Perekhodymo na latynku: чи будуть українці писати латинкою - 24 Канал\n3 квітня 2018, 22:00 Читать новость на русском\nЛатинка замість кирилиці? / BBC\nІдея глави українського МЗС Павла Клімкіна щодо впровадження в Україні латиниці, як завжди, розколола соціум на два табори.\nСуперечка вийшла такою гарячою та палкою, що її учасники навіть забули первісний текст посту на Фейсбуці, котрий опублікував Клімкін.\nЧому б (нам) не подискутувати? Яка ваша думка про це? – запитав очільник українського МЗС.\nРепліка Клімкіна стала сприйматися, як позиція офіційної української влади, що, звісно ж, зовсім не так. І це перший момент, котрий має заспокоїти противників латинки: на рівні Кабміну такий перехід ніхто не планував і не планує. Але принаймні поговорити на цю тему можна.\nЧитайте також: Не знали державної мови: в Естонії звільнили з роботи 12 рятувальників\nНа зміну проблеми двомовності в Україну прийде проблема "двоалфавітності"? Втім, уряд переконує, що наразі існують більш насущні турботи.\nНе будемо зараз заглиблюватися в історію питання й аналізувати, як і коли виникло кириличне письмо і якими були спроби перейти на латинку. Відомо, що письмову революцію затівали ще в XVII столітті, а також і пізніше – зокрема, в 1834-му, коли український мовознавець Йосип Лозинський запропонував "абецадло" – латинські літери української мови на базі польського алфавіту. Подібна інформація є широко доступною, але нас більше цікавить день сьогоднішній.\nЙосип Лозинський – український гуманітарій ХІХ сторіччя, котрий запропонував "Абецадло" – схему написання латинськими літерами українських слів.\nА на сьогодні реалїі є такими, що частина української інтелігенції (передусім, західноукраїнської) обстоює перехід на латинку. Зокрема, львівський художник Влодко Костирко пише статті латиницею. Серед захисників ідеї – також відомий письменник Андрій Любка, який створив словник нових слів (типу "верстак" замість "комп'ютер", "осiдок" замість "офіс" тощо).\n"Зараз триває процес євроінтеграції, – зазначив Любка на одній з дискусій на цю тему. – Це безпосередньо пов'язано з питанням оформлення документів, яке відбувається саме на латиниці. Наприклад, написання мого імені, скажімо, польською, викликає певні складнощі. Наш сучасний правопис латиницею настільки спотворений, що при оформленні документів польською і при зворотному перекладі українською моє ім'я звучить вже не як "Андрій", а як "Андріі". Тобто виходить, що документи належать вже зовсім іншій людині. Знання латинського алфавіту і його відповідність українському дозволяє нам вирішити це питання".\nІнтернетом вже гуляють інструкції про те, "як писати українською латинкою"\nОднак справа не тільки й не стільки в коректному оформленні документів. Народний депутат попередніх скликань Андрій Шкіль переконаний у тому, що "до НАТО і ЄС суспільну думку штовхала кремлівська агресія. До латинки штовхає все те ж, плюс необхідність повернення до європейського культурного дому. Можна квартирантами, але краще співвласниками". Він же додає: "Кирилиця як РПЦ – канонізує благеньку екзистенцію під кремлівською бузиною. Здається, і духмяна, і тінь дає, але плід – отруйний, а запах дурманить".\nТаким чином, перехід на латиницю знаменував би собою остаточне поривання з радянським, а також більш давнім – колоніальним – минулим України, коли та була частиною російської імперії. Так, принаймні, вважають прихильники подібного проекту. Його ж противники мають, зрозуміло, протилежний погляд. Вони, зокрема, відкидають апелювання до досвіду Казахстану, котрий якраз знаходиться в процесі подібного переходу.\nВідмовитися від кирилиці Казахстан планує до 2025 року. Проте, як зазначає сходознавець Андрій Бузаров, "там дискусія про це давно йде і носить природний характер. Казахська мова належить до тюркської групи. Спочатку вона була на арабській графіці, потім її перевели на латиницю і тільки потім – на кирилицю. Тут немає політичного аспекту, тільки природний процес. Рано чи пізно ця трансформація повинна була відбутися".\nКрім цього, експерти повідомляють про ті суми, котрі готовий витратити Казахстан на письмову революцію. Порядок цифр вражає й не може не актуалізувати питання, чи є в Україні подібні "вільні" кошти? За оцінками міністерства освіти і науки Казахстану, перехід на латиницю потребуватиме одноразових витрат в розмірі 300 мільйонів доларів. Це що стосується разових інвестицій, пов'язаних з виправленням документів, друкуванням нових підручників, "перепрошивкою" програмного забезпечення.\nТакож необхідні ще 110 мільйонів доларів на переучування населення і трудових ресурсів зокрема. З огляду на те, що перехідний період може скласти від трьох до п'яти років, сума витрат сукупно наблизиться до 330-550 мільйонів доларів, а з урахуванням одноразових інвестицій – й до 600-800 мільйонів доларів. Але це попередні оцінки, котрі, як показує практика, завжди занижені, щоб не шокувати і без того стурбовану громадськість. Загальні ж витрати на проведення "алфавітної" реформи можуть сягнути одного мільярда, й при цьому варто враховувати, що населення Казахстану в два рази менше, ніж в Україні, так що для нас ця сума може цілком подвоїтися.\nАле гроші вирішують не все. Письменник Андрій Кокотюха вказує на те, що українізація в нашій державі триває й без того тяжко, аби не відлякати тих, хто готовий перейти на державну мову, додатковими складнощами, пов’язаними з латинським алфавітом.\nЩо ми маємо в Україні? Незважаючи на багаторічні протести активістів і довгоочікуване скасування закону Колесніченка-Ківалова, який передбачає фактичну двомовність, українізувати український простір не вдається. І, на жаль, в найближчій перспективі прогресу не передбачається. Українською мовою сьогодні друкується набагато більше книг, ніж раніше. Але інформаційний простір, перш за все – телебачення, віщає двома мовами. А серіали взагалі виходять російською, хоч і зроблені тепер в Україні. Нарешті, російська мова як мова книг, медіа, ресторанних меню і зовнішньої рекламі не заборонена і не зачищена. Уявіть собі: якщо Україна раптом офіційно перейде на латиницю, то в більшості меню напишуть "kofe", а не "kava". Ви замовите не "mluntsi z surom", а "blinu s tvorogom". Згоден, це дещо перебільшено. Однак корінь проблеми, думаю, ви побачили, – пише Кокотюха.\nВін же продовжує: "Припустимо – знову лише припустимо! – що на латиницю переведуть тільки україномовних українців, які звикли працювати з багатостраждальною державною мовою. Це означає, що російська мова, дуже широко поширена в Україні, залишиться на кирилиці. Як ви думаєте, у якого алфавіту буде більшою аудиторія? Відповідь очевидна. Поки в Україні паралельно ходять дві зрозумілі для читання мови, є шанс поступово зробити українську більш конкурентною і впровадити в обіг ширше, ніж зараз. Але варто для підкреслення відмінності від російської перейти на латиницю, як позиції російської моментально зміцняться, вона рвоне вперед. А вся декларована українізація теж піде – але коту під хвіст. До речі, цю думку підтримують відомі прихильники українізації", – вважає письменник.\nЧитайте також: Українці розробили платформу для захисту державної мови\nДійсно, така відома прихильниця українізації й колега Кокотюхи по цеху, як Лариса Ніцой також переконана в тому, що Україні не варто обговорювати перехід на латиницю, бо інакше країна втратить свою давню писемність і історію. Вона пояснює, що кириличні літери були введені в Україні ще задовго до появи Московії й згадує Софію Київську, на стінах якої є фрески зі словами, написаними кирилицею 1000 років тому.\nНам потрібно в першу чергу берегти своє. Якщо ми відмовимося, ці пам'ятники стануть російськими, як і наша історія, і наші князі. Ми власними руками, добровільно відмовимося від своєї спадщини на їхню користь. А цього не можна допускати ні в якому разі, – каже Ніцой.\nТисячолітні графіті Софії Київської, створені задовго до "Московії" та формування російської мови, написані кирилицею, нагадує письменниця Лариса Ніцой.\nНа бік Кокотюхи та Ніцой стає й директор Українського інституту національної пам'яті Володимир В'ятрович. Він теж побоюється того, що в нашій країні перехід з кирилиці на латиницю може спровокувати посилення русифікації. В останні роки все більше російськомовних громадян переходять на українську, введення латиниці створить додатковий бар'єр і зупинить багатьох з них, пише він на своїй сторінці в Facebook.\n"Відмова від кирилиці захистить нас від Росії і наблизить до Європи" – головний аргумент її прихильників. Однак насправді зміна письма може зіграти протилежну роль – посилення русифікації", – зазначає експерт. За його словами, нововведення "може спровокувати рух в протилежному напрямку – звична кирилична російська для багатьох (особливо, старших людей) буде простішою, ніж незнайома латинська українська".\nРиску під подібними обговореннями підводить віце-прем'єр-міністр В'ячеслав Кириленко.\nЯ думаю, що треба не на латиницю переходити, а новий закон про державну мову якомога швидше приймати. Це справа і більш насущна, і більш предметна, – твітує чиновник.\nІ хоча здається, що дана тема закрита, майже напевно можна передбачити, що до пертурбацій, пов’язаних з латинкою, повертатимуться ще неодноразово. Принаймні, доки інша "реформа" не переб’є враження від "алфавітної".\nЧитайте також: Хто навмисне розпалює сепаратизм на Закарпатті


