. Папа Лев І: Воскресіння Господнє було воістину воскресінням справжнього тіла, тому що воскрес ніхто інший, як розп’ятий та померлий. Що ще було досягнуто за цей проміжок часу у сорок днів, ніж зробити нашу віру цілісною та очистити від усякої темряви? Деякий час Він розмовляв зі своїми учнями і залишався з ними, їв з ними і дозволяв відчувати себе ретельним та допитливим дотиком з боку тих, хто був під впливом сумнівів. Зайти до них, коли двері були зачинені – було Його метою. Він дав їм Духа Святого своїм подихом. Давши їм світло розуму, Він відкрив таємниці Святого Письма. У цій же своїй особі Він показав їм рану в боці, відбитки цв’яхів та всі свіжі ознаки страстей. Він сказав: “Гляньте на Мої руки та на Мої ноги: це ж Я сам. Доторкніться до Мене та збагніть, що дух тіла й костей не має, як бачите, що Я їх маю”. Він зробив усе це, щоб ми могли визнати, що властивості божественної та людської природи залишаються в Ньому, не викликаючи поділу. Зараз ми можемо знати, що Слово не є тілом. Тепер ми можемо визнати, що єдиний Син Божий є Слово та тіло (Папа Лев І, Том 5).\nІсус показує учням рани, які Він покаже Отцеві. Амвросій Медіоланський: Тоді стривожені учні подумали, що бачать привида. Щоб показати нам образ воскресіння, Господь сказав: “Доторкніться до Мене та збагніть, що дух тіла й костей не має, як бачите, що Я їх маю”. Він насправді пройшов у закриту та недоступну кімнату через подобу тілесного воскресіння, а не через духовну природу. Вони торкаються та тримають тіло, щоб ми могли воскреснути в тілі. Це посіяне природне тіло, але виросте тіло духовне (1Кор 15:44). Одне прекрасне; інше – грубе, оскільки все ще важке природою земних плям. Чи не запропонував їм Господь торкнутися тіла, яке зберігало ознаки ран та слідів шрамів (Йо 20:27)? Він не тільки зміцнює віру, але і розпалює відданість, бо встановив свої рани, прийняті заради нас, і відмовився їх видаляти, щоб показати Богові Отцеві ціну нашої свободи. Отець посадить Його по праву руку (див. Еф 1:20), обіймаючи трофеї нашого спасіння (Амвросій Медіоланський, Тлумачення Євангелія від Луки 10.169-70).\nЗапечена риба представляє віру мучеників. Аврелій Августин: Поки вони ще були схвильовані від радості, вони водночас раділи та сумнівалися. Вони бачили і торкалися, і ледве вірили. Яку надзвичайну послугу зробила для нас Божа ласка! Ми ні бачили, ні торкалися, і ми повірили. Поки вони все ще були схвильовані від радості, Він сказав: “Ви тут щось їли? Безумовно, ви зможете повірити, що Я живий і здоровий, якщо Я приєднаюся до вас у трапезі”. Вони запропонували йому те, що мали: порцію запеченої риби. Запечена риба означає мучеництво, віру, доведену вогнем. Чому це лише порція? Павло каже: “Якби віддав моє тіло на спалення, але не мав любови, то я не мав би жадної користи” (1Кор 13:3). Уявіть собі всю спільноту мучеників. Одні страждають через любов, а інші страждають через гордість. Приберіть порцію гордості, запропонуйте порцію любові. Це – пожива для Христа. Дай Христові Його порцію. Христос любить мучеників, які страждали з любові (Аврелій Августин, Проповідь 229J.3).\nІсус відкладає убік всі страсті. Іван Дамаскин: Після свого воскресіння з мертвих Він відкинув усі свої страсті: загибель, голод та спрагу, сон та втому, і решту. Хоча після воскресіння Він покуштував їжу, Він не підлягав жодному закону природи. Він не відчував голоду, але в призначений час Він підтвердив істину воскресіння, показавши, що тіло, яке постраждало, і те, що воскресло – те ж саме (Іван Дамаскин, Православна віра 4.1).\nІсус споживає запечену рибу щоб укріпити їхню віру. Кирило Александрійський: Щоб виробити в них більш тверду віру в Його воскресіння, Він попросив щось поїсти. Вони принесли шматок запеченої риби, який Він взяв та спожив у присутності всіх. Він робив це лише для того, щоб показати їм, що Той, хто воскрес із мертвих, був тим самим, що їв та пив з ними протягом усього попереднього періоду часу, коли Він говорив з ними як з людина, згідно з голосом пророка (Вар 3:37). Він задумав, щоб вони зрозуміли, що людському тілу, безумовно, потрібне таке харчування, а духові – ні. … Сила Христа перевершує людські дослідження. Вона не на рівні розуміння звичайних подій. Він з’їв цей шматок риби через воскресіння. Природні наслідки споживання жодним чином не випливали у випадку Христа, хоч невіруючий може заперечити, знаючи, що все, що потрапляє у вуста, обов’язково повинно вийти в каналізацію (Мт 15:17). Віруючий не визнає цих вигадок у своїй свідомості, але залишить цю справу за силою Божою (Кирило Александрійський, Коментарі до Луки, Проповідь 24).\nЛк 24:44-49 Проповідуючи Христову смерть та воскресіння\nІсус нагадує свої провіщення та пророцтва Старого Завіту. Кирило Александрійський: Коли Він стримував їхні думки тим, що говорив, дотиком до їхніх рук та діленням їжею, Він відкрив їхній розум, щоб зрозуміли, що Він мусив страждати навіть на дереві хреста. Господь нагадує учням про те, що Він казав. Він попереджав їх про страждання на хресті, згідно з тим, що говорили давні пророки. Він також відкриває очі їхніх сердець, щоб вони зрозуміли стародавні пророцтва (Кирило Александрійський, Коментарі до Луки, Проповідь 24).\nВіра є однакова у всіх обраних. Беда Преподобний: Перед своїм вознесінням на небо, наш Господь спершу подбав про те, щоб ретельно навчити своїх учнів щодо таємниці віри в Нього. Тому вони могли з більшою впевненістю проповідувати це світові, оскільки отримали це з вуст самої Істини і визнали, що слова пророків давно це передвіщали. Він з’явився їм після торжества свого воскресіння, згідно з тим, що ми почули саме зараз, коли читали Євангеліє. Він сказав: “Це власне ті слова, що Я, бувши ще з вами, сказав вам”. Це означає: “Коли Я ще мав таке ж тлінне та смертне тіло, як у вас”. “Треба, щоб сповнилось усе написане про Мене в законі Мойсея, в пророків та у псалмах”. Він сказав, що виконав таємниці, які проповідували Мойсей, пророки та псалми. Цілком очевидно, що Церква є одна у всіх своїх святих і що віра є однакова у всіх обраних – тих, хто передував і тих, хто стежив за Його приходом у тілі. Ми рятуємося через віру в Його втілення, страсті та воскресіння, які були здійснені (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.15).\nХристос говорить про Церкву. Аврелій Августин: Що Він сказав їм зі Святого Письма? Він сказав: “Щоб у Його ім’я проповідувалось покаяння на відпущення гріхів усім народам, почавши від Єрусалиму”. Учні не могли цього побачити. Вони могли бачити, як Христос говорив про Церкву. Коли Христос сказав щось, чого вони не бачили, вони повірили Йому. Вони могли бачити Голову, але ще не могли бачити Тіла. Ми можемо бачити Тіло, але віримо в Голову. Їх двоє: Чоловік та Дружина, Голова та Тіло, Христос та Церква. Він показав себе учням і пообіцяв їм Церкву. Він показав нам Церкву і наказав повірити в себе. Апостоли бачили одне, а іншого не бачили. Ми також бачимо одне, а іншого не бачимо. Маючи Голову там із собою, вони вірили про Тіло. Маючи Тіло тут з нами, ми повинні вірити в Голову (Аврелій Августин, Проповідь 229I.1).\nНеобхідна послідовність. Беда Преподобний: Учні дізналися, що їхній Творець зазнав безліч образ з боку нечестивих і навіть був засуджений на смерть для їхнього порятунку. Це фактично зрушило їх терпіти будь-які негаразди для свого порятунку. Вони пам’ятали, що завдяки Його таїнствам вони були очищені, освячені та об’єднані у Тіло Того, Хто, скуштувавши за них смерть, подав приклад швидкого воскресіння з мертвих. З якої іншої причини вони можуть більш спокійно мати надію на власне воскресіння? “Треба було, щоб Христос страждав і третього дня воскрес із мертвих”, – сказав Він, – “і щоб у Його ім’я ви проповідували покаяння на відпущення гріхів усім народам”. Безумовно, це була необхідна послідовність. По-перше, Христу довелося пролити свою кров для спокутування світу. Потім своїм воскресінням і вознесінням Він відкрив людям ворота Небесного Царства. Нарешті, Він послав тих, хто б проповідував усім націям світу слово життя та здійснював Таїнства віри. Цими Таїнствами вони могли бути врятовані та досягти радощів Небесної Вітчизни, з людиною Ісусом Христом. Він є тим самим Посередником між Богом та людьми (1Тим 2:5), що працює з ними. Він живе та панує на віки вічні. Амінь (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.9).\nПроголошення починається з П’ятидесятниці. Аврелій Августин: Господь не тільки пролив свою кров, але застосував свою смерть для приготування цих ліків. Він воскрес, щоб подарувати нам зразок воскресіння. Він терпляче терпів усе, щоб навчити нас терпіння, яке ми повинні мати. У своєму воскресінні Він показав нам нагороду за терпіння. Як ви знаєте, і всі ми визнаємо, Він вознісся на Небо, а потім зіслав Святого Духа, як обіцяв раніше. Ви пам’ятаєте, що Він сказав учням: “Сидіть у місті, аж поки не одягнетеся силою з висоти”. Його обіцянка здійснилася. Прийшов Святий Дух, Він наповнив учнів, і вони почали говорити мовами всіх народів. У них закріпився знак єдності. Одна людина говорила тоді всіма мовами, бо єдина Церква говорить всіма мовами (Аврелій Августин, Проповідь 175.3).\nПроповідь покаяння та прощення починається у Єрусалимі. Беда Преподобний: Проповідь покаяння та прощення гріхів через визнання імені Христа належним чином почалася з Єрусалиму. Перший корінь віри в Нього був би виведений там, де здійснилися пишність Його вчення і чеснот, торжество Його страстей, радість Його воскресіння та вознесіння. Перший пагін квітучої Церкви, наче якась велика виноградна лоза, мав бути посаджений. Збільшуючи поширення Слова, Церква поширила б гілки свого вчення на весь світ. Пророцтво Ісаї було б виконане. Він сказав: “З Сіону закон вийде, і слово Господнє з Єрусалиму. І він судитиме народи, буде розсуджувати людей многих” (Іс 2:3-4). Було доречно, щоб проповідь покаяння та прощення гріхів, ця Добра Новина, проголошувана ідолопоклонницьким народам та тим, що осквернені різними злими справами, повинна починатися з Єрусалиму. Можливо, деякі з народів, повністю злякані масштабами злочинів Єрусалиму, можуть засумніватися у можливості помилування, якщо вони принесуть плоди, гідні каяття (Мт 3:8; Лк 3:8). Він помилував навіть тих в Єрусалимі, що хулили та розіп’яли Сина Божого (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.15).\nІсус дає їм Святого Духа. Кирило Александрійський: Спаситель обіцяє учням сходження Святого Духа, яке Бог з давніх часів оголосив Йоілом (Йоіл 2:28). Він також обіцяє силу з висоти, щоб вони могли бути сильними, незламними і скрізь безстрашно проповідували людям божественну таємницю. Він каже їм, що вони прийняли Духа після воскресіння: “Прийміть Духа Святого!” (Йо 20:22). Він додає: “Чекайте обіцянки Отця, яку ви почули від мене, бо Йоан христив водою, ви ж будете хрищені по кількох цих днях Святим Духом” (Дії 1:4-5). Це не буде хрещенням у воді, бо вони його вже отримали, але це буде хрещення Духом Святим. Він не додає води до води, але доповнює те, що було недостатнім, додаючи те, чого не вистачало (Кирило Александрійський, Коментарі до Луки, Проповідь 24).\nДух Святий дасть їм силу. Беда Преподобний: Він сказав: “Ви – свідки того (всього). Я вам пошлю те, що Мій Отець обіцяв був”. Він називає дар Святого Духа обіцянкою свого Отця. … Він додав дещо про їхнє очікування обіцяного, коли сказав: “Сидіть у місті, аж поки не одягнетеся силою з висоти”. Він пообіцяв, що сила спуститься на них з висоти, бо, хоча вони вже володіли Святим Духом, вони отримали Його більш повно, коли Христос вознісся на Небо. Ще до Його страстей, силою Святого Духа вони виганяли багатьох демонів, зцілювали багатьох хворих та проповідували слово життя, кому могли (Мт 10:1; Мр 3:7,15; Лк 9:1-2,6). Як тільки Він воскрес із мертвих, вони були особливо освіжені благодаттю того самого Духа. Йоан пише: “Прийміть Духа Святого! Кому відпустите гріхи – відпустяться їм, кому ж затримаєте – затримаються” (Йо 20:22-23). Він одягнув їх своєю більшою чеснотою з висоти, коли вони прийняли Його у вогнених язиках, через десять днів після Господнього вознесіння (Дії 2:2-3). Вони були запалені з такою великою впевненістю в силі, що будь-які загрози з боку правителів не могли перешкодити їм проповідувати всім в ім’я Ісуса (Дії 4:18-21) (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.15).\nОдягнені силою з висоти. Аврелій Августин: Ви можете почути ще більше. Він піднімається на Небо, супроводжений очима учнів, що дивляться на Нього. Він дозволяє їм спостерігати, і Він робить їх свідками. … Вони неодмінно бачили, торкалися та відчували Його. Вони ствердили свою віру, дивлячись на Нього та торкаючись Його. Вони супроводжували Його поглядом, коли Він піднімався на Небо. Уважними вухами вони почули голос ангела, який запевняв їх та прорікав, що Христос прийде знову. Усі ці речі були для них завершені. Ні самого погляду, ні доторку до рук Господа все ще не було достатньо для того, щоб вони стали свідками Христа і сміливо терпіли все задля проповіді істини та боротьби проти брехні навіть до пролиття власної крові. Хто дав їм таку можливість? Послухайте самого Господа. “Сидіть у місті, аж поки не одягнетеся силою з висоти”. Ви бачили і торкалися, але ви все ще не в змозі проповідувати і вмирати за те, що бачили і чого торкалися, поки ви не одягнетесь із силою з висоти. Нехай хтось спробує та піде, приписавши це власним силам, якщо він взагалі зможе щось зробити. Подібно було із Петром, коли він ще не був утверджений в скелі. Він ще не був одягнений силою з висоти, бо “не може людина щось приймати, коли не дано воно їй із неба” (Йо 3:27) (Аврелій Августин, Проповідь 265D.6).\nЛк 24:50-53 Поклоніння у Храмі з великою радістю\nУ Витанії Ісус дає своє благословення. Беда Преподобний: “І Він вивів їх аж до Витанії і, знявши руки свої, благословив їх”. Наш Відкупитель з’явився у тілі, щоб забрати гріхи, усунути те, що заслужили люди через перше прокляття, і надати вірянам спадщину вічного благословення. Він справедливо довершив усе, що робив у цьому світі, словами благословення. Він показав, що Він – саме Той, про Кого сказано, що дійсно той, хто дав закон, дасть і благословення (Пс 84:7). Цілком доречно, щоб Він привів тих, кого благословив, до Витанії, що означає “дім послуху”. Презирство та гордість заслужили прокляття, але послух заслужив благословення. Сам Господь став слухняним Отцеві аж до смерті (Фил 2:8), щоб Він міг повернути світові втрачену благодать благословення. Він дає благословення небесного життя лише тим, хто прагне у святій Церкві виконувати Божі заповіді (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.15).\nХристос возноситься з Оливної гори. Беда Преподобний: Ми не повинні оминути той факт, що Витанія знаходиться на схилі Оливної гори. Так само, як Витанія сиволізує Церкву, слухняну заповідям Господа, так Оливна гора цілком придатно представляє саму особу нашого Господа. З’явившись у тілі, Він випереджує всіх святих, які є просто людьми, піднесеністю своєї гідності та благодаттю своєї духовної сили. Ми співаємо Йому в псалмах: “Помазав тебе Бог, Бог твій, миром радости над друзями твоїми” (Пс 45:7). Нинішнє читання Євангелія свідчить про те, що Він пообіцяв прихильність того ж святого помазання своїм товаришам, вірним. Він зіслав те, що обіцяв, як нам відомо, невдовзі після цього (див. Дії 2:2-4). Приємно чути, як на схилі Оливної гори будується дім покори, свята Церква. Давайте прочитаємо Євангеліє від Йоанна, де сказано, що коли страждання на хресті було сповнене, “один з вояків проколов Йому списом бік. І потекла негайно ж кров – і вода” (Йо 19:34). Це справді є Таїнства, якими Церква народжується і живиться у Христі. Це вода хрещення, яка очищає Церкву від гріхів та кров Господньої чаші, що підтверджує її дари. Це також є підписане харизмами Святого Духа. Гору, на схилі якої розташоване святе місто, на якій даний дар цього благословення, належним чином називають Оливною горою, щоб вона могла бути довершена у день відкуплення (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.15).\nСтворюючи для нас новий шлях. Кирило Александрійський: Поблагословивши їх та трохи відійшовши вперед, Він був вознесений на Небо, щоб Він міг розділити престол Отця навіть із тілом, яке було об’єднане з Ним. Слово пройшло цей новий шлях для нас, коли Він з’явився у людській формі. Після цього, у свій час Він знову прийде у славі Отця з ангелами і візьме нас, щоб бути з Ним. Давайте прославимо Його. Будучи Богом Словом, Він став людиною заради нас. Він охоче страждав у плоті, воскрес із мертвих та скасував тління. Він вознісся, і Він прийде з великою славою судити живих і мертвих, щоб віддавати кожному відповідно до його вчинків (Кирило Александрійський, Коментарі до Луки, Проповідь 24).\nІсус вознісся після благословення своїх учнів. Беда Преподобний: “А як Він благословляв їх, віддалився від них і почав возноситись на небо”. Треба зауважити, що Спаситель вознісся на Небо після того, як поблагословив своїм учням. У той же час ми повинні пам’ятати, що, як ми читаємо у Діяннях Апостолів, ангели з’явилися їм, коли вони спостерігали за Його вознесінням. Вони сказали їм: “Він так само прийде, як Його ви бачили відходячого на небо” (Дії 1:11). Ми повинні працювати з усією готовністю, щоб зрозуміти, що Господь зійде, щоб судити нас у тій же формі та суті тіла, в якій вознісся. Оскільки Він відійшов благословляючи апостолів, Він також зробить нас гідними Його благословення, коли Він повернеться. Він дасть нам такий самий статус, як і тим, кому Він збирається сказати, коли вони стоятимуть праворуч від Нього: “Прийдіть, благословенні Отця мого, візьміть у спадщину Царство” (Мт 25:34) (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.15).\nІсус возноситься на Небо у своєму тілі, у Божій та людській природі. Аврелій Августин: Ви чули, що саме зараз дійшло до наших вух з Євангелія: “Знявши руки свої, благословив їх. А як Він благословляв їх, віддалився від них і почав возноситись на небо”. Хто був вознесений на Небо? Господь Христос. Хто такий Господь Христос? Він – Господь Ісус. Що це? Чи збираєтесь ви відокремити людське від божественного і зробити одну особу Богом, іншу – людиною, щоб була вже не триєдина Трійця, а четвертинки чотирьох? Подібно як ви, люди, є душею і тілом, так Господь Христос є Словом, душею і тілом. Слово не відходило від Отця. Він одночасно прийшов до нас і не покинув Отця. Він одночасно прийняв тіло у лоні і продовжував керувати Всесвітом. Що було підняте на Небо, як не те, що було взяте з землі? Тобто сама плоть, саме тіло, про яке Він говорив, коли сказав учням: “Доторкніться до Мене та збагніть, що дух тіла й костей не має, як бачите, що Я їх маю” (Лк 24:39). Давайте повіримо в це, брати і сестри, і якщо у нас виникнуть труднощі з аргументами філософів, давайте будемо триматися за те, що було продемонстровано у справі Господа без жодних труднощів віри. Нехай вони балакають, а ми – віритимемо (Аврелій Августин, Проповідь 242.6).\nРадість входження на Небо через тіло Ісуса. Папа Лев І: Дорогі улюблені, увесь цей час між воскресінням Господа та Його вознесінням провидіння Бога про це думало, цього навчало і проникало у їхні очі та серця. Він хотів, щоб вони визнали Господа Ісуса Христа справді воскреслим, таким що справді народився, по-справжньому страждав і по-справжньому помер. Ця проявлена істина зміцнила блаженних апостолів та всіх учнів, які злякалися Його смерті на хресті та сумнівалися в Його воскресінні. Результатом було те, що вони не тільки страждали від смутку, але й були сповнені “великої радості”, коли Господь пішов у висоти небесні. Безумовно, це було великим і невимовним джерелом радості, коли на очах небесних множин природа нашого людського роду вознеслась над гідністю всіх небесних створінь. Він пройшов ангельські ряди та був піднятий вище за висоти архангелів. У своєму вознесенні наш людський рід не зупинився на якійсь іншій висоті, поки ця сама природа не була прийнята на місці вічного Отця. Наша людська природа, поєднана з божественністю Сина, була на троні Його слави. Вознесіння Христа – наше піднесення. Надію на тіло також запрошено там, де передувала нам слава Його Особи. Будемо торжествувати, дорогі улюблені, з гідною радістю, та радіти у святій подяці. Сьогодні ми не лише поставлені, як володарі раю, але навіть проникли на небесні висоти. Неописувана благодать Христа, яку ми втратили через “жорстоку волю диявола”, більш повно підготувала нас до цієї слави. Інкорпорований у себе Син Божий розмістив праворуч Отця тих, кого жорстокий ворог скинув від щастя нашого першого помешкання. Син Божий живе та царює разом з Богом Отцем всемогутним і Святим Духом на віки віків. Амінь (Папа Лев І, Проповідь 73.3-4).\nПостійно у Храмі. Беда Преподобний: “Вони ж, поклонившись Йому, повернулися з радістю великою в Єрусалим, і перебували ввесь час у храмі, славлячи та хвалячи Бога”. Дорогі улюблені брати і сестри, ми завжди повинні пам’ятати, особливо у цьому місці, слова нашого Господа, коли Він хвалив своїх учнів: “Щасливі очі, що бачать, що ви бачите” (Лк 10:23). Хто по-справжньому здатний описати або гідно уявити, як із благословенною скорботою вони опустили до землі очі, якими вони дивилися на Того, Кому Небеса поклонялися як своєму Цареві? Тепер Він повертався на престол слави Отця з підкореною смертною природою, яку взяв на себе. Якими милими були сльози, що вони виливали, коли вони горіли живою надією та радістю над перспективою власного вступу в Небесну Батьківщину! Вони знали, що їх Бог та Господь тепер приносить туди частину своєї власної природи! Таке видовище справедливо їх відновило! Тоді вони поклонилися на тому місці, де стояли Його ноги (Пс 131:7). Багатьма сльозами вони змочують місце, де Він залишив свої сліди. Тоді вони негайно повертаються до Єрусалиму, де Він наказав чекати приходу Святого Духа (Беда Преподобний, Проповіді на Євангеліє 11.15).\nВід Ісусового вознесіння до П’ятидесятниці. Аврелій Августин: Він вознісся на сороковий день. Ось ми сьогодні, коли кожен присутній наповнений Духом Святим, коли Він сходить на нього чи на неї, і вони говорять мовами всіх народів. Він вітає єдність з нами через мови всіх народів. Господь вітає єдність, коли Він воскресає. Христос вітає це під час вознесіння. Святий Дух, приходячи сьогодні, підтверджує це (Аврелій Августин, Проповідь 268.4).\nПереклад з англійської – Максима Гонтара за виданням Ancient Christian Commentary on Scripture: New Testament III, Luke 3rd ed. Edition (2003)\n105 queries in 0,729 seconds.


