Яку рибу дозволяється вживати при гастриті | Гастрит\nГастрит 07 Лютого 2018 663 Коментарі Вимкнено до Яку рибу дозволяється вживати при гастриті\n5.2 Риба, запечена в духовці\nУ сучасному світі з швидким темпом життя і неправильним харчуванням з великою кількістю жирної, швидкої і гострої їжі гастрит став однією з найпоширеніших захворювань. За останніми дослідженнями, на даний момент гастрит в загостреній формі зареєстрований у 10% населення. Особливістю захворювання вважається те, що воно вражає всіх, незалежно від статі і віку.\nПри гастриті показано медикаментозне лікування, однак, якщо не дотримувати певну дієту, лікування може виявитися марним. Кожний пацієнт, який зіткнувся з гастритом, зобов’язаний вивчити список дозволених і заборонених продуктів харчування, і обов’язково виключити з раціону всю небезпечну їжу, рекомендована риба при гастриті.\nПерш ніж приступати до правильного харчування, необхідно уточнити у лікаря, гастрит якого виду у вас діагностовано – з підвищеною або зниженою кислотністю. Пов’язано це з тим, що кожен продукт харчування здатний впливати на роботу шлунково-кишкового тракту.\nРиба при гастриті – необхідний елемент правильної дієти, багато лікарі рекомендують пацієнтам відмовитися від деяких видів м’яса саме на користь риби. Така популярність продукту обумовлена тим, що в будь рибі, навіть в оселедці, міститься білок, необхідний для нормальної життєдіяльності. Саме білкові компоненти бере участь у процесах відновлення стінки шлунка, яка пошкоджується в процесі запалення при гастриті і інших захворюваннях ШЛУНКОВО-кишкового тракту. В морепродуктах міститься Омега-3 , що беруть участь у процесі виведення з організму шкідливого холестерину.\nНеодноразово доведено, що вживання риби сприяє виведенню токсичних речовин і загального зміцнення всього організму.\nУ рибі міститься легкозасвоюваний білок, вживати її в їжу можна людям, які страждають гастритом. Іноді краще відмовитися від будь-якого м’яса на користь риби, щоб полегшити свій стан. Не забувайте про те, що для перетравлення свинини шлунково-кишковому тракту знадобиться близько 6 годин, навіть жирні різновиди риби перетравлюються за 1,5-2 години. Крім «легкого» білка, риба містить в складі мінерали та мікроелементи, які необхідні організму, особливо в період після відновлення від серйозного захворювання.\nРиба містить в складі речовини, які покращують травлення і запускають в організмі процеси регенерації.\nКопчена риба при гастриті, як і смажена, протипоказана. При проблемах з ШЛУНКОВО допускається вживання риби, запеченої без масла, або вареною, оптимальний вміст жиру– до 4%. Тільки в такому співвідношенні продукт не чинить негативного впливу на організм.\nБіле м’ясо тріски ( заборонена печінка тріски);\nСайда та ін.\nНайбільшою найбільшою цінністю відрізняється червона риба, вона засвоюється організмом на 95%. Яку червону рибу можна їсти при гастриті? Бажано віддавати перевагу горбуші і форелі. Ці сорти риби містять мінімальну кількість жиру, однак його досить для того, щоб «закрити» пошкоджені ділянки в шлунку і захистити їх від подразнення в процесі травлення. З червоної риби можна готувати нежирну вуха і рибні бульйони, допускається прийом в їжу котлет та інших рибних страв, приготованих на пару.\nНезважаючи на загальні позитивні характеристики червоної риби, вживати при гастриті можна не всі її різновиди. Так, при проблемах зі шлунком варто відмовитися від сьомги і через наступних причин:\nСьомга сама по собі вважається жирною рибою, тому вона може зробити негативний вплив на запалений шлунок.Риба при гастритепротивопоказана і з підвищеною, і зі зниженою кислотністю.\nУ періоди ремісії рибу можна вживати, проте в обмежених кількостях. Краще все-таки зупинитися на менш жирних сортах риби.\nКатегорично протипоказано вживання в їжу консервованої, копченої та солоної сьомги. Оптимальний варіант – філе сьомги, приготоване на пару.\nЯкщо при гастриті ви все ж таки віддаєте перевагою саме сьомзі, як гарнір краще вибирати відварені або тушковані овочі, макарони з твердих сортів борошна, каші.\nХотілося б сказати пару слів і про вживання просоленої риби при гастриті. Обмеження щодо такої їжі підбираються індивідуально, залежно від форми захворювання, кислотності шлунка, характеру розвитку гастриту, тому сказати, чи можна оселедець при гастриті досить складно. Однозначно можна сказати, що в будь-який період захворювання, навіть під час ремісії, протипоказана занадто солона і копчена оселедець. Риба подразнює слизову оболонку шлунка і негативно впливає на загальний стан організму.\nУ періоди ремісії допускається вживання в їжу оселедця помірного засолу. Правильно приготовлена риба здатна поліпшити секрецію шлункового соку і стимулювати апетит, який часто відсутня при гастриті, особливо на фоні зниженої кислотності.\nОселедець при гастриті можна придбати в магазині або засолити самостійно, при цьому за 6 годин до прийому їжі необхідно занурити рибу в молоко або холодний солодкий чай. Під час вимочування оселедець позбутися надлишкової солі.\nЯкщо ви страждаєте гастритом з підвищеною кислотністю, то вживання оселедця протипоказано в будь-якому вигляді. При підвищеній кислотності лікарі радять періодично влаштовувати розвантажувальні дні, щоб дати організму відпочити.\nПри гастриті можна значно урізноманітнити щоденне меню за рахунок страв, які матимуть позитивний вплив на роздратовані і пошкоджені стінки шлунка, і спровокують процес відновлення в організмі.\nРибний суп містить в собі безліч корисних елементів, тому його вживання дозволяється навіть при суворій дієті. Беремо будь-яку нежирну свіжу або морожену рибу, ретельно миємо її, очищають від луски і нутрощів, відрізаємо голову.\nЧистимо рибу від кісток, филируем її і перешкодимо в каструлю для приготування супу. Заливаємо рибу водою і ставимо на вогонь. Поки риба закипає, паралельно нарізаємо моркву, цибулю і картоплю. Якщо гастрит знаходиться на стадії ремісії, моркву і цибулю можна попередньо обсмажити на невеликій кількості олії.\nЯк тільки риба закипить, знімаємо піну, яка утворилася і додаємо в бульйон овочі, варимо до готовності. Суп можна трохи підсолити, від спецій краще відмовитися.\nПісля приготування суп подрібнюється в блендері до пюреобразного стану.\nДля приготування запеченої риби нам знадобиться тріска або філе будь-якої іншої нежирної риби, пастеризоване молоко, пшеничне борошно, невелику кількість солі і рослинне масло. Філе риби ретельно миється під проточною водою і проварюється у воді протягом 15 хвилин. Поки риба вариться, на сухій сковорідці підсушується невелику кількість борошна до появи горіхового запаху. В борошно при постійному помішуванні вводиться молоко тонким струменем. Отримана суміш кип’ятити протягом декількох хвилин, у результаті повинна вийде негустий соус.\nВідварна риба викладається у форму для запікання, попередньо змащену рослинним маслом, зверху заливають приготовленим соусом і ставиться в духовку на 15 хвилин.\nЗаздалегідь готується нежирна риба, яка очищається від внутрішньої, шкіри і кісток і филируется, борошно, вершкове масло і молоко, яйця, сіль і спеції. Рибу варимо і пропускаємо через м’ясорубку два рази для отримання однорідної маси.\nГотуємо соус з борошна і молока, як в рецепті із запеченою рибою. Відокремлюємо білки від жовтків, білки збиваємо в густу щільну піну з дрібкою солі, жовтки додаємо до рибного фаршу. Фарш ретельно перемішуємо з жовтками і акуратно вводимо збиті білки.\nПри будь-яких захворюваннях шлунка та шлунково-кишкового тракту слід відмовитися від способу смаження риби на олії. Така їжа містить у складі канцерогени, які негативно впливають не тільки хворий, але і абсолютно здоровий організм. При гастриті рекомендується готувати рибу на пару, гасити або запікати. Не обов’язково повністю виключати з раціону масло, його можна додавати в кінці готування, так воно збереже свої корисні властивості.\nСьогодні ми розповіли, чи можна їсти рибу при гастриті, а так само зупинилися на питаннях правильного приготування їжі при захворюванні шлунку. Пам’ятайте про те, що призначати собі ту або іншу дієту не можна, обов’язково потрібна попередня консультація у медичного спеціаліста.


Сорок кілометрів пішки: малолітні діти втекли з дому через суворого батька\nХлопці дочекалися, коли батьки заснуть, написали записку і втекли.\nЖителька Тернопільщини зранку пішла будити своїх синів, 12-и та 14-и років. Та у пустій кімнаті знайшла тільки лист. Діти написали, що через суворе виховання батька, більше жити з ними не бажають, тому вирішили піти. Про зникнення дітей мати зразу ж повідомила у поліцію. Зрештою, за півтори доби хлопців найшли у Тернополі.\nТам живе бабуся втікачів. За даними правоохоронці, хлопці давно готувалися до втечі: зібрали теплий одяг, прихопили з собою їжу. До Тернополя йшли пішки понад трасою (а це майже 44 кілометри). Коли наближалися патрульні автомобілі - діти ховалися.\n14627 Українські заробітчани в Італії шукають родичів жінки із Хмельницького, яка живе на лавці в Бергамо\n13052 Дарує дітей та зцілює від смертельних недуг: чутки про пересихання джерела Святої Анни надумані


Погляд з козацького краю(Дніпро).: ЧОМУ ЗАКОНОПРОЕКТ ПРО МОВИ НЕ ВІДПОВІДАЄ ЄВРОПЕЙСЬКИМ НОРМАМ\n"Кримська Свiтлиця" > #31 за 03.08.2012 > Тема "Резонанс"\nЗаконопроект С. Ківалова та В. Колесніченка «Про засади державної мовної політики» не витримує жодної критики. Викликає занепокоєння вже навіть ст. 1 про закріплену законодавством державну мову, «вживання якої обов’язкове в органах державного управління та діловодства, установах та організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки і культури, на підприємствах, в сферах зв’язку та інформатики тощо».\nНа перший погляд, здається все до ладу. Але автори не зробили одного істотного уточнення: яка це державна мова? За ст. 10 Конституції України – українська. Проте тут вжита стилістична неоковирність, смисловий еліпс, якого обидва юристи мали уникнути, щоб дотримуватися законності. Адже на місце семантичної прогалини легко може потрапити російська, статусом якої вельми заклопотані заслужені правники. Їй у списку крайових мов відведено особливі пріоритети. Вона названа першою, вивищеною серед них,\nслухняно вишикуваних в абетковому порядку.\nТому ст. 7 спростовує «турботу» С. Ківалова та В. Колесніченка про мови національних меншин, які поставлені в нерівноправне становище з російською, якій відведено панівне значення.\nВідповідь може бути одна – російській. Це помітно навіть невтаємниченому у словесну казуїстику юристів. Недарма навіть Верховний комісар у справах нацменшин ОБСЄ К. Воллебек висловив невдоволення законопроектом С. Ківалова та В. Колесніченка, що не відповідає європейським стандартам та Хартії меншинних або міноритарних мов, семантика якої була свідомо спотворена при перекладі, бо в ній йшлося про мови, які опинилися на межі вимирання.\nРосійській мові, яка самочинно заповнила український простір, це не загрожує, на відміну від української, яка опинилася поза полем зору «законотворців». Варто зазирнути до першого-ліпшого кіоску, аби пересвідчитися у відсутності україномовної періодики або книжки, ввімкнути радіо чи телебачення, аби потрапити під російськомовну зливу, зайти до державної установи, аби констатувати грубе нехтування ст. 10 Конституції України. Українська книга ледве животіє. Будь-які апеляції обох юристів до крайових мов, до розширення їхніх повноважень – від лукавого. Так у Криму кримські татари складають понад 10% населення, але сумнівно, щоб там визначальною стала їхня мова, тому що росіяни не дозволять. Навряд чи очільники півострова її вивчать або С. Ківалов розмовлятиме болгарською, грецькою чи гагаузькою, коли він досі не вивчив української.\nТреба бути відвертими, – вона ні йому, ні В. Колесніченку та їм подібним, що складають кістяк Партії регіонів, більшість Верховної Ради, – не потрібна, як і українська філологія, література, над якими завис дамоклів меч.\nНардепи обстоюють не національні інтереси, а інтереси північного сусіда, який завжди не приховував своїх імперських апетитів. Імператори і комуністичні лідери дуже добре знали, що доки народ розмовлятиме рідною мовою, його неможливо підкорити, тому майже кожного десятиліття з’являлися різні закони та укази, спрямовані на її утиски і ліквідацію. Треба нарешті зрозуміти, що проти української мови як носія етногенетичної пам’яті та гаранта національної ідентичності велася запекла лінгвістична війна. Валуєвський циркуляр, Емський указ або хитромудрі компартійні постанови – то лише частина лінгвоциду, трагічні наслідки якого висвітлені у збірнику «Українська мова у ХХ сторіччі: історія лінгвоциду» (К., 2005).\nЮрій КОВАЛІВ, професор, доктор філологічних наук,\nлауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка, заслужений працівник освіти України\nПостiйна адреса статтi: http://svitlytsia.crimea.ua/?section=article&artID=10591\nМітки: ЗАКОНОПРОЕКТ ПРО МОВИ мова


