Початки української соціології\nПерша характерна риса розвитку української соціології кінця XIX — початку XX ст.\nВласне початком самостійних соціологічних праць слід вважати досліди женевського гуртка українських вчених 80-хрр. XIX ст. До\nнього належали передусім М.Драгоманов(якого багато дослідників називають піонером української соціології), С.Подолинський(представ-ник механістичної теорії в соціології) і Ф.Вовк.Вони друкують свої праці у часописі «Громада» (5 томів за 1878—1882 рр.) та інших виданнях. М.Драгоманов(1841—1895) розглядав соціологію як науку про суспіль-ство, закликаючи українських дослідників використовувати ідеї та принципи західної соціологічної думки. Він активно відстоює ідею про-гресу, який у суспільних відносинах проявляється скасуванням неволі, панщини, здобуттям рівних конституційних прав; прогрес особи розглядається ним у тісному зв'язку з поступом людства в цілому. С.Подолинський(1850—1891) у своїх працях поєднує марксистські й соціал-дарвіністські погляди з програмою громадівства. Він вважає, що в суспільному житті діє закон боротьби за існування, але на відміну від соціальних дарвіністів визнає ще й дію закону зростання солідарності людей, яка втілюється у громадах. Тому для нього центр ваги припадає не так на боротьбу людей між собою, як на боротьбу людей з природою, загрозливим довкіллям. Своєрідна інтерпретація С.Подолинським дарвіністських законів полягає в тому, що у громадах відбувається просування нагору талановитіших і морально досконаліших людей, а не перемога фізично сильніших. Йому належить одна з перших праць соціологічного характеру — «Ремесла і хвабрики на Україні» (1880, Женева). Ф.Вовк(1847—1918) розглядає соціологію як науку насам-перед про громадське життя, в центрі якого перебуває людина. Його соціологічні погляди відзначаються еволюціонізмом', всі суспільні явища і форми ^результатом повільного ступеневого розвитку зародків фізич-ної природи людини. Ця фізична природа людей є однакова, але відмінне довкілля зумовлює відмінності між людьми.\nОтже, у тогочасній українській соціології домінує позитивізм, під впливом якого соціологічна теорія натуралізується, набуваючи форм еволюціонізму, органіцизму, соціал-дарвінізму тощо. У цей самий період зароджується і поширюється у світі, не минаючи Україну, марксистська соціологія. Саме під впливом цих напрямів і течій перебувають учені, які започатковують соціологічні студії в Україні. Характерною ознакою їхньої діяльності є активна пропаганда положень, вироблених західною соціологічною думкою. Вчені цього часу не стільки продукували власні\nТема 5. Основні етапи розвитку української qi\nнові ідеї, як засвоювали й поширювали вже вироблені. Таку позиціюможна зрозуміти, якщо взяти до уваги те, що соціологія було наукою но-вою і до того ж запозиченою із Заходу; тому спочатку діяльність українсь-ких соціологів переважно скеровується на розробку й поглиблення ідей О.Конта, Г.Спенсера, К.Марксата інших західних соціологів кдасич-ного періоду.\nДругою характерною рисою означеного періоду є перехреифвамш дослідницького поля соціології із суміжними соціогуманітарними науками.Оскільки власних фахових соціологів в Україні в ті часи практично не було, то соціологічні праці або праці з елементами соціологічного аналізустворюють філософи, економісти, етнографи та ін. Пізнє усамостійнення соціології як науки та перехрещування поля досвіду із суміжникидисциплінами зумовлює ту обставину, що представників таких наук, як українська філософія, історіософія та історія, географія, економіка, право, статистика слід розглядати як передвісників українськоїсоціологічної думки. Зв'язок соціології із цими науками настільки тісний, що на їх підґрунті з часом постали окремі соціологічні школи. Спільнапочаткова база соціології та інших сфер суспільного знання не тількипозначається на дослідженнях на Початках розвитку українськоїсоціології, а й, згодом має здебільшого вирішальне значення для праць на стику цих наук.\nПомітний внесок у розвиток соціології в Україні мають праці такихукраїнських філософів, як П.Юркевич, В.Лесевич, К.Ганкевич, І.Федорович, О.Стронін.Так, І.Федоровичуналежать «Афоризми»та неопублікований твір «Організм соціальний». П.Юркевич (1827—1874)під впливом Г.Сковородидетально розвиває тезу про людину як істотунасамперед внутрішнього духовного життя, пов'язаного з українськоюментальністю. Як засновник школи «філософії серця» він виразнонаголошує на значенні серця та почувань, а не лише і не стількина значенні розуму, в житті людини. Серце для П.Юркевича є центромусього тілесного й духовного життя людини, місцем зосередження всіхвітальних (від лат. vita — життя) сил, дій, рухів, бажань, почувань і думок.