Міська влада Білої Церкви вдруге програла суд перевізникам — БЦ News\nГоловна Влада Міська влада Білої Церкви вдруге програла суд перевізникам\nМіська влада Білої Церкви вдруге програла суд перевізникам\nПонеділок, трав. 23 2016\n23 травня міський голова Білої Церкви провів прес-конференцію. На неї журналісти чекали з нетерпінням, адже мер не спілкувався зі ЗМІ вже три тижні. До того ж міський голова повідомив, що віднині прес-конференції будуть не щопонеділка, а двічі на місяць.\nНа початку розповів про те, скільки прибрали сміття під час толоки. Виявилось, що прибрали 56 смітників, вивезли 206 машин сміття, висадили 612 дерев та 500 кущів. Всього у заході взяло участь 2600 білоцерківців, витрачено на прибирання міста 102 тис. грн.\nДалі міський голова розповів про ситуацію з межами міста. Він планує ініціювати об’єднання територіальних громад Білоцерківщини. Звісно, це ще не гарантує згоду 6 сіл і селищ, які оточують Білу Церкву, на таке об’єднання.\nВиконком програв суд перевізнику\nЗатим міський голова повідомив, що є рішення суду, згідно якого рішення виконавчого комітету від 22 березня 2016 року про укладання з перевізниками тимчасових договорів замість проведення конкурсу, як того вимагає закон, визнано незаконним. «Я з цим рішенням не згоден і подана апеляція. Воно захищає права лише одного перевізника – ПП «Валоїс», а я захищаю права всієї громади, ми хочемо, щоб перевезення були більш безпечними та комфортними», - заявив Геннадій Дикий. Виходить, що міський голова готовий діяти всупереч нормам закону, аби лише втілити задуми громади. Щоправда, жодних опитувань білоцерківців ніде не проводилось і яка та воля громади, поки що ніхто не чув. Детальніше про ситуацію з перевізниками у БЦ читайте ТУТ\nГеннадій Дикий зазначив, що буде просити депутат міської ради виділити 3, 5 млн. грн. на закупівлі шести б/у тролейбусів з Болгарії.\nЗапевнив міський голова й в тому, що насправді не проти створення громадської ради і протокол із результатами обрання її членів підписав ще 27 квітня. Як відомо, вже є проект рішення про затвердження персонального складу громадської ради,яке виноситься на засідання виконкому.\nРозширення штату виконкому\nПобіжно згадав мер міста й про наміри переформатувати виконавчі органи міської ради, збільшивши їх чисельність, а також призначивши не 4, як було у Василя Савчука, а 5 заступників. Виявляється, п’ятий заступник займатиметься виключно інвестиціями. Скоріше за все ним стане Володимир Хмурич.\nКостел vs органний зал\nДалі міський голова відповів на численні питання журналістів. Зокрема, розповів що мав зустріч з делегацією Польщі, яка складалася не тільки з посадових осіб, але й бізнесменів. Під час зустрічі обговорювалося питання передачі костьолу, де нині знаходиться органний зал, все-таки громаді римо-католів міста, адже від початку це приміщення будувалося як ритуальна споруда. Натомість польські інвестори знайдуть для Білої Церкви інвестиції в сферу енергозбереження. Ні куди перенесуть сам орган, ні коли це рішення буде прийнято, міський голова не знає. Запевняє, що прийматиме його не одноосібно.\nМіський голова Геннадій Дикий не розділяє позицію тих, хто виступає проти функціонування Білоцерківського вантажно-авіаційного комплексу. «У нас в країні війна, а ми хочемо закрити військовий аеродром? Як це? Я думаю, що такими заявами має займатися СБУ. БВАК не сам працює, на його території розташовано багато приватних структур, які займаються ремонтом літаків. Тільки зараз там ремонтують 6 літаків. Літаки «Іл» взагалі можна ремонтувати лише у нас і Миколаєві. Там сформований колектив висококваліфікованих спеціалістів. Лише будівництво злітної смуги коштує $1, 5 млрд! І ніякому будівництву у приватному секторі комплекс не заважає. Там можна будувати будинки до 3 поверхів. Звісно, на глісаді ніхто не дасть будуватися, але там і землю учасникам АТО ніхто не видавав», - сказав Геннадій Дикий.\nТеплові лічильники і міні-котельні\nТоркнувся мер міста й питання теплових лічильників. Як відомо, з бюджету розвитку на їх установку виділено 6 млн. грн. Щоправда, це дасть змогу поставити пристрої не у всіх будинках. Тому у планах виділити ще 10 млн. грн. з бюджету міста. Також у Білу Церкву приїздила шведська делегація, яка пропонує збудувати у нашому місті дві котельні когенерації, які працюватимуть за тим же принципом, що й ТЕЦ, але на тирсі. Планується, що такі котельні обігріватимуть масиви Піщаний та Таращанський. Їх вартість – $100 млн. Проте земельні ділянки під них міський голова інвесторам хоч і показав, а от виділити їх поки що не вийде, бо ті землі – районні.\nКоли Біла Церква дізнається вартість опалення і гарячої води на наступний опалювальний сезон, міський голова поки не знає.\nЩе одне питання, яке задали журналісти, стосувалося численних радників мера, яких ніхто за півроку роботи Геннадія Дикого не представив, як і їх повноважень чи сфери роботи. Все журналісти дізнавалися самостійно зі своїх джерел. Геннадій Дикий заявив, що раз вони не працюють за бюджетні кошти, то ніхто й не зобов’язаний їх представляти громаді, але тим не менше, пообіцяв якось оприлюднити їх імена.\nІ, насамкінець, тема розливайок. Як відомо, поліція вже здійснила 36 виїздів до кафетеріїв, які незаконно торгують спиртним на розлив. Частину протоколів по таким кафетеріям передано на адміністративну комісії при виконкомі Білоцерківської міської ради, яку очолює заступник міського голови Валерій Гнатюк. Які вжила заходи комісія, міський голова не зміг відповісти, пообіцявши, що незабаром оприлюднить цю інформацію.