Велосипеди KTM: огляд моделей, ціни | kiev-map.com.ua\nФірмовими байками від популярних у всьому світі автомарок, таких як Mersedes, Peugeot або BMW, сьогодні нікого не здивуєш. Велосипеди КТМ – випадок кілька більш екзотичний, хоча і, можливо, більш логічний: їх виготовляє одна з найіменитіших фірм, що займаються виробництвом висококласної кросової мототехніки.\nУспіх КТМ: якість плюс ендорсмент\nФірма КТМ ( “Kraftfahrzeuge Trunkenpolz Mattighofen”) як така розміняла вже восьмий десяток років: інженер з Австрії Ганс Транкенпольц заснував свою майстерню в 30-і роки минулого століття, спочатку, щоб забезпечити існуючий попит на послуги з ремонту мотоциклів. Однак пізніше, в середині 50-х, він вважав за доцільне розширитися і зайнятися також і власним виробництвом двоколісної техніки. Велосипеди ж тут роблять трохи більше 40 років, і, треба відзначити, на безмоторних залізних коней марки КТМ попит так само гарний і постійний, як на моторизованих.\nНайбільш стрімкий розвиток бренду КТМ і придбання їм широкої популярності як в вело-, так і в Мотомир довелося на початок і середину 70-х років багато в чому завдяки успішному ендорсменту. Так, в 1971-му австрійський велосипедист Вальтер Оберсбергер, використовуючи байк цієї марки, виграв крупний чемпіонат шосейними дорогами гонок і залишився вірним КТМ на багато років, в цілому зайнявши призові місця на змаганнях 130 разів і поставивши тим самим абсолютний рекорд. Що стосується мотоциклів, то тут чималу роль в популяризації бренду в ті ж 70-е зіграв радянський гонщик Геннадій Моїсєєв, триразово завоював титул чемпіона світу з мотокросу.\nReady to race – готові до гонки\n“Чи готові до гонки” ( “Ready to race”) – так КТМ сформулювала свою концепцію до початку 90-х. Це означало, що до того моменту, як нова модель велосипеда або мотоцикла потрапить до широкого споживача, її належало в обов’язковому порядку “обкатати” на змаганнях. До сьогоднішнього дня ця філософія залишається незмінною.\nНа відміну від одного разу визначеної теорії, практика КТМ еволюціонує постійно. Якщо говорити про велосипедах, то фірма давно вже виробляє не тільки гоночні шоссейники, які її свого часу прославили. З 2000-х років на австрійських і болгарських підприємствах КТМ виготовляють і інноваційні маунтінбайки, а також гібридні зразки, цілеспрямовано розроблені з урахуванням вимог екстремальних дисциплін велоспорту.\nБільше моделей, хороших і різних\nУ номенклатуру велосипедів КТМ сьогодні входять моделі для всіх популярних відгалужень велоспорту, причому вони підібрані як по типу застосування, так і у відповідності зі статтю і віком споживача.\nСеред міських велосипедів КТМ найбільш улюблені байкерами наступні моделі: Country Sport, Life Time, Life Sprint, City Fun. Усередині цієї лінійки її представники істотно розрізняються в плані обважування і функціоналу. Так, якщо перший з перерахованих байків, що володіє вісьмома передачами, широкими покришками і посиленою передньою вилкою, при бажанні може бути успішно використаний і для їзди по пересіченій місцевості, то City Fun більш адаптований саме до неспішного і комфортному міському катання: з трьома швидкостями і ножним гальмом великі амбіції задовольнити було б складно. Зате в заводську комплектацію цього байка входять такі, безумовно, корисні для поїздок “по цивілізації” речі, як багажник, фари і крила.\nЯкщо завдання варто вибрати гірський велосипед КТМ, найбільш затребувані Ultra Force 29, Ultra LTD 27, Ultra One 29. Остання, мабуть, найпопулярніша: її відрізняє найкращий баланс між функціональністю, якістю і ціною, яка в масштабах КТМ порівняно невисока. Досвідчені велолюбителі, активні учасники змагань по швидкісним гонок по пересіченій місцевості, найчастіше вибирають для себе Ultra Force 29; Ultra LTD 27 відрізняється найбільш ефектним зовнішнім виглядом (що логічно для ювілейної моделі), але при цьому її рекомендують все-таки більше початківцям.\nЩо стосується саме спортивних велосипедів, то увагу рекомендується звернути на гоночні моделі Race Cross / Line / Comp. Для всіх цих байків характерний мінімальна вага, величезний запас міцності завдяки інноваційним інженерним рішенням власної розробки КТМ. Приємним бонусом є благородний і елегантний дизайн.\nВ каталозі КТМ представлені також дитячі та підліткові моделі велосипедів; отже, при наявності бажання і фінансових можливостей, можна починати привчати дитину до гарної велотехніки і ростити успішного спортсмена з ранніх років.\nОбвіс і особливості КТМ\nУ авторитетного виробника повинні бути не менш авторитетні партнери і постачальники. Якщо ознайомитися з обвісом і елементами збірки КТМ, сумнівів не виникне: кожен велосипед цієї марки являє собою осередок якості в рамках Веломир.\nShimano (втулки, каретки, шатуни, контактні педалі, гальма-“вібрейки” і дискові системи);\nWellgo (стандартні педалі- “топталки”);\nOEM / Ritchey (підсідельні штирі, керма, виноси).\nДля людини, який не з чуток знайомий з велоспортом, всі перераховані бренди є синонімами довіри, авторитету і високих виробничих стандартів.\nВипадкові ж люди навряд чи зацікавляться технікою КТМ: немає потреби уточнювати, що основна цільова аудиторія бренду – забезпечені і практичні просунуті спортсмени, які твердо знають, що саме вони хочуть отримати за свої гроші, а також ті, хто ще, можливо, не зовсім визначився , для чого саме йому необхідний велосипед, але хто як мінімум розбирається в велотехніки і здатний порівняти і гідно оцінити якість збірки байка.\nВелосипеди КТМ: ціна питання\nДивно, але при всьому авторитеті марки, багатстві вибору моделей, пропонованих компанією, і її незмінно високих стандартах якості розцінки на велосипеди КТМ залишаються досить доступними, природно, з урахуванням того, що мова йде про техніку елітного сегмента. Ось приблизні ціни, за якими сьогодні можна обзавестися велосипедом КТМ на російському ринку:\nміські та гірські велосипеди – від 40 тисяч гривень;\nдитячі та підліткові байки – від 28 тисяч;\nтрекінгові і шосейні моделі – від 130 тисяч.\nВ силу такою доброзичливою до користувача маркетингової політики KTM протягом багатьох років вдається зберігати статус популярного і конкурентоспроможного бренду в усьому світі.\nДо речі, під маркою КТМ випускаються не тільки засіб пересування, але і безліч брендованої допоміжної продукції – вело- і мотоодяг, захисні засоби, рюкзаки і так далі. Так що особливо затятим шанувальникам даного бренду і просто любителям “гармонії машини з курткою, сумкою і собачкою” не важко підібрати закінчений ансамбль.\nВелосипеди КТМ трохи складніше знайти у вільному продажу в України, ніж деякі інші, більш популярні і дешеві і менш елітарні марки. Однак власники такої техніки в своїх відгуках про неї закликають тих, хто бажав би приєднатися до їх клубу, не боятися таких можливих організаційні складнощі, як нюанси замовлення за кордоном і доставки, а також питання забезпечення гарантійного ремонту. І в останньому випадку з їхнім аргументом, що велосипед від виробника такого рівня навряд чи доведеться лагодити по гарантії, сперечатися дуже важко.\nВелосипеди KTM: огляд моделей, ціни Ссылка на основную публикацию


До Жмеринської райдержадміністрації звернулися жителі мікрорайону «Сектор». На звернення миттєво відреагувала голова РДА Інна Цимбал разом з заступником Євгенієм Корнійчуком. Під час жвавого спілкування побачили, що є багато не вирішених проблем.\nГоловним чином, мешканців цікавив стан ліній електропередач, які проходять просто через заросші дерева, що може привезти до нещасних випадків від впливу електричного струму . Люди неодноразово зверталися у відповідні інстанції, але проблема й досі не вирішена. В ході спілкування із жителями мікрорайону також обговорено і ряд інших проблемних питань: постійні проблеми з водопостачанням, перебої з електроенергією, напівзруйнована будівля в аварійному стані, тріщини та протікання даху в багатоквартирному будинку.\nЗагалом зустріч пройшла у конструктивному форматі, за що Інна Володимирівна подякувала жителям мікрорайону. Домовились про обов’язкові письмові звернення від жителів з питань, які обговорені, що дасть підстави направити доручення у відповідні інстанції для сприяння якнайшвидшому вирішенню питань, поставлених жителями.\nНаразі , оскільки був присутній начальник Жмеринської дільниці СО «Шаргородські електричні мережі» Олександр Носач уже запланована у тижневий термін робота з обрізки дерев, що межують з лініями електропередач.\nЗа місяць заплановано розширену зустріч – нараду жителів та відповідальних осіб за життєзабезпечення.