Чізкейк з малиною і білим шоколадом - Це Смак\nГоловна / Рецепти / Дитячі страви / Чізкейк з малиною і білим шоколадом\nЯк приготувати міні-чізкейки з малиною і білим шоколадом\nЯкщо ви давно хотіли приготувати чізкейк, але боялися складності і випічки, цей рецепт для вас. Найскладніше тут — дочекатися, коли вже можна буде спробувати гарне частування. Розповідаємо, як приготувати порційний чізкейк з малиною і білим шоколадом.\nЩоб малиновий десерт вийшов смачним, поставтеся серйозно до вибору вершкового сиру. Він не повинен бути занадто водянистим або солоним. Є ще один секрет. Не потрібно занадто сильно збивати крем міксером. Це призводить до того, що маса насичується повітрям, а потім осідає, роблячи частування не таким красивим.\nВершковий сир: 500 г\nЦукор: 460 м\nЖелатин: 4 ч. л.\nВода: 4 ч. л.\nБілий шоколад: 100 г\nЛимонна цедра: 60 г\nЯк приготувати Чізкейк з малиною і білим шоколадом - Це Смак\nРозмішайте желатин з гарячою водою.\nПодрібніть печиво в крихту, додати 100 г розтопленого вершкового масла і перемішайте. Розкладіть суміш по формочках і ущільніть.\nПодрібніть 100 г білого шоколаду і відправте його на 20 секунд в мікрохвильову піч.\nЗмішайте вершковий сир і 160 г цукру, додайте підготовлений шоколад і перемішайте.\nДодайте вершки і перемішайте на невеликій швидкості. Влийте підготовлений желатин і знову перемішайте.\nДодайте в крем ягоди малини і акуратно перемішайте. Викладіть суміш на основу з печива. Надішліть форму в холодильник на 12 годин.\nЗбийте цукор, що залишився з жовтками, лимонним соком, цедрою і сіллю. У сотейнику розігрійте суміш і додайте вершкове масло і перемішайте до однорідності.\nДайте крему охолонути і прикрасьте їм чізкейки. Зверху викладіть ягоди малини.\nМожна покласти у спеціальні паперові формочки підставки для кексів, щоб зручно було брати ягідний чізкейк руками. Якщо хочете трохи поекспериментувати, спробуйте замінити вершковий сир протертим сиром. Смак стане більш незвичайним, а чізкейк — щільніше.\nРагу з овочів з печерицями на сковороді


Лисичанский городской совет - У Лисичанську пройшла низка заходів до Дня Хрещення Київської Русі - України\nУ Лисичанську пройшла низка заходів до Дня Хрещення Київської Русі - України\nНаприкінці липня відзначається День Хрещення Київської Русі — України. З цієї нагоди в закладах культури міста проведено ряд просвітницьких заходів спрямованих на формування почуття поваги до духовної та історичної спадщини українського народу.\nІсторичний слайд-вернісаж «Як була хрещена Русь» відбувся у бібліотеці-філії для дітей № 10. Переглядаючи слайди присутні знайомилися з історією хрещення Київської Русі, розвитком храмів, церковною атрибутикою, духовною культурою. Також до заходу бібліотекарі підготували вікторину про давні традиції, про князя Володимира та Хрещення Русі.\nПерегляд-обговорення українського кіно «Хрещення Київської Русі — України» запропонувала центральна бібліотека в залі патріотичного фільму «З Україною в серці». Переглядаючи фільм користувачі мали змогу повернутися до своїх витоків, щоб усвідомити, яку велику роль відіграло прийняття християнства в духовному житті нашого народу. Кожен учасник виніс з заходу цікаву і корисну інформацію про факти Хрещення Русі, історію православ’я на Україні та роздуми про події, які відбуваються в православній Україні сьогодні.\nБібліотека-філія для дітей № 7 запросила своїх користувачів на історичний екскурс «Славетна історія — Київської Русі». Присутнім розповіли про виняткову роль хрещення в історії нашої держави, житті суспільства, розвитку його культури, духовності та моралі, а також про життя князя Володимира Великого, як про хрестителя Київської Русі. Також цікавими були розповіді про історію української церкви, про поширення християнства в Україні.\nУ літературній вітальні Палацу культури ім. В.М.Сосюри для мешканців мікрорайону проведено історичну годину з показом презентації «Творець середньовічної європейської держави», а у Палаці культури «Діамант» проведено інформаційну годину та показ фільму «Сказание о крещении Руси». Під час цих заходів було розкрито значення важливості прийняття християнства для розвитку українського суспільства, як невід’ємної частини європейської цивілізації.\nВідеоматеріали, продемонстровані під час заходів яскраво доповнили розповіді ведучих.\nТакож до цієї визначної події у Лисичанському міському краєзнавчому музеї розпочала свою роботу міні-виставка «Хрещення Русі Володимиром Святим».\nНа виставці представлені експонати з фондів музею — предмети богослужбового використання: Часослов (приблизно 1854 рік), кадило, малий хрест, православні ікони (поч. ХХ ст.), а також стенд із фоторепродукціями картин відомих художників на відповідну тематику.\nВідвідати виставку можна до 13 серпня 2016 року.