"Вакарчук Святослав Іванович" - презентація з біографії\n"Вакарчук Святослав Іванович"\nСвятослав Вакарчук - український музикант, вокаліст, лідер рок-гурту «Океан Ельзи», композитор, громадський діяч. Заслужений артист України, народний депутат України 6-го скликання (від 2007 до 2008). Кандидат фізико-математичних наук (2009).\nНародився у сім'ї львівського професора фізики Івана Вакарчука. Закінчив Львівську лінгвістичну гімназію з поглибленим вивченням англійської мови зі срібною медаллю. Два роки займався у музичній школі за класом скрипки, паралельно навчаючись грі на баяні. У шкільні роки брав участь у КВК, створенні шкільного театру, активно займався баскетболом. У 1990 році, після падіння «залізної завіси» Святослав здійснив поїздку до Канади (за міжнародним обміном учні зі США і Канади певний час проживали в Україні, а українські їхали туди), звідки привіз велику колекцію касет і записів рок-музики. 1991–1996 — навчався на фізичному факультеті Львівського університету (спеціалізація — теоретична фізика). Друга вища освіта — економіст-міжнародник. 1996 — вступив в аспірантуру на кафедрі теоретичної фізики того ж університету.\nГурт «Океан Ельзи», завдяки творчості якого Святослав Вакарчук став відомим співаком та композитором, було створено 1994 року. Святослав став не тільки організатором гурту, але й автором переважної більшості текстів та музики й незмінним лідером «Океану Ельзи». Після закінчення університету Вакарчук міг продовжувати навчання за кордоном, але натомість вибрав музичну кар'єру.\nВлітку 2009 року захистив дисертацію на звання кандидата фізико-математичних наук в Інституті фізики конденсованих систем НАН України. Тема роботи —«Суперсиметрія електрона в магнітному полі». Праця над роботою йшла вже багато років, але через постійну зайнятість завершити її вдалося лише 2009-го. Раніше один з альбомів «Океану Ельзи» був названий «Суперсиметрія», а одна з пісень альбому має назву «Susy», що є абревіатурою від supersymmetry. Вільно говорить українською, польською, англійською, російською мовами. За оцінкою тижневика «Кореспондент», Святослав Вакарчук входить до першої сотні найвпливовіших і найвідоміших людей в Україні.\nГромадянська позиція На виборах 1999 виступав із низкою інших співаків у промотурі на підтримку Леоніда Кучми як кандидата у Президенти. На виборах 2004 року активно підтримував на той момент опозиційного лідера Віктора Ющенка. Святослав Вакарчук був активним учасником Помаранчевої революції, виступав на концертах на підтримку Віктора Ющенка на Майдані Незалежності разом з Русланою, Олегом Скрипкою та іншими музикантами і співаками. Святослав Вакарчук бере участь у багатьох соціальних та культурних проектах. Після виходу «Глорії» у 2005 році, де почали з'являтися певні соціально-політичні уривки та філософські запитання, стає послом доброї волі ООН в Україні. Проводить зустрічі із студентами по всій Україні.\nЗ листопада 2007 року обраний народним депутатом України за списками блоку « Наша Україна - Народна самооборона». 11 вересня 2008 Святослав Вакарчук повідомив , що подав заяву про складення повноважень народного депутата України . 16 грудня 2008 Верховна Рада України достроково припинила його депутатські повноваження.\nУ 2013-2014 є активним учасником протестів на Євромайдані . 14 грудня 2013 проходить концерт на Євромайдані на підтримку протестувальників (у старому складі групи). Також багато разів Вакарчук був в ефірі ТСН , де висловлював свою думку щодо революції і ситуації в Криму.\nАртеменко Петро Іванович 1918-1942\nЯскравий світ художнього слова МИХАЙЛА ІВАНОВИЧА ЖУКА\nАдміністративна реформа Святослава\nОлександр Іванович Кандиба 1878 - 1944


Близько 300 студентів випустив цьогоріч Бердичівський політехнічний коледж | ТРК ВІК | Новини Бердичева\nБЛИЗЬКО 300 СТУДЕНТІВ ВИПУСТИВ ЦЬОГОРІЧ БЕРДИЧІВСЬКИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ КОЛЕДЖ\nБіля міського Палацу культури знову замайоріли різнобарв’ям вечірні сукні, ділові костюми та стрічки із надписом «Випускник». До зали поспішають колишні студенти Бердичівського політехнічного коледжу. На урочистому зібранні із завершенням навчання вітали тих, кого називають майбутньою науково-технічною та інтелектуальною елітою країни: цьогоріч заклад випустив 293 молодших спеціалістів із восьми економічних та машинобудівних спеціальностей. Колектив коледжу пишається своїми випускниками — нинішніми та колишніми. Чимало успішних керівників та спеціалістів підприємств, а також представників бізнесових кіл міста отримали базові знання саме у цьому закладі. Із особливим почуттям його стіни відвідує і міський голова. Говорить, що завжди при цьому отримує позитивний заряд енергії.\nВасиль Мазур Бердичівський міський голова: «Якщо говорити про Бердичів-минулий і про Бердичів-сьогоднішній, то його важко уявити без колись машинобудівного технікуму, а тепер — політехнічного коледжу. То — велике щастя, що ви потрапили у добрі руки, до гарних викладачів, отримали гідну освіту. І про це свідчить те, що усі випускники вашого закладу мають гарне майбутнє.»\nПозаду у випускників роки навчання, попереду — мрії, сподівання та надії. Їхні наставники впевнені: пройшовши нелегкий шлях осягнення наук, нинішні економісти, правознавці, програмісти та машинобудівники готові віддати свої серця та розум людям і державі.\nБроніслав Морковський викладач історії Бердичівського політехнічного коледжу: «Цьому святі передували певні випробування — іноді важкі, іноді — жорсткі... Всі роки навчання — це певний шлях до цього свята. Ви його пройшли успішно і мені було приємно брати у цьому участь.»\nМикола Семенюк викладач правознавства Бердичівського політехнічного коледжу: «Ви пройшли важким шляхом... Це на парах ми вам говорили, що нічого страшного немає і ви просто не хочете вчитися. Насправді, вам було дійсно тяжко. Але нині ця тяжкість не висить у вас за плечима — вона дає вам дорогу у майбутнє.»\nНа сцену Палацу піднімаються 73 випускники. У чималій мірі, саме завдяки їм директор Бердичівського політехнічного коледжу Володимир Ольшевський називає цей рік особливим для свого закладу. Вони отримали дипломи із відзнакою.\nВолодимир Ольшевський директор Бердичівського політехнічного коледжу: «У коледжі важко вчитися, важко заробити «трійку». А те, що кожен четвертий отримав диплом із відзнакою, свідчить про результат праці усього колективу і, насамперед, студентів...»\nЗимової міцності, весняної чарівності, літнього тепла та осінньої щедрості бажали викладачам їхні учні. Завдяки праці наставників, хлопці та дівчата, які колись обрали собі спеціальність, без остраху вступають у непросте доросле життя та відчувають себе щасливими.\nВадим Радчук випускник Бердичівського політехнічного коледжу: «Я обрав своє спеціальністю «Фінанси», тому що на спеціалістів-фінансистів існує сьогодні попит на ринку праці. Знання економіки дасть змогу молодій людині краще орієнтуватися у теперішньому нелегкому житті.»\nОлена Васькова випускниця Бердичівського політехнічного коледжу: «Усі ці роки я провела разом зі своїми найкращими друзями. Я вдячна Богові, батькам і викладачам за ті знання, ту науку, що їх ми отримали. Хочеться, щоб щороку 27 червня було для нас «червоною» датою...»\nВпевненості у завтрашньому дні колишнім студентам коледжу додає й те, що на них чекають престижні вищі навчальні заклади. Вже сьогодні багато випускників стали студентами університетів і академій.\nВолодимир Ольшевський директор Бердичівського політехнічного коледжу: «85 % наших випускників усіх спеціальностей мають можливість вступити до державних ВНЗ і навчатися там за скороченим терміном... Там вони завжди зарекомендовують себе з найкращого боку. Буквально вчора в Університеті права АНУ 12 бакалаврів отримали «червоні» дипломи. Усі 12 — випускники нашого коледжу.»\nІнна Огороднійчук випускниця Бердичівського політехнічного коледжу: «Я планую далі навчатися у вищому навчальному закладі, вже пройшла тестування і знайшла роботу. Вважаю, що кожен із нас зможе гідно пронести славу Бердичівського політехнічного коледжу... Із завершенням навчання сподіваюся на повернення до Бердичева. Чого ж ні — у нас гарне місто, якому потрібні спеціалісти.»