Київ, місто для машин | Асоціація велосипедистів Києва Київ, місто для машин\nКиїв, місто для машин\nЗдавалося би, все очевидно: якщо хочеш догодити опитаним мешканцям, розроби стратегію зі зменшення заторів у місті та збільшуй зелені зони, зберігай та примножуй архітектурні пам’ятки.\nАле, ігноруючи результати опитування, розробники проекту Стратегії пропонують все навпаки:збільшити площу доріг з 2% від площі міста до 6% – іноді за рахунок зелених зон.\nУже зараз бачимо указ президента, яким частина Ботанічного саду віддається під розв’язку Дарницького мосту на правому березі.\nПропонована стратегія Києва розрахована на подальший активний розвиток приватного автомобільного транспорту. Громадський та інший альтернативний транспорт (піша хода, велосипедний рух) займають у проекті значно менше місця, ніж нові розв’язки та збільшення площі доріг. Фактично, нам пропонують розвивати Київ автомобілецентрично. Чи це погано? Спробуємо розібратися.\nВсе просто: більше доріг – вільніші дороги (деякий час) – людям простіше добиратися на машині – вони купують машину (якщо не купили її раніше) – більше машин.\nОстаннім часом навіть у “Київавтодорі” починають це розуміти: під час громадського обговорення транспортної частини стратегії голова “Київавтодору” Георгій Глінський сумно зауважив: “Ми маємо розуміти, що чим більше доріг ми побудуємо, тим більше машин на них буде стояти”.\nЄвропа ще до Глінського зрозуміла це кілька десятиліть тому, тому обрала інший шлях розвитку. І незважаючи на те, що кількість автомобілів на 1000 осіб у Європі вп’ятеро вища, ніж в Україні (509 в Європі проти 90 в Україні та 254 машин в Києві), заторів на вулицях Мюнхена, Лондона та Амстердама майже немає.\nТа й взагалі, метою стратегії до 2025 року не може бути фраза “постраждали 970 людей”. Планування та будівництво транспортних мереж має виходити з мети “0 загиблих, 0 травмованих” (до речі, ці цифри варто розділяти, а не ліпити в одну купу, як це зроблено в проекті стратегії).\nСтратегія, орієнтована на розвиток автомобільного транспорту, збільшить кількість шкідливих викидів в атмосферу та погіршить здоров’я населення. Згідно з даними розробників Стратегії, найбільше джерело забруднення повітря у Києві – автомобільний транспорт (82%), і кількість цих викидів зростатиме на 7% щорічно.\nКиїв пасе задніх і продовжує керуватися застарілими принципами планування міст. Так само і в проекті Стратегії лише зазначається “транспорт – найбільше джерело викидів”, але зменшувати кількість автомашин не пропонується ніяк.\nНе пропонуючи ніяких дієвих кроків до зниження кількості забруднення (навряд чи можна назвати дієвим кроком “вивезення шкідливих речовин за територію Києва”), проектувальники якимось чином планують зменшити кількість викидів з 333 до 250 тонн/кв.км.\nНатомість у проекті з гордістю зазначено: “Викиди СО2 у Києві найнижчі серед групи порівняних міст”. Звісно, ми поки що кращі за Москву та Санкт-Петербург, на які у цій стратегії постійно намагаються рівняти Київ.\nЄвропейські країни вирішили для себе це питання, побудувавши підземні паркінги та звільнивши площі та тротуари міста для прогулянок та відпочинку. В’їзд у центр міста або заборонений, або обмежений і платний. Інший вдалий спосіб – будівництво “вловлюючих” паркінгів на околицях, де люди, приїжджаючи з передмістя, можуть залишити машину та пересісти на громадський транспорт.\nУ проекті Стратегії Києва до 2025 року теж пропонується збудувати паркінги – але тільки на 3 167 машиномісць, з яких 267 у центрі. Зважаючи на те, що одному тільки офісному центру “Парус” потрібно 2 017 паркомісць, паркінгів на всіх не вистачить. Отже, машини продовжать паркуватися на тротуарах, у перших смугах та на смугах, виділених для руху громадського транспорту. Це не тільки сприятиме подальшим заторам у місті – це далі заважатиме проходу людей.\nЩо цікаво, стратегія додатково пропонує облаштувати “кишені” для стоянок за рахунок тротуарів – читай “за рахунок пішохідної зони, дерев і майбутніх велодоріжок”. Такі пріоритети застаріли та суперечать світовій практиці розвитку транспорту у містах.\nП.С. Також хочу зазначити, що обмеження кількості машин не утискає права автомобілістів, а лише закликає їх більш раціонально та прицільно використовувати приватний автотранспорт, що збереже їм не тільки нерви та здоров’я, а й гроші.\nАвтор статті: Ірина Бондаренко, голова Асоціації велосипедистів Києва


Названий MVP сезону Євроліги | UkrBasket\nНазваний MVP сезону Євроліги\n21:17 21.05.2018 21:21 20.05.2018 Євроліга\nЗахисник “Реала” Лука Дончич визнаний MVP Євроліги в сезоні 2017/2018, інформує офіційний сайт турніру.\nСередні показники Дончича у нинішньому сезоні склали 16,1 очок, 4,9 підбирань і 4,1 передач. Він став наймолодшим гравцем в історії, який отримав нагороду MVP. Лука є лідером Євроліги за середнім рейтингом ефективності (21,8 балів). Дончич – перший найефективніший гравець в історії турніру у віці менше 25 років. По ходу сезону словенець встановив низку рекордів Євроліги. Зокрема в жовтні, він був визнаний наймолодшим MVP місяця в історії.\nІнші нагороди сезону: приз Альфонсо Форда кращему скореру Євроліги отримав захисник “Хімок” Олексій Швед, кращим оборонним гравцем визнано центрового ЦСКА Кайл Хайнс. В першу символічну п’ятірку, крім Дончича, включені розігруючий “Панатінаїкоса” Нік Калатес, захисник ЦСКА Нандо Де Коло, форвард “Басконії” Торніке Шенгелія і центровий “Фенербахче” Ян Веселі.


