Стрейчинг для схуднення: гнучкість і підтягнутість ~ Жіночий сайт "Вона"\nСтрейчинг являє собою одну з різновидів фітнесу. Основною метою таких фізичних вправ є розтяжка м’язів, розвиток гнучкості і витривалості. Жінки, які обрали стрейчинг, повинні розуміти, що силового навантаження вони фактично не отримають, відповідно збільшення м’язової маси відбуватися практично не буде.\nЯк і всякі фізичні вправи, стрейчинг може сприяти схудненню, так як є активною дією.\nЗа допомогою стрейчинг можна підтягнути м’язи, від чого тіло буде виглядати більш підтягнутим, хода і рухи стануть пластичними. Також заняття цим видом фітнесу допоможе вирівняти поставу, так як багато позицій комплексу вправ спрямовані на хребет.\nСтрейчинг це свого роду гімнастика, тому не варто засмучуватися, якщо які-небудь вправи спочатку не виходять. Трохи практики, стабільних занять і вже через пару місяців ви відчуєте результат.\nЯк правильно займатися стрейчингом\nПеред тим як зайнятися розтяжкою, необхідно виконати розминку. Вправи для розминки усім знайомі з уроків фізкультури, ось тільки під улюблену музику робити їх в домашніх умовах або у спортклубі набагато цікавіше. Не лінуйтеся і не хитрите, добре розігріті м’язи будуть набагато легше реагувати на вправи для розтяжки м’язів.\nВзагалі, всі вправи стрейчинг проходять повільно і не поспішаючи під приємну небыструю мелодію. На заняттях з стрейчингу під час вправ необхідно правильно і спокійно дихати. Ставитеся до занять як до своєрідного релаксу, адже після них дійсно підвищується настрій, з’являється легкість у всьому тілі.\nКожну вправу необхідно виконувати обережно, щоб ненароком не нашкодити собі. Розслабтеся, прийміть позу і утримуйте її до 60 секунд. По можливості намагайтеся поступово ще більше потягнутися. Запам’ятайте! В розслабленому стані м’язи тягнуться набагато краще, ніж у напруженому.\nПісля вправ прийміть контрастний душ і втирайте в шкіру масло для тіла. На наступний день ви відчуєте, як в м’язах збільшується кількість молочної кислоти. Виражатися це буде в больових відчуттях при рухах. Це нормально і навіть добре. Щоб неприємні відчуття пройшли швидше, можна зробити легку зарядку або пробіжку.\nПийте більше води під час тренування. Після комплексу вправ краще випити сольовий розчин, наприклад, склянка мінеральної води.\nКомплекс вправ бажано міняти час від часу, кількість тренувань повинно бути мінімум два рази на тиждень. Тільки такий режим буде ефективним і помітний.\nКористь стрейчинг для схуднення\nПризначений чи стрейчинг для схуднення? Чи можна за допомогою такого спортивного комплексу скинути зайву вагу? Чи є користь від цих занять для повних людей?\nПід час вправ у тканинах м’язів збільшується приплив крові, прискорюється її циркуляція. М’язи починають зміцнюватися і збільшуватися, виганяти жирові клітини. Нажаль, за допомогою тільки одного стрейчинг позбавитися від зайвої ваги неможливо, особливо коли мова йде про великі обсяги тіла.\nЗаняття таким видом фітнесу зробить фігуру більш гнучкою, підтягне її силует.\nОптимальним рішенням стане поєднання стрейчинг з такими речами:\nДо останнього пункту можна віднести танці, спортивні ігри.\nНеобов’язково потіти кілька годин на біговій доріжці, просто можна проводити танці під улюблені музичні композиції.\nЗапам’ятайте, стрейчинг – це лише одні з інструментів для створення тіла своєї мрії. Займаючись їм одним, скинути зайву вагу практично неможливо.\nОднак якщо ви вибрали стрейчинг та його відвідування вас радує, то просто отримуйте задоволення від занять і ваша зовнішність відповісти вам з вдячністю.


Монтаж водяної теплої підлоги Львів :: Ціни на встановлення\nТепла водяна підлога в квартирі або приватному будинку – сучасне рішення, що забезпечує мешканцям максимальний рівень комфорту. Організація обігріву приміщень за допомогою систем теплої підлоги має ряд ключових переваг порівняно з традиційним радіаторним опаленням:\n1) Завдяки великій площі випромінюючої тепло поверхні, прогрів кімнат виходить дуже швидким, і в той же час рівномірним. По теплих підлогах можна без дискомфорту пересуватися босоніж, діти гарантовано не простудятся під час ігор на підлозі.\n2) Громіздкі радіатори опалення не займають місця біля стін, що виключає проблеми з розстановкою меблів. Їх відсутність також дозволяє при бажанні встановити в приміщенні панорамні вікна від стелі до підлоги). Ризик отримати травму чи опік про поверхню опалювального приладу зводиться до нуля.\n3) Тепловий потік – строго вертикальний, що виключає циркуляцію пилу і шкідливих мікроорганізмів по кімнаті. Людям, часто схильним до вірусних захворювань, а також тим, хто страждають від алергічних реакцій, набагато комфортніше знаходитися в приміщеннях, опалювальних за допомогою водяних теплих підлог. Рівномірний розподіл тепла від підлоги до стелі також не дозволяє перегріватися верхнім верствам повітря в приміщення і істотно знижує тепловтрати через будівельні перекриття та верхні частини стін.\n4) Температура теплоносія в системах теплої підлоги зазвичай не перевищує 35-40ºС, що призводить до значної економії енергії, використовуваної для його нагрівання.\nЗагальна інформація по конструкції систем водяного теплої підлоги.\nСистема водяної теплої підлоги складається з наступних основних компонентів:\nРегулювальна та запірна арматура\nТрубопроводи з полімерних матеріалів\nСистеми управління температурою в приміщеннях (термостати)\nДжерелом енергії для теплої підлоги може виступати котел, що працює на будь-якому виді палива (дизельне паливо, газ, електрика, дрова, вугілля). Найкращих результатів по економії енергії можна досягти при використанні низькотемпературних джерел тепла (конденсаційних котлів, теплових насосів).\nПри опаленні приміщень теплими підлогами виникає цікавий ефект: згідно законам фізики, тепло тим сильніше передається від більш теплого предмета до більш холодного, чим більше різниця температур. Як наслідок – при підвищенні в приміщенні температури повітря відбір тепла від водяної теплої підлоги знижується. Наприклад, як тільки настав день і сонце нагріло повітря в приміщенні додатково на кілька градусів, тепловий потік з поверхні підлоги автоматично зменшився, і навпаки, коли настала ніч і сонце сховалося за горизонтом, а температура в кімнаті знизилася, тепловий потік з поверхні підлоги природним чином збільшився. Це явище отримало назву «ефект саморегулювання».\nДокладніше розглянемо основні способи, якими трубопроводамии системи теплої підлоги можуть наповнюватися теплоносієм:\n1) Безпосереднє підключення до котла. Для організації циркуляції теплоносія на контур теплої підлоги безпосередньо через котел останній повинен обов’язково мати функцію роботи в низькотемпературному режимі (в діапазоні 35-55°С). З-за невисокої температури теплоносія в системі від цього ж котла не вийде «живити» радіаторне опалення або систему ГВП, тобто котел буде працювати тільки для обігріву приміщень за допомогою системи «водяна тепла підлога», однак і палива він буде споживати набагато менше, ніж котел, що працює в традиційному режимі.\nВ разі такого підключення підтримка заданої температури теплоносія контуру теплої підлоги буде здійснюватися автоматично безпосередньо самим котлом.\n2) Від котла через триходовий змішувальний клапан з термоголовкою (з виносним датчиком) або триходовий термостатичний змішувач.\nСтворення низькотемпературного контуру і підтримку заданої температури теплоносія контуру теплої підлоги здійснюється автоматично триходовим змішувальним клапаном з термоголовкою (з виносним датчиком) або триходовий термостатичним циркуляцію в контурі теплої підлоги забезпечує додатковий насос.\nКотел при такій схемі роботи нагріває теплоносій до значної температури, що дозволяє одночасно з «теплою підлогою» використовувати його для систем радіаторного опалення чи ГВП (за допомогою застосування бойлерів непрямого нагріву). Для теплих ж підлог потрібна температура теплоносія (35-40ºС) досягається автоматичним підмішуванням остиглої води за допомогою одного з перерахованих вище клапанів.\nПри більшій універсальності, порівняно з першим способом (підійде котел з звичайним температурним режимом, паралельно можна організувати традиційне опалення та гаряче водопостачання), негативна сторона такої організації подачі тепла в контурів теплої підлоги – велика ймовірність неправильного монтажу, а також сильна залежність від прохідного перерізу клапанів. У кожного клапана є гранична пропускна здатність, що обмежує можливу площа опалюваних теплими підлогами приміщень.\n3) Від котла через насосно-змішувальний вузол.\nПри такому способі підключення до котла системи теплої підлоги організація низькотемпературного контуру і підтримку заданої температури теплоносія здійснюється автоматично насосно-змішувальним вузлом. До його складу зазвичай входять:\nРегулюючий клапан трьохходовий\nВимірювальні прилади (термометри)\nКлючовим моментом, що відрізняє такий спосіб підключення контурів, є наявність в комплекті циркуляційного насоса. Неправильно змонтувати систему теплої підлоги із застосуванням такого вузла практично неможливо, а значить – і працездатність системи не викликає побоювань. В залежності від потужності насосно-змішувального вузла варіюється і максимальна площа, опалювальна «теплими підлогами».\nПідлогове опалення організується шляхом укладання трубопроводів у основу підлоги, яке може бути настильного або бетонного типу.\nПід терміном «настильні» маються на увазі дерев’яні покриття, що представляють собою дошки, фанеру або просто дерев’яні балки, на яких розміщуються трубопроводи системи теплої підлоги. Як правило, такий спосіб застосовується в котеджах з другого поверху і вище, коли є необхідність зменшення навантаження на перекриття або товщини «пирога» теплої підлоги. Міцність такій підлозі додають 2 гіпсоволоконних листа (ГВЛ), між якими розміщуються пінополістирольні панелі з пазами для укладання труб водяної теплої підлоги.\nБетонна основа теплої підлоги (бетонна стяжка) – найбільш поширена і частіше вживана. Поверхня основи повинна бути чистою і рівною, не допускається наявність виступів більше 10 мм. Вирівнювання основи під бетонну стяжку проводиться за допомогою тонкого шару цементно-піщаного розчину або сухим піском.\nСпособів укладання «теплої підлоги» існує багато, але всі вони зводяться до одного: спочатку укладається теплоізоляція (можливо з відбиваючим екраном), потім петлі труб «теплої підлоги», стяжка та зверху покриття (плитка, спеціальний ламінат і т. ін.). По периметру приміщення необхідно застосовувати демпферну стрічку, мета якої – захистити стіни будинку від механічного впливу ефекту температурного розширення поверхні підлоги.\nПеред укладанням шару теплоізоляції слід переконатися, чи не рекомендується для даного проекту будинку укладання в конструкцію підлоги паро – або гідроізоляції (наприклад, бетонна підготовка підлоги зроблена по грунту, або підлога робиться у ванній кімнаті). Якщо така у проекті передбачена, то на очищену від сміття основу укладається шар паро – або гідроізоляції рулонного, наливного або обмазувального типу.Якщо в якості ізоляції застосовуються матеріали на бітумній основі, то перед укладанням теплоізоляції з пінополістирольних плит бітум повинен повністю висохнути.\nЕфективність роботи системи підлогового опалення багато в чому залежить від правильного вибору теплоізоляції. Необхідно звести до мінімуму втрати тепла через перекриття, максимально підвищивши тим самим ефективність використання виробленої котлом теплової енергії. Найчастіше застосовуються готові ізоляційні плити, виготовлені спеціально для «теплих підлог». При установці ізоляційних плит необхідно стежити, щоб між ними не залишалося ніяких щілин, щоб розчин стяжки не проникав між плитами утеплювача і не створював температурні і акустичні містки.\nЦіна водяної теплої підлоги\nОрієнтовна ціна водяної теплої підлоги «під ключ» ~ 950 грн. / м2 – 1540 грн. / м2\nм2 – площа, на яку проводиться монтаж водяної теплої підлоги Львів.\nВартість колекторів і колекторних шаф\nТруба DN16mm (зшитий поліетилен або металопластик), якірне кріплення, витратні матеріали та утеплювач\nТруби від колектора котельні до колектора теплої підлоги\nУкладання водяної теплої підлоги, встановлення колекторних шаф і колекторів, інші монтажні роботи\nТочну ціну монтажу водяної теплої підлоги в Вашому домі ми зможемо позначити тільки по результату виїзду на об’єкт і відповідних розрахунків.