Щоб інші боялись - Політика - TCH.ua\nЩоб інші боялись (10 фото)\n1 серпня 2014 19:20\nДесь на 6-й день мені вже було боляче сидіти і лежати.\nЗнімав би про тваринок – ніхто б і уваги не звернув на відсутність акредитації…\n"Карателі" - я ніколи раніше ні до кого не хотів застосовувати це слово, але після цього випадку, як на мене, так можна називати судову та правову систему Російської Федерації.\nПідтримка, допомога та правдива інформація про нашу льотчицю Надію Савченко – така була головна мета поїздки до російського Воронежа, де її тримають. Мали летіти я, моя колега та сестра льотчиці – Віра Савченко.\nЦе була моя перша в житті поїздка "на" Росію. Події почали розгортатися вже у "Борисполі" перед вильотом. Під час посадки на рейс Вірі Савчнко подзвонив радник з консульських питань посольства України в Росії – Геннадій Брескаленко, і радив їй відмовитися від поїздки… Він випадково дізнався, що в аеропорту Росії на дівчину вже чекали і збиралися допитати. Віра перетелефонувала до адвоката Марка Фейгіна, той підтвердив – летіти дійсно не варто: "Вони тебе хочуть затримати, аби потім чинити тиск на Надію". Вона поради дослухалась, тож лишилась в Україні.\nПодорожній, коли ти приїдеш у Крим...\nУ Воронежі під час поселення у готель з пафосною назвою "Італія" за стійкою реєстрації нас без жодного на те приводу запитали: "А з вами мала ж іще бути пані Савченко?" Все одразу стало зрозуміло – на нас чекали… "Ми такої не знаємо", - відповіли ми жінці за стійкою. Було видно, що вона зрозуміла - бовкнула зайве.\nНаступного дня ми зустрілися з консулом особисто. Після цього стали помічати у нашому полі зору одні й ті самі автомобілі. Вони постійно нас переслідували, супроводжували до готелю і їхали, щойно ми заходили всередину. Поруч з нами в кафе підсаджувалися люди, які брали у руки меню і поверталися до нас вухом... щойно ми їх помічали – вони закривали меню і швидко йшли.\nПізніше вони вже перестали приховувати свою присутність і відкрито проводжали нас до машини. Далі – гірше. Наші телефони почали прослуховувати, шалені зміни в роботі апарата, як мого так і моєї колеги – не можна було не помітити.\nДоки консул був у місті, ми були у безпеці: його машина була недоторканною, мабуть, це нас рятувало, оскільки більшість часу ми їздили з ним. Щойно він поїхав з міста, у холі готелю на мене вже чекали троє… Двоє розгорнули посвідчення: "Федеральна міграційна служба". "От і приїхали", - перше, що промайнуло в голові.\nХлопці сказали, що хочуть перевірити документи на справжність, мовляв, звичайна процедура, треба поїхати з ними. Я лиш встиг крикнути колезі, щоб та дзвонила консулу і пішла та зачинилася в номері. Це її врятувало, хоча ФМС вимагали, щоб вона теж поїхала з нами. Я їм збрехав, сказав, що вона перевдягнеться і поїде за нами на таксі.\nВезли у відділок на старій "Ладі". Двоє затисли мене між собою, мабуть, щоб не втік. Я думав лише про одне – аби це були справжні ФМСники, а не бандити з корочками. Табличка з надписом ФМС на будівлі мене заспокоїла. "Принаймні фізично не катуватимуть", - подумав я.\nПеревіряти на справжність документи ніхто не збирався, мені збрехали, аби без супротиву затягти у відділок. Там вже показали сюжет ТСН. "Це щоб ви розуміли, про що йтиме мова", пояснив сказав найнеприємніший за своїм ставленням до мене чоловік до 30 років, посвідчення якого в готелі я так і не побачив.\nПодзвонив консул, сказав, що повертається у місто, і щоб я нічого без нього не говорив. Я попросив з допитом зачекати, мовляв, лише у присутності захисника. Мені почали погрожувати, що допишуть, нібито я відмовлявся співпрацювати зі слідством, через що у мене буде ще більше проблем. Я сказав, що це їхнє право. В основному питали про те, як знімав, з ким спілкувався і де зустрічався, яку інформацію передавав.\nПриїхав консул. А ще за 5 хвилин, наче до себе додому, у кабінет зайшли телевізійники. "Ми до вас", - сказала мені хитроока дівчина, не звертаючи уваги на ФМСників, які вели допит.\nОператор без жодного запитання на дозвіл почав встановлювати камеру. Таких в Україні називають "стрев'ятниками" або "заказушниками". Спілкуватися з ними ніхто не став, хоча дівчина погрожувала, що у такому випадку перекрутить текст так, як схоче...\nЦирк "Веселий поребрик". Азовські гастролі\nПротокол був складений, мене одразу повезли до суду. Суддя Артамонов В.Д. спочатку здався адекватним. Коли дізнався, що мене захищатиме консул – почав вести процедуру за усіма правилами, що значно затягувало час. Мене звинуватили у незаконній роботі ЗМІ на території РФ.\nВинесли рішення: штраф 2000 рублів, видворення з подальшою забороною в'їзду. Але найбільше шокувало те, що набрання чинності судового рішення мене утримуватимуть в ізоляторі тимчасового тримання для іноземних громадян - за 160 кілометрів від Воронежа.\nОсобливо обурили кілька рядків у тексті рішення: "Учитывая непростую ситуацию в межгосударственных отношениях между Россией и Украиной". Додати нічого, тільки питання: хіба суддя не має бути аполітичним? Такого повороту подій ніхто не очікував.\nКоли я сказав судді, що маю квиток і за три години можу самостійно депортуватися і сплатити штраф, мені відповіли: "Рішення вже винесено". Спроби консула вирішити це питання у п'ятницю після 18:00 не дали жодних результатів. Вже за кілька хвилин судові пристав везли мене в ізолятор. Речі з готелю забрати не дозволили, навіть додаткове спіднє та шкарпетки.\nПривезли в ізолятор опівночі. Наявні гроші перерахували, телефони забрали, перед тим давши зробити кілька дзвінків, і відправили у камеру.\nКамера - близько 20 квадратних метрів, 6 койкомісць. Два ліжка двоярусних, решта – звичайні. Окрім мене нікого не було. Вікна загратовані, двері сталеві, очко – всередині. Посередині стіл, два стільчика. Одна тумбочка на всіх. Аби вийти до вбиральні чи до рукомийника, потрібно стукати у двері. Мене переконували - це не СІЗО.\nКамера в ізоляторі\nРізниця і справді є, режим набагато м'якший порівняно з в'язницями. Для прикладу, можна просити адміністраторів за твої гроші щось купити (окрім алкоголю). Охорона є, але незначна – лише двоє поліцейських. Здебільшого тут сидять порушники кордону, іноземці з простроченими візами і т.д. Здебільшого таджики, казбеки, грузини та українці, бувають і африканці. Деякі сидять і по 5 місяців і по року.\nСама будівля, як виявилося пізніше, колишній туберкульозний диспансер. Розпорядок дня в ізлояторі дуже одноманітний – о 6-й підйом, підготовка до сніданку, сніданок, прогулянка, вільний час і так по колу. Одноманітність вбиває та пригнічує. Чотири стіни і більше нічого і нікого.\nРятували книги, які я брав у невеличкій а-ля бібліотеці (там близько 50 книжок). Як я потім дізнався, самого мене в камеру поселили навмисне, аби я не отримував жодної "зайвої" інформації. Телефони давали 15 хвилин на добу, я іноді говорив довше, біля мене під час розмови завжди хтось перебував. Такі обмеження на телефони були лише в мене, у решти ізольованих "мобілки" були із собою постійно – про це я теж дізнався згодом.\nДеякі затримані в камерах мали навіть ноутбуки з інтернетом. Про те заходити до них мені категорично заборонялося. В мене не було жодної інформації про те, що відбувається на Батьківщині. Дозволяли дивитися російську пропаганду: "Перший канал" і "Вести". Але моїх нервів вистачало максимум на 15 хвилин…\nГодували непогано, усе було їстівне, подекуди навіть смачне. Загалом ставилися до мене там добре. Ніхто жодного разу нічого поганого не сказав щодо ситуації в Україні. Прості люди справді дуже переймаються цим, у деяких навіть нагорталися сльози.\nЗ керівником ізолятору Олексієм Мошним ми одразу знайшли спільну мову. Мені навіть здалося, що він не зомбований і має свою точку зору. Саме він мені фразу, яку я згадував на початку: "Знімав би про тваринок – ніхто б і уваги не звернув на відсутність акредитації…".\nА співробітник місцевого ФМС, який приїхав зі мною поспілкуватися, прямим текстом сказав: "Ти ж розумієш, що все це вказівка з гори і не обійшлося без спецслужб". Як сказав адвокат Марк Фейгін – це було політичне рішення, мовляв, це сигнал для українських ЗМІ, що з ними буде, якщо приїдуть слідкувати за процесом Савченко.\nТам у мене брали відбитки пальців та рук, психолог намагалася розкусити "що я за фрукт", ставила купу питань, проводила комп'ютері тести, які в один голос казали, що я на грані депресії і мене не влаштовує нинішня ситуація.\nДесь на 6-й день мені вже було боляче сидіти і лежати. Від стін віяло холодом. Через малорухливий спосіб життя ноги боліли після кожної 15-хвилинної прогулянки.\nМайже через день до мене приїздила російська преса. Намагалися вмовити на інтерв'ю, але я їм пояснив: доки не пустять сюди українські телеканали, нічого не говоритиму. Їхнім завданням було показати, що мене я перебуваю у "гарних" умовах.\nОкрім мене там було ще троє українців. Усі вони там вже більше 4-х місяців. У всіх одна причина – втрата документів. На моє прохання консул особисто приїхав у заклад аби спробувати вирішити це питання, сподіваюсь, щось зрушиться з місця…\nПоради адвоката Фейгіна та ноти консула Брескаленка допомогли максимально пришвидшити процес депортації. Якби ми пливли за течією, мені б довелося там провести ще як мінімум тиждень. Я дуже дякую цим людям за допомогу.\nНа 11-й день вирішувалося питання про маршрут моєї депортації. Росіяни хотіли мене відправити на пропускний пункт у зону АТО на схід, звідки вибратися до столиці немає можливості. Згодом все ж погодилися на прохання консула цього не робити. Відмовивши у депортації літаком чи поїздом за власний рахунок, мене відвезли на пропускний пункт "Нехотеевка – Гоптівка", що біля Харкова. Про речі, які залишилися 11 днів тому у готелі, ніхто навіть не вів мови. На щастя, їх забрала моя колега…\nВже перед тим, як підписувати дозвіл на мій випуск з російського пропускного пункту, прикордонник запитав у приставів, які мене привезли: "За що депортують?". Почувши відповідь і прізвище Савченко, він покликав хлопців у сторону, про щось поговорив з ними, а потім підійшов до мене і сказав пройти з ним. На питання, куди мене ведуть, відповів – "у ФСБ". Я знову занервував.\nПотім до мене вийшов чоловік, наче з "лихих дев'яностих" - наголо підстрижений, з розхристаною сорочкою та товстим ланцюгом з великим хрестом на шиї. Він не представився і не показав посвідчення, забрав усі документи і посадив у кімнату для затриманих, де, окрім мене, вже були кілька людей. Хотів у мене забрати і телефони, але різка відповідь, мабуть, не дала йому це зробити. Сказав, що йому треба усе ще раз перевірити, після чого пішов.\nНе було його 40 хвилин. Мені подзвонив Геннадій Брескаленко, спитав, чи я перетнув кордон. Я йому усе розповів, а за 20 хвилин прибіг ФСБшник зі словами "за вас тут турбуються", забрав в мене документи з постановою суду та поясненнями і повернувся за годину. Без жодних вибачень і пояснень пролунала фраза "Всього найкращого" і мене пішки відправили на український бік кордону.\n"Слава Україні!", - привіталися зі мною наші прикордонники та мої колеги, і мене огорнуло відчуття свободи…