меланхолік із харизмою.\nЯ обожнюю, коли прохолодне повітря лоскоче в носі\nЦе я так посміхаюсь до Вас!\nЯ впевнений у своїй привабливості!\nВид: бенгальський тигр, або королівський бенгальський тигр (Лат.: Panthera tigris tigris, or Panthera tigris bengalensis var.аlba Англ.: Royal Bengal tiger (white Bengal tiger).\nДовжина тіла: 180 - 327см\nВисота в холці: до 95 см\nВага: 200-270 кг\nШерхан - блакитноокий красунчик\nШерхан представник популяції, яку було виведено вченими в середині 70-х рр. ХХ ст. для оздоби зоопарків. Він народився 8 березня 2010 року. І зараз він у розквіті своїх сил. Його біле забарвлення з яскравими смужками неймовірно приваблюють, хоча у природних умовах біла шкура тільки заважала би звірові полювати влітку. Фахівці пояснюють рідкісне забарвлення недостатнім вмістом пігменту. Проте чорні смужки при цьому не постраждали. Білі тигри відрізняються від своїх побратимів з рудою шкірою ще й блакитним кольором очей. А блакитний погляд нашого Шерхана щей змінюється в залежності від кольору неба.\nДикі кабани, антилопи, буйволи, молоді слони, леопарди і червоні вовки – все це становить меню тигра в особливо вдалі місяці. Однак коли вибір невеликий, бенгальський тигр не відмовиться від жаб, борсуків і змій.\nЇсти, спати, залазити на дерево і дивитися на всіх зверхньо, а також гратися зі своїми іграшками... А наш допитливий Шерхан обожнює з-під прикритих повік спостерігати за відвідувачами парку та вдавати, що всі ці зітхання не про нього. І тільки задоволена усмішка видає блаженство хижака.\n1. Апетит самця просто звірячий - за один раз він може з'їсти до 50 кг м'яса! А протягом наступних двох-трьох тижнів спокійно обходиться без їжі. Гастрономічні уподобання самців і самок бенгальського тигра щодо морепродуктів дуже відрізняються, на відміну від самок, самці на дух не переносять рибу.\n2. Голоси тигрів так само унікальні, як відбитки пальців людини.\n3. Тигри здатні імітувати голоси інших тварин, щоб залучити видобуток. Наприклад, тигри можуть гарчати на ведмежий манер, щоб заманити жертву до себе в кігті.\n4. Смужки на лобі тигра нагадують китайський ієрогліф «Король».\n5. Так само, як і у домашніх кішок, смужки на шерсті тигра «дублюються» на його шкірі, тому навіть поголений тигр все одно залишиться смугастим.\n6. Під час бігу на короткі відстані тигр розвиває швидкість до 60 км/год.\n7. Тигри можуть стрибати вперед на відстань до 6 м і 5 м вгору. Їх м'язисті ноги настільки потужні, що тигри можуть залишитися стояти навіть будучи убитими.\n«Краще два роки прожити тигром, ніж два століття бараном» це девіз Султана Мізора, який обожнював тигрів. Саме тому тварина фігурувала на його прапорах, зброї і на королівських друкованих матеріалах.\nДо наших днів індуська богиня Дурга зображується верхи на тигрові. А ще деяким органам тигра приписувалася магічна або лікувальна сила. «З'їв печінку – станеш хоробрим і завзятим»; «жир лікує ревматизм» «ключиця приносить щастя», кігті стали фетишем, а перемелені в порошок вуса використовували навіть як отруту.


Культура, 31 Травень 2013\nп'ятниця 31 Травень 2013\nТаймс-Сквер перетворили на портретну галерею\nДжей Ара уже назвали глобальним куратором, а світ – його портретною галереєю.\nВиконавцям "класики" у США дають стипендії\nФлейтистка Міра Маґрил нещодавно виконала соло партію для кінофільму Стівена Спілберґа «Бойовий кінь».\nМистецтво загалом, а класична музика зокрема, завжди потребувала і потребує підтримки. Ось уже майже шістдесят років таку допомогу юним та молодим музикантам у Лос-Анджелесі надає організація, що ставить за мету розвиток класичної музики. Фонд молодих музикантів пропонує сім різних програм, у яких бере участь чотириста підростаючих талантів, чимало яких походять з бідних родин.\nТаймс-Сквер перетворили на галерею\nЦими днями в Нью-Йорку кожен бажаючий міг долучитися до унікального проекту. В серці міста, на всесвітньо відомому Таймс-Сквері, молодий французький художник дав можливість будь-якому перехожому стати частиною історії, закарбувавши свій вираз обличчя чи то на рекламному щиті, чи на асфальті. Глобальний проект «Нутро» покликаний дати усім бажаючим нагоду зробити свій фотопортрет і таким способом висловити свою життєву позицію.\nТравень 27, 2013\nЗмагання чудернацьких човнів\nПерегони дивних плавзасобів влаштували у Флориді.\nТравень 25, 2013\nАмериканські байкери взяли шефство над військовим меморіалом\nДесятки тисяч мотоциклістів з усіх куточків країни збираються у столиці віддати належне загиблим та нагадати про зниклих без вісти.\nТравень 24, 2013\nБайкери шефствують над військовим меморіалом\nОдностатеве вінчання у Таїланді. ФОТО\nЦе - традиційне тайське весілля, хіба що немає молодого - лише дві молоді. Таїланд, як і решта азійських країн, не визнає одностатевих шлюбів. Втім до кінця року у країні буде розглянуто законопроект про їх легалізацію.\nТравень 18, 2013\nТретій президент США склав "доцільнішу" Біблію\nІсторики схиляються до думки, що Томас Джефферсон порізав Біблію під впливом поглядів Джорджа Мейсона.\nТретій президент США переробляв Біблію\nСполучені Штати – країна створена на принципах свободи релігії, яка, однак, відокремлена від держави. З самого початку США стали країною, в якій знайшли притулок представники різних віросповідань, у першу чергу тих, яких переслідували в Європі. Так звані батьки нації, її засновники, передбачливо заклали принципи розділення уряду та релігії. Тож історики та пересічні американці досі сперечаються, у що саме вірили самі перші лідери країни і як інтерпретувати закладені ними принципи. Чи не найбільше суперечок точиться навколо так званої Біблії Томаса Джефферсона.\nТравень 12, 2013\nКоні-Айленд відновили до літнього сезону після урагану "Сенді"\nПонад сто років парк атракціонів Коні-Айленд є місцем розваг, дозвілля та відпочинку для мешканців та гостей Нью-Йорка.\nТравень 10, 2013\nКоні-Айленд нарешті відновили після "Сенді"\nМинуло півроку з часу, коли один з найбільш нищівних ураганів в історії Сполучених Штатів завдав значної шкоди північно-східному узбережжю країни. «Сенді» спустошив цілі узбережні міста, а в Нью-Йорку знищив історичний парк розваг на Коні-Айленд. Щоправда, ані мешканці міста, ані власники атракціонів не здалися стихії і днями парк повстав з руїн і готовий до чергового літнього сезону. Понад сто років парк атракціонів Коні-Айленд є місцем розваг, дозвілля та відпочинку для мешканців та гостей Нью-Йорка.\nУряд президента Зеленського каже про бажання “компромісу” з Коломойським у питанні ПриватБанку\nПід Києвом згорів будинок екс-голови НБУ Валерії Гонтаревої\nТрамп заявив, що не хоче війни з Іраном\nПредставник Держдепу відвідає Берлін та Москву\nЯк Український Конгресовий Комітет Америки відстоює інтереси України у США. Інтерв’ю\nЯк Польща готується до війни з Росією - National Interest (6809)\nЕкс-посол України у США: “Мене тричі намагались прибрати з посади” (5374)\nПро небезпеку вейпінгу попередила Американська медична асоціація (5368)\n“Якби у Зеленського почули мої поради, візит у Білий дім був би одразу”, — посол України в США (4162)\nЕкс-агентка ЦРУ, яка балотується до Конгресу, заявила про українсько-єврейське походження (3611)\nЯкими будуть автомбілі майбутнього показали колекціонери на виставці у Каліфорнії. Відео\nЩо реально сталося з військовою допомогою США Україні. Відео\nЧас-Тайм. Джона Болтона звільнено з посади радника Нацбезпеки США\nРішення суду щодо газопроводу «Опал» грає на руку Україні, - дослідниця. Відео