Нижній парк - Е-путівка\nдодому Росія Липецька Нижній парк\nНижній Парк — одне з найулюбленіших місць відпочинку жителів Липецька. Це найбільший міський парк, який користується величезною популярністю. Своїм створенням парк зобов’язаний государю Петру Першому, який під час зупинки в Липецьку в розпал Азовських походів виявив цілющі джерела.\nОдного разу, прогулюючись вздовж річки Липовки разом з адміралом І. А. Сенявиным, біля підніжжя пагорба Петро Олексійович побачив прозорий джерело, що б’є з-під землі. Оскільки прожив багато років за кордоном государ мав прекрасне уявлення про корисні властивості мінеральних вод і про європейських курортах, він припустив, що виявлена джерельна вода може мати лікувальні властивості. За розпорядженням Петра Першого на місці джерела був побудований колодязь з дубовим зрубом.\nДовгий час російські курорти користувалися меншою популярністю у порівнянні з європейськими, однак після Французької революції і війни з Наполеоном можливості виїзду за кордон стали обмежені. Саме в цей момент почався стрімкий розвиток Липецького курорту. Починаючи з XIX століття це улюблене місце відпочинку і прогулянок. У наші дні у парку працює два десятки атракціонів, росте понад 50 видів дерев і чагарників, в тому числі, вікові дуби та липи.\nПам'ятки в Нижній парк\nприватний гід в Нижній парк\nпопередня статтяІллінська церква в Рязані\nнаступна статтяРаспятская церква-дзвіниця\nНе так давно в Мережу злили фото нового кросовера баварської марки, який зняли на заводі компанії. Тепер найбільший кросовер BMW виїхав на дороги, правда тестують його в камуфляжній плівки.\nЖіночий монастир Іверської ікони Божої Матері


Книги професора Сергія Пивоварова, подаровані Муніципальній бібліотеці ім.А.Добрянського\nФонди Муніципальної бібліотеки ім. А.Добрянського часто поповнюються новими і вартісними виданнями. А так як одним з головних і пріоритетних напрямків роботи є краєзнавство – тобто все, що відноситься до історії Чернівців, від давньої історії до культури дня сьогоднішнього.\nЗвичайно, що солідні наукові праці і монографії не часто виходять, адже для того, аби їх видати, потрібні роки. А то й десятиліття скрупульозної наукової праці. А так як наукові вісники виходять дуже скромними накладами, то не завжди потрапляють на полиці публічних бібліотек. І тому ми щиро раді, коли автори або небайдужі чернівчани презентують нам вартісні книги, які з різних причин не потрапили до нашого «золотого фонду».\nНещодавно свої такі вартісні видання, які вийшли в попередні роки, приніс професор Сергій Пивоваров. А оскільки Сергій Володимирович історик, колом інтересів та вивчення завжди була така серйозна і ґрунтовна наука, як археологія. То тим більше такі видання виходять нечасто, але від того вони цінніші.\nКниги, які ми отримали нещодавно :\nПивоваров С.В. Середньовічне населення межиріччя Верхнього Пруту та Середнього Дністра (ХІ – перша половина ХІІІ ст.). – Чернівці: Зелена Буковина, 2006. – 300 с.\nВ цій поважній монографії, яка готувалась на здобуття автором наукового ступеня доктора історичних наук, представлені новітні дослідження джерел з середньовічної історії України (XI–XIV ст.) і території Буковини насамперед.\nУ дисертації досліджується процес історичного розвитку давньоруського населення на території межиріччя Верхнього Пруту та Середнього Дністра в ХІ – першій половині ХІІІ ст., охарактеризована етнічна ситуація в регіоні в другій половині І тис. н.е., висвітлено прилучення цієї території до складу Київської держави.\nДоведено, що в цей період тут проживало давньоруське населення та проаналізовано основні компоненти його матеріальної культури. На території регіону локалізовані літописні населені пункти: Василів, Онут, Кучелмін, Плав, Прут, визначено їх соціально-економічний статус. Простежено розвиток землеробства, скотарства, ремесел, промислів і торгівельних зв’язків у місцевих мешканців, визначено їх спільні риси та особливості у порівнянні з іншими територіями Давньої Русі-України. Розкрито питання про християнізацію місцевого населення, охарактеризовано поховальний обряд і встановлено походження окремих ритуалів. Подана характеристика християнських культових споруд. Значна увага приділена християнській культові символіці, відзначено існування язичницьких амулетів та оберегів.\nХронологічно рамки дослідження обумовлені тематичною спрямованістю і охоплюють період ХІ – першої половини XІІІ ст. – від часу прилучення регіону до складу Київської Русі і до монголо-татарської навали.\nРоботу виконано на стику різних галузей знань, таких, як власне історія, археологія та спеціальні історичні дисципліни (нумізматика, сфрагістика) із залученням даних палеоантропології, мікротопоніміки, спелеології та географії. Під час виконання роботи до наукового обігу було введено цілий комплекс нововиявлених археологічних, нумізматичних, сфрагістичних матеріалів, отриманих автором під час досліджень середньовічних старожитностей у Василеві, Онуті, Галиці, Хотині, Недобоївцях, Чорнівці, Зеленій Липі, Пригородку, Дарабанах та інших пунктах регіону. Автором локалізовано літописний Плав та встановлено літописну назву Ленківецького давньоруського городища.\n«Землі межиріччя Верхнього Пруту та Середнього Дністра, українська Буковина, (сучасна Чернівецька обл.. України) здавна знаходилися на перехресті транс’європейських торгівельних шляхів, у безпосередній близькості від центрів античної цивілізації. У добу середньовіччя на території регіону проживали численні слов’янські племена, які залишили пам’ятки празько-корчацької та Лука-Райковецької археологічних культур. У кінці Х ст. землі краю ввійшли до складу київської Русі, пізніше – Теребовлянського, Галицького та Галицько-Волинського князівств».\nАналіз даних писемних джерел та археологічного матеріалу показує, що з другої половини V ст. н.е. на землях регіону проживало слов’янське населення. У VІІІ – Х ст. н.е. тут мешкали племена східних хорватів і тиверців. Після походу князя Володимира в 992 р. територія краю стала складовою частиною Київської держави.\nНаступні півтора століття стали переломним етапом у житті давньоруського населення регіону. В цей час на сторінках писемних джерел з’являються перші згадки про населені пункти краю. Виявлені археологічні матеріали засвідчують значне зростання кількості селищ, городищ, могильників, культових об’єктів, скарбів, які відносяться до ХІІ – першої половини ХІІІ ст.. Тут виникають поселення міського типу з розвинутою інфраструктурою. Подальшого поступального розвитку зазнають сільське господарство, ремесла та промисли, встановлюються тісні торгово-економічні зв’язки із основними центрами Давньої Русі та сусідніми державами. Панівним світоглядом місцевих жителів стає християнство»\nЗвичайно, що в такому науковому виданні подано поважний список використаних джерел та літератури, фонди архівів, музеїв та наукових установ, якими автор користувався при його підготовці. Для зручного користування подано географічний та іменний покажчики.\nІ хоч то цілковито наукова монографія, та ще й про такий віддалений у часі період історії, вона читається легко і зрозуміло. Тому стане у нагоді власне науковцям, історикам, археологам, етнографам, краєзнавцям, студентам, учням, журналістам, письменникам, які повертають нашу уяву в ті давні часи. А також всім небайдужим мешканцям Чернівців та Буковини, які захочуть глибше розуміти історію свого краю і бути гордими за свою прадавню історію та своїх історичних предків.\nПивоваров С. В., Федорак В.Ф. Основи археології Буковини (шкільний курс). – Чернівці: «Місто», 2010. – 156 с.\nЩе одним вартісним виданням стала книга Сергія Пивоварова у співавторстві з методистом історії та правознавства Чернівецького обласного інституту післядипломної педагогічної освіти Василем Федораком «Основи археології Буковини (шкільний курс)». Це вперше в Україні з’явилась книга, в котрій про археологію Буковини дослідники розповіли в доступній для школярів формі.\nВміст посібника розрахований на 17-годинний навчальний курс і включає в себе загальні теоретичні відомості про археологію як науку та методи її досліджень, історію вивчення археологічних старожитностей Буковини та характеристику археологічних пам’яток регіону від появи перших людей до пізньосередньовічного часу та козацької доби. Також посібник містить матеріали для підготовки і проведення практичних занять у польових умовах. Вдале поєднання теорії та практики дозволяє ефективно використовувати навчальний час і заохотити до вивчення курсу.\nВ доступній для учнів 7-11 класів формі подано короткі відомості про основні археологічні пам’ятки культури, які знайдені на території Чернівецької області. У цьому популярному виданні представлено структуровану археологічну періодизацію історії людського суспільства та історії Буковини зокрема. Тут висвітлена найповніша хронологія археологічних пам’яток Чернівецької області. Кожна археологічна культура у книзі проілюстрована малюнками. Поява найдавніших людей в регіоні, трипільські пам’ятки Буковини, археологічні розкопки козацької доби – у книзі зібрана найрізноманітніша інформація.\nПосібник розрахований насамперед на учнів, вчителів та всіх тих, хто цікавиться археологією та давньою історією Буковинського краю.\nПивоваров С. Минувшина Полонного: історико-краєзнавчі нариси / С. Пивоваров. – Київ: НАКККІМ, 2016. – 208 с. :іл.\nІ звичайно, кожен поважаючий себе науковець, а вже тим більше історик, не може оминути увагою свою малубатьківщину. Тобто місто чи село, де він народився. Не залишив поза увагою Сергій Володимирович і рідне містечко Полонне Хмельницької області, в якому він народився.\nЯк історик-археолог, він повертає читача до найдавніших сторінок з минулого міста. На основі аналізу археологічних, нумізматичних та писемних джерел висвітлює маловідомі питання історії міста. І як завжди ретельно проаналізував основні хронологічні етапи його розвитку. Видання доповнене численними ілюстраціями різних епох. Вміщено тут і біографії як малознаних, так і більш відомих мешканців цього міста, які творили його впродовж віків. Розраховане видання насамперед на юних жителів Полонного, аби вони знали та цінували історію свого міста. І на всіх небайдужих до історії своєї батьківщини мешканців цього містечка.


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - «Волинська трагедія» та майбутнє двох держав. | Korrespondent.net\n«Нехай завдяки очищенню історичної пам’яті всі будуть готові поставити вище те, що об’єднує, а не те, що роз’єднує».\nМаємо скоро 11 липня, дату, яка щоразу і щороку збурює українсько-польські відносини. Дату 78-річної давнини, коли польсько-український конфлікт досягнув свого апогею. Якщо ми говоримо не в історичному, науковому контексті, а в суспільному широкому тлі – що є Волинь-43 для Польщі і для України?\nДля України Волинь 1943-го – це скоріше локальна історія. Тобто це місцевий кейс – волинський, галицький, те, що важливе для цього регіону, який був у складі міжвоєнної Польської держави. Тому що, скажімо, для Черкащини польське питання перестало існувати в кінці XVIII століття, після Гайдамаччини і розподілів Польщі. Для Полтавщини ще в середині XVII століття ця проблема стала неактуальною, для них Польща – така ж сусідня країна, як Угорщина, чи Словаччина, чи Литва. Щось із далекого минулого.\nДля західноукраїнських земель, колишніх підпольських територій, це є актуальна проблема. Але все одно цей ступінь актуальності, ступінь суспільного градуса сприйняття цих проблем – він не є настільки високим, як в Польщі. Там ці трагічні події возведені в загальнонаціональний культ, наратив, загальнонаціональну проблематику. На рівні, скажімо, з Варшавським повстанням і винищенням Варшави після цього повстання. В Польщі до цього зовсім інше ставлення, там надзвичайно потужні середовища так званих кресов’яків, тобто вихідців з цих територій, їхніх нащадків. Сучасна польська держава дуже серйозно цю проблематику експлуатує.\nКожна нація, кожна держава і кожен політичний істеблішмент потребує історії, потребує якогось історичного паспорта для себе, метрики. І коли сформувалася, чи була насаджена радянськими багнетами, Польська комуністична держава, вона гостро потребувала виправдання своєму існуванню. Цим виправданням стало те, що, як казали комуністи, вони придушили український сепаратизм, врятували Польщу від УПА, не дали відділитись південно-східним околицям, те, що ми називаємо Закерзонням.\nКоли постала демократична Польща і питання, яким має бути тепер загальнонаціональний наратив, – Польська демократична держава після 1989 року намагалася запозичити, скопіювати чи творче переробити наратив Холокосту, який існує в Ізраїлі, який об’єднує і цементує…\nПочалося з того, що Польща була жертвою, – це Катинь, це нацисти, а потім підтягнулося питання Волині.\nНа зламі 1980-1990-х Польща активно віддалялася від совєцького спадку, виходила зі сфери впливу Росії, і, звичайно, Катинь тут була головною темою. Але будь-який історичний міф має певний термін придатності. Потім він стає очевидним, втрачає свою атрактивність для суспільства, і його треба замінити чимось свіжим, радикальнішим.\nТому витягується якийсь інший кейс, інший історичний випадок, який розкручують за допомогою медіа, школи, інших державних ресурсів. Таким чином формулюється наратив.\nТут цікаво подивитися на те, що на початку 1990-х опитування в Польщі показували до 7–10% поляків стверджували, що їхні родини або вони особисто мали досвід контактів з українцями в роки Другої світової війни. Вже через 20 років цей відсоток почав вискакувати понад 30–40. Люди починали вірити в те, що їм розповідав телевізор, інтернет, журнали.\nПольська історична думка здебільшого, коли говорять про Волинь і Галичину, взагалі обмежується 1943-1945 роками. Навіть вириваючи це поза контекст міжвоєнного періоду і поза контекст Другої світової війни.\nТреба розуміти, що це був тільки один відносно невеликий епізод того, що відбувалося в світі: і за кількістю жертв серед солдатів, тому що там були операції Червоної армії, де за один день гинуло в рази більше людей; і за кількістю жертв цивільних це не йде навіть в порівняння з придушенням Варшавського повстання, бо була розтягнута в часі і території. А Варшавське повстання – це був сконцентрований і дуже швидкий злочин придушення. Це не йде навіть в порівняння з Катинню, де за пару днів всю військову і цивільну еліту перестріляли.\nОднак, не забуваючи, досліджуючи, вивчаючи історію ми маємо прагматично думати про майбутнє наших держав. Міцне стратегічне партнерство між Україною та Польщею стане найкращою відповіддю агресивній політиці Москви. Порозуміння необхідне обом сторонам. Відтак українські історики закликають припинити спрощувати дуже складну ситуацію, яка складалась наприкінці Другої світової, і досліджувати її разом із польськими колегами.\nСлід нагадати, що 18 років тому відбувся один із ключових етапів процесу українсько-польського примирення та взаємного прощення. Президенти Польщі та України у липні 2003 року у зв’язку з 60-ми роковинами Волинського протистояння виступили зі спільною заявою «Про примирення в 60-у річницю трагічних подій на Волині» (село Павлівка Волинської області).Тоді була дана вичерпна політична оцінка тих трагічних подій Главами держав, також проведено масштабні поминальні заходи, відкрито Монумент українсько-польського примирення «Пам’ять – Скорбота – Єднання» тамеморіал загиблим.