Представник позитивізму в Україні О.Стронін (1827—1889) великуувагу приділяє проблемі суспільства. Він є автором твору соціологічногоспрямування «История общественности» (1886),де розвиває механіс-тичну теорію суспільства, шукаючи підтвердження своїх думок ваналогіях з природою. Спільною рисою всіх суспільств, на його пере-конання,є їхня пірамідальна будова: на вершині піраміди — активнаменшість, аристократія, внизу — більшість, демократія. Така-пірамі-\nдальна будова суспільства забезпечує його рівновагу, бо, згідно з зако-\nнами фізики, без широкої і нерухомої основи немає стійкості предмета.\nМеншість угорі постійно розхитує піраміду і не допускає застою суспіль-\nства, але центр ваги міститься власне в основі, гарантуючи сталість\nіснування будь-якого суспільного організму, його незнищенність.\nСоціологічні Сміливі концепції розвитку українського суспільства, народу, нації,\nаспекти творів держави, взаємин провідних одиниць і громади висувають українські\nукраїнських історіософи та історіографи— автор «Истории Руссов», далі старша\nісториків £ молодша народницькі школи: М.Костомаров, О.Лазаревський,\nВ.Антонович, П.Куліш, М.Драгоманов, М.Грушевськийта інші. У\nноводержавницькому напрямі соціологічним мисленням позначена\nтворчість В.Липинського та С.Томашівського.\nІсторико- Найпослідовніше поглиблює свої історичні дослідження соціологіч-\nсоціологічний ними студіями і вперше в українській історіографії застосовує історико-\nметод соціологічний метод М.Грушевський(1866—1934). Здобувши європей-\nМ.Грушевського ське визнання за теоретичне обґрунтування власної схеми історії України як самостійного процесу розвитку українського народу, він 1903 р. був запрошений до Парижа прочитати курс лекцій з цієї проблематики. Під час перебування за кордоном М.Грушевський має змогу ознайомитися із сучасними йому ідеями соціологів Е.Дюркгайма та М.Вебера,які суттєво вплинули на його наукову позицію. Саме відтоді він стає не прос-то істориком, а істориком-соціологом. Він особливо плідно використовує свій історико-соціологічний метод у дослідженнях давньої історії, тісно пов'язуючи його здобутки із сьогоденням. «Думаю, ми стоїмо на порозі нового сміливого і багатого наслідками руху в сфері соціальних наук, — стверджує він, — і, зокрема, соціології теоретичної і генетичної». Тобто, на його думку, виконавши історико-соціологічний аналіз минулого, ми знайдемо шлях до розуміння сучасних процесів, а також майбуття. Звідси стає зрозумілою й назва його праці «Початки громадянства. Генетична соціологія», у якій він зазначає, що в час глибокого соціального перелому більш ніж будь-коли потрібні ґрунтовні студії соціальної еволюції «від самого споду», від її найбільш ранніх стадій починаючи. Саме у цій праці закладені основні думки М.Грушевськогояк соціолога.\nВін чітко окреслює власний аспект у розумінні розвитку людства, висловлюючи сумнів у правомірності як позитивістських (включно з марксизмом), так і суто психологістських підходів і поглядів на природу соціальної еволюції. Оригінальність концепції М.Грушевського полягає насамперед у системі пріоритетів. Він обґрунтовує неможливість\nмоністичного (від грец. monos — один) розуміння історії, некоректність застосування законів у їх природничо-науковому розумінні до пізнання складної соціальної реальності. Його основна ідея полягає в тому, що соціальний прогрес зумовлюється передусім протистоянням і змаганням протилежних прагнень до колективізму (солідарності, альтруїзму, або безкорисливої турботи про благо інших, від лат. alter — інший, другий), з одного боку, та індивідуальної самодостатності (автаркії, від грец. автаркея — самозабезпеченість) — з другого. Звідси характерної) тенденцією соціального розвитку є чергування процесів інтеграції та диференціації під впливом різноманітної комбінації факторів. У конкрет-ному соціальному просторі і часі можуть переважати фактори або еконо-мічні, або релігійно-психологічні тощо. Отже, головною думкою М.Грушевського як соціолога є переконання в існуванні «коливальноі динаміки» суспільної еволюції на відміну від позитивістського уявлення про суспільний прогрес як висхідний рух по прямій лінії.\nУ галузі української географії треба згадати антропогеографічні праці С.Рудницького, в яких вказується на зв'язок між людиною і природою; антропогеографічну проблематику досліджує також В.Кубійович, зі школи якого вийшли праці з антропогеографії Карпат.\nЧимало нових думок для розвитку української соціології дають пред-ставники теоретичної економії. М.