У столиці стартує XVІ Міжнародний фестиваль-конкурс дитячо-юнацької журналістики | Хрещатик - новини та життя української столиці.\nУ столиці стартує XVІ Міжнародний фестиваль-конкурс дитячо-юнацької журналістики\nІз 18 до 20 травня відбудеться XVІ Міжнародний фестиваль-конкурс дитячо-юнацької журналістики «Прес-весна на Дніпрових схилах». Урочисте відкриття фестивалю відбудеться 18 травня о 16:00 у Київському палаці дітей та юнацтва.\nІніціатор цього заходу – Інформаційно‐творче агентство «ЮН‐ПРЕС» Київського Палацу дітей та юнацтва – зустрічатиме юних журналістів з усіх регіонів України та багатьох країн світу. Цьогоріч до участі у конкурсі долучилися дорослі журналісти та медіа-педагоги.\nНезмінними організаторами фестивалю є Департамент освіти і науки, молоді та спорту КМДА та Київський Палац дітей та юнацтва за сприяння Міністерства освіти і науки України.\nНа фестиваль завітають близько 300 учасників із 17 регіонів України (37 міст та сіл) та учасники із інших країн. Серед учасників фестивалю більше 60 дітей із Луганської і Донецької областей, а також із родин вимушених переселенців. Окрім того, у заходах фесту візьмуть участь понад тисячу киян-учасників і переможців міських форумів, прес-боїв, фотофристайлів, літературних та журналістських конкурсів.\nОсобливістю фестивалю є його довготривалість: він стартує у листопаді, а фінішує у травні. Протягом цього періоду конкурсанти працюють над своїми роботами за 10-ма номінаціями на задану тему «Я змінюю(-ся)!», адже фестиваль проходить саме у травні, коли у столиці відбуваються заходи до Дня Європи.\nЗа півроку до оргкомітету фестивалю надійшло близько 2 800 робіт у 10 номінаціях. Усі роботи оцінювало журі – редактори та журналісти провідних засобів масових комунікацій України, науковці та практики столичних вишів. А номінацію «Голос покоління Z» оцінювало дитяче журі (юні журналісти, вихованці інформаційно-творчого агентства «ЮН-ПРЕС»).\nТрадиційні програмні заходи фестивалю: урочиста церемонія нагородження, теплохідна прогулянка по Дніпру, алея «Прес-весни», майстер-класи від фахівців та нічна редакція «ІнфоМанія».\nОкрім того, у програмі фесту є новинки. Уперше на фестивалі три доби працюватиме онлайн-редакція, у якій юні журналісти готуватимуть свіжі новини, гарячі репортажі та влучні фото. Відкриттям для учасників стане презентація мультипроекту «Відкриваю світові Україну» та створення медіа-платформи «Молодь без кордонів». Також для учасників працюватиме дискусійна панель «Комфортний клімат для створення дитячого контенту», тренінг «Факт-чекін», онлайн-гра «Медіазнайко» тощо. Працюватиме селфі-зона «Фестивальне фото» та інтерактивні майданчики «Арт-медіа» від партнерів фестивалю (профільних закладів вищої освіти, громадських організацій, відділів Палацу тощо).\n360 переможців та лауреатів фестивалю стануть учасниками журналістського марафону «Медіа-вояж Дніпром» на трьох теплоходах до Національного парку «Межигір’я», де впродовж доби будуть змагатись у квесті «Вірити у себе та долати перешкоди».\nЮні журналісти, окрім призів і нових знань, отримають унікальну можливість вступити до вітчизняних профільних закладів вищої освіти (ЗВО) на пільгових умовах. Адже незмінний девіз фестивалю – «Стань студентом у травні».\nпрочитало 5602 чoловік\n: 5.3398 sec


Суспільство хоче бачити дієвий парламент\nУкраїнське суспільство втомилося від того, що політики не можуть між собою домовитися. Про це в ефірі "5 каналу" в програмі "Підсумки дня" заявила позафракційний народний депутат Ганна Гопко.\n"Я була цього тижня в Дніпропетровську, Дніпродзержинську, Запоріжжі, спілкувалася з простими людьми. І людей, коли ти їх запитаєш, вони втомлені від того, що політики не можуть домовитися. Люди хочуть, щоб вирішували прості речі", - зазначила вона.\nЗа словами народного депутата, для суспільства важливо, щоб їхні потреби були частиною перемовин і рішень, які має ухвалювати парламент.\n"Люди стурбовані тим, що вони не розуміють, як створювати ОСББ, тому що ті офіси реформ, які є, не проводять так само ні мери міст, ні губернатори, ні голови облрад, не проводять роз'яснювальної кампанії. І вони не розуміють, який процес створення ОСББ, вони не розуміють, що таке управляюча компанія і чи будуть монополії на ці компанії ... Люди хочуть бачити від влади, що стосується податкової системи, конкретно спрощення адміністрування, зменшення податків. І щоб вони були частиною тих перемовин, тих рішень, які має ухвалювати парламент. Вони хочуть бачити дієвий парламент", - зауважила Гопко.\nЯк повідомляв 5.ua, Порошенко підписав Указ про сприяння розвитку громадянського суспільства.


Глупство як самознищення - 12 Листопада 2013 - Малинівський ЗНВК "Школа-сад"\nСереда, 19.02.2020, 22:34 Вітаю Вас Гость | RSS\nГоловна » 2013 » Листопад » 12 » Глупство як самознищення\nГлупство як самознищення\nАндрій Пишний, для УП _ Вівторок, 12 листопада 2013, 12:42\nНастав час з людським глупством рахуватися, як з реальною силою. Ніцше\nШукаю відповідей і пояснень егоїстичній, алогічній, безвідповідальній поведінці Януковича і його челяді. Перечитав купу матеріалів. Добротних і не дуже. Діапазон експертних оцінок дій гаранта - від переляку та розгубленості перед рішенням про звільнення Тимошенко й підписання Асоціації з ЄС, до чергового сеансу одночасної гри в політичні шахи з Москвою і Брюсселем. Хоча, як на мене, то усе це більше нагадує майстер-клас засновника донецької школи витонченого політичного блефу. А, можливо, і те, і інше, і усе разом взяте. Але, по великому рахунку, відповідь на питання "що це було" не має особливого значення. Ясно одне – маневруючи між власними комплексами-страхами, корисливістю та амбіціями, Віктор Янукович вперто тягне Україну в протилежному від Європи керунку. Яку б гру він не вів, як би експерти не мудрували, шукаючи назву цій грі, мені видається, що це ніщо інше, як бій Януковича-президента із Януковичем-кандидатом у президенти.\nЗаваривши гірке політично-психологічне вариво навколо євроінтеграції, Віктор Янукович насправді створив отруту.Ця токсична гидота руйнує майбутнє мільйонів українців та багатьох наступних поколінь. Виїдає країну зсередини. Вона цілком спроможна політично поховати і свого творця.\nЗірвавши підписання угоди про асоціацію, керівник п’ятої за чисельністю населення европейської країни, в один момент перетворюється з політичноі фігури на політичного банкрута, без жодних перспектив. Провал у Вільнюсі – це економічний дефолт країни і політичний дефолт режиму, який опиниться в ізоляції. Адже про кредит від МВФ і фінансову допомогу від ЄС годі буде й мріяти. Відсутність дешевих і довгих фінансових ресурсів – це вирок економіці, яка перебуває в рецесії.\nПоточний бюджет тріщить по швах, бюджет наступного року - фантасмагорія, його не можливо звести в принципі. Витратна частина цьорічного кошторису країни за 9 місяців виконана лише на 67%. ВВП в третьому кварталі 2013 року знизився на 1,5%. ЄБРР спрогнозував падіння ВВП в кінці року на 0,5%.\nПід прямою загрозою перебуває стабільність гривні. Адже за 2012-2013 роки золотовалютні резерви Нацбанку скоротилися на 10,2 млрд доларів і на 1 жовтня склали 21,6 млрд доларів. До кінця року цей показник просяде до 19 млрд. Дефіцит держбюджету за вісім місяців сягнув 34,75 млрд гривень, що більш як удвічі перевищує показник за цей же період 2012 року і це лише офіційний. По факту, якщо звести до купи усе, бюджетний дефіцит – це діра у 100 млрд гривень. Державний та гарантований державою борг України у вересні перевищив 550 млрд гривень. До речі, на 1 січня 2010 року цей показник становив лише 316,9 млрд гривень, або 39,7 млрд доларів. Отже, державний борг за нинішньої влади зріс майже удвічі. Тобто за три роки діяльності уряду Януковича-Азарова набрано боргів практично стільки ж, скільки набрали всі попередні уряди разом узяті за 18 років. Про структуру боргу - дорогі і короткі гроші, наразі краще промовчати. Державна казна порожня, як армійський барабан, немає навіть на поточні соціальні виплати по захищених статтях. Повідомляють, що загальна сума заборгованості у соціальній сфері вже перевищила 2 млрд гривень. Насправді, вона на порядок більша, якщо додати вимоги по судовим рішенням. Хоча правда в тому, що справжню суму боргів уряд ніколи не назве та не визнає. Пенсійний фонд банкрут, бо реальний дефіцит його бюджету за два останні роки - 64,4 млрд гривень - це контрольний постріл в голову майже 14 мільйонам українців пенсійного віку. Отже, Україна на порозі бюджетної, валютної і банківської кризи (півтора десятки європейських банків при цій владі вже втекли з України).\nІ якщо Янукович сподівається на братський політичний кредит від Путіна за білоруським сценарієм, то це втрата суверенітету, перетворення українського уряду на декорацію та перенесення столиці в Москву. Нагадаю, що за цим сценарієм за два російські кредити - 1,5 млрд доларів в 2007 році та 2 млрд доларів в 2009 році - Білорусія втратила свою газотранспортну систему. Далі відбулася повна анексія білоруської економіки в інтересах РФ та створення Митного союзу. Супроводжувалося це в 2011 році обвалом курсу білоруського рубля, панікою населення та стрибком споживчих цін.\nВід УП. Ми рідко ставимо статті від першої особи в статті. Це - типова колонка. Однак вона дуже точно відображає нинішню ситуацію. Тільки так - від першої особи, через призму власної думки і можна оцінювати дії Януковича. Безпристрасність в цій ситуації зайва. Вважайте, що дана думка відображає позицію редакційного колективу "Української правди".