Посмакуємо?, Смачні рецепти, що подобаються мені! » Кулінарний форум Дрімфуд » Сторінка 57\n59 сторінок 1 2 3 ... 56 57 58 59 Далі >>\n19 вересня 2010 20:20\nКласнючі!!! Асоціюються з кутею!!!\n19 вересня 2010 22:37\nМені сподобалася формочка для маффінів, придбана вчора у магазині, тому на одній порції я не зупинилася і закалатала ще одну.\nАвтор - Bronza53 з liveinternet.ru. Правда, це був пиріг, який я трошки видозмінила ...\nСирно-кабачкові маффіни з м'ясом\nБеремо 2 миски.\nВ одну миску кладемо:\n300г тертого кабачка(приблизно - я просто взяла половину кабачка, що в мене був і додала ще жменьку гарбуза),\n1скл. тертого сиру (звичайно, твердого)\n400г муки + 1ст.л. порошку до печива\nподріблений 1 зубчик часнику\nВ другу миску наливаєм-насипаєм:\nвсе вимішуємо в обох мисках, а потім обєднюємо суміші. Для запаху посипала орегано.\nУ форми накласти по ложці тіста, потім вкласти пару шматочків мяса (у мене телятина, готова для бурітос), зверху викласти решту тіста - і в духовку на t200. До рум'яної скоринки.\nОхолоджуємо і смакуємо!!!\nP.S. Тіста вистачило на цілу форму - 12штук і ще на маленьку мисочку.\nПовідомлення відредагував Ірка-Шкірка - 20 вересня 2010 11:30\n19 вересня 2010 22:46\nДодалася ще одна мафіноманка! жартую :) але це так захоплює! таке поле для експериментів!\n19 вересня 2010 22:52\nдавно хочу спекти не солодкі мафіни, дуже оригінальний рецепт, правда кабачки у мене вже давно пройшли - доведеться чекати наступного врожаю...\n19 вересня 2010 22:53\nЦе як в Простоквашино - Раньше почему я такой вредный был - потому что у меня велосипеда не было...\nтак і в мене - раніше в мене була металева форма (суцільна), котра дуже приставала, хоч силіконом змащуй, а тепер - можна щось таке цікаве в серединку напихати...\n19 вересня 2010 23:20\nага, і щоразу різне!\n20 вересня 2010 07:50\nправда кабачки у мене вже давно пройшли - доведеться чекати наступного врожаю...\nзаміни гарбузом - ніхто й не помітить...\nя також гарбуза трохи дала\n22 вересня 2010 11:08\nЯ ліпше промовчу, скільки часу в мене вилежувався цей рецепт - в інтернет він попав більше 10 років тому, а трохи менше 10 років я його закинула в папочку "Cooking". До нього мене, немов магнітом притягували два слова - це німецька піцца виробництва німецької свекрухи, добре іде під пиво або під біле вино - хто ж від такого відмовиться ?!...\nПотім ще довго приглядалася, і нарешті вчора приготувала:\nТісто: звичайне дріжджове з 250г муки (можна пекти відразу дві порції - якщо передбачається велика компанія) з додаванням житньої муки - тому я замішувала тісто як на піцу з житньою муки. Розтягнути по формі, зробити бортики.\nНачинка: 250г домашнього сиру - якщо зарідкий - вимішати з мукою, загустий - зі сметаною, головне - щоб намазувався на тісто. Ще я сир посолила до смаку.\nЗверху посипати 3 дрібно порізаними цибулинами, 150-200г копченого сала - кубиками (у мене було 80г копченого сала, решта - шпондер), густо посипати кмином - і в духовку (t180-190) на 10-15хв. За цей час приготувати заливку - 4-5яєць (у мене було 3 великих) збити з 200г сметани, посолити, вилити половину заливки, ще через 10-15хв - другу половину заливки - перша заливка вже загусне. Пекти до готовності.\nСмакує ліпше охолодженим!\nПовідомлення відредагував Ірка-Шкірка - 22 вересня 2010 12:10\n22 вересня 2010 11:14\nЩе я вчора чесно збиралась ліпити вареники - вже й начинка була готова, але коли згадала, що мої діти тепер люблять вареники варено-смажені, вирішила змінити профіль страви, витягнула пачку маргарини і, приготувавши тісто філо, спекла пиріжки з картоплею, ще й на струдель з яблуками вистачило четвертинки тіста:\nТісто філо вперше побачила в Інтернеті (де ж іще ?), а найкраще пояснення - в Анжели (Анішоари) з kuking.net.\nБеремо 300мл горнятко (у мене півлітрова банка - мені так зручніше), вливаємо 1 яйце, 1 ч.л. солі, 1ч.л. цукру, 1ст.л. олії, 1ст.л. оцту, доливаємо теплої водички до 270-280мл, перемішуємо. Окремо в миску насипаємо 3,5скл. муки. Всередині робимо заглиблення, вливаємо суміш і вимішуємо ложкою. Потім руками замішуємо м'яке, еластичне тісто (м'якше, ніж на вареники) і даємо йому відлежатися хвилин 10.\nЗа цей час можна розм'якшити маргарин - я кладу пачку маргарини в півлітрову банку і на 40% потужності підігріваю до м'якого стану (не рідкого) в мікрохвильовці.\nТісто розділити на 4 частини, кожну з них розтачати розміром 35х55см (тоненько, одним словом), змастити маргарином і накрутити на скалку і розрізати ножем по ширині. Отриманий пласт тіста скласти ще раз вдвоє і покласти в холодильник на 3-4 години мінімум.\nПотім я брала пласт тіста, розтачувала, посередині вздовж викладала начинку, з обох сторін загортала тісто, перевертала, щоб шов був знизу і розрізала не до кінця на порційні частини. Зверху змастити збитим яйцем.\nПекти 10хв в гарячій духовці, потім на 10хв зменшити температуру, а потім знову збільшити температуру і випікати до готовності.\nДіти признали, за вареники навіть не питали.\nПовідомлення відредагував Ірка-Шкірка - 22 вересня 2010 13:18\n22 вересня 2010 11:20\nНу, Іруська, ти як завжди в своєму репертуарі! Знов радуєш нас чимось незвичайним, та ще й із загадковою назвою!!!\nЗараз: 1 жовтня 2020 22:30


На Тернопіллі зловмисники зрізали більше тонни високовольтного проводу | Терноград\nНа Тернопіллі зловмисники зрізали більше тонни високовольтного проводу\nЗловмисники зрізали 13 кілометрів або ж більше тонни високовольтного проводу в Козівському районі Тернопільської області.\nФакт розкрадання державного майна виявили працівники ЛЕПу під час чергової перевірки справності електромереж й повідомили про це правоохоронців.\nСпівробітники Козівського відділення ГУ Національної поліції в області розшукують зловмисників, повідомили 12 листопада у секторі комунікацій головного управління Національної поліції у Тернопільській області.\nКрадіжки проводу скоїли особи, які добре знали, що роблять, – у цьому переконані районні поліцейські, – адже спроба зрізати лінію, яка перебуває під напругою у 10 тис. Вт без спеціального захисного костюму та обладнання рівноцінна смерті.\nЗа словами т.в.о начальника Козівського відділення ГУ Національної поліції Михайла Швайки, крадіжки були скоєні на двох ділянках. У першому випадку поцупили 5 км електромереж вагою 746 кг, у другому – 8 км вагою 1189 кг. Вочевидь, щоб зрізати й вивезти таку кількість проводу, невідомі особи мали не одноразово приїжджати на місця злочину.\nЩоб їхні злодіянні якнайдовше залишалися непоміченими, об’єктом наживи обирали резервну лінію, адже при пошкодженні основної зникло б електропостачання в населених пунктах і це негайно помітили працівники ЛЕП.\nЗа фактами розкрадання державного майна відкрите кримінальне провадження за статтею 185 ККУ – крадіжка. Слідство триває.\nТим часом правоохоронці закликають мисливців не ризикувати власним життям заради примарної можливості заробити. Спроба зрізати провід ЛЕП може вартувати надто дорого – життя.\nКозова кримінал Тернопільщина 2015-11-12