Курсовая: "Дослідження взаємозв’язків між живими організмами на прикладі екосистеми озера"\nГлавная - Естественные - ЭкологияДослідження взаємозв’язків між живими організмами на прикладі екосистеми озера\nУзнать цену →Добавить в закладкиДетальная информация о работеВыдержкаПохожие работыОригинальная работаВыдержка из работыМіністерство освіти і науки УкраїниВінницький національний технічний університетІнститут менеджменту і екології та економічної і екологічної кібернетикиКафедра ЕЕБДОСЛідження взаємозв'язків між живими організмами на прикладі екосистеми озераПояснювальна записказ дисципліни «Загальна екологія (та неоекологія)»до курсової роботи за спеціальністю«Екологія, охорона навколишнього середовища тазбалансоване природокористування"Керівник курсової роботиасистент Турчик П. М.Розробив студент гр. 2ЕКО-07Медведєв І.О.Вінниця ВНТУ 2008ЗмістВступ1. Фактори водного середовища1.1 Фізичні властивості води1.2 Хімічні властивості води1.3 Водне середовище існування2. Дослідження динаміки водної екосистеми2.1 Екологічні ніші гідробіонтів2.2 Корм і шляхи формування ланцюгів живлення3. Дослідження біотичних взаємодій гідробіонтів3.1 Взаємодія як двигун еволюції та динаміки популяції3.2 Конкуренція3.3 Хижацтво3.4 Позитивні форми взаємодії4. Вплив антропогенних факторів на динаміку водних екосистем4.1 Сукцесійні зміни водойомів4.2 Явище біоакумуляції5. Розрахункова частина. кількісна оцінка видової структури популяцій5.1 Завдання5.2 РозрахункиВступАктуальність КР: Людина завжди цікавилася екологією з практичної точки зору з давніх часів. І тепер, коли людство хоче зберегти свою цивілізацію, воно більш ніж коли-небудь, має потребу в досить повних знаннях про навколишнє середовище, оскільки «закони природи» діють як і раніше; ріст населення і розширення можливостей впливу погіршили стан природи й ускладнили залежність від них. Дослідивши відносини між групами організмів до оточу їх середовища, на прикладі озера буде легше зрозуміти відносини організмів, оскільки на більш глобальному рівні екології вони однакові.Мета роботи є: Тема К Р прослідкувати і відобразити структуру, трофічну стратифікацію озера, динаміку водної екосистеми, та описати біотичні зв’язки між гідро біонтами.Об'єкт вивчення: Прісноводна біота (флора і фауна) — водорості, водні рослини, молюски, водяні комахи, ракоподібні і риби стоячих водоймів (озера)1. Фактори водного середовища1.1 Фізичні властивості водиВода, в якій розпочалося життя на Землі, — це важливий екологічний фактор, що визначається її фізичними властивостями, зокрема, прозорістю, щільністю, теплопровідністю і теплоємністю, а також текучістю. Остання зумовлює циркуляцію в озерах і ставках.Водне складається з водних розчинів і зависі частинок неорганічних і органічних речовин, а також із живих органічних тіл, котрі втримуються в системі за рахунок різності співвідношень маси, постійного перемішування водних мас або активної протидії силі тяжіння з боку живих організмів.В поняття гідросфери включають і дно водоймища (тверда фаза), і приводний шар повітря (газоподібна фаза). Велике значення мають площини контактів цих фаз: дно-вода, вода-повітря. Це складні біогоризонти, насичені живими організмами.Головним джерелом тепла, яке надходить у водні шари, є сонячна енергія. Сонячне проміння, проникаючи крізь водну поверхню, поглинається і розсіюється водою.Зрозуміло, що зі зростанням у воді зважених частинок і дрібних організмів планктону зростає коефіцієнт затухання і, відповідно, погіршується прозорість води, а отже, зменшується інтенсивність фотосинтезу водяних рослин.Сонячне тепло завдяки малій теплопровідності води майже не передається на глибину. Переміщення теплих мас з поверхні на глибину відбувається за рахунок вертикального переміщення (вітрового, конвективного, турбулентного у прісних порівняно мілководних водоймищах), а також за рахунок глибинних течій у морських водах. Прогрівання шарів води як у внутрішніх водоймах, так і в морях має сезонний характер.Важливими фізичними властивостями води є її висока щільність, яка послаблює земне тяжіння, що дає змогу гідробіонтам мікроскопічних розмірів перебувати у зваженому стані. Крупніші гідробіонти для полегшення плавання знижують свою щільність, включаючи до складу тіла велику кількість води (медузи), жирових крапель (діатомові водорості), повітря (ламінарії і молюск наутілус), а також утворюючи різні відростки.Для організмів, зокрема членистоногих, які живуть на поверхні води, має значення поверхневий натяг рідини (для чистої води становить 76 дін/см при 0 °C і 73 дін/см при 20°С). Коли сила поверхневого натягу більша маси тварини, остання буде утримуватись завдяки поверхневому натягу. У комах, «ковзаючих по поверхні», тіло несуть передні і задні лапки, а середні кінцівки служать веслами.До прісних вод, з одного боку, належать стоячі води, або стрічкові фації, з другого — проточні, або лотичні, фації. Рух води приводить до вирівнювання температури у всій її товщі, а також до збагачення киснем.Текучі води в процесі адаптації формували тіло риб, яке, наприклад у форелі, в поперечному розрізі є округле, тоді як у риб стоячих вод (ставків, озер) воно плоске (короп, карась, окунь). Своєрідним для тварин швидкотекучих вод є етологічне пристосування — реотропізм: тварини приймають певне положення відносно течії і намагаються подолати її.Вода, яка містить речовини у завислому стані, стає каламутною.1.2 Хімічні властивості водиУ воді в розчиненому стані присутні гази і мінеральні солі. Велике екологічне значення має кількість розчиненого у воді кисню. У солоній воді розчинність кисню на 20% нижча, ніж у прісній. Перенасиченість киснем можна спостерігати у водах озер і ставків, багатих на рослинність, що містить хлорофіл.Залежно від кількісного вмісту і розподілу у воді стоячих водойм кисню, а також характеру і чисельності у них організмів, що населяють їх, водойми поділяють на три групи:оліготрофні (небагаті на корм) — глибоководні озера з низькою температурою в нижніх шарах водяної товщі, багатої на кисень. У цій воді добре розвиваються лососеві, форель. Тут повільніше розкладається органічний відпад і вода в них голуба і прозора;еутрофні (багаті на корм) — неглибокі, придонні води мають більшу температуру, ніж оліготрофні. Тут добре розвиваються різноманітні організми, а також добре перебігають процеси їх відпаду і розпаду. Вода в таких водоймах зелена. Риби тут задовольняються невеликою кількістю кисню.дистрофні (бідні на корм). В їхніх водах нагромадилась велика кількість гумінових кислот, що робить їх кислими і коричнюватимиУ прісній і особливо морській воді значно більша кількість вуглекислого газу. Наприклад, у морській воді його міститься від 40−50 см3/л (у вільній або зв’язаній формі, що в 150 разів перевищує його концентрацію в атмосферному повітрі). Вуглекислий газ відіграє значну роль у забезпеченні процесу фотосинтезу водяних зелених рослин, а також формуванні вапнякових утворень (раковин, панцирів) безхребетних.У природних водах концентрація солей різна. Наприклад, у прісних водах вища карбонатність (близько 80%), у морських більше хлоридів (в Чорному морі їх 80,7%), а в Аральському і Каспійському морях, крім хлоридів (близько 60%), присутні сульфати (30%).Важливою складовою прісних вод є кальцій, який часто відіграє роль обмежуючого фактора. Розрізняють води «м'які» (кальцію 9 мг/л) і «жорсткі» (понад 25 мг/л). Від концентрації кальцію у воді залежить розмноження молюсків і ракоподібних, які завдяки такому складу води формують свої панцирі. В морській воді кальцій присутній у достатній кількості (1,52−1,82% загального вмісту солей). Надзвичайно різноманітний склад морської води: 13 металоїдів і майже 40 металів. Середня солоність морської води 33−37%, в Червоному морі - 41%. Значно нижча солоність закритих морів, в які впадають річки (Чорне море — 29%, Балтійське — 12%). З рівнем солоності морів пов’язані розміщення видового складу морських тварин і рослин.Особливе значення у водних екосистемах мають фосфати і нітрати, які необхідні для синтезу живої речовини. Вони нагромаджуються в основному в глибинних зонах, де утворюються внаслідок розкладу бактеріями мертвих тварин. Важливо знати рН води, оскільки кислотність відіграє суттєву роль у поширенні рослинних і тваринних організмів наведенно на Рис 1.1 Наприклад, рогіз добре росте в лужних умовах (8,4−9,0 рН). Кислі води торф’яників сприяють розвитку сфагнових мохів. Риби найкраще сприймають кислотність у межах 5−9 рН. При рН нижче 5 можна очікувати масової загибелі риб, хоч окремі з них витримують кислотність до 3,7. Там, де рН вище 10, вода згубно впливає на всі види риб.Рис. 1.1 Наслідок підкислення планктону моря.Рис. 1.2 Вплив підкислення моря на рибМаксимально продуктивні води з рН у межах 6,5−8,5, рН в межах 4,0−4,5 є згубним для більшості риб.1.3 Водне середовище існуванняВода, як середовище життя має ряд специфічних властивостей, таких, як велика густина, надзвичайні перепади тиску, порівняно малий вміст кисню, сильне поглинання сонячного проміння та ін. Водойми й окремі ділянки різняться, крім того, сольовим режимом, швидкістю горизонтальних переміщень (течій), вмістом завислих частинок. Для життя донних організмів мають значення властивості грунту, режим розкладання органічних решток тощо. Тому поряд з адаптаціями до загальних властивостей водного середовища його мешканці повинні бути пристосуванні й до різноманітних окремих умов. Мешканці водоймів у екології носять назву — гідробіонти. Вони населяють світовий океан, континентальні й підземні води. У будь-якій водоймі можна виділити різні за умовами зони.2. Дослідження динаміки водної екосистеми2.1 Екологічні ніші гідробіонтівДеколи два види, які мають однакові кормові потреби, живуть на одній території і не конкурують один з одним (личинки риб і земноводних).Р. Дажо наводить приклад такого співжиття двох видів бакланів — арістотелівського і карбо, які живуть на одних і тих самих скелях, однак, як виявляється, виловлюють різний корм. Наприклад, баклан карбо пірнає глибоко і виловлює глибоководних камбалових риб і креветок, а баклан арісто-телівський полює в поверхневих водах на оселедцевих риб і піскарів. Тут не спостерігається кормова конкуренція тому, що кожний із видів пристосувався до своєї екологічної ніші.Екологічна ніша - фізичний простір з властивими йому екологічними умовами, що визначають існування будь-якого організму, місце виду в природі, що включає не лише становище його в просторі, а й функціональну роль у біоценозі та ставлення до абіотичних факторів середовища існування. Екологічна ніша характеризує ступінь біологічної спеціалізації даного виду.Місцезростання, — це адреса мешкання виду, а екологічна ніша — це система занять в тій системі видів, до якої він належить. Іншими словами, знання екологічної ніші дає можливість відповісти на питання, як, де і чим живиться вид, чиєю здобиччю є сам, яким чином і де він відпочиває і розмножується. Це можуть бути різні глибини стратифікації озера, різна повздовжне розмежування річки.2.2 Корм і шляхи формування ланцюгів живленняЗелені рослини (автотрофи) асимілюють неорганічні ресурси і творять «упаковки» органічних молекул (білків, вуглеводів та ін). Ці органічні речовини стають поживою для гетеротрофів — організмів, які потребують високоенергетичних органічних ресурсів і беруть участь у ланцюзі перетворень, за перебігом яких кожний попередній споживач ресурсу сам, у свою чергу, перетворюється в ресурс для наступного споживача.Автотрофи, для яких зовнішнім джерелом енергії є сонячне світло, називають фотоавтотрофами (фотосинтетиками). Автотрофи, які одержали енергію шляхом синтезу органічних речовин з вуглекислого газу, а також через окислення різних неорганічних речовин (NH4+, S2, Мп2+), називають хемоавтотрофами (хемосинтетиками). Хемосинтез здійснюється мікроорганізмами у процесі їхньої життєдіяльності і відіграє в природі важливу роль, оскільки завдяки йому відбуваються такі важливі процеси, як нітрифікація, новоутворення органічних речовин, відповідне запасання енергії в біологічних системах, окислення сірководню в морях тощо.Гетеротрофи, на відміну від автотрофів, неспроможні використовувати енергію абіотичних джерел для синтезу складних органічних сполук. Для побудови і підтримки своєї біомаси вони одержують енергію й органічні речовини з кормом, який являє собою живу або мертву масу автотрофів та інших гетеротрофів. Гетеротрофами є всі тварини, гриби, переважна більшість бактерій, деякі водорості і безхлорофільні вищі рослини.Якщо класифікувати автотрофи за об'єктами живлення досить складно, оскільки всі вони «живляться» світлом або хімічно зв’язаною енергією, вуглекислим газом, водою і мінеральними солями, то класифікація гетеротрофів могла мати такий вигляд:рослиноїдні (фітофаги);м’ясоїдні (зоофаги);мертвоїдні (детритофаги).Виділення трьох основних категорій (фітофаги, зоофаги і детритофаги) сприяє систематизації різноманітних типів взаємодії між ресурсом і його споживачем (консументом) і, що особливо важливо, підкреслює роль споживача у вирішенні питання про життя або смерть кормового організму.Спеціалізація консументів проявляється не лише у тому, що вони віддають перевагу рослинному, тваринному чи детритному корму, але й окремим частинам тіла своїх жертв. Це явище характерне для рослиноїдних тварин. Наприклад, окремі птахи вживають насіння певних видів рослин. Пасовищні тварини поїдають листя трав, не чіпаючи кореневищ. Деякі круглі хробаки (нематоди), а також личинки окремих жуків поїдають коріння, не завдаючи шкоди листям. Є й консументи-монофаги, які спеціалізуються на поїданні одного або близькородинних видів.Типовим «універсалом», чи поліфагом, є лисиця, яка хоч і живиться переважно гризунами, включає у свій раціон залежно від сезону року плазунів, птахів, комах, ягоди, фрукти, горіхи, жолуді, баштанні, виноград. Типовим поліфагом є сорока, в шлунку якої виявлено 494 комахи, в тому числі жуків — 302, метеликів — 39, прямокрилих — 16, двокрилих — 14, бабок — 10. Крім того, було 112 павукоподібних, 35 ракоподібних, чотири молюски, три хребетні. Слід зазначити, що понад 80% здобичі мали довжину 0,6−1,5 см Крім характеру кормового об'єкта і ширини трофічного спектра, виділяють ще одну важливу рису живлення — спосіб поглинання. Наприклад, якщо спосіб життя рослини і мікроорганізмів в основному нерухомий і вони пасивно поглинають корм усією поверхнею або її спеціалізованими структурами (дифузноосмотичний спосіб живлення, осмотрофія), то більшості тварин властиве активне пересування і поглинання корму, що формує їх етологію (поведінку) споживання: випасання, переслідування, вичікування, збирання у зграї тощо.Чим вужчий спектр вживаних організмом кормових ресурсів, тим тіснішим має бути просторовий зв’язок цього організму із його ресурсами або ж тим більші мають бути витрати часу і енергії на пошук необхідних ресурсів серед багатьох інших. Спеціалізація закріплюється особливими структурами організму, передусім ротовими частинамиНаявність і доступність багатьох кормових ресурсів залежить від пори року.3. Дослідження біотичних взаємодій гідробіонтів3.1 Взаємодія як двигун еволюції та динаміки популяціїДинамізм популяції, який є запорукою життєдіяльності і життєздатності організмів, проявляється у взаємодії окремих особин як всередині власної популяції, так і з особинами інших популяцій. Розглянемо чотири процеси, які включають взаємодію між організмами, породжуючи природний відбір: конкуренцію, хижацтво, паразитизм і мутуалізм.«Вірогідно, — пишуть М. Бігон, Дж. Харпер і К. Таунсенд, — вплив хижаків відіграє суттєву роль в еволюції їх жертв, а паразити впливають на еволюцію своїх господарів». Як передбачив Ч. Дарвін, якщо процес еволюції є значною мірою наслідком взаємодії між організмами, тобто між хижаками і жертвами, паразитами і господарями, між організмами, які-приносять взаємну користь, і між конкурентами, то можна очікувати, що екологічні й еволюційні процеси переплетені якнайтісніше.Вивчаючи біотичні фактори, подані в третьому розділі, ми вже розглядали взаємодію як фактор середовища. Тепер нас цікавить це явище з еколого-популяційних позицій. Взаємодія живих організмів є своєрідним двигуном динамічного розвитку популяцій, а його пальним, зрозуміло, є біотичні й абіотичні ресурсів.3.2 КонкуренціяНаведемо два визначення конкуренції, сформульовані американцями Р. Уіттекером і Р. Ріклефсом. «Конкуренцією, — пише Уіттекер, — вважаємо ситуацію, коли дві особини або дві видові популяції не мають достатньої кількості ресурсу середовища. Використання ресурсу однією особиною або одним видом зменшує споживання його іншою особиною або іншим видом, ріст і виживання визначаються нестачею цього ресурсу (вплив конкуренції можуть відчувати відразу обидва види)».Р. Ріклефс додає: «Конкуренцію можна визначити як використання якогось ресурсу (їжі, води, світла, простору) якимось організмом, який тим самим зменшує доступність цього ресурсу для інших організмів. Якщо конкуруючі організми належать до одного виду, то взаємовідносини між ними називають внутрівидовою конкуренцією, якщо ж вони належать до різних видів, то їх взаємовідносини називають міжвидовою конкуренцією. В обох випадках ресурс, який споживається однією особиною, не може бути використаний іншою особиною».Дійсно, коли лисиця спіймає кролика, то для інших лисиць з популяції хижака стає однією порцією корму менше, причому не лише для лисиць, але й для рисі, яструбів та інших хижаків, які також хочуть вполювати кролика. Отже, обидва визначення базуються на одній концепції: внутрівидова і міжвидова конкуренція призводить до збіднення якогось ресурсу, незалежно від того, хто його споживає. В умовах степового лісорозведення лісівники зустрічаються з жорсткою конкуренцією за вологу, в якій часто перемагають не дерева, а трав’яні види, що веде до висихання лісонасаджень. Згодом у цій конкурентній боротьбі гинуть і окремі трав’яні види, які не можуть діставати вологу із нижчих горизонтів.3.3 ХижацтвоЯкщо конкуренція проявляється у взаємному впливі конкуруючих видів, то хижацтво — це однобічний процес, який характеризує стосунки між хижаком і жертвою.Хижаки — це тварини або рослини, які полюють і поїдають жертву. Як правило, вони мають широке коло живлення, можуть мобільно переключатися з одної здобичі на іншу — доступнішу та чисельнішу. Якщо конкурентне виключення і еволюційна дивергенція, зводячи до мінімуму гостроту конкурентних стосунків, стабілізують структуру трофічних рівнів, то адаптації, сприятливі чи не сприятливі для хижака і жертви, не обов’язково ведуть до стабільності угруповання. З екологічної точки зору стосунки хижак — жертва є сприятливі для одного виду і несприятливі для іншого. Водночас обидва види формують такий спосіб життя і таке чисельне співвідношення, які врешті-решт забезпечать їм нормальне співіснування (популяції вовка і оленя).Особливістю хижацтва є те, що в цих стосунках один вид витрачає багато кмітливості і енергії, щоби схопити і з'їсти жертву, а інший вид — щоби втекти. Перший і другий у процесі тривалої еволюції екологічно адаптувалися: хижак розвинув такі якості, як гострота органів чуття, блискавична реакція і швидкий біг та інше, жертва, в свою чергу — захисне (камуфляжне) забарвлення, панцирі, шипи, голки, отруйні викиди тощо. Співвідношення особин популяцій хижака і жертви, як правило, є таким, що забезпечує безмежно тривале співіснування видів, а отже, і біологічну регуляцію популяцій.Типовими хижаками, наприклад серед ссавців, є котячі, вовк, лисиця, горностай, куниця, тюлені, моржі; поміж птахів — орел, яструб, сокіл; поміж риб — щука, окунь, форель. Є хижі рептилії (крокодил, алігатор), комахи і навіть гриби. Хижаки часто пов’язані переходами з паразитами, і багато комах займають проміжне становище між ними. Наприклад, оса, яка паразитує, може відкладати яйця в гусеницю. Яйце стає личинкою, яка живе в тілі гусениці і живиться її тканинами доти, доки не вб'є її. Личинки оси перетворюються в лялечку, з якої пізніше з’явиться оса. Остання є одночасно і паразитом, і хижаком єдиної жертви. Здавалось би, проста схема: хижак з'їдає жертву, а отже, скорочує чисельність популяції останньої із відповідними наслідками. Однак наслідки цього впливу проявляться не відразу, а можливо, через багато років. Тому виникає багато питань щодо способів впливу хижаків на їх жертви і наслідків взаємостосунків для угруповання в цілому. Наприклад, доки хижаки стабілізують популяцію жертви або, навпаки, зумовлюють коливання її чисельності. Чи обмежують хижаки популяцію жертви, утримуючи її на нижчому рівні, ніж дозволяє ємність середовища? Якщо хижаки настільки ефективні, що можуть скорочувати популяцію жертви, то як вони утримуються від надмірного її виїдання? Як впливають хижаки на конкуренцію між видами жертви? Чи спрямована діяльність хижаків на одержання максимального прибутку? Іншими словами, чи «пасуть» вони популяцію жертви? Відомий вчений і педагог Р. Ріклефс відразу дає відповідь на ним же поставлене питання: «На сучасному рівні наших знань ми не можемо дати певну відповідь на ці питання; частково це пояснюється тим, що немає такої відповіді, яку можна було б застосувати до всіх хижаків».Спробуємо згрупувати окремі особливості взаємодії хижак-жертва, які суттєво впливають на функціонування угруповання. З усіх зарубіжних і вітчизняних авторів це найкраще зробив сам Р. Ріклефс, розглянувши в своїй праці такі проблеми: вплив хижака на популяцію жертви, цикли хижак-жертва; фактори, які забезпечують стабільність системи хижак-жертва; функціональна і чисельна реакції жертви; модель рівноваги системи хижак-жертва тощо. Окремо виділено питання взаємостосунків рослиноїдних тварин і популяцій рослин.3.4 Позитивні форми взаємодіїЖиття організмів характеризується не лише боротьбою, але й і багатьма формами взаємовигідного існування, яке склалося в процесі еволюції. Це, як зазначено вище, коменсалізм, протокооперація і мутуалізм.Позитивні взаємодії популяцій розглянемо в тій послідовності, в якій вони формувалися в процесі еволюції: коменсалізм (перевагу чи користь має одна популяція), протокооперація (користь одержують обидві популяції) і мутуалізм (користь одержують обидві популяції, причому вони повністю залежать одна від одної).Коменсалізм полягає передусім в односторонньому наданні притулку одним видом іншому. Характерним є те, що вид, який одержав для себе певну користь, не завдає помітної шкоди своєму доброзичливому господарю. Так поводить себе, наприклад, мальок ставриди під куполом медузи чи в мантійній порожнині каракатиці. Чимало коменсалів призвичаїлись жити в чужих норах, гніздах, дуплах, а також у мурашниках і термітниках, використовуючи середовище тварин-партнерів зі стабільним і сприятливим мікрокліматом.Значно поширене прикріплення одних рослин до поверхні інших, причому перші використовують їх як опору (рослини-епіфіти). До епіфітів, зокрема, належать лишайники, які прикріпляються до кори дерев. У водяних угрупованнях рослини і тварини покриті плівкою з мікроорганізмів. Окремі види водяних тварин народжуються на поверхні інших, наприклад, на клешнях раків живуть п’явкоподібні черви, рибки-прилипки влаштовуються на тілі акул; деякі креветки живуть в сплетіннях отруйних щупалець актиній.Протокооперація (взаємокорисне об'єднання двох популяцій, зв’язки яких необлігатні (необов'язкові)). Питанням протокооперації багато уваги приділяв В. О л лі, який вважав, що початкові стадії кооперації трапляються в природі повсюди. Класичний приклад протокооперації - взаємодія крабів і кишковопорожнинних, які, сидячи на спині краба, маскують його, оберігаючи таким чином від ворогів. Яка ж їм вигода від крабів? Передусім вони використовують крабів як транспортний засіб, а головне — їм потрапляє чмало їжі зі столу партнера. Однак ні краб, ні кишковопорожнинні не перебувають у повній залежності один від одного.Вважають, що на останньому етапі еволюції, який триває і сьогодні, розвивається залежність однієї популяції від іншої. Таку категорію взаємодії називають мутуалізмом. У цих умовах зв’язок популяцій сприятливий для росту і виживання обох популяцій, причому в природі жодна з них не може існувати без іншої (рис. 4. 39). Мутуалізм ще називають облігатним (обов'язковим) симбіозом. Типові приклади мутуалізму трапляються лише у тому випадку, коли якийсь гетеротроф стає повністю залежним від автотрофа стосовно корму, а існування останнього автотрофа залежить від мінерального обміну, захисту й інших важливих функцій гетеротрофа. Такими є симбіотичні стосунки бобових рослин з азотофіксуючими бактеріями, які знаходяться в бульбочках, прикріплених до коріння рослин. Рослини постачають бактерії «збалансованою їжею», а бактерії живлять рослини азотом.Поширеними є також мікоризні зв’язки, побудовані на взаємних стосунках вищої рослини і гриба. Гіфи гриба утворюють не лише чохли на дрібних всмоктуючих корінчиках рослини, але й глибоко проникають у тканину і навіть клітини коріння. Частина гіфів розгалужується в ґрунті чи мертвому відпаді. Все це сплетіння гіфів гриба є складною системою, яка поглинає неорганічні поживні речовини, щоби передати їх рослині, яка, в свою чергу, віддає певну частину поживи грибам.4. Вплив антропогенних факторів на динаміку водних екосистем4.1 Сукцесійні зміни водойомівСукцесія (Від лат. Succesio — приємливість) — поступова зміна екосистем, приємливо з’являющихся на певній ділянці земної поверхні. Зазвичай сукцесія проходить під впливом процесів внутрішнього розвитку угрупувань, їх взаємодія з оточуючим середовищем.Тривалість сукцесій складає від десятків до мільйонів років. Біоценоз перебуває в постійному розвитку. Організми, які його населяють, народжуються, живуть і вмирають. Процесові розвитку можуть сприяти або ж, навпаки, шкодити певні зовнішні та внутрішні фактори. Характерні типи цих змін, які відбуваються у біоценозі, такі:1) сезонні;2) різнорічні;3) випадкові зміни, або сукцесії;4) загальні зміни;5) еволюція ценозів.Чим менше акваторія і швидкість течії водного об'єкта, тим більше він схильний до сукцесійних змін. Прикладом може слугувати світовий океан, якій до сьогодні зазнає змін, і невелике озеро яке за 100−200 років досягне стадії клімаксу і перетвориться на болотистий лук або вологий ліс. Це добре видно на Рис. 4.1.Рис. 4.1 Сукцесія яка відбувається від озера до лісу.На початку у природній (штучній) улоговині накопичилась вода, у неї зрозуміло потрапила органіка утворивши умови для нормального життя і розвитку молюсків і риб. За рахунок життєдіяльності і відмирання первинної фауни утворюються органічні донні відклади, на яких починає розвиватись підводні рослини, перші донні організми наприклад личинки комах, які в наступному стануть кормом земноводних тварин. Кількість відкладів збільшується, вони починають поступово перетворюватись на торф, на якому вже можуть рости водні рослини такі як рогоз, осока, очерет тощо. Активно розмножуються земноводні, кількість біомаси швидко росте, тим самим прискорюючи процес заболочення у результаті накопиченні торфу. На торфових покладах, починають рости вологолюбиві наземні рослини і навіть дерева, але все одно залишаються невелика частина відкритої водойми. У торфовому, багатому на органічні речовини ґрунті активно розвиваються рослини, які поступово розшаровуються на три яруси (трава, кущі, дерева). Це є клімаксові стадія водойми — ліс. Який вже майже не зазнає суттєвих змін, і збільшення загальної біомаси на цій території не відбувається.4.2 Явище біоакумуляціїНакопичення речовин у біомасі екосистеми. Накопичуватись може будь яка речовина яка є у надлишку, але накопичується як правило забрудники (полютанти), яких не було раніше в екосистемі. В основному це важкі метали та радіонукліди, але й стійкі хімічні сполуки зустрічаються теж. Наприклад стійку формули найвідомішого інсектициду ДДТ знайшли у тканинах пінгвінів і північних птахів. Речовини які потрапляють у біосистему, акумулюються у ній мігруючи по ланцюгу живлення.5. Розрахункова частина. кількісна оцінка видової структури популяцій5.1 ЗавданняДослідження взаємозв'язків між живими організмами на прикладі екосистеми озера (кількість організмів):Розрахувати кількість взаємодій між видами у біоценозі.Розрахувати індекс домінування.Знайти індекс різноманітності Сімпсона.Визначити три показники видової різноманітності популяцій.Розрахувати показник загальної різноманітності організмів — індекс Шеннона.Оцінити показник вирівнюванності Піелу.5.2 РозрахункиКількість взаємодій між видами знаходимо за формулою (5. 1):, (5. 1)де S — загальна кількість видів.Індекс домінування:(5. 2)де mi — кількість особин і-го виду;N — загальна кількість живих організмів.Розраховуємо індекс різноманітності Сімпсона:, (5. 3)де Pi — частка і-го виду.Визначаємо три показники видової різноманітності популяцій:(5. 4)(5. 5)(5. 6)Обчислюємо показник загальної різноманітності організмів - індекс Шеннона:(5. 7)Оцінюємо індекс Піелу:(5. 8)Показать\nПохожие работыНазваниеТипПолезные свойства растенийКурсоваяПраво лісокористування, поняття та видиКурсоваяБиологическое разнообразие и методы его оценкиКурсоваяБиологическая очистка водыКурсоваяОсобенности обращаемости в скорую медицинскую помощь лиц, с инфарктом миокарда, проживающих в разных районах г. БарнаулаКурсоваяАнализ общей экологической ситуации МосквыКурсоваяОчистка городских сточных вод от механических примесейКурсоваяЗащита от электро-магнитных полейКурсоваяРазвитие фирмы в условиях олигополистического рынкаКурсоваяОбоснование структуры водохозяйственного комплексаКурсовая