це передбачені законом вид і міра державно-владного (примусового) зазнання особою втрат благ особистого, організаційного і майнового зарактеру за вчинене правопорушення.\nВідповідно до ст.ст. 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності оргнів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.\nОсновним нормативним актом у цій галузі права є\n(який був прийнятий 7 грудня 1984 р. введений в дію 1 червня 1985р.).\nпротиправність; винність; суспільна небезпека і адміністративність.\nОзнаки протиправності адміністративного правопорушення випливає з того, що воно заборонене законом, оскільки можна завдати шкоди або загрожувати небезпекою. Протиправність охоплює проступки, які завдають безпосередньої шкоди інтересам особи, матеріальним речам, а також ті, що не пов’язані із настанням шкідливих наслідків, а криють у собі лише загрозу, небезпеку такої шкоди.\nвиступають суспільні відносини, які складаються у сфері адміністративно-організаційної діяльності і порядку управління, регулюються адміністративним правом, а також нормами інших галузей права (трудового, цивільного, фінансового, земельного та ін.).\nОб'єктом посягання може бути сама людина, її здоров’я, честь і гідність, права і свободи, а також власність.\nадміністративні правопорушення в галузі торгівлі, громадського харчування, у сфері послуг, у галузі фінансів і підприємницької діяльності(гл.12);\nмедичного працівника — це окремий\nваріант юридичної відповідальності, яка\nнастає у випадку порушення трудових\nце окрема галузь права України, яка регулює відносини, що виникають в процесі реалізації особою права на працю. Воно являє собою систему діючих правових норм поведінки, які регулюють трудові, а також деякі інші, тісно зв’язані з трудовими, відносини найманих працівників.\nце локальний нормативний акт, що регулює виробничі, трудові та соціально-економічні відносини на підприємстві, в установі, організації незалежно від форм власності й господарювання. Його укладають між власником або уповноваженим ним органом і трудовим колективом, від імені якого виступає профспілковий комітет чи інший уповноважений трудовим колективом орган, поєднує права й обов’язки сторін.\nце процедура юридичного оформлення трудового договору, тобто виникнення трудових відносин між працівником і власником або уповноваженим ним органом або фізичною особою.\nтрудова функція працівника (посада);\nстрок дії трудового договору;\nчас початку виконання трудової функції;\nрозмір винагороди за виконану роботу.\nце встановлений законом або на його основі час, протягом якого працівник повинен виконувати свої трудові обов’язки, передбачені трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку і колективним договором.\nнормальна тривалість робочого часу, що не може перевищувати 40 годин на тиждень (ч.1 ст.50 КЗпП України);\nскорочена тривалість робочого часу (36 годин на тиждень або 24 години), що за тривалістю менше від нормального, але з оплатою праці як за нормальну тривалість.\nнеповний робочий час (день або тиждень), встановлюється за угодою сторін трудового договору, оскільки він не закріплений у законодавстві. Оплату праці здійснюють згідно з нормами виробітку чи залежно від відпрацьованого часу; обсяг трудових прав працівників не обмежують; можна встановлювати як неповний робочий день і як неповний робочий тиждень.\n- порушення трудових обов’язків\n- наявність прямого дійсного збитку\n- причинний зв’язок\n- провина працівника\nРЕАКЦІЯ НА ПОРУШЕННЯ ТРУДОВОЇ ДИСЦИПЛІНИ\nце обов’язок суб’єкта цивільно-правових відносин відшкодувати шкоду, заподіяну ним у результаті невиконання або неналежного виконання договірних або недоговірних зобов’язань чи в разі порушення цивільних прав особи\n1. Причинний зв'язок між протиправністю та настанням шкідливих наслідків;\n2. Протиправна поведінка (дія чи\nбездіяльність) медичного персоналу;\n3. Заподіяння шкоди пацієнту;\n4. Вина при заподіюванні шкоди.\nКаталог: data -> kafedra -> internal -> medprav -> presentations\npresentations -> Предмет правового регулювання\npresentations -> Основні теорії виникнення держави і права. Основні теорії виникнення держави і права\npresentations -> Загальна структура і класифікація прав людини у сфері охорони здоров'я. Права людини й окремих груп населення у сфері охорони здоров'я\npresentations -> Юридична відповідальність у сфері охорони здоров'я. План Загальна характеристика юридичної відповідальності у сфері охорони здоров’я\npresentations -> Положення про право власності. Види цивільно-правових договорів. Спадкове право. Основні терміни І поняття цивільне право\npresentations -> Судово-фармацевтична характеристика правопорушень у сфері охорони здоров’я система прав людини у сфері охорони здоров’я


Лідерство Менеджмент База готовых работ по экономическим дисциплинам и предметам, купить готовую курсовую или дипломную по экономике, макроэкономика, микроэкономика\nГлавная \_ База готовых работ \_ Готовые работы по экономическим дисциплинам \_ Менеджмент \_ 4069. Лекція №9, Лідерство\nЛекція №9, Лідерство\nКод роботи: 4069\nТема: №9, Лідерство\n2. Поведінкові теорії лідерство\n3. Ситуаційні теорії лідерство\nВ кожній організації здійснюється горизонтальний та вертикальний поділ праці, у процесі якого менеджери отримують повноваження, тобто право впливати на поведінку підлеглих для забезпечення цілей діяльності організації. Наявність права впливати на діяльність підлеглих є необхідною передумовою керування, але ще не гарантує ефективності такого впливу. Існують різні способи реалізації такого права: від жорсткого автократичного до найменшого (ліберального) утручання в діяльність підлеглих.\nКожний з цих способів має право на існування і широко використовується на практиці. Вибрати у кожному конкретному випадку кращий з них, при чому так, щоб забезпечити здатність чинити вплив на окремі особи та групи в процесі спрямування їх діяльності на найефективніше досягнення цілей організації, є одним із найважливіших завдань менеджера.\nСправжніх керівників відрізняє наявність специфічної властивості – здатність підібрати для кожної конкретної ситуації щонайкращий механізм впливу на підлеглих, здатність до ефективного лідерства.\nДля розуміння сутності лідерства важливо спочатку усвідомити сутність таких категорій:\nВплив - це така поведінка однієї особи, яка вносить зміни в поведінку іншої. З точки зору управління важливим є не вплив узагалі, а такий вплив, який забезпечує досягнення цілей організації.\nЧим відрізняються категорії “повноваження” і “влада”? Влада лише частково визначається повноваженнями.\nПовноваження дають керівникові владу над підлеглими. Зокрема, підлеглі залежать від керівника у таких питаннях як:\nПроте і підлеглі мають владу над керівником. Він залежить від них у питаннях:\n- встановлення неформальних контактів із працівниками інших підрозділів;\nВирізняють такі основні форми влади (див. рис. 9.1).\nЗміни у середовищі функціонування організації (зокрема, у рівні освіти керівника і підлеглих, їх фінансовому стані тощо) зменшують можливості впливу на підлеглих за допомогою традиційних форм влади. Виникає потреба шукати шляхи співробітництва з підлеглими, щоб мати можливість впливати на них.\nОсновними засобами такого впливу є переконання й залучення до участі.\nВлада, яка базується на примушенні – виконавець вірить, що керівник має можливість покарати так, що завадить вдоволенню життєвих потреб виконавця\nВлада, яка базується на винагороді – виконавець вірить, що керівник має можливість задовольнити його життєві потреби\nЕкспертна влада – виконавець вірить, що керівник володіє спеціальними знаннями, які дозволяють задовольнити потреби виконавця\nЕталонна влада (влада прикладу) – характеристики або властивості керівника настільки привабливі для виконавця, що він хоче бути схожим на нього\nТрадиційна влада – виконавець вірить, що керівник має право віддавати накази і його обов’язок – виконувати їх\nПереконання – ефективна передача своєї точки зору.