Генетична інженерія, Щелкунов СН, 2004 рік, скачати книгу\nАвтор (и): Щелкунов С.Н. Формат файлу: DJVU, 496 стор, 2004 р.\nПерше вітчизняне навчально-довідковий посібник, в якому детально і дохідливо розглянуті основні поняття і методи генетичної інженерії. У книзі на великому числі прикладів дан критичний аналіз підходів до клонування і експресії чужорідних генів в клітинах грамнегативних і грампозитивних бактерій, дріжджах і клітинах вищих еукаріот Посібник підготовлено на основі лекцій, читаних автором в Новосибірському державному університеті з 1980 р.\nУ нове видання введені розділи, присвячені трансгенним тваринам і рослинам, сучасним підходам до створення ефективних противірусних вакцин, значно доповнені розділи по білкової інженерії, розшифровці нуклеотидних послідовностей ДНК, використанню полімеразної ланцюгової реакції в фундаментальних і прикладних дослідженнях.\nВелике число малюнків і таблиць значно полегшують розуміння досить складного матеріалу. У кожній главі наведено список літератури.\nВидання розраховане на студентів, аспірантів і викладачів біологічних і хімічних факультетів вузів, а також наукових співробітників, що працюють в галузі молекулярної біології, генетики, біохімії, мікробіології і біотехнології.\nГлава 1. Загальні принципи і методи генетичної інженерії\n1.1. Будова та властивості молекули ДНК\n1.2. Ферменти генетичної інженерії\n1.2.3. ДНК-полімераза I E. coli\n1.2.4. Зворотній транскриптаза\n1.2.5. Нуклеази Bal31\n1.2.6. Кінцева дезоксінуклеотідов-трансфераза\n1.2.7. Полі (А)-полімераза E. coli\n1.3. Методи конструювання гібридних молекул ДНК in vitro\n1.3.1. Коннекторний метод\n1.3.2. Рестріктазного-лігазная метод\n1.4. Векторні молекули ДНК\n1.5. Введення молекул ДНК в клітини\n1.6. Методи відбору гібридних клонів\n1.6.1. Фенотипова селекція\n1.6.2. Гібридизація нуклеїнових кислот in situ\n1.6.3. Функціональна комплементації\n1.6.4. Радіоіммуноаналіз білків in situ\n1.7. Розшифровка нуклеотидної послідовності фрагментів ДНК\n1.7.2. Метод Сенгера\n1.7.3. Метод Максама-Гілберта\n1.7.4. Автоматичне секвенування ДНК\n1.7.5. Бази даних нуклеотидних та амінокислотних послідовностей\n1.7.6. Геномні проекти\n1.8. Ампліфікація послідовностей ДНК in vitro\n1.8.1. Полімеразна ланцюгова реакція\n1.8.2. Приклади використання ПЛР\n1.9. Блот по Саузерн\n1.11. Поділ електрофорезом гігантських молекул ДНК\n1.12. Методи хіміко-ферментативного синтезу дволанцюжкових-фрагментів ДНК\n1.12.1. Метод Корани\n1.12.2. Конструювання ДНК-дуплексів з частково комплементарних полінуклеотидів\n1.12.3. Конструювання штучних генів з наддовгих полінуклеотидів\n1.12.4. Використання для синтезу генів полімеразної ланцюгової реакції\nГлава 2. Векторна система грамнегативної бактерії Escherichia coli\n2.1. Введення плазмідних та фагових молекул ДНК в клітини Е. coli\n2.1.1. Будова клітинної стінки грамнегативних бактерій\n2.1.3. «Кальцієві» компетентні клітини\n2.1.5. Упаковка ДНК фага лямбда в капсиди in vitro\n2.2. Молекулярні вектори Е. coli\n2.2.1. Клонуючі плазмідні вектори\n2.2.2. Молекулярні вектори на основі ДНК фага лямбда\n2.2.4. Штучні бактеріальні хромосоми\n2.2.6. Клонуючі вектори на основі ниткоподібних фагів\n2.2.8. Векторні плазміди, що забезпечують прямий відбір гібридних ДНК\n2.2.9. Вектори, що забезпечують експресію чужорідних генів в клітинах Е. coli\n2.2.10. Вектори Є. coli9 детермінують секрецію чужорідних білків\nГлава 3. Досягнення підвищеної продукції білків, кодованих генами, клонованими в клітинах Escherichia coli\n3.1. Ефект дози гена при молекулярному клонуванні\n3.2. Вплив ефективності транскрипції клонованих генів на рівень їх експресії\n3.3. Підвищення ефективності трансляції матричних РНК\n3.4. Стабілізація чужорідних мРНК і білків в клітинах Е. coli\nГлава 4. Експресія клонованих еукаріотичних генів в клітинах Escherichia coli\n4.1. Порівняльний аналіз організації та реалізації генетичної інформації у прокаріотів і еукаріотів\n4.2. Експресія хромосомних еукаріотичних генів в клітинах Е. coli\n4.3. Клонування ДНК-копій еукаріотичних матричних РНК та їх експресія в клітинах Е. coli\n4.4. Експресія в Е. coli хіміко-ферментативно синтезованих ген-еквівалентів еукаріотичних поліпептидів\nГлава 5. Конструювання штамів - продуцентів первинних метаболітів на основі Escherichia coli\nГлава 6. Спрямований мутагенез молекул ДНК in vitro\n6.1. Генно-інженерні делеції та вставки послідовностей ДНК\n6.2. Статистичний мутагенез гібридних ДНК\n6.3. Сегмент-спрямований мутагенез in vitro\n6.4. Олігонуклеотиди-спрямований мутагенез in vitro\nГлава 7. Білкова інженерія\n7.1. Отримання нових форм білків олигонуклеотид-спрямованим мутагенезу\n7.2. Вивчення доменної структури білків\n7.3. Створення білків з гібридними властивостями\n7.5. Фагів дисплей\n7.5.1. Принцип методу\n7.5.2. Дептідние Фагові бібліотеки\n7.5.3. Фагів дисплей білків\n7.5.4. Спрямована еволюція білків\n7.5.5. Фагів дисплей антитіл\nГлава 8. Стабільність гібридних молекул ДНК в клітинах Escherichia coli\nГлава 9. Векторні системи грамнегативних бактерій, не відносяться до роду Escherichia\n9.1. Плазміди широкого кола господарів\n9.2. Молекулярні вектори на основі плазмід групи несумісності IncQ\n9.3. Молекулярні вектори на основі плазмід групи несумісності IncP\n9.4. Використання векторів широкого кола господарів для молекулярно-генетичних досліджень грамнегативних бактерій\n9.5. Біфункціональних (човникові) векторні плазміди\nГлава 10. Генно-інженерна система грампозитивних бактерій роду Bacillus\n10.1. Введення молекул ДНК в клітини Bacillus\n10.1.1. Будова клітинної стінки грампозитивних бактерій\n10.1.2. Трансформація компетентних клітин\n10.1.3. Універсальні методи введення плазмід\n10.2. Молекулярні вектори Bacillus\n10.2.1. Клонуючі вектори на основі плазмід стафілококів і стрептококів\n10.2.2. Вектори на основі плазмід Bacillus\n10.2.3. Векторні плазміди, реплікується в В. subtilis і в E. coli\n10.2.4. Векторна система секреції чужорідних білків із клітин Bacillus\n10.2.5. Плазмідні інтегративні вектори\n10.2.6. Фагові вектори\n10.3. Експресія чужорідних генів в клітинах Bacillus\n10.3.1. Особливості будови і експресії генів грампозитивних бактерій\n10.3.2. Оптимізація експресії клонованих генів\n10.4. Стабільність плазмід в клітинах В. subtilis\nГлава 11. Генно-інженерні системи грампозитивних бактерій, не відносяться до роду Bacillus\n11.1. Бактерії роду Streptococcus\n11.2. Бактерії роду Streptomyces\n11.3. Корінеформние бактерії\nДеякі проблеми, що виникають при синтезі в бактеріях еукаріотичних білків\nГлава 12. Генно-інженерна система дріжджів Saccharomyces cerevisiae\n12.1. Генетична організація дріжджів-сахароміцетів\n12.2. Плазміди S. cerevisiae\n12.3. Плазмідна трансформація клітин дріжджів\n12.4. Молекулярні вектори S. cerevisiae\n12.4.1. Вектори інтеграції\n12.4.2. Клонуючі вектори\n12.4.3. Стабільні молекулярні вектори\n12.4.4. Лінійні молекулярні вектори\n12.5. Клонування генів в клітинах S. cerevisiae\n12.5.1. Експресується векторні системи S. cerevisiae\n12.5.2. Секреція чужорідних білків із клітин S. cerevisiae\n12.5.3. Продукція чужорідних білків в S. cetevisiae\n12.5.4. Двухгібрідная система дріжджів для ідентифікації білок-білкових взаємодій\nГлава 13. Генетична інженерія культивованих клітин ссавців\n13.1. Введення молекул ДНК в клітини ссавців\n13.1.1. Введення вірусних ДНК\n13.1.2. Введення плазмід і фрагментів ДНК\n13.2. Стабільність гібридних молекул ДНК в культивованих клітинах ссавців\n13.3. Генетична трансформація клітин ссавців\n13.3.1. Генетична трансформація мутантних ліній\n13.3.3. Домінантні ампліфіціруемого маркери генетичної трансформації\n13.3.4. Епісомние вектори генетичної трансформації\n13.3.5 Регульована експресія цільових генів\nГлава 14. Векторні системи на основі вірусів тварин\n14.1. Вірус SV40 як молекулярний вектор\n14.1.1. Структурно-функціональна організація генома SV40\n14.1.2. Літичні вектори на основі ДНК вірусу SV40\n14.1.3. Нелітіческіе епісомние вектори на основі генетичних елементів SV40\n14.1.4. Трансформують вектори на основі S V40\n14.1.5. Особливості експресії клонованих послідовностей у складі генома SV40\n14.2. Молекулярні вектори на основі генома вірусу папіломи бика\n14.3. Аденовіруси в якості молекулярних векторів\n14.3.1. Молекулярно-генетична організація Ad2 і Ad5 людини\n14.3.2. Конструювання гібридних аденовірусів\n14.3.3. Рекомбінантні аденовірусні вакцини\n14.3.4. Генна терапія\n14.4. Молекулярні вектори на основі вірусів сімейства Herpesviridae\n14.4.1. Конструювання in vivo гібридних вірусів простого герпесу\n14.4.2. Розробка живих вакцин на основі герпесвірусів тварин\n14.4.4. Плазмідні вектори на основі елементів геному вірусу Епштейна-Барр\n14.5. Експресується вектори на основі поксвирусов\n14.5.1. Структура віріона і геному ортопоксвірусов\n14.5.2. Конструювання гібридних вірусів осповакцини\n14.5.3. Використання гібридних поксвирусов для вакцинації домашніх і диких тварин\n14.6. Трансдукція генів за допомогою ретровірусів\n14.6.1. Молекулярно-генетична організація ретровірусів\n14.6.2. Ретровірусних молекулярні вектори\n14.6.3. Генетична нестабільність гібридних ретровірусів\n14.6.4. Ретровіруси в якості інструменту генної терапії\nГлава 15. Віруси комах як вектори високоефективної експресії чужорідних генів\n15.1. Молекулярно-генетична організація бакуловірусов\n15.2. Клонування та експресія чужорідних генів у складі генома бакуловірусов\n15.3. Спрощена система створення гібридних бакуловірусов Bac-to-Bac\nГлава 16. Векторна система на основі транспозонів еукаріотів\nГлава 17. Противірусні вакцини\n17.1. Цільновіріонні вакцини\n17.2. Вакцини на основі вірусних антигенів\n17.3. Генно-інженерні полівалентні живі вакцини\n17.5. Вакцини проти вірусу імунодефіциту людини\n17.5.1. Пандемія СНІДу\n17.5.2. Тестування HIV-інфекції\n17.5.3. Стадії розвитку HIV-інфекції\n17.5.4. Варіанти вакцин проти вірусу імунодефіциту людини\nГлава 18. Трансгенні тварини\n18.1. Отримання трансгенних тварин\n18.1.1. Клітини тератокарциномах миші\n18.1.2. Мікроін'єкцій ооцитів\n18.1.3. Ембріональні стовбурові клітини\n18.2. Експресія генів в трансгенних мишах\n18.3. Трансгенні тварини в фундаментальних дослідженнях\n18.3.1. Нокаутние миші\n18.3.2. Регульоване вмикання-вимикання генів in vivo\n18.4. Біотехнологічне застосування трансгенних тварин\nГлава 19. Траісгеіние рослини\n19.1. Перенесення генів у рослини з бактерій роду Agrobacterium\n19.2. Використання плазмід ТiA. tumefaciens для створення трансгенних рослин\n19.3. Отримання трансгенних рослин за допомогою бінарної векторної системи A. tumefaciens\n19.4. Експресія і спадкування чужорідних генів, введених в рослини в складі Т-ДНК\n19.5. Прямий метод введення трансгена в рослини\n19.6. Синтез в рослинах чужорідних білків медичного призначення\n19.6.1. Терапевтичні та діагностичні антитіла\n19.6.2. Їстівні вакцини\n19.7. Перенесення генів в рослини за допомогою вірусів\n19.8. Трансгенна система хлоропластів\n19.9. Білковий сплайсинг в трансгенних рослинах\n19.10. Видалення маркерних генів із трансгенних рослин\n19.11. Трансгенні рослини з новими біотехнологічними властивостями\n19.12. Трансгенні рослини в сільському господарстві\nРозмір файлу: 10.7 мб


Виготовлення меблевих панелей з дуба, ясена, сосни - Интерресурсы\nДавайте пройдемося окремо по кожному і розставимо всі крапки над “і”.\nМеблевий щит, ясен. Широке використання в деревообробній промисловості деревини ясена пояснюється елементарними причинами. Ясен, на відміну від інших представників твердолистяних порід, має більш рівну, однорідну структуру при достатній щільності деревини.\nВикористовувати його як основний твердолистовий матеріал в промисловому виробництві дозволяє відсутність або мінімальна наявність недоліків. Меблевий щит з ясена підходить для виготовлення меблів, сходів, стільниць, дверей. Вони володіють властивостями, які зовсім не поступаються виробам, виконаним з дуба. При цьому мають безперечну перевагу – гарну ціну.\nМеблевий щит, сосна – найпоширеніший природній матеріал – економічний та екологічний. Має середню твердість, коштує недорого і легко піддається обробці. Текстура сосни характеризується наявністю великих сучків, розміщених по поверхні в невеликій кількості.\nТе, що цей матеріал з кожним днем стає все популярнішим, пояснюють його ціна і ширина застосування: підходить не тільки для виробництва меблів, але і для внутрішньої обробки приміщень і виготовлення дерев’яних сходів.\nМеблевий щит дуб. Дубовий меблевий щит – невибагливий та зносостійкий. Текстура – приваблива, має безліч природних відтінків. Це в більшості випадків ідеальний варіант по співвідношенню ціни та якості, перш за все, для виготовлення меблів.\nДубова деревина – дуже цінна та міцна. Деревина дуба зберігає первісну форму протягом тривалого терміну експлуатації, відрізняється, насамперед, міцністю і довговічністю, стійка до перепадів вологості.\nЧудово підходить для виробництва сходів і дверей, меблів та фасадів, внутрішніх і зовнішніх робіт. Цінність меблевого щита з дуба не тільки в міцності, надійності та гарній ціні, а ще і в неймовірній особливості створювати затишок в будинку. Дубова деревина має естетичний вигляд. Володіє яскравими декоративними якостями. Тому є чудовим матеріалом для виробництва міцних ексклюзивних сходів, оригінальних шаф, ліжок, незвичайних комодів і стільниць.\nЗамовити той меблевий щит, який найкращим чином підходить по співвідношенню ціни і якості, можна в ТДВ Інтерресурси. Ваша фабрика із виробництва меблів, вікон і дверей чи інших дерев’яних виробів заслуговує мати такого постачальника. Правильних рішень і успіху в бізнесі!\nНаписано авторомIllya 02.10.2020 Опубліковано вНовости