Зібер (1844—1888) досліджує, поміж іншим, форми первісного господарства і вказує на вплив економічного фактора у розвитку суспільного життя, а також на аналогії наших братств і парубоцьких громад із поколінними організаціями інших народів. М.Ковалевський (1851—1916) ще 17-річним юнаком ознайомився з працями О.Конта. Згодом він понад 25 років прожив за кордоном, що дало йому змогу не лише читати твори, а й знати особисто таких відомих соціологів, як Г.Спенсер, Г.Тард, Е.Дюркгайм, К.Маркс та інші; П.Сорокін був один час секретарем М.Ковалевського. На думку остан-нього, порівняння О.Конта і К.Маркса йде не на користь соціологічній концепції марксизму з її економічним трактуванням історії; М.Ковалев-ський засуджує також марксову ідею революції як способу розв'язання соціальних проблем. Історію суспільства сам М.Ковалевський розуміє як закономірний і природний процес, в якому рівноправну роль відіграють багато чинників, однак жоден із них не є визначальним. Це так само, як у функціонуванні живого організму визнавати рівнозначну роль багатьох чинників і розглядати його як єдність. У цілому й суспільне життя пояс-нюється ним через «теорію факторів», тобто теорію функціонального зв'язку соціальних явищ.\nУ книжці «Сучасні соціології» М.Ковалевськийобстоює утверд-\nження двох напрямів, гармонійне поєднання яких може забезпечити\nщасливий розвиток суспільства. Індивід не може бути принесений в\nжертву родині, роду, державі тощо, але його діяльність має бути водночас\nузгодженою з діяльністю інших, рівних йому одиниць і спільнот; їхні\nспільні зусилля мають бути скеровані на забезпечення загального блага.\n«Етичний Нарешті, економіст М.Туган-Барановський(1865—1919) переходить\nсоціалізм» від марксизму до етичного розуміння суспільних проблем і обґрунтовує\nМ.Туган- світогляд етичного соціалізму, реалізованого, зокрема, у формах госпо-\nБарановського дарської кооперації. На його думку, історичний поступ полягає в одухо-творенні людини, у переміщенні центру ваги людського життя зі сфери виробництва у сферу вищих духовних потреб; звідси значення господар-ського життя буде поступово зменшуватися. Такі погляди українського вченого, висловлені кілька десятиріч тому, перегукуються із сучасними теоріями постіндустріального суспільства в західній соціології.\nМ.Туган-Барановський стає переконаним супротивником марксизму\nі найбільшій критиці піддає тлумачення ним класу. Якщо марксизм\nподіляє сучасне йому суспільство на класи за володінням засобами\nвиробництва, то М.Туган-Барановський — за розподілом прибутку, що\nтепер у розвинутих країнах є звичним явищем і основою соціальної\nстатистики. Концепцію класової боротьби К.Марксавін називає\n«величезною помилкою» і вважає, що не можна трактувати з її позицій\nдуховну діяльність людини.\nСоціологічні Серед українських правників було багато вчених, що досліджували\nаспекти праць правопередусім як суспільне явище. Відомим репрезентантом цієї групи\nукраїнських є Б.Кістяківський(1868—1920). Він доходить висновку, що автоматичне\nправників перенесення природничо-наукового мислення в соціологію не дає змоги\nпізнати особливості соціального світу. Водночас реальність, яку має\nвивчати соціологія, це не лише економічні відносини, а й дії людей,\nзумовлені соціальною дійсністю та її культурними формами. Звернення\nдо реальності в такому аспекті — це умова здобуття соціологією статусу\nсамостійної науки та її остаточного відокремлення і від природознавства,\nі від економії, філософії та інших соціогуманітарних наук.\nБлизько до цієї групи соціологів-правників стоїть і С. Дністрянський(1870—1935). Розглядаючи проблему походження права і законів, він аналізує насамперед соціальне тло і висуває теорію соціальних зв'язків. Соціальні зв'язки виникають із необхідності задоволення потреб та історично розвиваються від найпростіших (родина) до найскладніших (держава, народ). Норми стають умовою успішного функціонування\nТема 5. Основні етапи розвитку українськоїсоціології\nв рамках НТШ\nсоціальних зв'язків. Одна й та сама особа належить до різних соціальних зв'язків, виконує в них різні обов'язки і дотримується різних правил. Оцінюючи ці ідеї з погляду візії сучасності, можемо припустити, що у студіях С.Дністрянського на помітному місці були ідеї пізніших теорій статусу і соціальної ролі.\nЧималий інтерес для історії української соціології становлять статистичні й соціографічні праці українських статистиків, передусім О.Русова, В. та Ф.Щербин.\nНе можна не згадати також, що в період, який ми розглядаємо, праці соціологічного характеру друкувало Наукове товариство ім. Т.Щев-ченка. Навколо його видавництва об'єднується група дослідників, до якої входять В.