\nБазується на владі прикладу чи владі експерта, але відрізняється тим, що виконавець повністю розуміє що він робить і навіщо\nРис. 9.1. Основні форми влади та впливу\nЗалучення до участі. Керівник у цьому випадку не прикладає зусиль, щоб нав’язати підлеглому свою думку або волю. Керівник лише спрямовує зусилля підлеглого і сприяє вільному обміну інформацією. Процес впливу у цьому випадку здійснюється краще завдяки тому, що люди, як правило , більш старанно працюють для досягнення мети, яка була сформульована за їх участю. Участь у прийнятті рішень забезпечує апеляцію до потреб більш високого рівня (владі, компетентності, самоповаги).\nПовноваження, вплив і влада є інструментами управління. Як такі їх можна застосовувати по-різному. Звичайно, різними будуть і результати. Отже, результативність управління залежить від способу реалізації менеджером наданих йому повноважень для досягнення цілей організації. Саме для характеристики таких способів і використовується поняття “лідерство”.\nЛідерство – це здатність чинити вплив на окремі особи та групи в процесі спрямування їх діяльності на досягнення цілей організації.\nІснує багато засобів впливу на інших людей. Внаслідок цього закономірно виникає запитання: які засоби впливу є найбільш ефективними у процесі спрямування людей на досягнення цілей організації? У дослідженнях із цього питання можна вирізнити три підходи:\n1) підхід із позиції особистих якостей керівника;\nПідхід із позицій особистих якостей керівника. В основу теорії особистості покладено ідею, що кращі з керівників мають певну сукупність загальних для них особистих якостей. Отже, основними завданнями підходу з позиції особистих якостей є:\nВ межах підходу з позицій особистих якостей були проведені численні дослідження різних якостей, що демонстрували успішні керівники: рівень інтелекту; рівень спеціальних знань; здоровий глузд; відповідальність; ініціативність; упевненість у собі тощо. Проте результати досліджень засвідчили, що:\n1) не існує певної сукупності особистих якостей, які притаманні усім успішним керівникам;\n2) один і той самий керівник демонстрував у різних ситуаціях різні (протилежні) особисті якості.\nНа підставі цього дійшли висновку, що людина не стає успішним керівником лише завдяки тому, що має певну сукупність особистих якостей.\nПоведінковий підхід. Згідно поведінкового підходу до лідерства результативність управління визначається не стільки особистими якостями, скільки тим, як керівник поводить себе зі своїми підлеглими. Отже, поведінковий підхід спирається на стиль керування.\nСтиль керування – це манера поведінки керівника щодо підлеглих, через яку і здійснюється вплив на працівників організації.\nПри цьому слід зауважити, що манера поведінки керівника формується під впливом багатьох факторів, які до того ж постійно змінюються:\n- особисті якості керівника;\n- особисті якості підлеглих;\n- завдання та дії, які вони виконують тощо.\nАвтократично-демократичний континуум стилів керування. В основу автократично-демократичного континууму стилів керування покладено теорію Х та теорію Y Дугласа МакГрегора, який виокремив дві системи уявлень щодо мотивів виробничої діяльності людей.\nЗгідно “теорії Х” працівники за своєю природою є лінивими, безвідповідальними, такими що при першій ліпшій нагоді намагаються уникнути праці. Отже для досягнення цілей організації їх необхідно постійно примушувати, спрямовувати та контролювати. Справедлива заробітна плата здатна зробити роботу терпимою, а необхідний рівень її виконання буде наслідком постійного контролю.\n“Теорія Х” характеризує основи автократичного керування. Автократ має достатньо влади, щоб нав’язати свою волю виконавцям, і у разі необхідності без вагань вдається до цього. Автократ вважає, що його керівництво ґрунтується на авторитеті посади, яку він обіймає. Сила влади автоматично примушує підлеглих беззастережно коритися наказам та інструкціям.\nХарактерні риси автократичного стилю керівництва:\n- висока централізація повноважень;\n- висока структурованість роботи підлеглих;\n- різке обмеження свободи підлеглих щодо прийняття рішень;\n- численні правила поведінки;\n- апеляція до потреб низького рівня у підлеглих (за Маслоу).\nЗа “теорією Y”, навпаки, менеджер бачить своїх підлеглих працьовитими, відповідальними, такими що прагнуть до схвалення та підтримки. Цією теорією визнається, що зовнішній контроль та загроза покарання не є єдиним засобом, який спрямовує зусилля людей. Людина і сама здатна себе контролювати, якщо вона прямує до мети, у досягненні якої вона зацікавлена. “Теорія Y” характеризує основи демократичного керування.\nДля демократичного стилю керування характерними є:\n- добре налагоджена система комунікацій керівник - підлеглий;\nРезультати теоретичних досліджень МакГрегора знайшли відображення й отримали розвиток у моделі автократично-демократичного діапазону стилів керування Танненбаума-Шмідта (рис. 9.2)\nМенеджер приймає рішення і повідомляє про це підлеглих\nМенеджер роз’яснює своє рішення, щоб домогтися його виконання\nМенеджер подає рішення, але прислуховується до запитань підлеглих\nМенеджер пропонує варіант рішення, який мо же бути змінений за пропозицією підлеглих\nМенеджер формулює проблему, отримує поради підлеглих, а потім приймає рішення\nМенеджер встановлює межі, в яких підлеглі приймають рішення\nМенеджер і підлеглі спільно приймають рішення в межах, визначених організаційною структурою\nРис. 9.2 - Континуум стилів керування Танненбаума - Шмідта\n1) автократичне керування порівняно з ліберальним домагалося виконання більших обсягів роботи, проте призводило до:\n- низької мотивації;\n- меншої оригінальності;\n- більшої агресивності членів групи;\n- більшої залежності та покірної поведінки щодо керівника;\n2) наслідки ліберального керування:\n- зменшення обсягів роботи;\n- зниження її якості;\n- недостатнє задоволення підлеглих стилем керування.\nДіапазон стилів керування Р. Лайкерта. Інші критерії континууму стилів керування були запропоновані Р. Лайкертом. За граничні позиції континууму були взяті принципово нові стилі керування:\nКерівники, що зосереджені на роботі (орієнтовані на задачу), піклуються (дбають) перш за все про виконання завдання, про систему винагородження за виконання роботи, про підвищення продуктивності праці.\nКерівники, що зосереджені на людині (орієнтовані на працівника) прагнуть підвищити продуктивність праці перш за все шляхом удосконалення людських відносин (участь підлеглих у прийнятті рішень, допомога у вирішенні проблем тощо).\nР. Лайкерт запропонував 4 базові системи стилів керування (див. тему 4 "Організація як функція управління", рис. 4.3):\nНа думку Р. Лайкерта четверта система є найбільш дієвою.\nДвомірне трактування стилів керування. Вчені університету штату Огайо запропонували принципово нову класифікацію стилів керування. За результатами своїх досліджень вони дійшли висновку, що хоча автократичний керівник не може одночасно бути демократичним, але він здатний, приділяючи багато уваги роботі, піклуватися і про людські відносини (можна бути водночас вимогливим та уважним, дбайливим до людей). Іншими словами, керівник може поводити себе так, що буде одночасно орієнтований і на роботу, і на людей.\nЗ’являється можливість класифікувати стилі керування одразу за двома критеріями. Розвиваючи цю концепцію, Р. Блейк та Дж. Моутон побудували сітку (ГРІД), яка містить 5 основних стилів керування.