Частина 2. Побудова ліній впливу зусиль у балці, тришарнірній рамі та фермі. Визначення в балці і фермі зусиль від заданого навантаження\nЧастина 2. Побудова ліній впливу зусиль у балці, тришарнірній рамі та фермі. Визначення в балці і фермі зусиль від заданого навантаження\nЛінії впливу будуються для:\n- однієї опорної реакції R (за вибором студента) та зусиль M і Q в заданому перерізі багатодискової балки;\n- зусиль M, Q і N у перерізі “К” тришарнірної рами;\n- поздовжніх зусиль (N) у стержнях ферми заданого вузла.\nДля побудови ліній впливу R, M, Q у багатодисковій балці використовується її кінематична схема, навантажена вертикальною рухомою одиничною силою. На першому етапі будується лінія впливу зусилля для елемента, де знаходиться переріз (опора). На другому етапі лінія впливу добудовується при переміщенні одиничного навантаження на всіх інших елементах кінематичної схеми балки. Після побудови ліній впливу необхідно знайти їх характерні ординати. Додатні ординати ліній впливу відкладаються зверху від базисної прямої, а від’ємні - знизу.\nЛінії впливу М, Q, N у перерізі “к” тришарнірної рами будують способом накладання або аналітичним способом, розташовуючи одиничну силу в характерних перерізах, використовуючи при цьому формули:\nЛінії впливу зусиль у стержнях ферми будуються при розташуванні одиничної зосередженої вертикальної сили у вузлах верхнього і нижнього поясів. Для побудови ліній впливу використовується статичний спосіб:\n- на фермі фіксується місце знаходження рухомого навантаження;\n- вибирається раціональний спосіб визначення зусилля у стержні (див. пункт 1.1.3);\n- за допомогою одного із рівнянь рівноваги ( ) отримуємо вираз для знаходження зусилля у стержні, лінія впливу в якому будується;\n- досліджується одержана функція і будується її графік – лінія впливу зусилля в стержні ферми.\nЛінії впливу зусиль у стержнях будують під схемою ферми. На них указуються числові значення ординат у точках, які співпадають із проекціями вузлів.\nВеличини згинальних моментів, поперечних сил і опорних реакцій, які виникають від постійного навантаження, знаходять за допомогою ліній впливу за формулою\nде z – згинальний момент (М), поперечна сила (Q) або опорна реакція (R);\n– і-та інтенсивність рівномірно розподіленого навантаження;\n– алгебраїчна сума площ ділянок, обмежених лінією впливу під рівномірно розподіленим і-тим навантаженням;\n– j-та зосереджена сила;\n– ордината лінії впливу під силою (зі своїм знаком);\nп – кількість інтенсивностей рівномірно розподіленого навантаження;\nm – кількість зосереджених сил.\nЯкщо величини M, Q, R, які одержані таким чином, дорівнюють знайденим аналітично в пункті 1.1.2, то розрахунки виконані правильно.\nМаксимальні та мінімальні значення зусиль (R, M, Q), для яких побудовані лінії впливу (дивися пункт 2.1.1) у багатодисковій балці від тимчасового рухомого навантаження, визначаються шляхом завантаження відповідних додатних і від’ємних ділянок цих ліній впливу.\nРозташування рухомого навантаження на ділянках ліній впливу, що мають форму прямокутника або прямокутного трикутника, для знаходження максимальних та мінімальних значень зусиль здійснюється способом спроб. При цьому рухоме навантаження може розташовуватися на різних ділянках лінії впливу, якщо воно попарно не з’єднане між собою.\nУ випадку, коли ділянка лінії впливу трикутна (не прямокутний трикутник), то розташування рухомого навантаження на цій ділянці для визначення максимального або мінімального значення зусилля (залежно від знака лінії впливу) визначається шляхом сумісної перевірки двох нерівностей:\nде – сила, що розташована над вершиною трикутника (критична сила);\n, – сума сил, що розташовані відповідно зліва та справа від критичної сили;\nа , в – сторони основи трикутника відповідно зліва і справа від його вершини.\nМаксимальні та мінімальні значення зусиль (R, M, Q) від прийнятого розташування рухомого навантаження визначаються згідно з формулами:\nРухоме навантаження може залишати межі багатодискової балки. Таке рішення студент приймає сам при виконанні цього пункту курсової роботи, але рухоме навантаження обов’язково повинно рухатись по балці.\nЕкстремальні значення зусиль (R, M, Q) від сумісної дії постійного та рухомого навантажень в балці визначаються згідно з формулами:\nде – екстремальні значення зусиль (R, M, Q) відповідно від постійного та рухомого навантажень.\nЗусилля у стержнях заданого вузла ферми за допомогою ліній впливу від заданого навантаження визначаються за формулою\nде - ордината лінії впливу зі своїм знаком, під силою ;\nn - кількість вузлів, де розташовані сили .\nЗначення зусиль у стержнях ферми порівнюються з результатами, які отримані для цих стержнів в пункті 1.1.3. Якщо результати збігаються, то розрахунки виконані правильно.


Джеррі Койн. «Чому еволюція правдива»: дегустація книги - Блог Yakaboo.ua\nПопри те, що фізику у школі вам викладав не Ейнштейн, а біологію – не Дарвін, є кращий спосіб зануритися у захопливий світ науки, яка еволюціонує. Разом із Джеррі Койном та його книгою про еволюцію в доскіпливому перекладі Тараса Цимбала кожен прочитає українською про те, чим людина відрізняється від мавпи, чи людство дееволюціонує, навіщо потрібен статевий добір, про що говорять скам’янілості та чому еволюція правдива. Навіть якщо комусь видасться непереконливою рекомендація наукового редактора українського видання Ігоря Загороднюка, що прочитати цю книгу варто й еволюціоністам, і скептикам, то на відгук лауреата Пулітцерівської премії Едварда Вілсона краще взагалі не звертати увагу. Як жартують у наукових колах США, якщо ви досі не вірите у теорію еволюції – ви або дурник, або шаленець, або не читали Джеррі Койна. Пропонуємо продегустувати шматочок із книги Койна про те, що людина не надто добре побудована і чому так.\nУ фільмі «Людина року» комедійний актор Робін Вільямс грає ведучого телевізійного ток-шоу, котрий у результаті низки дивовижних випадковостей стає президентом Сполучених Штатів. Під час передвиборчих дебатів персонажеві Вільямса ставлять питання про розумний задум. Він відповідає так: «Люди говорять про розумний задум; що ми повинні викладати в школах розумний задум. Але подивіться на людське тіло: чи розумно воно зроблене? Та на ньому сміттєпереробний завод розташований поруч із зоною відпочинку!».\nЦе дуже влучне зауваження. Хоча організми виглядають пристосованими для життя, думка про їх ідеальну спроектованість – цілковита ілюзія. Кожен вид небездоганний за багатьма ознаками. Птахи ківі мають непотрібні їм крила, у китів є рудиментарний таз, а наш апендикс – дуже підступний орган.\nПід «поганим проектуванням» я маю на увазі те, що якби організми були створені з нуля якимось архітектором, котрий використовував такі біологічні будівельні матеріали, як нерви, м’язи, кістки тощо, то вони не мали б таких дефектів. Бездоганний проект справді був би підтвердженням роботи вмілого й розумного творця. А небездоганний проект – це почерк еволюції; по суті, це саме те, що слід було б очікувати від еволюції. Ми вже з’ясували, що еволюція не починає свою роботу з нуля. Нові деталі еволюціонують зі старих і повинні спрацюватися із деталями, які еволюціонували раніше. Очікуваним наслідком цього є численні компроміси: деякі ознаки роблять свою роботу досить добре, але не настільки добре, як можуть, а деякі ознаки (приміром, крила ківі) не працюють взагалі, бо є відкинутими залишками еволюції.\nДобрим прикладом поганого проектування є камбала (наприклад, морський язик), популярність якої в кулінарії почасти пов’язана з її пласкістю, завдяки якій з неї легко видаляти кістки. Загалом існує близько 500 видів камбал: палтус, калкан, глось та їхні родичі, які всі належать до ряду камбалоподібних (Pleuronectiformes). Латинська назва цього ряду перекладається як «бокоплавні» і влучно характеризує їхню погану спроектованість. Від народження камбали виглядають як звичайні риби, тіло яких розташовується вертикально під час плавання. На кожному боці тіла, яке виглядає, наче млинець, вони мають по одному оку. Проте через місяць після народження з ними відбувається дивна метаморфоза: одне око починає зсуватися вгору. Воно огинає весь череп і приєднується до іншого ока. Так у цих риб з’являється пара очей на одному боці тіла – на правому або на лівому, залежно від конкретного виду. Череп також змінює свою форму, щоб сприяти переміщенню ока. Відбуваються також зміни плавців і кольору. Відповідно, камбала лягає на безокий бік, тож обидва ока відтак опиняються зверху. Вона стає пласким замаскованим мешканцем дна, який полює на іншу рибу. Коли їй доводиться плавати, вона робить це, лежачи на боці. Ці риби – найбільш асиметричні хребетні в світі; роздивіться одну з них наступного разу, коли підете в рибний магазин.\nЯкби ми хотіли спроектувати організм камбали, то діяли б зовсім інакше. Ми б відразу розробляли рибу на кшталт ската, яка від народження має плаский вигляд і лежить на животі, а не істоту, яка досягає пласкості шляхом перевертання на бік, переміщення очей і деформування черепа. Камбали спроектовані погано. Проте це погане проектування є наслідком еволюційної спадщини. З еволюційного дерева нам відомо, що камбали еволюціонували зі «звичайної» симетричної риби. Вочевидь, їм було вигідно схилятися на бік і лежати на морському дні, ховаючись від хижаків і здобичі. Така поведінка, звісно, викликала проблеми: нижнє око, по-перше, не використовувалося, а по-друге, легко ушкоджувалося. Щоб усунути ці незручності, природний добір знайшов звивистий, але здоланний шлях переміщення ока та деформування тіла.\nОдним із прикладів найгіршого проектування є зворотний гортанний нерв у ссавців*. Цей нерв проходить від мозку до гортані і допомагає нам говорити і ковтати. Він дивний тим, що має більшу довжину, ніж потрібно. Замість того, щоб пролягати прямим шляхом від мозку до гортані (а це десь 30 сантиметрів у людей), цей нерв опускається в нашу грудну клітку, описує петлю довкола аорти й артеріальної зв’язки і лише після цього повертається назад угору, де сполучається із гортанню (мал. 19). Загалом його довжина становить 90 сантиметрів. У жирафів цей нерв пролягає аналогічним маршрутом, але йому доводиться спускатися через усю довгу шию цієї тварини, після чого підніматися назад. Як наслідок, він на 460 сантиметрів довший, ніж якби проходив прямим шляхом! Уперше дізнавшись про цей дивний нерв, я не міг повірити в таке. Прагнучи переконатися на власні очі, я зібрався з духом і вирушив до лабораторії людської анатомії, щоб уперше в житті обстежити людське тіло. Один люб’язний професор показав мені цей нерв, простеживши олівцем його шлях униз тулуба і назад до горла.\n* Зворотний нерв – одна з гілок блукаючого нерва.\nТакий обхідний шлях зворотного гортанного нерва не тільки свідчить про погане проектування, а може створювати проблеми для здоров’я. Надмірна довжина підвищує ймовірність його травм. Скажімо, його може ушкодити удар в груди, від чого стане важко говорити й дихати. Проте такий шлях пролягання набуває сенсу, якщо дізнатися, як зворотний гортанний нерв еволюціонував. Як і аорта у ссавців, він походить від зябрових дуг наших рибоподібних предків. На ранніх рибоподібних стадіях розвитку зародка всіх хребетних цей нерв проходить згори донизу паралельно із кровоносними судинами шостої зябрової дуги; він відгалужується від більшого блукливого нерва, котрий рухається від мозку вздовж спини. У дорослої риби зворотний гортанний нерв лівого боку тіла залишається на своєму початковому місці, сполучаючи мозок із зябрами та допомагаючи їм качати воду.\nУ ході нашої еволюції кровоносна судина п’ятої зябрової дуги зникла, а судини четвертої та шостої дуг опустилися вниз у тулуб, де потім перетворилися на аорту й зв’язку, яка сполучає аорту з легеневою артерією. Проте гортанному нерву, котрий, як і раніше, пролягав за шостою дугою, потрібно було зберігати сполученість із ембріональними утвореннями, із яких розвинеться гортань. А ці утворення розміщувалися поруч із мозком. Поступово в процесі еволюції аорта зміщувалася в бік серця і гортанному нерву доводилося тягнутися за нею. Для гортанного нерва значно ефективніше було б відчепитися від аорти, роз’єднавшись, а потім наново сполучитися по інший бік від неї, щоб пролягати навпростець, але природний добір не може здійснити такої операції, бо розривання і сполучення нерва зменшує пристосованість. Щоб не відставати від аорти, яка відступала до серця, гортанному нерву довелося розтягтися, утворивши кружний шлях. Цей еволюційний процес у скороченому вигляді повторюється під час ембріонального розвитку, бо на початку свого розвитку ембріон має рибоподібну систему нервів і кровоносних судин. Врешті-решт ми залишилися із погано спроектованим тілом.\nЗ ласки еволюції наша репродуктивна система також усіяна дефектами. Ми вже згадували, що опускання чоловічих яєчок (наслідок їх еволюції зі статевих залоз риби) спричиняє ослаблення ділянок стінки черевної порожнини, через які можуть виникати грижі. Чоловіки мають ще одну ваду, пов’язану з поганим проектуванням нашого сечовипускного каналу, який проходить крізь передміхурову залозу, котра виробляє частину насінної рідини. Якщо перефразувати Робіна Вільямса, то це каналізаційна труба, прокладена через зону відпочинку. У багатьох дорослих чоловіків відбувається збільшення передміхурової залози (простати), котра стискає сечовипускний канал, спричиняючи ускладнене й болісне сечовипускання. (Мабуть, ця проблема не виникала протягом більшої частини еволюції людини, коли більшість чоловіків не доживали до 30 років). Кмітливий проектувальник не проклав би трубку з м’якими стінками через орган, схильний до зараження та набрякання. Так сталося через те, що передміхурова залоза ссавців еволюціонувала з тканин стінок сечовипускного каналу.\nЖінкам випала не легша доля. Вони народжують дітей через таз, а це болісний і неефективний процес, який до появи сучасної медицини призводив до загибелі величезної кількості матерів і немовлят. Проблема полягає в тому, що коли в нас розвинувся великий мозок, голова немовляти стала завеликою для тазового отвору жінки, котрий мусив залишатися вузьким, щоб не шкодити ефективному ходінню на двох ногах. Компроміс між цими двома обмеженнями призводить до ускладнень та болю під час пологів у жінки. Якби ви проектували тіло жінки, то хіба не перебудували б репродуктивну систему так, щоб немовля виходило з тіла матері через нижню частину черевної порожнини, а не через таз? Уявіть, наскільки легше було б народжувати! Проте люди еволюціонували від істот, які відкладали яйця і народжували дитинчат (з меншими болями, ніж люди) через таз. Нас обмежує наша еволюційна історія.\nА хіба розумний проектувальник створив би невелику прогалину між людським яєчником і фалопієвою трубою, яку потрібно перетнути яйцеклітині, щоб імплантуватися в матку? Час від часу заплідненій яйцеклітині не вдається здолати цей шлях, у результаті чого вона імплантується в черевній порожнині. Так виникає «позаматкова вагітність», котра майже завжди закінчується фатально для дитини, а без хірургічного втручання – і для матері. Ця прогалина – залишок від наших предків – риб і плазунів, які відкладали яйця з яєчника просто в зовнішнє середовище. Фалопієва труба забезпечує настільки небездоганне сполучення через те, що вона еволюціонувала пізніше, як додаток до тілобудови ссавців.\nДеякі креаціоністи відповідають на аргумент про погане проектування тим, що надприродний розумний проектувальник усе-таки міг створити небездоганні частини тіла. У книжці «Чорна скринька Дарвіна» прибічник вчення про розумний задум Майкл Бігі стверджує, що «Творець міг умисно вигадати особливості будови тіла, які вражають нас своєю чудернацькістю, керуючись міркуваннями естетизму, розмаїття, величі та якимись досі нез’ясованими практичними або незбагненними задумами». Проте він упускає найважливіше. Так, творець міг мати незбагненні мотиви. Проте всі конкретні випадки поганого проектування, які ми розглянули, мають сенс лише якщо вони еволюціонували з ознак давніших предків. Якщо творець справді мав якісь конкретні мотиви, коли проектував ці види, то один із них, найпевніше, полягав у тому, щоб ввести біологів в оману, змусивши їх думати, що організми еволюціонували”.\nТеги Джеррі Койн Наш Формат уривок Чому еволюція правдива\n30 thoughts on “Джеррі Койн. «Чому еволюція правдива»: дегустація книги”