Соціофобія. Мобільний телефон. Обрання комітету. Помилковий дзвінок - У Комі проблеми зі спілкуванням - Озвучуємо аніме українською\nУ Комі проблеми зі спілкуванням // Соціофобія. Мобільний телефон. Обрання комітету. Помилковий дзвінок\nКоротко про епізод: У Комі з'явився новий друг.\nКоментарів: 0 Додано: Неділя, 31 жовтня 2021


Притула своеобразно отреагировал на советы Ольги Фреймут | Последние новости мира за сегодня\nПритула своеобразно отреагировал на советы Ольги Фреймут\n1) Плачте тільки перед тим, хто того заслужив. І так, щоб сльози подіяли на результат. Перед жінками не рюмсайте ніколи. Тільки перед чоловіками. І бажано впливовими. 2) Плачте беззвучно. Як Віра Холодна в німому кіно. Щоб чутно було лише як тече сльоза. 3) Ваші вії мають бути намальовані водостійкою тушшю. Якщо раптом це звичайна туш, припиняйте плакати, матимете комічний, а не фатальний вигляд. 4) Оберіть напівтемне місце, поверніться до чоловіка привабливішим профілем і заплачте. Якщо ридатимете, як плакальниця, почервоніє шкіра, вистрибнуть шмарклі, лице зімнеться, як постіль у купе після прибуття на станцію. 5) Якщо ваші сльози не подіяли на адресата – витягніть носовичок із вашими ініціалами і скажіть щось таке: «Цвіте льон. Ця алергія…Даруйте». Немає сенсу витрачати коштовні емоції на металевого штурпака», – написала Фреймут.\nСвое мнение касательно советов Ольги Фреймут, высказал ведущий Сергей Притула, опубликовав на странице в Facebook свои «рекомендации». Притула рассказал, как мужчине стоит реагировать на слезы женщины.\n«Клаптик моєї книги з етикету. Обов’язково допишу…але поки: як правильно реагувати, коли поряд плаче жінка: 1) Якщо поряд з вами плаче жінка – радійте! Адже ви впливовий! І ви заслужили на це шоу! 2) Радійте беззвучно. Смійтесь, як Чак Норріс в будь-якому кіно. Щоб чутно було лише, як тріскає губа. 3) Не дозволяйте їй плакати на вашому плечі. 100% у неї не водостійка туш! Те, що вона в цей момент буде схожа на одного з героїв Хіта Леджера – це фігня, а от ваш піджак ні в чому не винуватий! 4) Якщо жінка плаче в добре освітленому місці – це добре. Можете розглянути її з усіх сторін. Якщо під час плачу у неї течуть шмарклі, почервоніла шкіра, відбуваються неконтрольовані приступи метеоризму і обличчя схоже на дупу шарпея – терміново запхайте жінку у напівтемне місце! Але обов’язково волочіть привабливішим профілем від себе. Як-не-як, на вас дивляться люди! 5) Якщо та «нєвмєняшка» продовжує ревіти і намагається сперти все на алергію, просто виведіть на поріг і дайте підсрачника черевиком із вашими ініціалами. А поки летітиме, скажіть щось таке: «Цвіте конопля. Ця ейфорія… Даруйте». Немає сенсу витрачати коштовні емоції на фальшиву інтелігенцію!», – поделился Притула.\n«Як завоювати Притулу. 1). Будьте Олею Фреймут», – написала Оля после поста Сергея.


Витончена реклама | AVERS\nМожливості акрилу виходять далеко за межі звичайних рекламних вивісок. Лазерна технологія дозволяє виготовляти з цього матеріалу витончені вироби. Якщо використовувати для реклами увесь потенціал - ефект «wow» гарантований. Подробицями одного з таких проектів поділилося агентство «Нова епоха».\nПриватному Банку Кредит Дніпро знадобилося якнайпривабливіше оформити вітрину центрального офісу на Хрещатику в Києві. Яскрава композиція повинна була спровокувати «вірусний» ефект. Чим більше людей сфотографувалося б на тлі інсталяції, тим більше фотографій в соціальних мережах з'явилося б, а з ними - і обговорень (прекрасна форма PR).\nІдея дизайну прийшла з Інтернету: в соціальному співтоваристві Pinterest були розміщені гарні фото оформлення одного з банків в Чехії. На основі своїх побажань замовник провів тендер, проте ніхто з учасників не міг запропонувати концепцію реалізації, поки за вирішення складного завдання не взялася «Нова епоха».\nКомпанія запропонувала створити багатопланову композицію з панорамою Києва з прозорого акрилу, на який нанесена матова біла плівка. Для конструкції були сфотографовані і намальовані в векторі для лазерної висічки всі знакові пам'ятники.\nОднак на етапі втілення ідеї в життя виникли складнощі, оскільки лазер провокував появу коричневих плям на білій плівці. Уникнути такого ефекту допомогло використання додаткового шару плівки - на Oracal нанесли транспортну плівку Orafol, яка легко видалялася після різання.\nДодатковою «фішкою» стала зміна сезонів в панорамі. Навесні тут «виросли» дерева, виготовлені з акрилу в комплексі із зеленою плівкою. Ввечері композиція підсвічувалася за допомогою розташованої внизу світлодіодної стрічки, привертаючи додаткову увагу.\nВ асортименті Altuglas представлений широкий вибір прозорих, кольорових і молочних листів акрилу, а також спеціальні рішення для яскравої і ефектної реклами. Завдяки привабливому зовнішньому вигляду, легкій обробці і стійкості до різних негативних чинників, матеріал є дуже популярним серед рекламників і дизайнерів у всьому світі.\nПлівки Oracal 641\nПлівки Oracal 641 - один із найбільш популярних матеріалів в рекламній галузі. Чудовий вибір кольорів, глянцева і матова поверхня, придатність до різання плотером і трафаретного друку роблять її прекрасним вибором для вирішення тих завдань, де потрібні яскраві і привабливі вироби. Матова біла плівка Oracal 641 використовувалася для нанесення на прозорий акрил.\nКінцевий результат перевершив всі очікування замовника. Вітрина справляла чудове враження, її фотографії постійно з’являлися в різних соціальних мережах. Композиція стала своєрідним рекламним трендом і постійно відтворюється в різних видах іншими компаніями.\n«Спочатку була думка використовувати для проекту ПВХ. Однак для замовника був дуже важливий преміальний вигляд. Конструкція повинна була виглядати дорого і презентабельно. Крім того, ПВХ не підходить для лазерної обробки, тому з нього не виготовити дуже тонкі деталі. Акрил в комплексі з матовою плівкою - саме те, що було потрібно в цьому випадку. Ми дуже пишаємося тим, що вийшло в результаті ».\n«Нова епоха» - рекламно-виробнича компанія. Її спеціалізація: розробка креативних рішень, виготовлення різноманітної рекламної продукції, реалізація комплексних проектів, консалтинг в галузі рекламних технологій.\nАВЕРС - лідер українського рекламного ринку. В асортименті представлений величезний спектр матеріалів для виготовлення реклами, дизайну приміщень і будівництва.\nМенеджери завжди готові професійно проконсультувати і допомогти вибрати матеріал, оптимальний для конкретного проекту. Звертайтеся в чат або за телефонами:


Святі отці і вчителі Церкви про Різдво Христове — Івано-Франківськ, Новини, Аналітика, Фото\nСвятий Григорій Богослов, архієпископ Константинопольський (329—379 рр.)\nСьогодні — свято Різдва, тому що Бог з’явився людям через народження. Він — Бог, як Сущий і Присносущний від Присносущного, вищий за причину і слово (тому що немає слова, яке було б вище за Слово); і Він з’являється заради нас, народившись, щоб як Він дав нам буття, так Він і дарував нам блаженне буття, а краще сказати, щоб нас, що через гріх випали із благобуття, знову повернути до нього через втілення. Ось що ми святкуємо, ось що ми прославляємо цього дня: пришестя Бога до людей для того, щоб нам переселитися, або краще повернутися до Бога, щоб позбутися старої людини та зодягнутися в нову (Еф. 4, 22-24). Бо як в Адамі всі вмирають, так у Христі всі оживуть (1 Кор. 15, 22), з Христом і народжуючись, і розпинаючись, і погребаючись, і піднімаючись.\nСвятий Григорій чудотворець, єпископ Ніський (335 — 394 рр.)\nТепер перенесемося словом до Вифлеєму, який згадується в Євангелії: звернемо свій погляд до небесного воїнства, подивимось на славу ангельську, послухаємо їх божественного співу. Який же голос ми чуємо від них? «Слава во вишніх Богу», — взивають вони. А чому ангели прославляють своїм голосом Божество, яке споглядають у вишніх? «Тому, відповідають вони, що і на землі мир». Ось яке явище привело ангелів в радість: «на землі мир!». Земля, яка раніше була проклята, яка вирощувала терня і бур’ян, — країна війн, місце вигнання засуджених, — ця земля прийняла мир. О чудо! істина від землі засяяла, і правда з небес прийшла (Пс. 84, 12).\nСвятий Амфілохій, єпископ іконійський (340 — 394 рр.)\nНинішнє свято Різдва Христового, істинного Бога нашого, є для нас непереможною твердинею, непохитною основою, спасительним початком. Заради цього свята ясно у всій вселенній було проповідане нове провіщення; ним була переможена сила тління і припинене погибельне поклоніння дияволу, умертвлені людські пристрасті і відновлене життя ангельського панування; ним відкрилося небо і земля піднесена на божественну висоту; ним був повернутий для людей рай і знищена сила смерті, розвіяна демонська спокуса і сповіщена премудрість Божа та всечисте пришестя Бога на землю. — «Не заступник, ні ангел, — каже пророк ісайя, — але Сам Господь спас їх».\nСвятий Атаназій Великий, архієпископ Александрійський\n(298 — 373 рр.)\nБог створив людину і забажав, щоб вона перебувала в нетлінні. Але люди занедбали цей дар та ухилились розумом своїм від Бога. Вони зупинились думкою на злому і, прийнявши зло в себе, підпали під смертне осудження, яким спершу перестерігав їх Бог, і вже не залишилися такими, якими були створені, бо як надумали, так і піддалися розтлінню. Тоді смерть запанувала та оволоділа ними, тому що переступ заповіді повернув їх у природний стан, щоб так як створені були з нічого, так і буття їхнє знову повернулося в прах. Якщо ж люди підпали під природне тління і втратили благодать Божого образу, то що могло інше звершитися або в кому іншому була потреба для повернення первісної благодаті відновлення людей, окрім Самого Бога-Слова, Який із нічого створив весь всесвіт на початку? Йому належало і тлінне привести знову в нетлінне, і зберегти те, що було найдорожчим для Отця. Оскільки Він — Отче Слово і вище всіх: то природнім чином Він один тільки міг усе відтворити, Він один йшов до того, щоб за всіх постраждати і за всіх бути заступником перед Богом Отцем.\nСвятий Єфрем Сирін (306 — 373 рр.)\nУ цю ніч нехай ніхто не буде гнівним чи похмурим!\nУ цю ніч, що належить Смиренному, нехай ніхто не буде надмінним і гордим!\nУ цей день прощення не згадуймо про образи! У цей день радості не поширюймо печалі!\nУ цей день Господь прийшов до грішників — тож нехай не підноситься праведний над грішним.\nУ цей день Багатий став Убогим — тож нехай розділить багатий стіл свій з убогим!\nЦей день відчинив ворота небесні для молитов наших, тож відчинімо і ми врата тим, хто просить у нас вибачення!\nУ цей день Владика природи змінився надприродно, тож змінімо і ми свою злу волю.\nСьогодні Божество відбилося на людстві, тож нехай прикраситься людство відбитком Божества!\nСвятий Амвросій, єпископ Медіоланський (340 — 397 рр.)\nБраття! Зустрічаючи день Різдва Господа нашого, очистимо себе від усякої скверни гріхів, наповнимо скарбниці різноманітними дарами, щоб того святого дня було чим втішити подорожніх, полегшити скорботи вдів, одягнути бідних. Бо хіба добре буде, якщо в одному і тому ж домі, між рабами одного господаря, інший буде веселитися, зодягнувшись у шовкову одіж, а другий стане сумувати, ходячи в старім вбранні, — один буде насолоджуватися їжею, а інший терпіти голод і холод, — той стане страждати від учорашнього сп’яніння, а той від учорашнього пощення. І якою буде дія нашої молитви, коли ми просимо визволити нас від лукавого, а самі не хочемо ставитися милосердно і з любов’ю до наших братів? Станемо уподібнюватися до Господа..\nСвятитель Іоан Золотоустий, архієпископ Константинопольський (347 — 407 рр.)\nБачу таїнство незвичайне і чудне: пастирі сповіщають слух мій, проголошуючи не пустельну пісню, а співаючи небесний гимн. Ангели співають, архангели оспівують, херувими взивають, серафими славословлять; все радується, бачачи Бога на землі і людину на небесах. Нині Вифлеєм уподібнився до неба, замість зірок прийнявши ангелів, які співають, а замість сонця несказанно поміщає в собі Сонце правди. Не допитуйся – як це; де хоче Бог, там перемагаються природні закони. Він захотів, піднявся, зійшов і спас; усе підкорене Богові. Сьогодні народжується Сущий, і Сущий стає Тим, Ким Він не був. Будучи Богом — Він стає людиною і, з другого боку, не через поступове вдосконалення із людини стає Богом, але, будучи Словом, Він став плоттю, так що єство Його залишилось незмінним за Своєю безстрасністю.\n06 Січня 2010, 15:12\nТеги: Різдво, свято, таінство\nАвтор: Гість, 06 Січня 2010, 23:23\nУгу, угу... В Біблії взагалі не говориться коли народився Ісус, а ті "Святі отці" придумали це Різдво щоб замінити ним популярне язичнецьке свято, яке відзначалось якраз 25 грудня за юліанським календарем.\nАвтор: Гість, 08 Січня 2010, 21:12\nВ Біблії говориться, що Ісус народився? -- Говориться. А коли це будуть святкувати, в який день -- всерівно. Тільки б люди серед пиятик і гонитви за подарунками не забували суті Різдва -- втілення Божого Сина. Адже це -- початок нашого викуплення від смерті і гріхів. А отці церкви -- люди поважні і мудрі. Цікаво, що в контексті опису сутності Різдва вони говорять саме про Бога Отця і Бога Сина (що й відповідає біблійній лінії), а не про пречистість Богородиці (чого в Біблії немає). Амінь їхнім словам.\nАвтор: Гість, 11 Січня 2010, 3:13