GEOnews - Угоди про розподіл продукції дозволять залучити для розробки надр\nЗ ким у вас розмовляти зарубіжним інвесторам? В які ваші двері їм стукати? Які функції та повноваження вашої комісії із врегулювання стосунків між Україною і інвесторами? Вона галузева, координаційна? Хто її формує? Кому вона підпорядкована? Який і хто здійснює нагляд з боку держави за освоєнням ваших природних надр?\nЦі запитання звучали на семінарі "Реформування законодавства України про угоди про розподіл продукції", який провів Комітет Верховної Ради з питань екологічної політики, природокористування та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Йшлося, зокрема, про внесення змін до Митного кодексу і чинного Закону України "Про угоди про розподіл продукції".\nТож один із запрошених зарубіжних експертів - представник проекту USІAD "Консалтингова підтримка уряду України щодо угод про розподіл продукції" - Вільям Робб наведеними й іншими своїми запитаннями буквально засипав учасників семінару. Водночас промовець наголошував на відсутності в Україні чіткої визначеності й порядку в залученні інвестицій для видобутку українських корисних копалин, визначенні права власності на них, в сплаті інвесторами податків та інших обов'язкових платежів, розподілі отриманого прибутку тощо.\nОкремого поглибленого розгляду потребує питання надання інвесторам земельних ділянок для надрокористування на умовах угод про розподіл продукції, - зауважував у своєму виступі заступник голови комітету Юрій Артеменко. Він запропонував, щоб такий перелік ділянок затверджувала Верховна Рада - як додаток до Закону України "Про угоди про розподіл продукції" з попереднім узгодженням цього переліку з органами місцевого самоврядування залежно від виду та місця розташування корисних копалин та наступним опублікуванням його в офіційних друкованих виданнях України та іноземних засобах масової інформації.\nУ свою чергу, зарубіжні експерти наполегливо доводили необхідність надання інвесторам земельних ділянок, де виявлено корисні копалини, у постійне користування. Вони також відстоювали надання інвесторам права переуступки користування надрами тощо.\nЧимало зауважень і побажань висловили присутні на семінарі представники Податкової адміністрації, Митної служби, Держкомзему, Центру енергетичного та ядерного права Інституту держави та права ім. В. М. Корецького НАН України.\nГоловна мета запропонованих змін, зазначалося на семінарі, - забезпечення сприятливого клімату для залучення інвестицій у видобуток корисних копалин, передусім нафти та газу, на весь період впровадження проектів згідно з угодами про розподіл продукції. Ці зміни, на думку учасників семінару, матимуть важливе значення для національної економіки й захисту інтересів інвесторів з урахуванням міжнародної практики.\nСемінар довів необхідність і користь такого відкритого й широкого обговорення основних положень проекту змін до Закону України "Про угоди про розподіл продукції".