Охримович(дослідник соціології родинних відносин), В.Старосольський (автор блискучої розвідки «Теорія нації»), Ю.Бачин-ський (йому належить відомий публіцистичний твір «Україна irredenta», тобто «Україна незвільнена», від лат. irredenta terra — земля незвільнена) та інші. Вони пишуть і видають свої праці у часописах численних комісій НТШ, серед яких уже після Першої світової війни помітне місце посідає Комісія економії, соціології і статистики у Львові.\nОтже, упродовж другої половини XIX — початку XX ст., до Першої світової війни, в Україні з'явилося чимало видатних учених, які дослід-жували й публікували цінні праці в галузі суспільних наук, але вони не були послідовно побудовані на наукових принципах і методології новіт-ньої соціологічної теорії. Окрім того, досліджувалися лише окремі дотичні проблеми суспільного життя, і жоден із учених не створив повної теорії суспільства та його суті, місця людини в ньому. Зрештою, такого завдання — вибудувати загально- чи спеціальнотеоретичну соціологічну систему — вони перед собою і не ставили. Соціологія як наука в ті часи змушена була виборювати собі право на існування як окрема галузь соціогуманітарного знання, особливо в Україні. Це ускладнювалося ще й тим, що в Україні навіть серед інтелігенції існувало нерозуміння того, що таке соціологія. Із цього приводу український соціолог М.Шаповалслушно зауважує 1929 року: «В української інтелігенції, вихованій в старій російській або австрійській системі, натурально нема особливого зацікавлення соціологією, бо старий режим не толерував цієї науки, і в цієї інтелігенції панує байдужість до соціології. Ще й досі соціологію вшироких колах інтелігенції змішують з соціалізмом». Подібне свідчення знаходимо у праці А.Симиренка, соціолога в еміграції: коли М.Драго-манов назвав себе соціологом, то тим він накликав лють царського уряду, «який соціолога розглядав як синонім соціаліста». То ж і не дивно, що\nРозділ І.Загальна теорія та історія соціології\nдо Першої світової війни в Україні не було жодної кафедри соціології навіть у вищих навчальних закладах.\nТаким чином, у зазначений період (1880. — 1914 рр.) розвитку україн-ської соціології були закладені підвалини української соціологічної традиції. Постала гостра потреба вивчити й зрозуміти нові суспільні явища та пояснити їх. Після велетенських суспільних і державних катаклізмів і найбільших соціальних експериментів в історії людства в перших десятиріччях XX ст. українська суспільно-політична думка дійшла висновку: відродження народу як суспільний процес можна зрозуміти й пояснити лише соціологічно, і навіть відповідь на головне питання практичної політики — куди і якими шляхами має йти народ -можна знайти саме у соціології. Але реалізація цього переконання, втілення його в наукову практику пішли різними шляхами.\nРозвиток української соціології у XX ст.\nРозвиток Після 1917 року розвиток української соціології не припинявся, хоча\nукраїнської й не був однозначним. Перші роки більшовицького режиму в Україні\nсоціології збіглися з прискоренням інституціоналізації соціології, тобто її пра-\nв рамках ВУАН вовим і організаційним утвердженням як самостійної науки. У 20-х рр. наукова і науково-видавнича праця майже повністю зосереджується у Всеукраїнській академії наук (далі — ВУАН). З трьох її відділів саме соціально-економічний мав спеціальну кафедру соціології — першу в Україні, — яку очолював Б.Кістяківський(1918—1920). На жаль, його праць із доби відродження української державності не знайдено. Після його смерті кафедру очолив марксист С.Семківський,але помітних результатів роботи ця кафедра не мала. У 1923—1930 рр. видрукувано «Записки соціально-економічного відділу», окремі дописи яких пору-шують проблеми соціології (М.Туган-Барановський, С.Дністрянський, О.Гіляровта ін.).\nОрганізації соціологічних студій в установах ВУАН присвячує свою діяльність М.Грушевський,повернувшись в Україну 1924 р. Найближ-чими його співробітниками виступають О.Гермайзе, П.Клименко,донька Катерина Грушевська.Кабінет примітивної (тобто давньої) культури, яким вона керувала, досліджує питання генетичної соціології і з 1926 р. видає щорічник «Первісне громадянство». К. Грушевська публікує тут свої праці «Спроба соціологічного пояснення народної казки», «Соціологія старовини» та ін. У цьому самому напрямі видає свої праці «Примітивна культура», а також «Соціологія в концепції нової французької демократії» Ф.Савченко.\nТема 5. Основні етапи розвитку українськії соціології\nОднією з причин повернення М.