Коронавірус в Харківській області: 96 259 хворих, за добу - 843 нових | Харків Тimes\nКоронавірус в Харківській області: 96 259 хворих, за добу – 843 нових\nУ Харківській області станом на 8:00 23 березня виявили 96 259 випадків коронавірусної хвороби COVID-19, 843 – за минулу добу.\nТаким чином, кількість хворих на коронавірус в Харківській області збільшилася з учорашнього дня, коли COVID-19 був офіційно підтверджений у 95 416 пацієнтів.\nХарківська область на четвертому місці в Україні за кількістю хворих COVID-19 за добу. Найбільшу добову кількість підтверджених випадків зареєстровано в Одеській (1122), Києві (1050), Львівській (995), Харківській (843) та Київській (727) областях.\nВсього в Україні за добу коронавірус підтвердили у 11 476 пацієнтів. Зокрема, захворіли 606 дітей і 357 медпрацівників. Протестували при цьому 88 673 осіб.\nЗа даними ЦГЗ, 23 березня (за станом на 8:00) в Україні зафіксовано 1 565 732 лабораторно підтверджених випадки COVID-19, з них 30 431 летальний (за добу 333 людини), 1 268 886 пацієнтів одужали (за добу – 8 044).\nЯк повідомляв Харків Times, за даними Міністерства охорони здоров’я, в Харківській області станом на 8:00 22 березня виявили 95 416 випадків коронавірусної хвороби COVID-19, 456 – за минулу добу.\nДоба на Донбасі: п’ять порушень, втрат не було\nНАПК перевіряє декларації екс-глави Харківської ОДА Кучера і трьох його заступників


Гуцульські окуляри підкорюють США | OGOGO!\nУкраїнський бренд окулярів Hetmans став справжньою сенсацією за океаном. Їх виробляють з дерева. На дужках окулярів вирізблений гуцульський орнамент. Таким чином у дизайні поєднюються старовинні традиції та сучасна мода.\nЗасновник компанії Нік Розар народився в Брукліні. Одного разу він відправився в Україну, щоб більше дізнатися про своїх предків. У Карпатах його сильно вразило мистецтво місцевих майстрів-різьбярів по дереву. Це спонукало його пошукати способи застосувати цей стиль в США. Однак він розумів, що автентичні тарілки, шкатулки або меблі не мають жодних шансів на успіх серед американських споживачів, пише Радіо Максимум.\nКатегорії: Красиво, Вигідно, Цікаво, Мода, Одяг і взуття, Прикраси, У світі, Цікаво