Відновлення файлів формату DII - Data Recovery In Ua\nHome/Відновлення файлів даних/Відновлення файлів формату DII\nВідновлення файлів формату DII2020-01-08T17:21:18+03:00\nВідновлення файлів формату DII\nЩо таке файл з розширенням .DII?\nASCII-текстовий файл, відформатований з використанням безлімітованого, багаторядкового формату; використовується базовою базою даних Summation для встановлення зв'язку між підсумками баз даних і відповідним файлом зображення.\nЯк відновити втрачені .DII файли?\nПрограми для відновлення .DII файлів\nЧим відкрити файл з розширенням .DII?\nПід час роботи комп'ютера, ноутбука або інших стаціонарних та мобільних пристроїв, не дивлячись на регулярне оновлення та очистку, виникають баги, зависання, апаратні або системні збої. В результаті, важливий .DII файл може бути видалено.\nДалеко не у всіх випадках єдиним способом відновлення .DII файлу, буде його повторне створення.\nСкористуйтесь програмами для відновлення .DII файлів після навмисного чи випадкового видалення, форматування пам'яті пристрою або картки пам'яті, зараження вірусом, збою або очищення пам'яті.\nПрограми для відновлення DII файлів\nШукаєте як відновити пакетна завантаження файлів summation?\n5. Щоб знайти потрібний пакетна завантаження файлів summation, перейдіть в інтерфейсі програми в папку з якої йог обуло видалено. Або перейдіть в папку «Глибокий аналіз» і виберіть тип файлу, який необхідно відновити.\n6. Виділіть потрібні dii файли та натисніть кнопку «Відновити».\nШукаєте як відкрити пакетна завантаження файлів summation?\nТип файлу: Пакетна завантаження файлів Summation\nРозширення файлу: .DII\nРозробник: CT Summation\nПрограми, що відкривають файли DII\nЯкщо у вас виникли питання по відновленню файлів формату .DII або інших форматів, то запитуйте їх в коментарях.


Хор ІФНМУ переміг на міжнародному конкурсі (ФОТО) — Голос-Інфо\nПонеділок, 24 червня 2019, 17:01\n8-9 червня в Одесі відбувся 24-й міжнародний конкурс вокально-хорового мистецтва «Південна Пальміра».\nЗ-поміж тридцяти колективів перше місце здобула чоловіча хорова капела «Сурма» ім. Б.Волосянка Івано-Франківського національного медичного університету.\nУсього у конкурсі взяли участь 38 колективів та виконавців з України та з-за кордону.\nНародна аматорська чоловіча хорова капела «Сурма» ІФНМУ завоювала перше місце і була нагороджена відповідним дипломом.\nТакож дипломом за розвиток і популяризацію хорового мистецтва нагородили художнього керівника і диригента «Сурми» заслуженого діяча мистецтв України Володимира Савчука.\nЯк найкращого концертмейстера відзначили Степан Яроша. Йому дісталася подяка конкурсного журі фестивалю.\nКрім того, «Сурма» виступила з концертом перед курсантами і викладачами Одеської військової академії Міністерства оборони України. За словами хористів, прийом був теплий і дружній.\nОстаннє редагування Понеділок, 24 червня 2019 12:06\n71-річний спортсмен здобув перемогу на чемпіонаті з легкої атлетики\nДетальніше в цій категорії: « Народні прикмети: до чого падають ножі, ложки, виделки Анекдот дня: дружина молодого єврея скаржиться лікарю на чоловіка »


Звідки в Україну завозять харчові продукти | Газета "Уют"\nНа початку травня в Україні стрімко подорожчали овочі. За 1 кг цибулі потрібно було заплатити 40 грн. Така дорожнеча пояснюється тим, що цибулю, капусту та деякі інші овочі довелося завозити з країн Азії та Європи. Тому борщовий набір в Україні був дорожчим, ніж у Польщі. Звідки та в яких обсягах везуть до країни чорноземів картоплю, капусту, яловичину та інші харчові продукти?\nЯк виявилося, картоплю Україна імпортує з Нідерландів та Білорусі. З 1 січня по 30 квітня 2019 року, за даними ДФС, в Україну завезли 12 тис. 700 т картоплі на суму 4 млн 600 тис. доларів. Вражає сам факт, що нам доводиться платити валютою за картоплю, яку українським фермерам невигідно вирощувати, адже в Україні занизькі закупівельні ціни на врожай!\nЦибулю цього року до нас везли з Узбекистану, Казахстану та Нідерландів. За 4 місяці було закуплено 63 тис. т цибулі на 16,3 млн доларів.\nЩе один рекордсмен із подорожчання – капуста. Її привозять в Україну з Македонії, Італії та Нідерландів. З початку року ми імпортували 10,5 тис. т капусти на 5,7 млн доларів.\nВажливі складові борщу – морква, столові буряки, редька, селера – займають лише 0,01 % імпорту й завозяться з Білорусі, Польщі та Ізраїлю. Якщо в Білорусі, на відміну від України, є сучасні пристосовані овочесховища, то в Ізраїлі та Нідерландах добре розвинене вирощування овочів у теплицях та парниках.\nПомідори традиційно привозять із Туреччини (86 % усього помідорного імпорту), власне, як і огірки (71 %).\nГречка та просо прибувають із Казахстану (77 % від імпорту всіх круп), м’ясо та субпродукти птиці везуть із Польщі, Німеччини та Угорщини, а українська курятина їде до країн ЄС, швидко вибираючи встановлені квоти.\nСвинину везуть із Польщі та Нідерландів, а яловичину доправляють із-за океану. Майже 60 % усього імпорту свіжої та охолодженої яловичини перебрали на себе США, які за 4 місяці поставили до України м’яса на 326 млн доларів. Більшість цієї продукції вважається елітною й потрапляє до ресторанів. Тому й везуть небагато – менш ніж півтонни.\nЩодо мороженого м’яса, то яловичину до нас везуть із Литви (77 % усього імпорту мороженого м’яса), Білорусі (11 %) та Німеччини (6 %).\nНайбільше в Україну привозять риби: понад 100 т на 123 млн доларів протягом січня-квітня привезли з Ісландії, Норвегії та США.\nЯк не дивно, але потрапляє в Україну навіть імпортне вершкове масло (400 кг за 4 місяці) з Нідерландів, Німеччини й навіть із Нової Зеландії. І це масло має бути золотим…\n28/06/2019 26/06/2019 zhenya0