Грушевського в Україну стає праг-нення перемістити Український соціологічний інститут (УСІ), засно-ваний ним у Відні, на батьківщину і бажання досліджувати історію свого народу в його власному середовищі. Одразу ж після повернення до Києва (24 березня 1924 р.) М.Грушевський виголошує доповідь «Український соціологічний інститут і дослідча кафедра історії культури загальної й української» перед спільними зборами ВУАН. У ній він ознайомлює присутніх з планами щодо УСІ, зокрема проектом створення п'яти кафедр та постійно діючого семінару. Однак Інститут марксизму не підтримав цього проекту, можливо тому, що М.Грушевський намагається зберегти «свободу наукової мислі і праці, не зв'язану якоюсь партійноюпрограмою», створити інституцію, яка віддячує урядові й суспільству за матеріальне утримання педагогічною працею і дослідженнями, «але не знає сторонніх втручань в свою роботу і організацію».\nТоді ж, 1924 p., замість інституту відкривається лише науково-дослідна кафедра історії України на чолі з М.Грушевським, а при ній -дві секції, одна з яких (секція методології та соціології) працює під керівництвом О.Гермайзе. Функції соціологічного інституту фактично починає виконувати утворена наприкінці 1925 р. Асоціація культурно-історичного досліду, яка упродовж 1926—1927 рр. провела 24 засідання, де було виголошено 51 доповідь у річищі соціологічного методу.\nВиходячи із суміжних наук, у 20-ті роки багато уваги соціологічним питанням приділяє низка інститутів у межах ВУАН. Так, Україн-ський демографічний інститут поряд з іншими досліджує біосоціальні процеси. Із праць інституту слід назвати розвідки М.Птухи про чисель-ний склад населення України у 1897-1920 рр. і про смертність у Росії й Україні, П.Пустохода — про демографічні особливості населення Украї-ни у XX ст., М.Трачевського — про народжуваність, І.Коваленка.— про самогубства у Харкові тощо. Український науково-дослідний інститут педагогіки у Харкові з 1925 р. видає «Журнал експериментальної педа-гогіки й рефлексології», в якому з'являється низка праць із соціотехніки. Досліди із соціопсихології та колективної рефлексології мають у своїй програмі також Український психоневрологічний інститут і Київський державний психоневрологічний інститут; обидва інститути видають свої праці, частина яких становить великий інтерес для соціології.\nУкраїнський інститут марксизму-ленінізму, створений на базі кафед-ри марксизму і марксознавства, відкритої 1921 р. у Харкові, попри свою однобічну орієнтацію до 1930 р. видавав у часописі «Прапор марксизму» деякі об'єктивні матеріали описово-соціографічного характеру про\nЛіквідація соціологічних студій напередодні і після Другої світової війни\nсоціальні процеси в тогочасній Україні. Цей інститут поділявся на секції, серед яких була й філософсько-соціологічна. На початку 30-х рр. ці та інші марксистські інституції об'єднуються під назвою Всеукраїнської асоціації марксистсько-ленінських інститутів (ВУАМЛІН). В її межах створюється інститут філософії й природознавства, який з 1931 р. видає журнал «Прапор марксизму-ленінізму» (з 1934 р. — журнал «Під марксистсько-ленінським прапором» як орган ВУАМЛІН). При інститутах ВУАМЛІНу протягом короткого часу продовжують існувати кафедри соціології.\nВсі ці реорганізації наукового життя в Україні поступово, крок за кроком, перетворювали соціогуманітарні дисципліни в уніфікований набір цитат з праць К.Маркса, Ф.Енгельса, В.Леніна, Й.Сталіна,позбавляли їх власних методологічних основ, зводили до становища прислуги панівної ідеології. Як зазначав у ті часи відомий український соціолог в еміграції М.Шаповал,розвиток науки в радянській Україні пішов дивним шляхом: разом зі збільшенням досліджень та експеримен-тальності в методах аналізу пануюча влада провадить утиски свободи наукової критики, свободи досліду й висновку, соціологія поступово втрачає самостійне значення, виконує функцію ілюстрації марксизму-ленінізму, підтвердження його постулатів начебто об'єктивною соціоло-гічною інформацією, вигідною радянському урядові та комуністичній партії. Терміни «соціологія» та «історичний матеріалізм» (частина марксистсько-ленінського вчення, присвячена суспільству) почали розглядатися як синоніми.\nПісля 1930 p., за умов утиску української науки, політики терору й репресій проти її представників, зацікавлення соціологічними студіями значно послаблюються. Соціологічні установи ліквідовують, дослідників старшої генерації фізично винищують; ті, хто залишився в живих, уникаючи небезпечної тематики, в основному популяризують догмати марксистсько-ленінського вчення. Конкретна мікросоціологія та соціометрія не встигають розвинутися взагалі, бо під забороною перебувають математична статистика, теорія ймовірності і вибірки, структурно-функціональний аналіз.