\nВертикальна ось схеми ранжує турботу менеджера про людину за шкалою від 1 до 9, а горизонтальна – турботу менеджера про роботу за такою ж шкалою. Стиль керування визначається за обома критеріями одночасно. Блейк та Моутон визначили чотири граничних та одну середню позиції ГРІД (рис. 9.3).\nБлейк та Моутон вважали, що найефективнішим стилем є поведінка керівника у позиції 9.9.\nКрім того, Блейк та Моутон виокремили три додаткових стилі керування, які розглядаються як певні сполучення п’яти “чистих” стилів:\n1) патерналізм - сполучення стилю 9.1 (управління та контроль) із стилем 1.9 (система заохочення). Патерналізм як тип поведінки керівника асоціюється з фігурою батька родини. Він не скупий на похвали за виконану роботу, заохочує, підтримує, але створює середовище, у якому працівники не діють без його ухвали. Винагородження та підтримка надаються підлеглим в обмін на слухняність та лояльність;\n2) опортунізм – сполучення будь-яких або усіх стилів управління, які здатні закріпити позицію керівника або надати йому певні особисті переваги. Кожний крок опортуніста здійснюється з тактичних міркувань і є засобом досягнення особистого успіху (внесок в успіх організації на другому плані відносно до особистої вигоди);\n3) фасадизм або зовнішнє благополуччя – імітація ситуації 9.9 з метою приховати дійсні мотиви власної поведінки керівника.\nГоловний недолік усіх поведінкових теорій лідерства – це намагання визначити єдиний оптимальний стиль керування. Наступні дослідження з лідерства показали, що разом з особистими якостями та манерою поведінки керівника на ефективність управління суттєво впливають так звані ситуаційні фактори.\nМетою сучасних ситуаційних теорій лідерства є визначення особистих якостей менеджерів і стилів керування, які найкраще відповідають певним ситуаціям. Це означає, що стиль керування має змінюватися в залежності від конкретної ситуації, тобто керівник повинний вміти вести себе по-різному за різних обставин.\nСитуаційна модель керування Ф. Фідлера. В моделі Ф. Фідлера враховані три фактори:\nПри цьому Ф. Фідлер вважав (базові положення теорії), що:\n- стиль кожного конкретного керівника залишається в цілому постійним (стабільним);\n- керівник не здатний пристосувати свій стиль керівництва до умов конкретної ситуації;\n- необхідно призначати керувати підрозділом менеджера, стабільний стиль якого найбільше відповідає ситуації у цьому підрозділі.\nТакий підхід, на думку Ф. Фідлера, забезпечує баланс між вимогами ситуації та особистими якостями керівника.\nДля визначення особистих якостей керівника (його стабільного стиля керування) Ф. Фідлер запропонував проводити опитування керівників. Опитування має на меті з’ясувати ставлення керівника до підлеглого, з яким той менш за все хоче працювати (найменш привабливий колега – НПК). Логіка оцінки результатів опитування є такою:\n- керівник, який порівняно доброзичливо характеризує НПК, як правило, орієнтований на людські відносини, уважно ставиться до підлеглих;\n- керівник, який жорстко негативно описує НПК, в основному зосереджений на завданні і мало стурбований людськими аспектами в управлінській діяльності.\nМодель Ф. Фідлера передбачає, що:\nРізні сполучення (комбінації) цих факторів дають 8 можливих стилів керування. Залежно від рейтингу НПК змінюється і стиль ефективного керування. Тобто менеджера з певним ставленням до НПК слід призначати керувати підрозділом з відповідною комбінацією ситуаційних факторів (рис. 9.4).\nГрафік, наведений на рисунку 9.4, дозволяє зробити такі висновки:\n- керівники, орієнтовані на завдання, найефективніші у ситуаціях 1, 2, 3 і 8;\n- керівники, орієнтовані на людські відносини, ефективно керують у ситуаціях 4, 5 і 6;\n- у ситуації 7 добре можуть працювати обидва типи керівників.\nПри цьому “зрілість” не є постійною (незмінною) рисою конкретної особи або групи виконавців, а швидше характеристика конкретної ситуації. Це означає, що в залежності від завдання, яке виконується, люди виявляють різний ступінь “зрілості”. Відповідно і керівник має змінювати свою поведінку залежно від ступеня зрілості підлеглих.\nМодель “життєвого циклу” П. Херсі та К. Бланшара схематично пред\nУ моделі визначені 4 стилі керування залежно від ступеня “зрілості” виконавців:\nS 1 – “давати вказівки”. Це сполучення низького рівня орієнтації на людину і високого – на задачу. Такий стиль призначений для підлеглих з низьким рівнем “зрілості” (М1). У даному випадку підлеглі або не хочуть, або не здатні відповідати за конкретне завдання. Тому для них потрібні інструкції, вказівки, жорсткий контроль;\nS 2 – “продавати”. Це одночасно висока орієнтація як на людину, так і на роботу. Підлеглі бажають приймати відповідальність, але не спроможні внаслідок середнього рівня “зрілості” (М2). Отже, керівник обирає поведінку, орієнтовану на завдання, і підтримує ентузіазм виконавців;\nS 3 – “залучення”. У такій ситуації підлеглі спроможні, але не бажають відповідати за виконання завдання. Підлеглі знають, що і як треба робити, їм не потрібні конкретні вказівки (середній рівень зрілості – М3). Проте вони мають відчувати свою причетність до виконання поставленого завдання. Керівники можуть підвищити мотивацію підлеглих, надаючи їм можливість приймати участь у прийняття рішень.\nS 4 – “делегування”. Підлеглі і спроможні, і бажають приймати відповідальність. Поведінка керівника за такої ситуації може поєднувати низький рівень орієнтації як на завдання, так і на людські відносини. Керівник дозволяє підлеглим діяти самостійно.


Де знаходиться найбільше гейзерів\nДалеко не кожній людині доводилося творити гейзери — ці нерукотворні фонтани спекотної води, адже вони зосереджені практично в декількох місцях нашої планетки. І все таки є місцевості, для яких гейзери — основна визначна пам’ятка і принциповий господарський чинник. Більше гейзерів на місцевості Рф знаходиться в східній частині Камчатки, в долині річки Гейзерна, яка так і називається — Рівнина гейзерів. Їх чітке число іменувати важко, так як велика частина з їх — крихітні фонтанчики висотою всього кілька см.Крупніх тут налічується близько двадцяти, самий гейзер — Гігант, викидає вгору воду на сорок, а хмари пари — на кілька сотень метрів.\nА ось в Ісландії, «Країні гейзерів», навчилися витягати практичну користь з луплять під землі жарких джерел, яких найбільше в південно-західній частині цього острова. Не тільки лише теплиці для вирощування овочів, не тільки лише дрібні селища, але навіть і великі містечка, і столиця країни Рейк’явік — вони всі вживають подарований природою окріп для опалення. Посеред приблизно тридцяти великих ісландських гейзерів виділяється Великий Гейзер, виверження якого проходять один раз в день і тривають по три години.\nДо більш відомим відносяться також Строккур, вивергається кожні п’ятнадцять хвилин, один з найактивніших у світі, і Гейсір, примітний тим, що віддав заголовок цьому явищу. Гейзери можна побачити в Північній Америці (Єлловстонський державний парк), Новітньої Зеландії, Японії та Китаї. При всій великій кількості гейзерів, у них є щось спільне: вони постійно є сусідами з діючими або не так давно погаслими вулканами. Розпечені пари, що виділяються магмою, нагрівають підземні води, і вони вириваються на поверхню у вигляді спекотного джерела або фонтану. Найвища зміст кремнезему в цій воді призводить до того, що на схилах утворюються відкладення особливої породи — гейзеріта, вони бувають самих незвичайних форм і кольорів, так що киплячі джерела до того ж роблять неповторні пейзажі.\nЩо таке субординований кредит? Через Історію Китаю — Літаючі ліхтарики