23 серпня 2017, 16:40 | Релігієзнавчі студії | 0 | | Код для блогу | |\nЦього року виповнюється 400-ліття з часу заснування Луцького Хрестовоздвиженського братства. На жаль, на цю подію звертається особлива увага. А шкода. Луцьке братство відіграло помітну роль у релігійному, політичному й культурному житті України XVII – початку XVIII ст. З ним пов’язана низка помітних діячів України того періоду. Зокрема, це стосується Ісакія Борисковича, Афанасія Пузини, Івана Виговського, Йова Кондзелевича, Данила Братковського тощо. Луцьке братство, у певному сенсі, стало продовжувачем деяких традицій Острозької академії. Навколо нього консолідувалися православні шляхтичі й міщани Волині. При братстві діяла школа, деякий час – друкарня.\nЧас заснування братства відноситься до 1617 р. Ця дата зафіксована в першому документі організації – «Каталозі», куди були внесені імена засновників. Такими передусім були духовні особи: ієромонах Григорій (у миру – Герасим Микулич), ігумен Чернчицького монастиря, він же й став ктитором братства; Мойсей Ілкович Соловицький, священик Дмитріївської церкви, яка належала до найстаріших православних храмів міста Луцька; отець Іван Вознесенський Яровицький; ієромонах Чернчицького монастиря Ісакій Борискович, який перед тим, у 1602-1605 рр. очолював Дерманський релігійно-культурний осередок, організований князем Василем-Костянтином Острозьким; священик Іван; ієромонах Паїсій Мостицький; Іоанн Горіанович, священик чернчицький; Гавриїл, священик тратепський, пресвітер храму святої Живоначальної Трійці.\nСеред названих духовних осіб було чимало таких, які були пов’язані з Чернчицьким монастирем, який знаходився на землях князів Острозьких у околицях Луцька. Його ченці відмовилися приймати унію. Сам же монастир став оплотом православ’я в місті.\nОкрім духовенства, до «Каталогу» були вписані особи шляхетського стану. Це – князь Теодор (Федір) Святополк-Четвертинський; Михайло Гулевич-Воютинський, чашник землі волинської; Олександр Зубинецький, мостовничий луцький; Криштоф Єловицький, підстолій землі волинської.\nЗгадуваний «Каталог» не дійшов до нас у повному об’ємі. До нього, ймовірно, були вписані імена інших шляхтичів, а також міщан.\nБратство, як інституція, офіційно було визнане в 1619 р. Саме цього року 20 лютого польський король Сигізмунд ІІІ видав грамоту братчикам. У ній, зокрема, писалося: «…під час сильної пожежі в нашому місті Луцьку, що була недавно, старовинна тутешня руська богодільня згоріла повністю, і вона, не маючи ніяких засобів бути знову відбудованою, не може доглядати ні бідних релігії своєї, ні мати належних харчів. Про це сказали відомі особи як стану шляхетського воєводства Волинського, так і прості люди згаданого нашого міста Луцька, релігії грецької, які мають намір за прикладом інших братств і в цьому нашому місті Луцьку мати братство милосердя. А тому ми, король, розглянувши двічі їхню просьбу і думку панів Ради й послів наших і, бачачи, що ця справа достойна і спасенна, на таке братство, яке веде за собою добрі діла, даємо згоду, і ту згорілу старовинну руську богодільню, яка є в Луцьку, зі всім, що до неї належить, для нагляду, вжитку й благочестивого покровительства на всі віки віддаємо, дозволяючи їм ту богодільню знову побудувати і церкву зі школою…»\nКороль дозволяв знайти відповідні ґрунти в Луцьку, встановлювати порядки в богодільні й церкві, самим знаходити священнослужителів. У грамоті також говорилося, що «в усяких добрих і благочестивих порядках і ділах братських ніхто перепони та утруднень ніяких і ні в чому робити не повинен і не може на вічні часи».\nТут варто звернути увагу на деякі моменти. Як бачимо, мова йде не про братство, а про відбудову богодільні. Однак це, радше, привід, щоб отримати від короля відповідну грамоту. Подальша логіка прохачів була такою: мовляв, для того, щоб відбудувати богодільню, потрібне братство, створене за прикладом інших братств (зі своїм храмом та школою). Тобто велася мова про створення релігійно-культурної інституції, яка б могла впливати на суспільне життя міста й краю.\nНаступним важливим кроком у становленні братства стала передача волинськими шляхтичами права нагляду за братськими установами луцьким міщанам. 1 вересня 1619 р. був про це внесений відповідний документ до луцької гродської книги. У ньому, зокрема, говорилося: «Оскільки ми в цьому місті (тобто в Луцьку – П. К.) тепер не живемо і через віддаленість тут не часто буваємо, доручаємо той нагляд і працю покладаємо на менших братів наших, панів міщан луцьких, щоб вони, як те належить, на місці нашому працю й всякий нагляд здійснювали і порядок усякий стерегли, і нам, як старшим, доповідали». У цьому ж документі наводилися імена шляхтичів, які здійснили цю передачу. Це були православні шляхтичі з різних районів Волинського воєводства. Тобто братство не було лише луцькою міською інституцією. Фактично це була інституція загальновоєводська.\nСтановлення братства, закономірно, викликало занепокоєння унійного духовенства. Як відомо, луцький єпископ Кирило Терлецький був одним із ініціаторів Берестейської унії. І, відповідно, Луцька єпархія була унійною. Братство ж знаходилося в опозиції до неї.\nЛуцький унійний єпископ Євгеній Малинський 14 січня 1620 р. протестував проти королівської грамоти про дозвіл на створення братства. А 24 січня цього ж року від капітули луцького унійного духовенства була подана скарга, в якій писалося, що пани релігії грецької на Волині унії не приймають, «церкви від їх милостей отців єпископів-уніатів забрали, священиків повиганяли, добра забрали». Звичайно, це свідоме перебільшення, бо в той час у Луцьку більшість храмів належала прихильникам унії.\nЗ боку унійного духовенства чинилися певні перешкоди будівництву церкви й шпиталю, яке здійснювали братчики. Щоправда, вони мали допомогу від «старшого бургомістра» Самуїла Васильовича Солтана. Він сам належав до братства і в своєму заповіті відписав майно на користь цієї інституції.\nЗвернення унійного духовенства до короля Сигізмунда ІІІ не було марним. 26 серпня 1620 р. від цього можновладця до братчиків був посланий лист, в якому їм заборонялося будувати церкву й школу без дозволу луцького унійного єпископа. Проте ця заборона була проігнорована.\nПоряд зі світською легітимізацією Луцького братства відбулася і його легітимізація церковна. Єрусалимський патріарх Феофан, який таємно здійснив висвячення православної ієрархії в Речі Посполитій, 20 червня 1620 р. дав грамоту на спорудження в Луцьку братської Хрестовоздвиженської церкви з правом ставропігії. Грамота ця була передана Ісакію Борисковичу, котрий, як уже говорилося, був одним із засновників братства. Ісакія ж Феофан таємно висвятив на луцького єпископа. Того ж 1620 р. братчики отримали послання константинопольського патріарха Тимофія про сповідування істинної віри. У 1623 р. уже інший константинопольський патріарх Кирило Лукаріс дав грамоту на спорудження братської Хрестовоздвиженської церкви з правом ставропігії, а також грамоту зі статутом братства. Спорудження ж цієї церкви (достатньо великої) завершилося в 40-их рр. XVII ст.\nБезперечно, означені кроки робилися не просто так східними патріархами. Ці ієрархи залежали від турецької влади. Фактично вони часто виступали агентами впливу османів. Останні ж, своєю чергою, були зацікавлені в ослаблені Речі Посполитої, котра не раз вступала в конфронтацію з Османською імперією. Релігійні конфлікти могли ослабити цю державу. Й османська влада не без допомоги східних ієрархів свідомо розпалювала в Речі Посполитій конфлікт між православними, з одного боку, та католиками й прихильниками унії, з другого. Звідси стає зрозумілим підтримка східними патріархами Луцького братства, фактичне надання йому ставропігії, тобто унезалежнення від місцевого єпископа, і т. ін.\nАле це лише одна сторона медалі. Була й інша. Влада Речі Посполитої неадекватно оцінювала релігійну та політичну ситуацію в державі. Замість того, щоб шукати компроміси в релігійних питаннях, вона йшла на конфронтацію. Це провокувало міжконфесійні конфлікти, вело до того, що православні, які фактично опинилися поза законом, почали консолідуватися.\nУ 20-30-их рр. між братчиками й католиками неодноразово виникали конфлікти. Наприклад, доходило до бійок між ченцями братського монастиря, учнями братської школи та учнями єзуїтського колегіуму в Луцьку. Про ці конфлікти дізнаємося із судових документів. Такі були реалії міжконфесійної боротьби – на жаль.\nЗвісною інституцією при братстві була школа, яка мала релігійний характер. Імовірно, вона почала функціонувати у 1619-1620-их рр., коли братчики отримали дозвіл на її відкриття від короля Сигізмунда ІІІ. Близько 1624 р. завершилося її становлення. З того часу до нас дійшло два документи – «Прав школи греко-латино-слов’янської Луцької артикули» та «Порядок шкільний». Ці документи є цікавими зразками педагогічної думки України і до них неодноразово зверталися історики педагогіки.\nШкола Луцького братства мала православне спрямування. Викладали в ній, як правило, ченці братського монастиря, а навчалися виключно хлопчики. Діяльність школи була санкціонована константинопольським патріархом Кирилом Лукарісом та київським митрополитом Іовом Борецьким.\nЛектурою учнів переважно були біблійні книги. Учнів навчали церковнослов’янської, грецької та латинської мови. Після мовних студій учні вивчали діалектику, під якою розумілося вміння вести аргументовані розмови, дискусії. Діалектика, відповідно, передбачала вивчення логіки. Після діалектики студіювалася ще риторика. При цьому використовувалися не лише біблійні тексти, а й твори античних авторів. Загалом можемо констатувати, що школа Луцького братства була школою середнього типу.\nДеякий час при Луцькому братстві працювала друкарня. У 1628 р. в ній була надрукована книга «Лямент по святобливо вмерлім… Іоанну Васильовичу, пресвітеру», яка об’єднала кілька поетичних творів. У той час подібні твори, написані на смерть того чи іншого діяча, стали відносно популярними. «Лямент…» дійшов до наших днів і вважається одним із зразків тогочасної барочної поезії. Того ж року Павло Домжив-Люткович-Телиця надрукував ще одну книжку – «Епидикіон, або вірші жалобні на поховання Василиси Яцківни». Щоправда, цей друк не дійшов до нас.\nБудучи переслідуваний католиками, цей друкар змушений був покинути Луцьк. Братчики не змогли знайти йому заміну. Й друкарство при братстві так і не було налагоджене.\nЗ Луцьким братством була пов’язана низка видатних діячів. Передусім варто відзначити Ісакій Борисковича, який належав до числа православних консерваторів. Про нього вже згадувалося. Певний час, у останні роки XVII ст., він перебував при олександрійському патріархові Мелетію Пігасу, спілкувався з Іваном Вишенським на Афоні. Був довіреною людиною князя Василя-Костянтина Острозького, очоливши в 1602-1605 рр. з його санкції Дерманський монастир. Будучи висвяченим патріархом Феофаном у сан єпископа луцького й острозького, їздив за дорученням київського митрополита Іова Борецького до Москви з пропозицією прийняти православні терени Речі Посполитої до складу Московської держави. Ісакію Борисковичу, ймовірно, належить твір «Совітовання о благочестії», де він пропонує реформувати Православну Церкву на землях України й Білорусії.\nІншої політичної орієнтації був Афанасій (в миру – Олександр) Пузина, котрий належав до луцьких братчиків, а з 1633 р. став луцьким і острозьким православним єпископом. Він вважався одним з найосвіченіших серед тодішніх православних ієрархів України. На нього певні надії покладав Римський Папа Інокентій Х, сподіваючись, що Афанасій сприятиме зближенню православних та прихильників унії.\nАфанасій брав активну участь у культурному житті України. При його сприянні була видана книга Кирила Транквіліона-Ставровецького «Дзеркало богослов’я» (Почаїв, 1618). Він посприяв відкриттю друкарні в Кременці, де в 1638 р. було опубліковано низку видань. Серед них – відома «Кременецька граматика».\nДо «Помяника» Луцького братства були вписані чотири київські митрополити – Ісайя Копинський, Петро Могила, Діонісій Балабан та Гедеон Святополк-Четвертинський. Вони не відігравали якоїсь помітної ролі в діяльності цієї організації. Але те, що ці ієрархи вважалися причетними до Луцького братства, свідчить про високий авторитет цієї інституції.\nДо духовних осіб Луцького братства належав відомий український живописець Іов Кондзелевич. Народився він у 1667 р. у Жовкві біля Львова. У 1686 р. став ченцем Білостоцького монастиря, який був пов’язаний із Луцьким братством. Довгий час малював ікони в Загорівському монастирі на Волині, потім – у Скиті Манявському на Галичині. З 1710 р. Іов оселився в Луцьку, де займався не лише іконописом, а й брав активну участь у діяльності братства. Ним було намальовано чимало ікон для храмів Волині.\nДо відомих світських діячів Луцького братства варто віднести Лаврентія Древинського. Він прославився як сеймовий оратор, що захищав інтереси православних. Вважається, що Древинський належав до людей, які переконали короля Владислава IV прийняти в 1633 р. «Статті для заспокоєння руського народу», які легалізували діяльність Православної Церкви в Речі Посполитій.\nТакож до складу Луцького братства, як уже зазначалося, був вписаний Іван Виговський, що став соратником Богдана Хмельницького, а потім – гетьманом України. Підпис Виговського стоїть під документом 1619 р., за яким шляхтичі-братчики передавали низку своїх повноважень міщанам-братчикам. У 30-их рр. XVII ст. він служив у Луцьку гродському суді, а також на адміністративних посадах. Перебуваючи на цих становищах, Виговський намагався захищати інтереси братчиків.\nОднією з яскравих фігур Луцького братства є Данило Братковський. Був він доволі освіченою людиною. Польський король Ян Казимир призначив його секретарем посольства в Москву. Інший польський король, Михайло Вишневецький, поставив Данила підстолієм на Поділлі, потім – підчашим венденським. У 1680 р. Братковського обрали до делегації від Луцького братства до польського короля Яна Собеського.\nБратковський передусім відомий як поет. 1697 р. він видав у Кракові збірку віршів польською мовою «Світ, оглянутий по частинах», де йшлося про різні негаразди, характерні для суспільного життя Речі Посполитої.\nУ 1699 р. Братковський брав участь у варшавському сеймі, будучи делегований Луцьким братством. Тут він намагався добитися гарантій вільного віросповідання для православного населення Волині. Але ця діяльність не дала позитивних результатів. Тому Братковський вирішив встановити контакти з козаками (спочатку з гетьманом Іваном Мазепою, а потім козацьким ватажком Семеном Палієм), сподіваючись підняти повстання. Він був схоплений і засуджений військовим судом до смертної кари. 26 листопада 1702 р. Братковського стратили на луцькому ринку.\nЯк бачимо, Луцьке братство стало своєрідним «силовим полем», яке притягувало до себе видатних українських релігійних, культурних і політичних діячів.\nБлизько 1731 р. воно припинило своє існування в православній іпостасі. Але зберіглося як братство унійне. Правда, ця інституція вже не відігравала такої помітної ролі, як раніше.\nтеги до статті:Луцьке братство,Хресто-Воздвиженський храм у Луцьку