Погода на вихідні: антициклон Ramesh заблокує дощі в Україні - карта\n06 листопада 2020 | 18:02\nАнтициклон Ramesh заблокує дощі на всі вихідні в Україні, однак очікуються тумани.\nТемпература повітря на суботу-неділю трохи підвищиться, протягом дня +8+13 градусів, на півдні +12+15 градусів. Вітер північно-західний, помірний, часом поривчатий.\nУ Києві 7-8 листопада дощів не буде, періодично туман. У нічні години передбачається +5+7 градусів, протягом дня +10 градусів.\n"На наступному тижні почне затікати до нас повітря арктичного походження, з'являться перші морози. Тому вихідні, хоча й будуть із хмарами, але все ж не мокрими і не морозними - для грибів якраз, ну, або для вибивання килимів чи прогулянок у замшевих кросівках", - зазначає синоптик.\n7 листопада по всій території країни без опадів. Температура вночі від +2 до +5, в південних областях до +8; вдень від +8 до +14. Вітер північно-західний, 3-8 м/с.\nУ Києві вдень і вночі опадів не очікується. Температура вночі від +4 до +6, вдень від +9 до +11. Вітер північно-західний, 3-8 м/с.\nПрогноз погоди на 7 листопада (meteo.gov.ua)\n8 листопада по всій території країни без опадів. Температура вночі в Чернівецькій області від -1 до +1, в інших областях від +1 до +5, в південних і Вінницькій областях від +3 до +8; вдень від +8 до +14. Вітер західний, 3-8 м/с.\nУ Києві вдень і вночі опадів не очікується. Температура вночі від +4 до +6, вдень від +9 до +11. Вітер західний, 3-8 м/с.\nПрогноз погоди на 8 листопада (meteo.gov.ua)


Шахраї крадуть гроші за посередництвом SIM-карток: як зберегти фінанси? | Рідна Черкащина\nШахраї крадуть гроші за посередництвом SIM-карток: як зберегти фінанси?\n27 Березня 2018 14:21\nУ Черкасах почастішали випадки, коли шахраї крадуть SIM-картки черкащан, привласнюючи собі фінансові номера. Злодії вигадують більш досконалі схеми шахрайства, ретельно вивчаючи послуги банків й використовуючи сучасні технології.\nЯк подбати про безпеку своїх фінансів – радять черкаські банкіри:\n– у разі виявлення факту блокування SIM-картки, якщо маєте підозри про виготовлення її дублікату, слід терміново заблокувати усі рахунки та картки за номером цілодобової підтримки 3700 або у найближчому відділенні ПриватБанку;\n– ніколи не підтверджуйте та не встановлюйте переадресації дзвінків з фінансових телефонів, не даючи шансів шахраям отримувати SMS-повідомлення для доступу до банківських рахунків;\n– даючи об’яву про продаж чи купівлю, НІКОЛИ не вказуйте номер телефону, який є\nНаразі банкіри рекомендують усім своїм клієнтам користуватися лише контрактними номерами мобільних операторів. Ця рекомендація – використовувати як фінансові лише «контрактні» номери – убезпечить клієнтів від зміни чи перевипуску SIM-карток. При наявності “контрактного номеру” зміна/перевипуск SIM-карток проводиться за умови повної ідентифікації клієнта за паспортом у сервісному центрі відповідного оператора.\nОтже, попереджений – значить озброєний. Будьте пильними, дбайте про безпеку своїх фінансів, зверніться до свого мобільного оператора.


Мейсі Вільямс Гра престолів: актриса кардинально змінила імідж - фото\nЗірка "Гри престолів" кардинально змінила імідж. Фото\nВідома акторка 24-річна Мейсі Вільямс, яка зіграла роль Арьї Старк у серіалі "Гра престолів", вирішила здивувати шанувальників і кардинально змінила імідж – знаменитість пофарбувалася у платиновий блонд і висвітлила брови.\nВідповідні фото зірка опублікувала на сторінці в Instagram (щоб подивитися, доскрольте новину до кінця). Фанати засипали компліментами Вільямс.\nТак, на нещодавній премії Brit Awards 2021 акторка з'явилася на публіці з новим кольором волосся – платиновий блонд, а також вона відбілила брови. Після цього кадри в новому амплуа Вільямс розмістила в мережі. В одній із публікації знаменитість написала: "Подивіться, що ви змусили мене зробити".\nКористувачі мережі оцінили новий образ акторки і залишили під постом безліч коментарів.\n"Вау!", "Мені подобаються знебарвлені брови", "Мені дуже подобається", – пишуть люди.\nМейсі Вільямс – британська акторка, найбільш відома за роллю Арьї Старк у телесеріалі "Гра престолів", за яку вона отримала дві номінації на премію "Еммі" і шість номінацій на Премію Гільдії кіноакторів США.\nВона є не тільки акторкою, але й танцівницею. Вивчала у Bath Dance College балет, комерційний і технічний джаз, спів. Займається також стрибками на батуті, вуличним фристайлом і гімнастикою.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL раніше, акторка "Кварталу 95" Олена Кравець зізналася, що їй дуже захотілося змін, тому вона наважилася на кардинальну зміну іміджу – зробила стрижку боб-каре.\nГра престолівзміна іміджузіркилюдишоу-бизнесшоу


Били, змушували їсти презерватив і стригли: вихованці притулку розповіли подробиці знущань (відео) - РЕЗОНАНС\n13:27, 02-11-2019 Кримінал, Суспільство, Україна\nКерівництво одеського реабілітаційного центру “Світанок”, в якому розгорівся гучний скандал через заяви по можливе знущання з дітей, відсторонили від роботи.\nПсихологи, яких направили до притулку, стверджують, що стан його вихованців критичний. Наразі поліція розпочала розслідування, відсторонила від роботи правоохоронця й перевіряє його причетність до побиття вихованців “Світанку”, про це у сюжеті ТСН.19:30.\n“Діану змусили дістати використаний презерватив з урни, розрізати навпіл і жувати. Після цього Діану відправили до психлікарні”, − згадує дівчина.\nЗнущалися чи ні там над вихованцями, з’ясовують правоохоронці, інспектори соцслужб та волонтери. Керівництво “Світанку” на цей час відсторонили від роботи. Це реакція на гучні заяви експатрульної, правозахисниці Зої Мельник. Вона розповіла, що вихованців центру били, стригли силоміць і принижували.\nДівчину направили до “Світанку” на перевиховання. Але нині мама ексвихованки Центру карає себе, що не змогла захистити доньку від знущань. Бо, пояснює, боялася зробити ще гірше. Свою доньку забрати додому змогла лише з лікарні, куди та потрапила, намагаючись втекти з притулку.\n“Винесли стілець, поставили посеред двору, зібрали дітей і при всіх постригли мене першу. Четверо вихователів тримали мене, я сильно плакала, але мене стригли.. мене коротше всіх підстригли”, − з жахом згадує Мирослава.\nУ результаті знущань, діти тікали, різали вени і отруювалися, розповідає дівчина. Вони не витримували реабілітації, яку їм влаштовували вихователі та їхні помічники: поліцейські та працівники приватної охоронної фірми. За словами дівчинки, вони били дітей електрошокерами, ставили під холодний душ. “Говорили, що так нас виховують”, − каже Мирослава.\nСвоєю чергою, вихованці, які й досі у “Світанку” запевняють, що всім задоволені, а слова Мирослави заперечують.\n“Вона бреше. Ніхто нікого не б’є. Шість разів на день нас годують. Покричати можуть, але не бити, це тут суворо заборонено”, − каже одна із дівчаток.\nPrevious Post:Луценка взяли під нагляд! Пролунала потужна заява. Тепер і Матіосу кінець\nNext Post:Вчинeнo ганебну провокацію проти Зeлeнcькoгo з метою дескридитувати його як президента\nТільки актуальні новини | Rezonans.сс © 2020 Всього 85049 переглядів.


Перевал Дятлова приховував гігантський НЛО: відео - ЗНАЙ ЮА\nУральський дослідник продемонстрував супутникові знімки\n7 листопада 2017, 10:04\nТаємнича і трагічна історія перевалу Дятлова ось уже більше півстоліття не дає спокою дослідникам. Коли справжні вчені відступають, за справу беруться любителі. Так нещодавно Валентин Дегтярьов повідомив пресі, що знайшов ключ до розгадки. На його думку, драматичний фінал експедиції Дятлова є закономірним наслідком невдалого контакту з представниками позаземної цивілізації. Як повідомляють російські ЗМІ, як доказ своєї версії Дегтярьов призводить супутникові знімки, що відобразили, на думку дослідника, фрагмент НЛО.\nУральський дослідник Валентин Дегтерьов заявив, що на горі Холатчахль, поблизу від того місця, де в лютому 1959 року загинула група Ігоря Дятлова, він побачив уламки НЛО. Дегтерьов нагадав, що однією з версій, чому могла загинути група туристів в 1959 році, є зв'язок з НЛО. Проте до цих пір вона була побудована лише на здогадах. Дослідник ж запевняє, що нібито виявив переконливий аргумент на користь цього варіанту.\n— Я оглянув супутникові знімки гори Холатчахль в її самому неприступному схилі. З східної сторони. На схилі гори лежить величезний дископодібний НЛО. Як видно на знімку, він знаходиться у відмінному стані, при падіння майже не пошкоджений. Розміри його близько 20 метрів, заввишки десять метрів, — заявив він.\nДослідник запевняє, що цей предмет техногенного походження. За словами Дегтярьова, він не пов'язаний з уламками земних ракет або супутників. А не знайшли його за стільки років, впевнений ентузіаст, тому що місце малодоступне.\nГоловна пропагандистка рф Скабєєва "нарахувала" збитими 1000 українських "байрактарів" Сергій Притула не зміг зняти гроші з благодійного рахунку і віддав свої пів мільйона: "Який я тоді волонтер" Надя Дорофєєва показала як розважається з новим обранцем, в Мережу попали фото: "Так швидко, після розлучення" Наталя Могилевська втрапила в халепу: "Друзі мої! Трапилось непередбачене"\nРаніше портал "Знай.ua" повідомляв про найпопулярніші серед примар місця\nЗсув магнітних полюсів готує нам нові катастрофи