\nЗ 1936 p., із посиленням хвилі репресій, відбувається майже повна ліквідація будь-яких соціологічних досліджень. Такий стан проіснував понад ЗО років,незважаючи на спорадичні «потепління» й спроби пожвавлення соціологічних студій у межах академічних установ. Соціально-економічний відділ АН УРСР (1937—1946 рр.) не видав практично жодної поважної праці соціологічного характеру. Пізніше\n____________________ Тема 5. Основні етапи розвитку української соціології\nнаукова тематика з соціальних та національних питань передається\nствореному 1947 р. Інститутові філософії АН УРСР. Про науково-\nдослідну працю з соціології у цьому інституті не було відомостей aж до\nпочатку 60-х pp., поки відділ атеїзму цього інституту не провів соціоло-\nгічних досліджень на західноукраїнських землях, однак вони так і не були\nопубліковані. Деякі результати проведеної роботи, що пройшли цензуру,\nнадрукували у збірнику «Соціологія на Україні» (К.: 1968, ред. Л.Со-\nхань), і хоча його оголосили першим українським соціологічним щоріч-\nником, наступні числа так і не з'явилися. 1969 року Інститут філософії\nАН УРСР видає інший збірник, в якому соціології присвячено невелич-\nСоціологія Соціологію радянського періоду можна вважати однією з найвідста-\nрадянського ліших наук і в Україні, і загалом у СРСР. Оцінюючи становище соціоло-\nперіоду гічної думки в умовах існування тоталітарного режиму, український\nman криза соціолог в еміграції А.Симиренко наголошує, що нерозвиненість\nсоціології в Україні та інших радянських республіках була навмисне спланованим феноменом. Сучасний дослідник історії української соціології В.Степаненко додає, що становище соціології в радянській Україні було ще гіршим, ніж у СРСР у цілому, оскільки в ній існував жорстокіший, консервативніший політичний та ідеологічний режим, який відверто демонстрував антипатію до соціології. Багато шкоди завдавав також штучно витворений провінціалізм української соціології, коли кращі сили вітчизняних соціологів зосереджувалися поза межами України.\n• брак самостійного статусу соціології як науки та її ототожнення з історичним матеріалізмом щодо вихідних методологічних засад;\n• постійний політичний ризик інноваційної соціології, коли прире-\nченими на загибель були будь-які спроби розвитку соціологічної\nдумки поза межами марксизму або в річищі інших парадигм; як\nнаслідок — застій у розробці альтернативних теоретичних засад і\n• протидія соціологічним дослідженням, з одного боку, на ідеологічному\nґрунті, а з другого — на патріотичному, коли більш-менш об'єктивні\nнаукові розвідки, які відходили бодай на крок від партійної лінії,


Андрій Райкович: Гроші треба «вигризати» « Інформаційно-аналітичний електронний додаток до тижневика «Вечірня газета»\n8 червень 2018 - 13:01\n– Начальник управління охорони здоров’я Оксана Макарук презентувала досвід кропивницької громади у просуванні реформи, – зазначив Андрій Райкович. – Ми можемо вже ділитись ним з представниками інших територіальних громад. Але ще недостатньо комунікації з населенням. Люди, особливо похилого віку, повинні в доступній формі отримати консультації, всю інформацію про те, як оформити декларації із сімейними лікарями. Надзвичайно важливо також залучати до реалізації проектів галузі охорони здоров’я державні кошти з фонду регіонального розвитку. Ми не достатньо ефективні у відстоюванні інтересів міста в залученні державних інвестицій. У нас що, немає об’єктів, які потребують колосальних капіталовкладень – в галузях ЖКГ, медицини, освіти, капітальному будівництві, енергетиці? Гроші потрібно «вигризати». Проекти готувати наперед, вести постійний діалог з обласною владою, профільними міністерствами, народними депутатами.\nАндрій Райкович доручив керівнику департаменту економічного розвитку, торгівлі та інвестицій міської ради негайно активізувати роботу з підготовки та просування проектів і надавати щоквартальну інформацію про хід їх реалізації.\npgt 0.41772 сек. / запитів: 7 / sitemap / Copyright © "Вечiрня газета" 2001-2015