Біографія «Майкл Дж. Фокс | Michael J. Fox»\nІм'я (лат.): Michael J. Fox\nЗріст: 1.64 м\nДата народження: 9 червня 1961 | близнята\nМісце народження: Едмонтон, Канада\nДружина Трейсі Поллан ... четверо дітей\nМайкл Ендрю Фокс народився 9 червня 1961 року в місті Едмонтон, Канада в сім'ї Філліс і Вільяма Фокс. У сім'ї Фокс було п'ятеро дітей, батько Майкла, Вільям служив у канадської поліції, а його мати Філліс деякий час працювала актрисою, а потім влаштувалася на державну службу. Через роботу батька, сім'я Майкла змушена була постійно переїжджати з міста в місто, по всій Канаді. У 1971 році, коли Вільям Фокс пішов у відставку, вони влаштувалися в передмісті Ванкувера, Барнебі. У цьому містечку Майкл закінчив середню школу. Сьогодні там знаходиться театр, названий його ім'ям.\nУ юнацтві Майкл, як і всі канадці, був схиблений на хокеї і мріяв стати видатним спортсменом, але з-за маленького росту (149 см) кар'єра в хокеї у нього не склалася і йому довелося залишити спорт.\nСеред інших захоплень Майкла Фокса були театр і малювання. У школі він відвідував заняття акторської майстерності, його викладач був дуже задоволений Майклом і вважав його шалено талановитим. З 1973 року Майкл Фокс почав грати на канадському телебаченні, його дебютом стала маленька роль в одному з епізодів телешоу «Бічкомберс», а до 1981 року він встиг знятися в 10 серіалах, серед яких були популярні в Канаді шоу «Лео і я» і «Листи від Френка». Коли Майкл підріс йому легко вдавалися ролі невдах школярів і галасливих підлітків, у двадцять років він виглядав набагато молодше більшості однолітків.\nУ титрах серіалу «Листи від Френка» вперше було зазначено тільки Майкл Фокс, без його другого імені Ендрю, акторові таке рішення сподобалося і далі він продовжив представлятися саме як Майкл Фокс. Але коли його зараховували до Гільдії акторів, з'ясувалося, що під ім'ям Майкл Фокс зареєстрований американський актор, який знявся в декількох телесеріалах, і тоді, щоб імена не збігалися, Майклу довелося терміново вигадати псевдонім. Як пізніше він пояснив у своїй автобіографії, імена Ендрю і Енді йому не подобалися з самого початку, а варіант з буквою «J» (Джей) був дуже доречним. У багатьох інтерв'ю вже Майкл Джей Фокс (Michael J. Fox) жартував, що J це скорочення від слова Junior, натякаючи на свій хлоп'ячий зовнішній вигляд.\nУ 1982 році Фокс виконує невелику роль Артура в підлітковому трилері «Клас 1984», а потім остаточно перебирається до Голлівуду.\nСправжній успіх прийшов до Майкла Фоксу з початком роботи на американському каналі NBC. Саме там проходили зйомки комедійного серіалу «Сімейні узи», де Фоксу вдалося отримати одну з головних ролей Алекса Кітона. Серіал користувався величезною популярністю і тривав з 1982 по 1989 роки. За весь цей час Майкл Джей Фокс зіграв у 176 епізодах серіалу і був номінований на п'ять премій Еммі, правда, отримав нагороду лише три рази в 1986, 1987, 1988 роках. Цікаво, що роль віддали Фоксу не відразу, спочатку продюсери планували на це місце актора Метью Бродеріка, але той відмовився, і тільки тоді на студії вирішили дати шанс молодому канадцеві. У 1985 році на зйомках цього серіалу Фокс познайомився з актрисою Трейсі Поллан, що грала по сюжету Еллен, подружку його героя Алекса. 18 липня 1988 Майкл Джей Фокс і Трейсі Поллан одружилися.\nПаралельно з роботою в шоу «Сімейні узи», у вільний час Фокс знімається і в інших серіалах NBC, таких як «Нічний суд» і «Отруйний плющ».\nНа початку 1980-х років молодий режисер Роберт Земекіс і сценарист Боб Гейл намагалися всюди прилаштувати нікому невідомий і як багатьом тоді здавалося, невдалий сценарій фільму «Назад в майбутнє» про пригоди підлітка Марті Макфлая і навіженого вченого Еммета Брауна. Пізніше Боб Гейл розповів, що отримав близько 40 листів від різних продюсерів з відмовою, поки ідеєю «Назад в майбутнє» не зацікавився Стівен Спілберг. Молодий і вже досить популярний Майкл Джей Фокс став першим і головним кандидатом на головну роль Марті Макфлая, його кандидатура влаштовувала буквально всіх. Боб Гейл відправив лист Гаррі Голдберг, виконавчому продюсеру «Сімейних уз» з проханням відпустити актора на зйомки нового фільму. Але Голдберг відповів, що актор зв'язаний контрактом зі студією NBC і природно відпускати свою головну зірку, і припиняти зйомки вдалого шоу ніхто не збирається, він також попросив навіть не показувати Фоксу сценарій, щоб зайвий раз його не дражнити. Пізніше з'ясувалося, що в той момент, інша зірка серіалу актриса Мередіт Бакстер була в декретній відпустці, а Майкл Джей Фокс віддувався за все шоу.\nРоль Марті пішла акторові Еріку Штольцу, проте на четвертому тижні зйомок Роберт Земекіс зрозумів, що актор не справляється з роллю і в жаху показав відзнятий матеріал Спілбергу, який погодився, що Штольца доведеться замінити. Земекіс і Гейл вирішили ще раз спробувати запросити Фокса, вони вирушили до Голдберг, який цього разу погодився відпустити актора, з умовою, що потреби шоу «Сімейні узи» для Фокса залишаться на першому місці. Сам актор був у захваті від сценарію і відразу погодився зніматися. Пізніше Майкл зізнавався, що ті три місяці, які тривали зйомки, були пекельно важкими, адже вдень йому доводилося репетирувати нові епізоди «Сімейних уз», а під ніч відправлятися на знімальний майданчик фільму «Назад в майбутнє».\nПрем'єра відбулася 3 липня 1985 року, коли «Назад в майбутнє» вийшов одночасно в 1200 кінотеатрах. У перший тиждень глядачі не так активно поспішали на фантастичну комедію, але ті, кому вдалося її побачити були в повному захваті і вже на другому тижні фільм Земекіса зайняв перше місце в прокаті і протримався там 11 тижнів. «Назад в майбутнє» став одним з кращих фільмів року, отримавши 12 нагород і більше 20 номінацій різних кінофестивалів. У 1986 році фільм був номінований на чотири премії Оскар, а Майкл Джей Фокс в той рік отримав відразу дві номінації на премію Золотий Глобус, як кращий актор за роль Марті Макфлая і як кращий актор телесеріалу за роль у «Сімейних узах».\nПісля цього успіху, Майкл продовжує активно зніматися на телебаченні і в кіно. У 1985 році виходить комедійний фільм «Вовченя», де Фокс грає роль підлітка-перевертня, в 1987 році виходить музична драма Пола Шрайдера «Денне світло», а в 1988 році Майкл Джей Фокс знімається в головній ролі у фільмі «Яскраві вогні, великого міста», драматичної історії молодої Нью-Йоркського письменника Джиммі Конвея. І, незважаючи на те, що в цих фільмах Фоксу не вдалося досягти успіху «Назад в майбутнє», все ж кар'єра актора розвивається стрімко. По-перше «Назад в майбутнє» з часом набуває статус культової картини, і всі кіномани з нетерпінням чекають вже обіцяного продовження. А по-друге, дедалі більшу популярність знаходить серіал з його участю «Сімейні узи». З 1987 по 1989 року Майкл Джей Фокс незмінно отримує номінацію на премію Золотий Глобус за роль Алекса Кітона і в 1989 році, нагорода, нарешті, дістається акторові.\nУ тому ж році виходить довгоочікуване продовження «Назад в майбутнє», а в 1990 році слід і заключна частина трилогії. Рідкісний випадок, але Роберту Земекіс і Бобу Гейл вдалося повторити успіх першої частини, і, до цього дня, «Назад в майбутнє» сприймається виключно як єдина трилогія, знята в одному ритмі, витримана в особливому стилі. Фільм завоював серця численних прихильників по всьому світу і став візитною карткою Майкла Джей Фокса. Пізніше за мотивами трилогії «Назад в майбутнє» випустили однойменний мультсеріал.\nУ 1989 році, під час зйомок другої частини «Назад в майбутнє» в сім'ї Майкла Джей Фокса і Трейсі Поллан з'являється первісток Сем. А на зйомках третьої серії з актором ледь не сталася трагедія. За сюжетом однієї зі сцен, бандити ловлять його героя Марті і збираються повісити. За безглузду випадковість, мотузка занадто сильно затягла шию Фокса і він втратив свідомість, на щастя все обійшлося, і актора врятували.\nУ 1991 році виходить комедія з Фоксом «Доктор Голлівуд», в 1994 році з'являється комедія «Жадібність», де його партерним на знімальному майданчику виступає сам Кірк Дуглас. А два роки по тому Майкл Джей Фокс грає головну роль в культовому фільмі Пітера Джексона «Страшили».\nСценарій фільму «Страшили» спочатку планувався як сюжет для одного з епізодів популярного серіалу «Байки зі склепу». Задум серії потрапив до рук до режисера Роберта Земекіса, який оцінивши його потенціал, вирішив опрацювати варіант з повнометражної постановкою. Він запросив на місце режисера Пітера Джексона. За сюжетом «страшний», герой Фокса, Френк Банністер екстрасенс-аферист, заробляє на життя тим, що виганяє привидів, яких сам у будинок і запрошує. Але одного разу все пішло не так, як планував Френк, і йому довелося зіткнутися з цим злом. У 1997 році фільм «Страшили» був номінований на 8 премій Сатурн.\nУ 1998 році актор робить страшне зізнання, з 1991 року він страждає хворобою Паркінсона. За словами Фокса, перші симптоми проявилися у нього на ранній стадії зйомок фільму «Доктор Голлівуд» у 1990 році, а рік по тому лікарі поставили йому діагноз. Актор оголосив про свій намір завершити акторську кар'єру. У пресі тоді звучали припущення, що саме випадок на зйомках третьої частини «Назад в майбутнє» послужив причиною розвитку хвороби у актора, хоча офіційного підтвердження ця інформація не отримала.\nМайкл Джей Фокс перестав зніматися у головних ролях, беручи участь в озвучуванні мультфільмів, зовсім рідко з'являючись в епізодичних кіноролях. Він заснував фонд свого імені по боротьбі з хворобою Паркінсона і написав автобіографічну книгу «Щасливчик». Фокс продовжив роботу в комедійному серіалі «Спін Сіті», який йшов на телебаченні з 1996 року по 2002 рік. За цей час актор був чотири рази номінований на премію Еммі і отримав її в четвертий раз в 2000 році.\nГолосом Майкла Джей Фокса говорить популярний персонаж однойменного фільму про мишеня - Стюарт Літтл.\nСьогодні актор продовжує часом зніматися в невеликих ролях, з'являється в якості запрошеної зірки в різних телешоу. У нього четверо дітей, в 1995 році в його сім'ї народилися доньки-близнюки, а в 2001 році у Майкла народилася ще одна дівчинка.\n2009 Магічна сімка / Magic 7, The (ТБ) ... Marcel Maggot, озвучення\n2009 - ... Правильна дружина / Good Wife, The (серіал) ... Louis Canning\n2005 Стюарт Літтл 3: Заклик природи / Stuart Little 3: Call of the Wild ... Stuart Little, озвучення\n2005 - 2007 TV Land Confidential (серіал) (2005 - 2007)\n2004 - 2008 Юристи Бостона / Boston Legal (серіал) ... Daniel Post\n2002 Траса 60 / Interstate 60 ... Mr. Baker\n2001 - 2008 Клініка / Scrubs (серіал) ... Dr. Kevin Casey\n1999 Суботнім вечором в прямому ефірі: Кріс Рок / Saturday Night Live: The Best of Chris Rock (ТБ) ... Not Gettin 'Any Steve Charleston, хроніка, у титрах не зазначений\n1996 Марс атакує! / Mars Attacks! ... Jason Stone\n1996 - 2002 Спін Сіті / Spin City (серіал) ... Mike Flaherty\n1996 Страшили / Frighteners, The ... Frank Bannister\n1995 Американський президент / American President, The ... Lewis Rothschild\n1995 Холоднокровний / Coldblooded ... Tim Alexander\n1995 З зневірою в особі / Blue in the Face ... Pete Maloney\n1994 Не пий воду / Don't Drink the Water (ТБ) ... Axel Magee\n1994 Жадібність / Greedy ... Daniel McTeague\n1993 Там, де річки течуть на північ / Where the Rivers Flow North ... Clayton Farnsworth\n1993 Консьєрж / For Love or Money ... Doug Ireland\n1993 Терміново потрібен зірка / Life with Mikey ... Michael Chapman\n1992 Saturday Night Live: Presidential Bash (ТБ) ... Dan Quayle, хроніка, у титрах не зазначений\n1991 Доктор Голлівуд / Doc Hollywood ... Dr. Benjamin Stone\n1991 Навмання / Hard Way, The ... Nick Lang, Ray Casanov\n1990 Секс, купівлі та реклама / Sex, Buys & Advertising (ТБ)\n1990 Назад у майбутнє 3 / Back to the Future Part III ... Marty McFly / Seamus McFly\n1989 Назад у майбутнє 2 / Back to the Future Part II ... Marty McFly / Marty McFly Jr / Marlene McFly\n1989 Військові втрати / Casualties of War ... PFC. Eriksson\n1989 - 1996 Байки зі склепу / Tales from the Crypt (серіал) ... Prosecutor\n1988 Mickey's 60th Birthday (ТБ) ... Alex P. Keaton\n1988 Яскраві вогні, велике місто / Bright Lights, Big City ... Jamie Conway\n1987 Секрет мого успіху / Secret of My Success, The ... Brantley Foster aka Carlton Whitfield\n1987 Денне світло / Light of Day ... Joe Rasnick, The Barbusters\n1985 Family Ties Vacation (ТБ) ... Alex P. Keaton\n1985 Вовченя / Teen Wolf ... Scott Howard\n1985 Назад у майбутнє / Back to the Future ... Marty McFly\n1985 Отруйний плющ / Poison Ivy (ТБ) ... Dennis Baxter\n1984 Homemade Comedy Special, The (ТБ) ... Host\n1984 - 1992 Нічний суду / Night Court (серіал) ... Eddie Simms\n1983 Американська школа / High School USA (ТБ) ... Jay-Jay Manners\n1982 - 1989 Сімейні узи / Family Ties (серіал) ... Alex P. Keaton\n1982 Клас 1984 / Class of 1984 ... Arthur\n1981 Лео і я / Leo and Me (серіал) ... Jamie\n1980 Trouble in High Timber Country (ТБ) ... Thomas Elston\n1980 - 1981 Палмерстаун, США / Palmerstown, USA (Серіал) ... Willy-Joe Hall\n1980 Опівнічне безумство / Midnight Madness ... Scott Larson\n1979 Листи від Френка / Letters from Frank (ТБ) ... Ricky\n1979 - 1986 Мисливець Джон / Trapper John, MD (Серіал) ... Elliot Schweitzer\n1977 - 1986 Човен кохання / Love Boat, The (серіал)\n1977 - 1982 Лу Грант / Lou Grant (серіал) ... Paul Stone\n1977 Магічна брехня / Magic Lie, The (серіал)\n1976 - 1980 Сім'я / Family (серіал) ... Richard Topol\n1975 - 2009 Суботнім вечором в прямому ефірі / Saturday Night Live (серіал) ... Host\nПереможець: Краща чоловіча роль на ТБ (комедія або мюзикл) («Спін Сіті»)\nНомінації: Краща чоловіча роль на ТБ (комедія або мюзикл) («Спін Сіті»)\nПереможець: Краща чоловіча роль на ТБ (комедія або мюзикл) («Сімейні узи»)\nНомінації: Краща чоловіча роль на ТБ (комедія або мюзикл) («Сімейні узи»)\nНомінації: Краща чоловіча роль (комедія або мюзикл) («Назад в майбутнє»); Краща чоловіча роль на ТБ (комедія або мюзикл) («Сімейні узи»)


У Черкасах ремонтують міст через Дніпро » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nУ Черкасах ремонтують міст через Дніпро\nЯк інформують у Черкаській ОДА, в Черкасах триває ремонт мосту через Дніпро. В ОДА заявляють, що зроблено половину від запланованого. Зокрема, замінено п’ять бетонних плит і дві плити "поправлено". Як повідомили у Службі автомобільних доріг області, ремонт проходить без відхилень від запланованого графіку. Сумма ремонту становить близько 300 тисяч гривень.