Ґітін Фунакосі — Вікіпедія\n10 листопада 1868(1868-11-10)\nShurid, Острів Окінава, Рюкюська держава\n26 квітня 1957(1957-04-26) (88 років)\nAnkō Azatod і Ітосу Анко\nHironori Ōtsukad, Hidetaka Nishiyamad, Masatoshi Nakayamad, Hirokazu Kanazawad, Gigō Funakoshid, Tetsuhiko Asaid, Shigeru Egamid, Henry Pléed, Taiji Kased, Tsutomu Ohshimad, Teruyuki Okazakid, Yasuhiro Konishid, Isao Obatad, Yutaka Yaguchid і Won Kuk Leed\nЗаголовок цієї статті — японське ім'я. Воно складається з прізвища та особового імені, яке слідує за ним: іменем цієї особи є Фунакосі, а прізвищем — Ґітін.\nФунакосі Ґітін (яп. 船越義珍, нар.24 квітня 1868— пом.26 квітня 1957) — майстер карате з Окінави, який перший широко познайомив японців з цим бойовим мистецтвом. Почав популяризувати карате в Японії з 1921 року. Є засновником одного з найпоширеніших стилів — Сьотокан. Вважається родоначальником сучасного японського карате.\nҐітін Фунакосі народився 10 листопада 1868 року в районі Ямакава-Се міста Сюрі. Ямакава-Се розташовувалася на пагорбах із західного боку від замку Сюрі. Це було типове призамкова поселення, в якому проживало кілька сотень жителів.\nВін походив із шляхетної родини, яка належала стану сидзоку .\nБатько, Томінокосі Ґісу, і дядько Ґитіна вважалися майстрами Бодзюцу. Ґітін Фунакосі писав в «Карате-до-нюмон» ( «Карате-до: мій спосіб життя»): «Мій батько був високим і красивим чоловіком. Він був майстром Бодзюцу, добре співав і танцював. (Відомо, що окинавский майстер Суеёсі ДЗІН (Sueyoshi Jino, 1846-1920 рр.) Навчався Бодзюцу у дядька Ґитіна). Він займав невелику посаду, але коли втратив роботу, поступово розтратив весь стан свого батька - мого діда Гіфуку. Мій дід Гіфуку був людиною глибоко освіченим ». Ґітін ріс під наглядом діда, Томінокосі Ґіфу, який був знавцем китайської та японської класичної літератури, майстром каліграфії, віршування, адептом конфуціанського вчення. Гітін в дитинстві не відрізнявся гарним здоров'ям. У «Карате-до-нюмон» він писав: «Як більшість моїх однолітків, я захоплювався окинавськой боротьбою те-гумі (Te-Gumi). Але так як в дитинстві я був фізично дуже слабким, то часто програвав і засмучувався з цього приводу ».\nДоктор, який лікував хлопчика різними трав'яними засобами, рекомендував в цілях зміцнення його здоров'я займатися тоте, як тоді власне і називалося карате на Окінаві. У «Карате-до-нюмон» Ґітін Фунакосі пише: «Від одного мого однокласника я дізнався, що його батько майстер тоте. І я попросив свого батька дозволити мені займатися у нього. Батько погодився, сподіваючись, що це зміцнить моє здоров'я. Так, у віці 15 років, я прийшов до майстра Адзато, одному з найбільш знаменитих майстрів Сьорін-рю. »\nТак Ґітін Фунакосі почав вивчати популярний в той час на Окінаві стиль карате Сьорін-рю, а потім і Сьорей-рю. В 1916 р, майстер Фунакосі, серед інших майстрів, отримав запрошення від Дай-Ніппон-Бутоку-Кай продемонструвати тоте на Фестивалі бойових мистецтв Бу-дзюцу-Сенмон-Гако. Це була перша офіційна демонстрація карате в Японії.\n13 лютого 1918 року, утворена асоціація Окінава-Тоде-Кен-Кю-Кай (Okinawa-Tode-Ken-Kyu-Kai, Окінавская асоціація вивчення тоте), що об'єднувала для спільних практик та обміну досвідом майстрів Киян Тьотоку, Сімпан Сірома, Мабуні Кенва, Мотобу Течи.\nВ 1921 р, Фунакосі залишив роботу в школі в якості вчителя. За порадою директора громадської бібліотеки Соко Макайна і головного редактора газети «Окінава Таймс», він заснував Окинавськоє товариство сприяння студентам. У тому ж 1921 році, майстер Фунакосі організував Окінава-Сьобу-Кай (Okinawa-Shobu-Kai - Окінавская асоціація духу бойових мистецтв) і став її головою. До асоціації також увійшли майстри Тьосин Тібана, Токуда Амбун, Осиро Тёдо, Токумура Сейтё і Ісікава Хороку.\nУ 1921 році, майстер Мотобу Течи переїхав на Хонсю в Осаку. Він став першим майстром, які переїхали в Японію з метою поширення тоте.\nҐітін Фунакосі демонстрував комплекси формальних вправ ката і навчав техніці карате. Практичне застосування карате міг довести в сутичці з будь-яким суперником чудовий боєць Мотобу Течи. Але Мотобу не знав японської мови, і пропаганда і поширення окинавского бойового мистецтва в Японії були організовані саме Ґітіном Фунакосі.\nУ 1936 році Фунакосі побудував перше додзьо в Токіо. Саме Фунакосі змінив сенс назви карате, яке раніше означало «китайська рука», або, точніше, «Рука династії Тан» на «порожня рука», скориставшись тим, що два цих слова звучать однаково , але мають різне написання.\nМайстри карате в Токіо 30-ті роки\nУ 1936 р, як вже зазначалося вище, Фунакосі відкрив свою школу, свій центр, який отримав назву Сьотокан. Переступаючи поріг нового будинку, Г. Фунакоші відкрив нову еру в розвитку сучасного карате-до, а самому йому вже було близько 70 років. У нове додзьо приходило все більше і більше учнів, які займалися під девізом: "На Вітчизни і Імператора благо". Охочих уже було так багато, що Маківари (пристосування у вигляді вертикально стоїть дошки з амортизуючої подушкою для нанесення ударів) для вправ доводилося встановлювати на вулиці прямо перед додзс, а гуркіт ударів лунав допізна.\nҐітін Фунакосі велику увагу приділяв ритуалу, суворому дотриманню норм і встановленим правилам. Це разом із заміною окинавских термінів японськими і замовчуванням китайських коренів карате мало на меті зробити карате складовою частиною будо, пронизаного японським національним духом, заснованої на самурай ської культуру та традиції. Під впливом засновника дзюдо майстри Дзігоро Кано, Фунакосі ввів нову назву: карате-до - «Шлях карате» і вимагав відтепер називати свій стиль саме так. Тим самим він підкреслював той факт, що карате-до є не тільки бойовим мистецтвом, але і, за аналогією з дзюдо, системою фізичного і духовного виховання.\nПісля Другої світової війни, Фунакосі навчав учнів (здебільшого складаються зі студентів університету), розвивав і надалі формалізував свій власний стиль карате.\nСвій стиль Фунакосі назвав Сьотокан, як похідне від свого літературного псевдоніма, Сето ( «вітер серед сосен»), і морфеми кан, що означає «будинок». Є також і такі переклади назви Сьотокан: «будинок колишащіхся сосен» або «зал сосни і моря».\nЧерез деякий час, в 1955 році була утворена Японська асоціація карате (JKA), яка формально мала старшим інструктором Гитіна Фунакосі, проте сам Фунакосі віддалився від участі в цій організації, так як не підтримував зміни в карате, які перетворили бойове мистецтво в здебільшого спортивне єдиноборство. Велику роль в модернізації карате зіграв син засновника японського карате, Есітака Фунакосі, який ввів удари ногою вище пояса, додавши тим самим видовищності та спортивної спрямованості.\nМайстер Фунакосі був активний до кінця своїх днів. Постійно їздив на змагання, відвідував різні секції. Маючи вільний час, активно брав участь у культурному житті, особливо любив він поетичні зустрічі, був глибоким і тонким поціновувачем поезії. Гітін Фунакосі залишався в Токіо до самої своєї смерті в квітні 1957 року, у віці 89 років.\nГітін Фунакосі опублікував кілька книг про карате, в тому числі, автобіографічну «Карате-До-Нюмон».\n↑ а б Німецька національна бібліотека, Державна бібліотека в Берліні, Баварська державна бібліотека та ін. Record #121014398 // Німецька нормативна база даних — 2012—2016.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Ґітін_Фунакосі&oldid=26919303\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 10:12, 1 січня 2020.


Як Лютер став відомим? («Social media in the 16th Century How Luther went viral»)\nДе знайти: http://www.economist.com/node/21541719 або журнал «Український тиждень», №2(219), 13-19 січня, 2012.\nСоціальні мас-медіа періоду Реформації як перші каталізатори сьогоднішніх революцій.\nСоціальні медіамережі раз і назавжди відібрали у тоталітарних режимів легітимність — єдиний чинник впливу, який міг допомогти диктатурі втримати владу. Слабкість опору у репресивних державах можна пояснити тим, що людина просто не мала впевненості в тому, що більшість її співвітчизників вважає владу такою ж поганою. Соціальні мас-медіа часів Мартіна Лютера спробували зруйнувати монологічність, яку пропагувала монархічна доба. Такі форми, як балади, ксилографія та памфлети створили з невідомого богослова Мартіна Лютера новатора релігійної думки, а спосіб, у який цей чоловік досяг популярності, скидається на протосистему відомих сьогодні форумів, блогів та соціальних мереж.\nУ наш час осередком зародження протесту є соцмережі. Саме завдяки їм відбулись мирні мовчазні зібрання молодих іспанців декілька років тому та Арабська весна, яка розпочалась ще у 2010-му. Але соціальні мас-медіа — це також одне з надбань Реформації, щоправда, тоді головним поширювачем революційних ідей були реальні фізичні особи: торговці, друкарі, пекарі, шинкарі…\nОсновним явищем, яке зародилось у медіа-сфері часів Реформації стали дебати, можливість відповідати на слова опонента, привселюдний діалог. Така змога «давала людям захопливе й невідоме досі відчуття участі в широкій, усеосяжній суперечці».\nЗа часів СРСР існувало явище «кухонних розмов», сьогодні ж середовищем цікавих розмов є щораз не формальніші місця: вечірки, інтелектуальні вечори, ринки і навіть громадський транспорт. На думку автора подібні підпільні осередки критики та обговорення новин існували ще п’ять століть тому.\nНа думку Роберта Дарнтона, історика із Гарвардського університету, існування сучасних технологій створило враження нібито до телебачення та соціальних мереж нічого не було, а насправді соціальні мас-медіа, зокрема періоду Реформації, стали причиною тодішньої революції. Тож робимо висновок — ми не лише знаходимо одне одного у віртуальній реальності, а й шукаємо завдяки їй зв’язки з минулим.\nОлекса Підлуцький «25 портретів на тлі епохи»\nДе знайти: http://projects.dt.ua/persons (сайт газети «Дзеркало тижня»)\nНариси про Томаша-Ґарріґа Масарика, Юзефа Пілсудського, Франсіско Франко, Махатму Ґанді, Александера Дубчека, Віллі Брандта, Авґусто Піночета, Марґарет Тетчер, Папу Римського Івана-Павла ІІ, Рональда Рейгана та інших.\nПортретні нариси – особливий вид журналістської майстерності. Шкода, що в сучасній українській пресі він з’являється рідко. Жанр доволі складний і вимагає глибокого аналізу обраної особистості, її життя та діяльності. Прикладом цього є серія публікацій-нарисів про найвідоміших представників минулого сторіччя, про які пише Олекса Підлуцький, журналіст-аналітик та кандидат економічних наук.\nУ матеріалах автор вибудовує умовну сюжетну лінію, обов’язковими компонентами якої є елементи життя особи, про яку розповідають, її ціннісні орієнтації, політичні погляди. Тож перед нами не тільки цілісний портрет персоналії, але й історичне тло відповідної доби.\nЗвісно, ми можемо звинувачувати автора у суб’єктивності щодо деяких висновків чи інтерпретацій, проте це усього лише спроба заповнити втрачені з часом прогалини. Щодо суб’єктивного вибору особистостей, то критика –безпідставна, можемо лише ображатись на те, що серія завершилась на 25-му портреті.\nМи достеменно знаємо, що доленосні підказки сховані у минулому. Мабуть, розшифрування таких підказок і було основною метою серії. Автор наважився у портретних нарисах створити історичні паралелі, трактуючи деякі сьогоднішні процеси як наслідок чи продовження минулих подій, що доволі революційно, адже говорячи про минуле, ніколи не знаєш, чи так все було насправді.\nТак чи інакше ці матеріали Олекси Підлуцького переросли у щось більше, ніж просто серію публікацій, вони довели, що ми усе ще вміємо говорити з попередніми епохами, вміємо просити у них поради та шукати відповіді.


Мікрофлора кишечника пацієнтів з РС є відмінною від звичайної - Розсіяний склероз\nРозсіяний склероз і мікрофлора кишечнику\nПри розсіяному склерозі імунна система атакує мієлін - зовнішню оболонку нервових клітин, що, в кінцевому підсумку, призводить до таких симптомів, як м'язова слабкість, підвищена стомлюваність, тремор, проблеми із зором і т.д. Хоча залишається неясним, що викликає РС, вчені висувають гіпотезу про те, що кишкові бактерії можуть відігравати ключову роль.\nНові дані показують, що мікроорганізми, які населяють наш кишечник, можуть позитивно або негативно впливати на численні аспекти нашого здоров'я, включаючи здоров'я серця і психічне здоров'я. Однак зв'язок між мозком і кишечником не обмежується розладами настрою. Дослідження пов'язують склад кишкової мікробіоти з хворобою Паркінсона, а недавно було зроблено припущення, що вона також може бути залучена в розвиток розсіяного склерозу.\nДослідження на мишах показали, що кишкові бактерії можуть впливати як на прозапальні, так і протизапальні реакції. Так, в одній з робіт миші, вирощені в середовищі без мікробів, були стійкі до РС-подібного захворювання, але стали сприйнятливі до нього, коли їх кишкові бактерії були відновлені.\nДослідження на людях були непереконливими, оскільки більшість учасників дослідження жили з РС протягом тривалого часу і використовували модифікуючі хворобу методи лікування, здатні змінити кишковий мікробіом.\nНа думку вчених, виявлення змін в мікробіомі кишечнику - скупчення мікроорганізмів, бактерій, вірусів і грибків, присутніх в шлунково-кишковому тракті, - які пов'язані з розсіяним склерозом, може привести до появи нових діагностичних маркерів і, можливо, нових методів лікування.\nВисновки нового дослідження\nВ ході нового дослідження вчені проводили аналіз ДНК з метою виявлення змін в мікробіомі кишечника у людей, у яких недавно був діагностований розсіяний склероз, і до яких ще не почали застосовувати модифікуючу хворобу терапію. В результаті виявилося, що у всіх пацієнтів, незалежно від етнічного походження, є підвищений рівень бактерій групи Clostridia в порівнянні з людьми без РС.\nДослідники вважають, що вивчення кишкових бактерій у людей з РС на ранній стадії, що не піддавалися лікуванню, може дати краще розуміння того, як зміни кишкового мікробіома впливають на розвиток РС.\nОскільки ступінь тяжкості РС може відрізнятися в залежності від етнічного походження, пацієнти були набрані з трьох основних етнічних груп місцевого населення: афроамериканці, латиноамериканці та представники білого населення.\nДля ідентифікації бактерій із зразків стільця учасників було використано секвенування ДНК, а мікроби з подібними послідовностями були згруповані як близькоспоріднені види.\nАналіз виявив збільшення популяції спорідненої групи бактерій під назвою Clostridia у пацієнтів з РС у представників всіх трьох етнічних груп в порівнянні з контрольною групою. Група Clostridia, як правило, виявляється в мікробіоти кишечника людини і включає кілька видів. Також, були відзначені відмінності між людьми з різних етнічних груп.\n«Чи впливають відмінності в складі мікробіоти, які ми виявили у пацієнтів з різних етнічних груп, на перебіг захворювання, ще належить з'ясувати», - заявили дослідники.\nАналіз для вимірювання різноманітності видів бактерій в одній пробі і між різними пробами не виявив істотних відмінностей між пацієнтами з РС і контрольною групою або між етнічними групами, за одним винятком - більшу різноманітність бактерій серед проб було виявлено у латиноамериканській групі.\nОскільки на РС може впливати більш ніж одна група мікробів, команда досліджувала, чи впливає наявність і склад так званих бактеріальних мереж (пари або групи бактерій) на перебіг РС. Виявилося, що у пацієнтів з РС в порівнянні з контрольною групою була менша кількість бактеріальних мереж. Це дозволяє припустити, що загальний склад кишкових бактерій у людей з цим захворюванням відрізняється від складу мікрофлори здорових людей.\nУчасники дослідження повідомили про свій звичний раціон харчування, включаючи асортимент продуктів, які вони споживають, таких як йогурт, пробіотики, хліб, червоне і біле м'ясо, жирні продукти, а також фрукти і овочі. Істотних відмінностей в раціоні серед учасників виявлено не було.\nДослідники прийшли до висновку, що у всіх трьох етнічних групах пацієнтів з РС відносна поширеність клостридій була вище, ніж у контрольній групі. Проте, за їхніми словами, «необхідна подальша робота для з'ясування функціональної ролі підвищеного рівня клостридій».\n«Майбутні дослідження допоможуть визначити, змінюють ці бактерії імунні функції, сприяючи появі розсіяного склерозу, що матиме значення для діагностики, профілактики і лікування хвороби», - підвели підсумки вчені.\nДослідження «мікробіом кишечника пацієнтів з розсіяним склерозом з різних етнічних груп на ранніх стадіях захворювання» було опубліковано в журналі Nature.