«Треба усвідомити цінність дикої природи» | Газета «День»\nЦю істину вже зрозуміли кенійці. Як африканський досвід може допомогти захисту тварин в Україні — «Дню» розповіла Марина ШКВИРЯ\n27 січня, 2022 - 18:36\nВідносно далекій від нас Кенії простіше отримати допомогу від Європи, ніж Україні. Зокрема, якщо йдеться про сферу захисту тварин. Чому так? Про це нам розповіла відома зоозахисниця, співзасновниця притулку для ведмедів «Біла скеля», головна зоологиня Київського зоологічного парку Марина ШКВИРЯ. Нещодавно вона з чоловіком, співзасновником «Білої скелі» та зоологом Єгором Яковлєвим, повернулася з мандрівки Кенією. Деталями своєї подорожі пані Марина ділилася у фейсбуці, викладаючи фото слоненят, гієн, бегемотів, представників місцевих племен. Усі ці знімки мають свою передісторію, певні смислові наповнення та навіть уроки для України. Адже представників кенійської фауни доводиться рятувати часом і в нас. На загал ми маємо чимало спільних з Кенією зоопроблем, при цьому — є й чому повчитися у кенійців. Що саме можемо запозичити — далі у розмові з Мариною Шквирею.\n«ПЕРЕСІЧНИЙ КЕНІЄЦЬ РОЗУМІЄ: ПРИРОДА — ЦЕ ГАРАНТІЯ, ЩО В КРАЇНИ БУДЕ МАЙБУТНЄ»\n— Пані Марино, розкажіть для початку, як ви опинилися в Кенії, мені так здалося, що це були якісь навчально-робочі візити, чи я помиляюся?\n— Я взагалі люблю Африку, і це моя друга подорож за схожим маршрутом до Кенії. Тобто це був приватний візит. Звичайно, як люди професійно зацікавлені, як біологи, зоологи, як люди, які розвивають свій благодійний фонд захисту тварин та утримують притулок для ведмедів, передусім ми шукали можливості поспілкуватися з колегами і загалом подивитися на стандартні туристичні локації з точки зору вчених, хотіли роззнайомитися з тамтешньою сферою реабілітації та захисту природи.\n— Що такого побачили, чого немає в нас у системі зоозахисту, як загалом ця система працює, які риси схожі та відмінні? І з чим вдалося, власне, познайомитися у ході цього візиту?\n— Кенія дуже молода країна, якщо говорити про її незалежність. У цієї країни складна історія. Звісно, як і в нас, є багато проблем політичних, економічних. Це країна із постколоніальними проблемами та специфічними зв’язками з іншим світом. Головна відмінність між нами та Кенією, хоча ми досить схожі за економічними та навіть менталітетними ознаками, у тому, що кенійці вже усвідомили, у чому цінність дикої природи, їхніх тварин, екосистем, які ще збереглися. Це те, що в Україні ще недооцінюють, вважаючи, що краще щось заробити за пів року, видобуваючи пісок чи вирубуючи дерева. Кенія вже розуміє це сама. Звісно, люди, які живуть за межею бідності, часто провокують поширення браконьєрства. Але пересічний кенієць розуміє, що природа Кенії — це те, чого немає в багатьох інших країнах, що це їхня цінність і їхня економічна гарантія, що в країни буде майбутнє. Це типова різниця між нами та Кенією.\nНа відміну від ПАР, у Кенії трошки слабше працює туристична галузь, менша кількість приватних фондів та притулків. Також тут трішки менша підтримка так званого західного світу, та при цьому вони самі приділяють багато уваги цим питанням. Під час спілкування з місцевими колегами ми чули, що у їхніх головних національних парках основні орієнтири — це збереження екосистеми. Наприклад, національний парк Масаї-Мара чи озеро Накуру — це ті збережені оази, де можна побачити ту ж «велику п’ятірку Африки» (буйвола, слона, носорога, лева та леопарда), фауну, місцеве населення, зустріти багато туристів із різних країн, побачити, як вони до цього ставляться. Для нас було цікаво спостерігати, як ставляться місцеві, масаї та інші племена, гіди до збереження природи. Бо коли є спокуса заробити, гарним ставленням можуть і пожертвувати. Як приклад — нам зустрічалися гіди, котрі заради вдалої фотографії тварини готові були на все, навіть потурбувати звіра. Але особисто нам пощастило. Ми для себе навіть відзначили, наскільки делікатно та професійно працюють люди, котрі розуміють, що це дика природа, що тут не можна надмірно втручатися: якщо є можливість — то зробимо фотографію, а ні — то ні. Тобто нам не доводилося робити зауваження. Із цього висновок — або це справді розуміння усієї проблематики, або гіди зрозуміли, хто ми і за що вболіваємо.\n«ВЗЯТИ ПІД ОПІКУ СЛОНЕНЯ ДОСТУПНО БУДЬ-КОМУ»\n— Серед місць, які нам вдалося відвідати, — це притулок Шелдріка для слонів. Це дуже відомий у світі проєкт, який колись почався із маленької приватної садиби, ще в колоніальний період. Тоді одна родина просто підбирала дитинчат-сиріт, вирощувала їх, лікувала, намагалася повернути у дику природу, а зараз це величезний траст, який працює за різними напрямами. Тут можна побачити сам реабілітаційний центр, де слоненят, маленьких жирафів, носорогів рятують, лікують, вчать жити у дикій природі, а потім випускають на волю. Притулок має власний авіапатруль, який може транспортувати постраждалих тварин. Варто зазначати, що йдеться про складні види, великі за розмірами, важкі, небезпечні для людини. Ці тварини потребують специфічної ветеринарної допомоги. І полетіти кудись та дістати слоненя з бетонної криниці, надати йому першу медичну допомогу, завантажити в літак і привезти до Найробі за тисячі кілометрів від місця порятунку — це справді круто! Також траст дуже активно залучений до боротьби з браконьєрством, співпрацює з місцевою рейнджерською службою охорони, з кінологічними патрулями, його фахівці знімають браконьєрські пастки, допомагають відшукувати браконьєрів. Тобто це такий тренд, який є і багатьох країнах — комплексно підходити до вирішення проблеми. Не просто врятувати одну тваринку, а взагалі допомагати людям, які живуть у цій країні, співіснувати з дикими тваринами.\nБуло дуже цікаво спілкуватися, ставити запитання, іноді болючі, як для людей, які займаються цими ж проблемами в Україні. Ми навіть вирішили підтримати притулок і взяли під опіку слоненя. Це досить доступно будь-якій людині. Ми маємо схожу програму в притулку «Біла скеля» — просто робите внесок і водночас відчуваєте співзв’язок з цією твариною, отримуєте новини про неї.\n— Розкажіть про слоненятко, яке ви взяли під опіку, й чому воно опинилося у притулку? І поясніть, чи в Кенії є подібні проблеми, як і в нас, оскільки існують реабілітаційні центри, значить, є люди, які ініціюють, так би мовити, їхнє створення?\n— Зазвичай спрацьовують антропогенні чинники. Приміром, потрапляють до реабцентру слоненятка поранені або у разі, якщо браконьєри вбили їхню матір, або слоненя потрапило в так звану антропогенну пастку, наприклад, десь заплуталося, впало в криницю тощо. Є, звичайно, і природні причини. Банально — хижаки вбили матір або через пожежу слоненя відстало від групи. І тут виникає непросте питання. Бо не завжди можна втручатися у цей природний добір зі своїми людськими емоціями. Бо перше слоненятко, яке ми брали під опіку у цьому фонді, потрапило до нього 12 років тому. Кілька разів намагалися повернути цю слониху у дику природу. Щоразу слони виганяли її і залишали помирати. Тому останні 12 років вона поверталася і жила в реабілітаційному центрі. Зрештою, померла від хвороби — були якісь проблеми із печінкою. Тобто є чинники, які природа сама регулює.\nДруге слоненятко — Налеку — ще досить молоде. Слони, як і люди, довго дорослішають. Вона ще вчиться, ходить зі старшими братами, якщо все буде добре, то згодом її відправлять в один із національних парків, де вона буде далі вчитися разом із сформованою групою підлітків. Це все відбувається у супроводі кіперів упродовж кількох років. Потім піде на волю. А далі — як природа дозволить. Це складна робота, тому що вона потребує дотримання протоколів, певного прагматизму, на емоціях доброти до тваринок далеко не просунешся.\nЄ ще цікавий момент — зазвичай притулки, реабілітаційні центри працюють в Африці з місцевою фауною. За рахунок того, що вона досить приваблива, екзотична, нам доводиться в Україні постійно працювати з їхньою ж фауною. Окрім ведмедів та вовків, на жаль, постійно нашим притулкам доводиться рятувати левів, леопардів чи гепардів. У Європі це справді проблема. Цих тварин вилучають із природи, аби розмножувати в неволі, продавати дитинчат та задовольняти попит людей, які хочуть сфотографуватися з левенятком, завести собі леопарда у квартирі. Усі ці тварини, звичайно, довго не живуть, усього кілька місяців чи декілька років. І знову та знову виникає попит, усім потрібні нові маленькі тварини, аби на них заробляти.\n«КОНТРОЛЬ ЗА ДОТРИМАННЯМ ЗООЗАКОНІВ У КЕНІЙЦІВ НАБАГАТО КРАЩИЙ»\n— Яка система цих центрів та притулків у Кенії, бо в Україні їх можна перерахувати на пальцях рук, про що ви нам неодноразово розповідали? Хто їх створює, як вони між собою співпрацюють?\n— Є притулки, що підтримуються державою, вони існують при національних парках. Але у більшості випадків сфера реабілітації — приватна. Є люди, які просто не можуть бути осторонь, створюють якийсь проєкт, пояснюють, що вони роблять, та очікують на підтримку спонсорів. Кенійцям, можна вважати, трішки пощастило, тому що за всі роки перебування в Африці британців, французів, німців тепер ці держави відчувають певну відповідальність за Кенію й, зазвичай, більше знають про Кенію, ніж про Україну. Тому більше довіряють тим проєктам, які працюють там. І виходить, що тамтешні проєкти отримують чимало матеріальної, фінансової, медійної допомоги з боку західного світу. З Україною важче. Начебто проблема корупції у нас така сама, як у Кенії, але нам ще важче працювати із Заходом. Це бачимо на прикладі великої кількості технічних деталей на краундфандингових платформах, до нас висувається багато обмежень, щоб працювати з грантами, фондами чи фізичними особами. І це якраз мінус для України. Нам важче тільки тому, що ми лише починаємо цей шлях. І коли ти приїздиш в Кенію, бачиш ці всі переваги, розумієш, що це твоє майбутнє, тільки до цього треба ще 20 — 30 років. Але певний оптимізм все ж є.\n— А чи порівнювали ви кенійське та наше законодавство щодо захисту прав тварин? Чи вважаються кенійські закони хорошими, чи так, як і в нас, є моменти, які треба вдосконалювати?\n— Звичайно, є також багато проблем із законодавством у Кенії. Наші закони іноді навіть красивіше написані на папері, ніж будь-чиї інші. Але питання в регулюванні. Контроль за дотриманням законів у кенійців набагато кращий. Приміром, для всіх африканських країн, де є носороги, існує проблема з їхнім збереженням. Охороняти носорога — це не просто патрулювати територію, це іноді справжні військові зіткнення. Це не просто браконьєри, які ходять з однією рушницею, це добре озброєні люди, з військовими навичками і для яких не проблема вистрілити в рейнджера. З іншого боку, держава, приватні меценати теж утримують армію, військову групу, яка охороняє носорогів. У національних парках працює окрема охорона саме для носорогів. Ці фахівці постійно відслідковують, де перебувають тварини. І це іноді зручно для туристів, бо якщо автомобіль із гідом бачить рейнджера з охорони носорогів, запитує — де? І той точно скаже, що он там можна побачити цих тварин.\n— Які тоді порушення прав тварин трапляються найчастіше, через що змушені працювати ці притулки та центри, бо в нас це фотографування з дикими тваринами, утримання ведмежат у готелях чи ресторанах, у клітках? Як людина в Кенії експлуатує диких тварин на свою користь?\n— Ми бачили в дикій природі зебру, в якої була дуже скалічена шия. Було зрозуміло, що вона потрапила у сталеву петлю, що і в Україні дуже поширено. Швидше за все, її врятували рейнджери. Але сліди від травми залишилися назавжди. І в цьому можна бачити теж проблему. Я вже згадувала антропогенні чинники, сталеві пастки, браконьєрство. Та, як і в Україні, — люди хочуть контакту з дикою природою. Завжди є ті, хто хоче торгувати левенятами, утримувати гієну як ручну тварину, хтось намагається створювати псевдопритулки, на які ведуться туристи, особливо зі Східної Європи. Звичайно, це більша проблема для Південної Африки, де створюють цілі левині ферми. Тут тварин масово вирощують для деривативів, тобто щоб продавати їх, коли вони підростуть, як частини тіла. Вони ідуть на ринки Азії, Китаю, частково і США для так званої нетрадиційної медицини. І це величезний кривавий бізнес, в якого обіг — мільярди доларів. І до цього залучають туристів. Їх заманюють у так званий sanctuary (притулок), тут дозволяють з молодими левами гратися, розповідаючи, що тварини потім підуть у природу. Але у два роки настають дні забою. Тобто це як бійня для корів, тільки для левів. Тому якщо хтось вам десь дозволяє контакт із дикими тваринами, треба дуже чітко розуміти і ставити правильні питання, аби не підтримати саме такий бізнес.\n«НАШІ ЦІННІ ВИДИ — ЦЕ НЕ ТЕ, ЩО ЗАВАЖАЄ ПОБУДУВАТИ НОВИЙ БУКОВЕЛЬ, А ТЕ, ЩО МОЖЕ ДАТИ ПРИБУТОК»\n— Як долучаються до порятунку тварин тамтешні активісти чи волонтери, бо в нас часто ініціюють спецоперацію з порятунку ведмежати чи мавпочки фактично пересічні громадяни, які помітили, що десь є таке жахливе утримання тварини?\n— Така ініціативність досить сильна. Але плюс цієї країни у тому, що значно краще працюють служби, які відповідають за захист тварин, зокрема їхня екоінспекція. Ці служби працюють, а не просто роблять відписки, як в Україні. Якщо людина в селі побачила слоненя в криниці, вона знає, кому зателефонувати. І точно знає, що офіційна служба зробить все можливе, щоб цю проблему вирішити. Не факт, що тварину можна буде врятувати, але вони відреагують, приймуть певне рішення, заберуть на себе вирішення цієї проблеми. У нас люди справді хочуть допомогти, але іноді роблять гірше, вилучаючи тварину з природи, коли цього не варто робити, утримуючи потім її у неадекватних умовах. І це вже не порятунок, а просто наші людські капризи. Дикі тварини — це все ж таки специфіка, небезпека, інфекційні ризики, загрози травмування. Якщо в Україні активісти стоять перед вибором — пройти повз або самому із цим розбиратися, то в Кенії люди знають, до кого звернутися. І це звернення у більшості випадків буде вирішено.\n— Якщо підсумувати все побачене, проаналізоване, розкладене вже вами на полички, що б ви радили: чому ми могли б повчитися у кенійців — і пересічні громадяни, і держава, щоб поліпшувати захист тварин у себе?\n— Передусім маємо зрозуміти, що ніхто за нас цього не зробить. Якщо ми не будемо цінувати те, що є в нас навколо, прийде хтось інший та оцінить не так, як нам сподобається. Так чи інакше тварини та природа — це завжди ресурс. Завжди виграє якась бізнес-ідея, а не стратегічна думка зберегти щось на майбутнє. Звичайно, треба більше уваги приділяти заповіданню територій, підтримці сфери реабілітації. І необов’язково розвитком реабілітації тварин має займатися держава, у більшості країн світу це справа приватна. Держава має забезпечити місце для дикої природи, аби був природний добір і ніхто туди не втручався. А ті проєкти, які ініціюють громадяни, варто підтримувати або хоча б не заважати.\n— І коли наступного разу до Африки — за новими враженнями та досвідом?\n— Останнього разу я там була 12 років тому, мені сподобалося моніторити динаміку певних проєктів, побачити, як вони пережили ковідні часи, тобто кожні 5-10 років звіряти, а що ж змінилося.\n— Прогрес бачите?\n— І регрес також. Адже ковідні часи (із суворими карантинними обмеженнями) були непростими для національних парків, коли знизилася кількість туристів, а відповідно — коштів. Племінні групи починають голодувати, бо теж виживають за рахунок туристів. І втрачається спроможність нормально охороняти територію. А це все економіка. Звісно, було б найкраще взагалі не пускати туристів до нацпарків. Але без цього бюджет жодної країни не потягне охорону природи. І треба йти на ці компроміси. Тому коли ви хочете поїхати в якусь екзотичну країну, трошки погугліть чи подумайте, якщо хочете побачити слона, порівняйте, чи їхати у центр прокату, чи поруч є реабілітаційний центр, де можна побачити і дізнатися більше, отримати теж класні фотографії, але при цьому не бути причиною експлуатації слонів. А навпаки — допомогти чомусь хорошому. Я не засуджую нікого, усе досить індивідуально на рівні людини та суспільства. Але треба трохи думати над тим, що ти робиш. Тоді буде менше помилок, більше усвідомлення наших вчинків.\nУкраїна тут не виняток. У нас ще не все втрачено. У нас є величезні природні території, цінні види, хижаки — це ж перлина української фауни (ведмеді, вовки, рисі, шакали). І це не те, що заважає побудувати новий Буковель, а те, що може навпаки зробити економічний прибуток у подальшому, в ту ж туристичну інфраструктуру. Наприклад, мої колеги у європейській робочій групі по хижаках готують рекомендації, як влаштувати вовчий туризм. Тобто як туристам показати сліди вовків у дикій природі, дати можливість їх почути і при цьому не потурбувати тварин тощо. Тож не треба винаходити велосипед, треба просто думати.\nІнна ЛИХОВИД, «День», фото надані Мариною ШКВИРЕЮ