Ось і трапилося те, про що довгих 9 років говорилося. Хтось чекав цього з надією, а хтось з острахом. Нарешті Верховна Рада прийняла Закон «Про реформування державних та комунальних друкованих ЗМІ». Щоправда, залишилася дрібниця - Президент має його підписати. Але це вже скоріше технічна сторона справи. Отож, спробую пояснити, що сталося і чого очікувати Вам, нашим читачам і передплатникам.\nАле для початку трохи цифр. У минулому році на теренах України виходило 1613 газет. З них 555 були комунальними виданнями із загальним тиражем більше 2 мільйонів примірників. Для непосвячених: комунальне видання – це ЗМІ, одним із засновників якого є місцева рада або й адміністрація. Щоб зрозуміти, який вплив на формування громадської думки мають саме комунальні ЗМІ, наведу ще один факт: за результатами 2014 року середній тираж комунальних ЗМІ майже… вдвічі перевищив показники приватних газет!..\nУ тому ж 2014 році на дотації (одна з форм підтримки державою газет) було виділено 73 мільйони гривень, 40% коштів «з’їли» всього 40 найбільших дотаційних видань («Голос України», «Віче», «Урядовий кур’єр»…). Всі ці цифри прозвучали минулого тижня на Всеукраїнській конференції редакторів комунальних друкованих засобів масової інформації у Києві, куди мене теж було запрошено від Львівщини разом з головним редактором буської районки Миколою Іванцівим.\nА тепер про суть справи. Якщо хтось думає, що влада якось так взяла і вирішила сама позбутися газет – трохи помиляється. Як і все, що сьогодні відбувається у нашій країні, пов’язано з тим, що вкотре нас це зробити заставила Європа. Точніше Рада Європи, яка умовою підписання Асоціації з Україною зобов’язувала владу роздержавити ЗМІ . Основний принцип європейської демократії полягає в тому, що влада не має права вести пропаганду.\nЗакон передбачає обмеження впливу органів державної влади, органів місцевого самоврядування на редакції друкованих засобів масової інформації, неможливість використання друкованих ЗМІ з метою маніпулювання суспільною свідомістю.\nЯкщо перевести це на зрозумілу мову – органи влади і місцевого самоврядування позбавляються права бути засновником друкованих засобів масової інформації. В той же час, «інформаційні бюлетені», офіційні сайти, засновником яких можуть бути владні структури, не є юридично засобами масової інформації. Єдине, що залишається у влади, – проводові радіо. Поки…\nЗаконом встановлюється, що реформування друкованих ЗМІ та редакцій буде проведено у два етапи.\nНа першому етапі, який триватиме рік з дня набрання законом чинності, реформуватимуть ті ЗМІ, які подадуть відповідні клопотання. На другому етапі протягом двох наступних років буде реформовано всі інші державні друковані ЗМІ.\nБудемо відвертими. Прийняття цього Закону - це момент істини для журналістських колективів. Своєрідний іспит на зрілість, бо фактично тепер треба буде розраховувати в основному на власні сили та можливості. Скажу більше, «Новий час» готувався до цього близько 10 років. Якщо брати за основу, що головним меседжем Закону є «позбавити владу впливати на редакційну політику», то ми такого впливу позбулися ще у 2010 році, коли, розуміючи можливі наслідки приходу до влади команди Януковича, депутати Жидачівської районної ради на прохання трудового колективу прийняли для нас історичне рішення – вивести із засновників райдержадміністрацію та ввести трудовий колектив. Більше того, за сприяння Національної спілки журналістів нами було розроблено і запропоновано новий Статут редакції, який фактично унеможливлював вплив співзасновника на редакційну політику. Сьогодні редакція нашого Статуту визнана кращою в Україні. Фактично роздержавлення у його класичному розумінні ми пройшли у 2010.\nЯкщо не знаєш, про що йде мова, – то мова йде про гроші…\nЦей класичний вислів нині актуальний як ніколи. Ми всі різні, кажу про редакційні колективи. З різними стартовими можливостями підходимо до роздержавлення. Навіть в межах нашої області. І якщо в моїх колег-редакторів на першому місці сьогодні проблеми приміщення, засобів виробництва, транспорту, то у нас це все вже є. Мене як редактора хвилює інше: Закон робить ЗМІ суб’єктами господарювання, а це в першу чергу – економіка. На жаль, до цього нас не готували ні на факультетах журналістики, ні в процесі діяльності. Газета – це продукт, який потребує затрат на виробництво. Якщо до цього часу ці затрати частково перекривалися за рахунок державної підтримки (дотації), яка для нас складала 300 тис. грн, то постає питання: де завтра ми зможемо ті кошти знайти? Ми провели аналіз того, що друкувалося протягом року у нашому часописі. Виявляється, якщо порахувати матеріали, які підпадають під «офіційні» і які за «Законом про висвітлення інформації в друкованих ЗМІ органами державної влади і місцевого самоврядування» мали б оплачуватися, то вийшло такої інформації більше ніж на 400 тис. грн. Тобто ті кошти, які ми отримуємо як «дотацію» - фактично плата за надані нами послуги.