Україні – 25: коротко про здобутки і втрати Української держави - Телеканал новин 24\nУкраїні – 25: коротко про здобутки і втрати Української держави\n19:10, 23 серпня 2016 14003 Читать новость на русском\nУкраїна рухається повільно, але впевнено / Депо\nУкраїна святкує 25-ту річницю проголошення Незалежності. За чверть століття були багато перемог, були й поразки. Чого досягли українці за цей період, а над чим ще потрібно працювати, – в матеріалі сайту "24".\nУкраїнці впевнено обирають незалежність\nЗа 25 років з дня проголошення незалежності Україна пройшла непростий шлях. Українці пережили розпад СРСР і відчули всі негативні наслідки руйнації радянської імперії. Та це не зупинило їх, і вони вперто продовжували розбудовувати свою державу. Україна ухвалила свою Конституцію, всі необхідні державні атрибути. В 1996 році з’явилася українська національна валюта – гривня. Поступово, завдяки своїм успіхам у різних сферах життя, на міжнародній арені Україна ставала більш пізнаваною.\nУкраїнці двічі за цей період виходили з масовими акціями протесту проти чинної влади. Помаранчева революція і Революція гідності стали дійсно переламними моментами в історії держави. Сформувалися активне громадянське суспільство та українська політична нація.\nВ 1996 році парламент ухвалив Конституцію, а восени з’явилася гривня\nБуло чимало поразок. Найголовніша з них, на думку експертів, втрата частини територій і війна на Донбасі, причиною якої стала російська агресія, а також слабка обороноздатність України і слабкість державних інститутів. Крім того, більшість українців, як і 25 років тому, живуть у бідності і не мають відчуття позитивних змін.\nТе, що держава відбулася, свідчать результати опитування, проведене Фондом "Демократичні ініціативи" імені Ілька Кучеріва разом з Київським міжнародним інститутом соціології. Зокрема, на питання, якби референдум за незалежність України відбувався у серпні 2016 року, за акт про незалежність проголосували б 87% серед тих, хто взяв би у ньому участь. Отже, попри всі негаразди, українці бажають і далі жити в незалежній державі. Хоча більшість громадян не вважає Україну справді незалежною державою. В справжній незалежності своєї країни переконані 38%, протилежну думку поділяють 49%.\nНа думку більшості українських громадян, за 25 років успішними були перетворення лише у трьох сферах: формуванні української нації, забезпеченні рівноправності чоловіків і жінок та забезпеченні рівноправності національних меншин.\nЧитайте також: Скільки українців пишаються своїм громадянством\nПровальними виявилися перетворення у формуванні системи справедливого судочинства, боротьбі з корупцією, забезпеченні соціальної справедливості, економічному розвитку, охороні здоров’я, боротьбі зі злочинністю.\nПри цьому майже половина серед опитаних вважає, що Україна здатна подолати існуючі проблеми та труднощі, хоч і у віддаленій перспективі.\nУкраїна виконала всі головні завдання, а українці подорослішали\nВ тому, що Україна відбулася як незалежна держава, не виникає сумнівів навіть у її ворогів, переконана директор Фонду "Демократичні ініціативи" імені Ілька Кучеріва Ірина Бекешкіна.\nУкраїні таки вдалося побудувати державу. І це головний плюс. Адже 25 років тому Україні доводилося виконувати три задачі: побудова інститутів держави, ринкової економіки і демократії,\n– зазначає соціолог.\nВсі ці завдання, хоча із певними зауваженнями, Україна виконала, вважає експерт. При цьому каменем на шляху розвитку держави, за словами Бекешкіної, є високий рівень корупції. Не подолавши цю проблему, рухатися вперед буде вкрай складно.\nВодночас, на думку голови правління Центру прикладних політичних досліджень "Пента" Володимира Фесенка, основна проблема нашої держави зовсім не в корупції. Це втрата частини території, що відбулося внаслідок слабкості обороноздатності України та її окремих державних інститутів.\nВійна і втрата частини територій – найболючіші для держави\nЄ ще одна суттєва проблема. З точки зору настроїв, самовідчуття більшості українців, проблема в тому, що абсолютна більшість населення не має гідного рівня життя, прогресу щодо підвищення соціальних стандартів,\nАле, зауважує політолог, головне досягнення України в тому, що за останні два роки драматичних випробувань і проблем вдалося зберегти незалежність, суверенітет і більшу частину території. Всі інші досягнення мають відносний характер, хоча їх чимало. При цьому він зауважує, що Україна, на відміну від більшості пострадянських держав, розвивається як конкурентна демократія. Одне з досягнень, за його словами, яке недооцінюють, і тут ми даємо фору багатьом пострадянським країнам, – активне і впливове громадянське суспільство.\nБільшість українців проживають у бідності\nТрадиційний комплекс меншовартості, високий ступінь сприйняття маніпуляцій, ілюзії стосовно україноцентричності світу – ці проблеми лишаються на порядку денному,\n– переконаний директор Центру суспільних відносин Євген Магда.\nВтім, вважає він, Україна сьогодні проводить реформи, про які кілька років тому навіть не було мови. Наша держава стоїть перед простим вибором: вона повинна змінитися, щоб вистояти, інакше їй важко буде зберегти себе у переповненому викликами світі.\nГолова Українського інституту національної пам'яті Володимир В'ятрович вважає, що й досі для українців залишається головною проблемою те, що ми не зовсім вміємо користатися наслідками своєї перемоги. Українці, зазначає він, завжди себе дуже добре проявляли в боротьбі з будь-яким злочинним режимом, але не завжди вміли скористатися перемогою.\nТак було, на жаль, в 1991 році, коли після проголошення незалежності не скористалися можливістю максимально взяти в свої руки державний апарат. Так було після Помаранчевої революції. Так частково є і досі, хоча вже значно більше людей готові брати на себе відповідальність за майбутнє своєї держави,\n– підкреслює В'ятрович.\nНа його думку, за 25 років українці стали набагато дорослішими, але головним викликом для нас є вміння брати на себе відповідальність, не перекладати її на якогось месію і не чекати вождя.\nТак, наш шлях всі ці роки був інколи повільним, подекуди інертним і безініціативним. Але Україна, долаючи величезні перешкоди, часом ціною страшних втрат, не зупинилася. Нам ще треба багато, чому навитися, і чимало зробити. Та українці зробили свій остаточний вибір на користь незалежної суверенної держави, довівши, що готові її захищати будь-що.\nЯкі досягнення і проблеми Української держави? Думки експертів\nУкраїні вдалося побудувати державу, але на її шляху лежить великий камінь. Якщо його не прибрати, то буде складно рухатися вперед. Нам таки вдалося побудувати державу. І це головний плюс. Адже 25 років тому Україні доводилося виконувати три задачі: побудова інститутів держави, ринкової економіки і демократії.\nВсі ці завдання Україна виконала по-різному. Так, вдалося побудувати державність, і існування України не викликає сумнівів навіть у її ворогів. Що стосується розвитку ринкової економіки і демократії, то там є проблеми.\nПобудова ринкової економіки – болісний процес. Крім того, не було ніякого досвіду. Результати неоднозначні – ми побудували ринкову економіку, але вона олігархічно-монополістична. Це виклик. І економіка повинна бути перебудована, тому що тоді Україна не зможе рухатися далі.\nПерехід до демократичних процедур і стандартів у країні, де була раніше одна правляча партія, одна ідеологія марксизму-ленінізму і будь-які сумніви в правильності рішень партії і її ідеології вважалися криміналом, також відбувався непросто.\nНинішній режим класифікується, як гібридний. З одного боку, він поєднує демократичні складові – справді вільні змагальні вибори, наявність багатьох партій, в тому числі й опозиційних. Це наявність сильної опозиції, свободи слова, принаймні, плюралізму тощо. З іншого боку, коли ми питаємо громадян – чи відчувають вони свою спроможність впливати на владу – більшість відповідає, що ні.\nОчевидно, що стоїть задача розбудови справжньої багатопартійної системи. Бо нинішня відповідає типу економіки – вона теж лідерсько-олігархічна. Є певні фінансово-олігархічні групи, які створюють для себе партії, щоб прийти до влади і мати для себе преференції. Це не та багатопартійна система, яка виникла навіть у країнах Східної Європи.\nЗараз цілком очевидно, що на шляху розвитку України лежить великий камінь – корупція. Якщо його прибрати, то держава може рухатися достатньо швидко і інтенсивно. Але цей камінь – люди, значна частина правлячої касти, і прибрати його дуже складно.\nЗокрема, українці бачать пригоди електронного декларування, які дуже чітко показують, наскільки складною є боротьба нової і старої України. Стара дуже пручається. Проблема в тому, що якщо ми цей камінь не приберемо з дороги, то Україну чекають важкі часи. Тим більше, що в нас є сусід, який так і чекає, коли трупи ворогів пропливуть повз нього.\nУкраїна не один раз була на такому зламі. Я оптиміст, і вважаю, що склянка наполовину повна. Останні події виявили такий людський потенціал – людей натхненних, сильних, спроможних, які рухають нашу державу. Думаю, що ми зможемо. Тим більше, що в нас є союзники – демократичний світ, який підтримує нову Україну, і додає своє авторитетне слово і діло. Але буде важко.\nГоловне досягнення України в тому, що за останні два роки драматичних випробувань і проблем вдалося зберегти незалежність, суверенітет і більшу частину території. Всі інші досягнення мають відносний характер, хоча їх чимало.\nУкраїна, на відміну від більшості пострадянських держав, розвивається як конкурентна демократія. Країна, яка вибрала ринкову модель економіки, більш відкрита, і більш інтегрована в міжнародну спільноту. Одне з досягнень, яке недооцінюють, – і тут ми даємо фору багатьом пострадянським країнам – активне і впливове громадянське суспільство.\nЩо стосується проблем, то основних є дві. Це, звичайно, втрата частини території, що відбулося внаслідок слабкості обороноздатності України і її окремих державних інститутів. Це найболючіша і відчутна втрата за 25 років незалежності. Та з точки зору настроїв, самовідчуття більшості українців, проблема не в цьому. А в тому, що абсолютна більшість населення не має гідного рівня життя, прогресу щодо підвищення соціальних стандартів.\nЄ й політичні проблеми, високий рівень корупції тощо. Але втрата території, бідність і відсутність відчуття позитивної динаміки... Ці дві проблеми – найважливіші. Наша проблема в тому, що більшу частину цих 25 років українці витратили на дуже повільний рух. Іноді просто або стояли на місці, або були якісь відкати, відступи назад.\nУкраїнська траєкторія розвитку специфічна: крок уперед, крок вбік або назад. І такими зигзагами ми, на жаль, розвивалися, втративши значну частину часу. Тому наші результати такі скромні в порівнянні з країнами Східної Європи. Але це об'єктивно обумовлено тим, що Україна була набагато сильніше прив'язана до радянської і соціалістичної пуповини.\nНа думку політолога, не можна сказати однозначно, що і як буде далі. Ми вижили і рухаємося. Але дуже слабкі і немає якихось гарантій. Нам потрібно рухатися більш активно і швидко, чітко знаючи напрямок. Боротьбу за виживання і розвиток треба продовжувати. Рухатися потрібно в напрямку модернізації країни, її демократизації, створення сучасної та ефективнішої економіки. Необхідно розвиватися за європейською моделлю.\nНезалежна Україна відбулась і її збереження залишається головним завданням для мільйонів її громадян. Хоча українці не очікували, що святкуватимуть 25-річний ювілей Незалежності в умовах війни. Українці вистояли перед підступним російським ударом та продовжують свою боротьбу. Наразі ніхто не ризикне заявити, що незалежність впала нам просто до рук, за неї заплачено величезну ціну.\nПопри це, головна проблема незалежної України – протягом тривалого часу ті, хто називає себе національною елітою, воліли проїдати радянську спадщину, а не здійснювати реформи. Країна бігла на місці, імітуючи бурхливу діяльність, тоді як інші східноєвропейські сусіди рухалися вперед. Економічний аутсайдер у центрі Європи – таким сьогодні є становище України.\nТрадиційний комплекс меншовартості, високий ступінь сприйняття маніпуляцій, ілюзії стосовно україноцентричності світу – ці проблеми лишаються на порядку денному. Однак Україна сьогодні здійснює зміни, про які кілька років тому навіть не було мови. Наша держава стоїть перед простим вибором: вона повинна змінитися, щоб вистояти, інакше їй важко буде зберегти себе у наповненому викликами світі.\nВодночас російська агресія, як не дивно, подарувала Україні шанс. У світі Українську державу більше не сприймають крізь призму бачення Росії. Українці довели всім, що готові боротися та перемагати, відстоюючи незалежність та суверенітет держави. У світі немає підручника "Як реформувати Україну", цей алгоритм виписується непросто. Перебуваючи всередині змін, складно відчути їх масштаб. Ми повільно, проте все-таки рухаємося вперед.\nДля українців досі залишається проблемою те, що ми не зовсім вміємо користатися наслідками своєї перемоги. Українці завжди себе дуже добре проявляли в боротьбі з будь-яким злочинним режимом, але не завжди вміли скористатися перемогою.\nТак було, на жаль, в 1991 році, коли після проголошення незалежності не скористалися можливістю максимально взяти в свої руки державний апарат. Так було після Помаранчевої революції. Так частково є і досі, хоча вже значно більше людей готові брати на себе відповідальність за майбутнє своєї держави. Ми вчимося, і переконаний, що це один із маленьких ювілеїв України.\nВ подальшому нас чекає ще багато ювілеїв. 25 років незалежності — це початок довгого шляху, і нам ще багато доведеться пройти. І найважливіше, щоб ми не розчаровувалися.\nГоловна перемога за 25 років незалежності в тому, що Українська держава відбулася попри часто неготовність внутрішню самих українців і особливо української влади. А також попри небажання східного сусіда, щоб ця державність, як така, існувала. Всі тези, які російська пропаганда намагалася просунути на Заході про Україну як державу, що не відбулася, failed state – зазнали краху. Завдяки тому, що Україна, особливо в останні два роки, довела, що вона – незалежна держава.\nВажливо пам’ятати, що те, що відбулося 25 років тому, це не проголошення незалежності, а її відновлення. Тому що Україна мала період державності раніше. І потрібно не забувати про наші здобутки.\nЗа цей час, думаю, українці стали дорослішими, відповідальнішими. Ми вміємо об’єднуватися, контролювати і впливати на владу. Головним викликом для нас є вміння і далі брати на себе відповідальність, не перекладати її на якогось месію і не чекати єдиного вождя.\nРедакція "24" вітає всіх з Днем Незалежності!\nЧитайте також: 1994 – рік, коли Україна відчула смак Олімпійської перемоги\nТеги: Новини політики Публікації День Незалежності\nАркадий Бабченко 1156