ЗМІ дізналися про подальшу долю весільного плаття Меган Маркл\nГлавная » ЗМІ дізналися про подальшу долю весільного плаття Меган Маркл\nОпубликованно 12.09.2018 17:05\nВесільну сукню герцогині Сассекской чекає нова зустріч з публікою. Вбрання, в якому Меган Маркл виходила заміж за принца Гаррі, буде продемонстрований на виставці в Віндзорському замку, де 19 травня відбулося одруження пари. А тепер британська преса поспішає повідомити про підготовку експозиції.\nПро шовковому вбранні, створеному креативним директором Givenchy Клер Уейт Келлер, довго говорили після весілля. Дизайнер розповідала, що Вона брала активну участь у творчому процесі.\nВесілля було прекрасним приводом почати співпрацю і знайти ідеальний стиль. На початку роботи ми обговорили плани, а через деякий час розглянули серію ескізів, пропрацювавши фінальні деталі,– говорила Клер Уейт Келлер.\nКлер Уейт Келлер з ескізами весільного плаття Меган Маркл\nВесільний наряд Меган Маркл чекає схожа доля з сукнею Кейт Міддлтон. Сукню герцогині Кетрін після весілля стало центральним експонатом виставки, що відкрилася влітку 2011 року в Букінгемському палаці.


Мертвий сезон: Чому українські футболісти здають позиції у топ-лігах | 1927.kiev.ua\n19-27 Новини Мертвий сезон: Чому українські футболісти здають позиції у топ-лігах\nМертвий сезон: Чому українські футболісти здають позиції у топ-лігах\nФутбол України 2713 13 Січня, 11:49\nЖоден із чотирьох представників України в провідних чемпіонатах європейських країн останнім часом не потрапляє до стартових складів своїх клубів.\nАндрій Ярмоленко, Олександр Зінченко, Руслан Малиновський, Євген Шахов – це всі українські футболісти, які грають у чемпіонатах, які прийнято зараховувати до так званої п’ятірки найсильніших (Іспанія, Англія, Німеччина, Італія, Франція). Більше того, перші троє перебувають у клубах, які входять до 50-ти найдорожчих у світі.\nІ ще місяць-два тому українські вболівальники тішилися фактом, що українська трійка перебувала якщо не на лідерських позиціях, то принаймні на хорошому рахунку та в основній обоймі «Вест Гема», «Манчестер Сіті» й «Аталанти» відповідно. Однак прямо зараз ситуація суттєво змінилася.\nНайгіршою на теперішній момент вона виглядає в українського атакувального півзахисника лондонського «Вест Гема» Андрія Ярмоленка. Йому вже недвозначно натякають, що пора тобі, хлопче, кудись в оренду, новому головному тренерові «молоткарів» Девіду Мойесу ти не підходиш.\nТому й з’явилися у списку потенційних трансферів лондонського клубу відразу декілька варіантів саме на позицію 30-річного українця. А його самого запропонували іншим клубам АПЛ і Чемпіоншипу в оренду. Тут нічого не поробиш, у Девіда Мойеса власне бачення кадрової комплектації, одному з лідерів збірної України там місця не знаходиться. «Вест Гем» готовий продати Ярмоленка за 21 мільйон євро. Екс-«динамівець» Києва цього сезону забив 3 голи і зробив 1 асист у 15-ти матчах за «Вест Гем». Тransfermarkt оцінює гравця в 15 мільйонів євро, його контракт з клубом розрахований до літа 2022-го року.\nЗдавалося б, 23-річного Олександра Зінченка такі проблеми його старшого колеги оминуть стороною, він же начебто заробив на увагу та повагу від Хосепа Гвардіоли своєю старанністю та наполегливістю на тренуваннях і в іграх. Однак останнім часом українець раптом перестав потрапляти не те, що в запас, а взагалі у заявку з 18-ти футболістів «Манчестер Сіті» на офіційні матчі.\nНа виявилося Сашка в дербі з «Манчестер Юнайтед» (3:1) в першому матчі 1/2-ої фіналу Кубка англійської ліги (3:1). Не потрапив до обойми «містян» ще один із лідерів «синьо-жовтих» і на недільний виїзний поєдинок проти «Астон Вілли» (6:1). І це неприємна тенденція. Загалом Зінченко забив 1 гол у 14-ти матчах за «Манчестер Сіті» цього сезону.\nНатомість 26-річний Руслан Малиновський регулярно потрапляє у заявку італійської «Аталанти», яку називають однією з найвидовищніших команд світу прямо зараз. І на поле майже щоматчу виходить, хоча й переважно на заміну. Однак твердої впевненості, що він може стати лідером бергамського футбольного колективу, все ж не вистачає.\nУ суботу у нічийному поєдинку з «Інтером» (1:1) Руслан і гольову передачу віддав, і заробив пенальті, яке не реалізував колумбієць Мюріель, Але при цьому здійснив декілька дитячих помилок і необґрунтованих обрізок, що змусило головного тренера «Аталанти» Джан П'єро Гасперіні неоднозначно оцінити його дії на полі.\n«Спочатку Руслан зробив декілька поганих пасів, – наголосив тренер «Аталанти». – Я був готовий його вбити». «Але Малиновський – сильний гравець, однак йому потрібно допускати менше помилок. У нього хороші матчі чергуються з менш успішними. Він стане сильним гравцем, принесе користь команді», – запевнив Гасперіні.\nОдин з аутсайдерів італійської Серії А «Лечче», за який виступає Євген Шахов, свій матч 19-го туру в гостях у «Парми» проведе сьогодні ввечері. Але місцеві експерти чомусь прогнозують, що українець у старті не вийде. Максимум – на заміну. Побачимо, як воно буде насправді....\nЄ ще ціла група українців у загалом потужному чемпіонаті Бельгії та в інших менш статусних першостях країн Європи. Однак до топ-5 провідних внутрішніх турнірів Старого континенту вони не входять, а ось в еліті українським футболістам взимку щось не комфортно...\nПолузащитник сборной Украины Александр Зинченко посоревнуется в FIFA 20 с киберфутболистом Алексом Мерсером (ForlanFS).


Відкоси, підвіконня преміум-класу «Віндзор». Вартість, ціна в Житомирі.\nБажаєте створити затишок та прикрасити Ваше помешкання? ВІНДЗОР пропонує широкий вибір жалюзі.\nКомпанія "Віндзор" пропонує нову технологію та матеріали для оздоблення відкосів з пластикових сендвіч-панелей.\nПідвіконня ТМ Данке\nРозмаїття дизайнів від звичайного білого до дорого мармуру, ідеальна гладка акрилова поверхня, водостійкість – це підвіконня ДАНКЕ.\nСклопакети займають от 75 до 80% площі у вікні. Тому їх теплофізичні властивості впливають на економію енергії навіть більше, ніж властивості профільної системи і, тому потребують особливої уваги при проектуванні вікон.\nМеханізм фурнітури непомітний у вікні. Дивлячись на вікно, важко оцінити його якість, але варто спробувати роботу фурнітури, і навіть вікно зроблене з якісних профілів може через фурнітуру, яка працює погано, опинитись на смітнику.\nЯк і в іншому, ми не економимо на фурнітурі, і обрали для наших вікон механізми світового лідера, німецької компанії Winkhaus.\nМи прагнемо, щоб наші вікна були найкращими, найнадійнішими. Саме тому ми встановлюємо на вікна ручки німецької компанії - HOPPE .\nНавантаження на двері в процесі експлуатації в десятки разів більші, ніж на вікна. Тому, окрім відповідних профілів, ми комплектуємо двері надійними нажимними гарнітурами - HOPPE, та офісними ручками на міцних кронштейнах.


Чорне і біле 4 березня 2021: новини з Андрієм Дроздою\nВідверто про головні новини Львова за 4 березня\nСуспільство — ZAXID.NET, 22:00, 4 березня 2021 0\nСиноптики прогнозують у Львові мокрий сніг та морози в найближчі дні ZAXID.NET\nУ випуску коротко і відверто про найважливіші теми четверга, 4 березня:\nУкраїну накрила третя хвиля епідемії коронавірусу. Про це заявив прем’єр-міністр Денис Шмигаль. Дізнаємось, чи повернуться українці до нового жорсткого локдауну.\n18 млн грн відступних за два ринки у Львові – це багато чи мало? Обговоримо, чому компанія «Дари Львівщини», офіційною власницею якої є Софія Максимець, донька відомого бізнесмена Григорія Козловського, готова заплатити ці гроші в міський бюджет.\nЯк у Львові борються із вандалами історичних будівель і реставрують архітектурні пам’ятки. Поспілкуємося в студії з начальницею управління охорони історичної спадщини Лілією Онищенко.


Приріст продажу меблів для дому зумовлений тим, що більшість людей у різних країнах світу в умовах карантину переходить на формат роботи вдома. Прогнозується, що навіть після того, як закінчиться карантит багато компаній залишить повністю або частково такий формат співпраці зі своїми співробітниками. Такий формат роботи вже давно інснує у такій країні, як Нідерланди.\nВ умовах карантину велика кількість заможній людей переміщується для ізоляції у заміські приватні будинки. Саме такі клієнти замовляють меблі для саду та терас, створюючи комфорт для своєї родини в умовах затяжного карантину, щоб перечекати карантин в комфортних умовах.\nЩодо таких товарів, як ліжка, матраци та постільна білизна - дані товари стали дуже затребувани та масово замовляються лікарнями, за рахунок збільшення лікарняних місць у лікарнях, в умовах збільшення кількості важкохворих короновірусом.\nОтже, якщо ви виробляєте меблі та товари для дому саме меблі для домашнього офісу будуть популярними найближчим часом протягом карантиту та й після його закінчення як і на внутрішньому ринку, так і на експортному ринку.\nНайближчим часом на нашому сайті www.tradex.in.ua будуть представлені якісні меблі для вулиці, меблі для саду та тераси. Ми обираємо лише надійних постачальників, які гарантовано зможуть своєчасно виконувати ваші замовлення.\nМеблі для домашнього офісу ви можете переглянути у розділах нашого сайту:\nписьмові столи: https://tradex.in.ua/catalog/pismovi-stoli та в розділі "обідні столи" є декілька досить універсальних моделей, які можуть використовуватись як письмовий стіл для домашнього офісу у маленьких просторах і в той же час, виконувати функцію обіднього столу, за необхідності. За даним посиланням ви можете переглянути такі пропозиції: https://tradex.in.ua/catalog/obidni-stoli\nВ розділі "обідні стільці" ми розмістили ряд моделей, які є універсальними та можуть використовуватися як і робочий стілець, так і стілець столовий зі столової групи меблів. Дана пропозиція міститься за посиланням: https://tradex.in.ua/catalog/obidni-stiltsi


Колишні, 2 сезон, 6 серія: дата виходу, дивитися серіал онлайн - новини\nКолишні, 2 сезон, 6 серія: дата виходу, дивитися серіал онлайн\n03 грудня 2019 11:26 5.4т\nВсе ближче фінал другого сезону популярного драматичного серіалу "Колишні" про боротьбу людей з згубними звичками і самими собою.\nШостий епізод випускають вже в цей четвер, 5 грудня, повідомляє UAportal.\nПодивитися 5 серію можна за цим посиланням, якщо Ви її пропустили\nНагадаємо, що продовження "Колишніх" транслюють виключно на сервісі START, що дозволило творцям дати собі волю і відійти від рамок цензури на федеральному ТБ.\nВ п'ятій серії Яна в прагненні потрапити до складу препаратів в клініці знову зв'язується з братом Іллі, після чого потрапляє прямо в руки свого насильника.\nКонфлікт між її батьками тим часом набирає обертів, доходить до стрілянини, погроз, фізичного насильства і маніпуляцій службовим становищем.\nШоста серія вийде увечері 5 грудня, після чого її буде опубліковано тут.\nНагадаємо, що раніше ми також публікували короткий опис серіалу "Колишні" і де можна подивитися перші серії другого сезону.\nКрім того, як повідомляв UAportal, Студія "Квартал 95" після "Сватів" представила новий гучний комедійний серіал "Папік", - дивіться перші серії тут.