КОМПОТИ З МЕДОМ\nизготовление частичного семного протеза\nяку траву пити для желудка\n120 г меду, 500 г яблук, вода, 2 штуки гвоздики, 5 г кориці, сік від піл- лимона. Вимиті яблука розріжемо на чверті (зберігаючи шкірку й виймаючи кісточки). Кипятимо воду з корицею й гвоздикою, кладемо туди яблука й варимо. Знімаємо з вогню, прохолоджуємо до 50 °С і додаємо мед і лимонний сік. Грушевий компот.\n120 г меду, 500 г груш, 5 г кориці, 2 штуки гвоздики, ванільний порошок по смаку, вода. Вимиті груші зі шкіркою розріжемо на скибочки, виймаємо кісточки й кипятимо у воді із пряностями. Після охолодження додаємо мед. Цей компот настоюється 2-3 години. Виноградний компот.\n150 г меду, 400 г винограду, 2 штуки гвоздики, вода.\nВимиті ягоди заливаємо водою, прокипяченої із пряностями. Варимо на повільному вогні.\nПісля охолодження додаємо мед. Компот настоюється 2-3 години.\n150 г меду, 350 г смородини, вода.\nОчищаємо вимиту смородину й всипаємо в окріп. Негайно знімаємо каструлю з вогню (плоди кипятити не треба). Після охолодження додаємо мед і даємо постояти 2-3 години. Айвовий компот.\n150 г меду, 600 г айви, 2 штуки гвоздики, 5 г кориці, вода. Занурюємо айву в гарячу, потім у холодну воду. Очищаємо фрукти, розріжемо на шматочки. І варимо у воді із пряностями. Після охолодження додаємо мед. Компот наставиается 3-4 години.


У селі Плюшкина Чичиков зауважує "якусь особливу\nУ селі Плюшкина Чичиков зауважує "якусь особливу\nТвір: Гоголь. Н.В. - Мертві душі - " "Мертві душі" у поемі Гоголя."\n" "Мертві душі" у поемі Гоголя."\n"Мертві душі" у поемі Гоголя\nПоема Н. В. Гоголя "Мертві душі" - найбільший добуток світової літератури. В омертвінні душ персонажів - поміщиків, чиновників, Чичикова - письменник убачає трагічне омертвіння людства, сумовитий рух історії по замкнутому колу\nСюжет "Мертвих душ" (послідовність зустрічей Чичикова з поміщиками) відбиває подання Гоголя про можливі ступені деградації людини. "Один за іншим ідуть у мене герої один пошлее іншого", - відзначав письменник. Справді, якщо Манилов ще зберігає в собі деяку привабливість, те Плюшкин, що закриває галерею поміщиків-кріпосників, уже відкрито названий "дірою на людстві".\nВ образі Манилова відбитий тип дозвільного мрійника, "романтичного" ледаря. Господарство поміщика перебуває в повному занепаді. "Будинок панський стояв на юру, тобто на піднесенні, відкритому всім вітрам, якої тільки вздумается подутье" Краде ключниця, "нерозумно й безглуздо готується на кухні", "порожньо в коморі", "нечистоплотні й п'яниці слуги". А тим часом споруджена "альтанка із плоским зеленим куполом, дерев'яними колонами й написом: "Храм відокремленого міркування"." Мрії Манилова нісенітні й безглузді. "Иногдае говорив він про те, як би хорощо було, якби раптом від будинку провести підземний хід або через ставок вибудувати кам'яний мосту" Гоголь показує, що Манилов вульгарний і порожній, реальних духовних інтересів у нього немає. "У його кабінеті завжди лежала якась книжка, закладена закладкою на чотирнадцятій сторінці, що він постійно читав уже два роки". Вульгарність сімейного життя ( відносини із дружиною, виховання Алкида й Фемистоклюса), нудотна солодкуватість мови ("травневий день", "іменини серця") підтверджують проникливість портретної характеристики персонажа. "У першу мінуту розмови з ним не можеш не сказати: "яка приємна й добра людина!" У наступну мінуту розмови нічого не скажеш, а в третю скажеш: "Чорт знає що це таке!" - і відійдеш подалі; якщо не відійдеш, відчуєш нудьгу смертельну". Гоголь із приголомшливою художньою силою показує мертвотність Манилова, нікчемність його життя. За зовнішньою привабливістю ховається духовна порожнеча\nОбраз накопительницы Коробочки вже позбавлений тих "привабливих" рис, які відрізняють Манилова. І знову перед нами тип - "одна з тих матінок, невеликих поміщиць, которыее набирають потроху деньжонок у пестрядевые мішечки, розміщені по ящиках комодів". Інтереси Коробочки цілком сконцентровані на господарстві. "Крепколобая" і "дубинноголовая" Настасья Петрівна боїться продешевити, продаючи Чичикову "мертві душі". Цікава "німа сцена", що виникає в цій главі. Аналогічні сцени знаходимо майже у всіх главах, що показують висновок угоди Чичикова із черговим поміщиком. Це дозволяє з особливою опуклістю показати духовну порожнечу Павла Івановича і його співрозмовників. У фіналі третього розділу Гоголь говорить про типовість образа Коробочки, незначній різниці між нею й іншою аристократичною дамою\nГалерею "мертвих душ" продовжує в поемі Ноздрев. Як і інші поміщики, він внутрішньо не розвивається, не міняється залежно від віку. "Ноздрев у тридцять п'ять років був такий же зовсім, яким був в осьмнадцать і двадцять: мисливців погуляти". Портрет лихого гульвіси сатиричен і саркастичен одночасно. "Це був середнього росту, дуже непогано складений молодець із повними рум'яними щекамие Здоров'я, здавалося, так і пирскало з особи його". Втім, Чичиков зауважує, що один бакенбард був у Ноздрева менше й не так густий, як іншої (результат чергової бійки). Пристрасть до брехні й карткової гри багато в чому пояснює те, що на жодному зборах, де був присутній Ноздрев, не обходилося без історії. Життя поміщика абсолютно бездуховна. У кабінеті "не було помітно слідів того, що буває в кабінетах, тобто книг або паперу; висіли тільки шабля й два ружьяе" Зрозуміло, господарство Ноздрева розвалене. Навіть обід складається із блюд, які пригоріли, або, навпроти, не зварилися\nСпроба Чичикова купити мертві душі в Ноздрева - фатальна помилка. Саме Ноздрев розбовтує на балі в губернатора таємницю. Приїзд у місто Коробочки, що побажала довідатися, "почім ходять мертві душі", підтверджує слова лихого "балакуна".\nПерераховані вище прийоми типізації використовуються Гоголем і для опису образа Собакевича. Село й господарство поміщика свідчать про певний статок. "Двір оточений був крепкою й непомірно толстою дерев'яними ґратами. Поміщик, здавалося, клопотав багато про прочностие Сільські хати мужиків теж зрубані були на дивое все було пригнано щільно і як треба".\nОписуючи зовнішність Собакевича, Гоголь прибігає до зоологічного уподібнення (порівняння поміщика з ведмедем). У своїх судженнях про їжу Собакевич піднімається до своєрідної "гастрономічної" патетики: "У мене коли свинина - всю свиню давай на стіл, баранина - усього барана тягни, гусак - усього гусака!" Втім Собакевичу (цим він відрізняється від Плюшкина й більшості інших поміщиків) властив деяка господарська жилка (не розоряє власних кріпаків, домагається відомого порядку в господарстві, вигідно продає Чичикову мертві душі, відмінно знає ділові й людські якості своїх селян).\nГраничний ступінь людського падіння відбитий Гоголем в образі найбагатшого поміщика губернії (більше тисячі кріпаків) Плюшкина. Біографія персонажа дозволяє простежити шлях від "ощадливого" хазяїна до напівбожевільного скнари. "Але ж були часи, коли оне був одружений і сім'янин, і сусід заїжджав до нього пообедатье навстерчу виходили дві миловидні дочкие вибігав сині Сам хазяїн був до стола в сюртукее Але добра господарка вмерла, частина ключів, а з ними дрібних турбот перейшли до нього. Плюшкин став беспокойнее й, як всі вдівці, підозріліше й скупіше". Незабаром родина повністю розвалилася, і в Плюшкине розвиваються небачені дріб'язковість і підозрілість: "Есам він звернувся нарешті в якусь діру на людстві". Отже, аж ніяк не соціальні умови привели поміщика до останнього рубежу морального падіння. Перед нами розігрується трагедія самітності, що переростає в кошмарну картину самотньої старості\nУ селі Плюшкина Чичиков зауважує "якусь особливу старість". Увійшовши в будинок, Чичиков бачить дивне накопичення меблів і якогось вуличного мотлоху. Плюшкин - незначний раб власних же речей. Він живе гірше, ніж "останній пастух Собакевича". Незліченні багатства пропадають зряе Предостерегающе звучать слова Гоголя: "И до якої незначності, мелочнности, гидоти міг снизойти людина! Міг так змінитися!.. Все може статися з людиною".\nТаким чином, поміщиків в "Мертвих душах" поєднують загальні риси: нелюдськість, ледарство, вульгарність, духовна порожнеча. Однак Гоголь не був би, як мені здається, великим письменником, якби не обмежився лише "соціальним" поясненням причин духовної неспроможності персонажів. Він дійсно створює "типові характери в типових обставинах", але "обставини" можуть полягати й в умовах внутрішнього психічного життя людини. Повторюю, що падіння Плюшкина не зв'язане прямо з його положенням поміщика. Хіба втрата родини не може зломити навіть найдужчу людину, представника будь-якого класу або стану?! Словом, реалізм Гоголя містить у собі й найглибший психологізм. Цим-Те поема й цікава сучасному читачеві\nМиру мертвих душ протипоставлена в добутку віра в "таємничий" російський народ, у його невичерпний моральний потенціал. У фіналі поеми виникає образ нескінченної дороги й птаха-трійки, що несеться вперед. У цьому неприборканому русі відчувається впевненість письменника у великому призначенні Росії, у можливості духовного воскресіння людства