\nПрисутнім на конференції у Києві високопосадовцям від влади я ставив просте запитання: а де ж ви будете друкуватися, шановні, після роздержавлення?.. У скудні бюджети усіх рівнів ніколи не закладались «кошти на висвітлення діяльності», бо на зарплати не стає... В той же час закони зобов’язують владу і ОМС оприлюднювати наслідки своєї діяльності саме у друкованих ЗМІ. І таких «незрозумілостей» у законодавстві вистачає. А що говорити про інформаційну політику держави, інформаційну безпеку? Це я знову про гроші, які б мали закладатися у бюджети різних рівнів на ці цілі. Та ж сама Європа виділяє кошти на протидію російській пропаганді, а у нас я тільки здогадуюся, хто «підхопить» газети сходу України і яку «незалежну редакційну політику» вони вестимуть.\nНе знаю, чи наш читач знає, але в Україні з середини наступного року вступить у силу закон, яким передбачається фінансувати політичні партії з державного бюджету!.. У мене є зустрічна пропозиція, яка стосується місцевого рівня: на наступний рік у районному бюджеті передбачити кошти на висвітлення своєї роботи депутатським фракціям районної ради. Толку буде набагато більше, коли депутати через часопис звітуватимуть перед виборцями, що вони не лише штани протирають.\nТепер хочу звернутися до читачів нашої газети. Для чого це все пишу і ділюся з вами. Хочу, щоб ви знали: «Новий час» й надалі приходитиме у ваші домівки, приносячи районні новини, цікаві матеріали про людей, діяльність чи бездіяльність влади, проблеми і успіхи, досягнення в культурі, освіті спорті. Це буде нелегко, проте це ще один стимул працювати краще, більше, якісніше.\nРішення про те, йти в пілотний проект чи почекати 2017 року, ми ще колективом не прийняли, бо маємо час до 1 квітня 2016 року. Проте вже сьогодні працюємо над тим, щоб не просто залишитись на плаву, а залишатись одними з кращих в області, можливо, й Україні. Не виключено, що у наступному році збільшиться кількість наших шпальт – це знову ж таки додаткові витрати. Але ми готові на це і сподіваємося, що кількість тих, хто нас читатиме у наступному році, тільки зростатиме.\nНа що сподіваємось? В першу чергу на своїх читачів, на мудру державну політику хоча б підтримки на перехідний період у вигляді грантів чи адресної допомоги, на депутатів районної ради, які будуть вирішувати форми цієї підтримки, на районні і обласні програми для ЗМІ, на керівників громад, які, розуміючи значення місцевих засобів масової інформації, будуть на партнерських засадах працювати з нами, врешті на самих себе, бо досвід показує, що як сам собі не поможеш – ніхто не допоможе.\nНас чекає велика робота. Нас – це всіх, хто насправді хоче реформи ЗМІ, а не тих, хто створює картинку цих реформ для тієї ж Європи. Потрібно впорядкувати законодавчу базу, шукати і тримати «своє місце» у морі приватних ЗМІ, які захочуть проковтнути таких як ми разом з тиражами і рекламою. Я впевнений, що у районі є багато людей, які нас підтримають. В той же час розуміємо й інше: ще ніхто ніколи добровільно не відмовлявся від влади. ЗМІ – четверта влада. Будемо жити далі.


Чернівецький лікар розповів про посуд, який з’їдає здоров’я - Погляд – новини Чернівці\nПісля приготування страв необхідно ретельно очищати посуд від залишків їди, щоб не було можливості для розмноження мікроорганізмів.\nЗ’ясовуємо, чи безпечне кухонне начиння, в якому готуємо їжу\nБагато людей вважають, що основну загрозу здоров’ю та життю на кухні становлять несвіжі чи неякісні продукти. Проте інша, не менш реальна загроза зачаїлася у посуді, який ми щоденно використовуємо для приготування чи зберігання продуктів.\nЧернівчанка Галина розповідає «Погляду», що дуже обережно ставиться до сучасного посуду і якщо вже край треба «обновки» на кухню, то обирає чеського, англійського чи німецького виробника.\n- В ідеалі для мене - використання у побуті посуду, виготовленому за радянських часів, адже тоді були дуже високі вимоги до якості, наприклад, фаянсу чи фарфору. Було прописано відповідні гости, на звороті виробів - нормальні клейма, із назвою фабрики та країною походження. Тож радянському посуду довіряю однозначно, - каже пані Галина. - На жаль, зараз ринок заполонили неякісні китайські вироби зі шкідливими складниками емалі, зокрема містять свинець, який не виводиться з організму…\nЗа словами кандидата біологічних наук, доцента кафедри мікробіології та вірусології ВДНЗ України «Буковинський державний медичний університет» Андрія Міхєєва, матеріал посуду для приготування чи зберігання продуктів може безпосередньо впливати на якість їди, і як наслідок, на наше здоров’я.\nЩоб посуд був безпечним, він має відповідати таким вимогам:\nматеріал, з якого виготовлено посуд, повинен бути інертним;\nматеріал посуду чи його компоненти (покриття, фарба, емаль тощо) не повинні взаємодіяти з їжею;\nне змінювати свої властивості під час нагрівання чи зберігання;\nне виділяти небезпечних речовин під час нагрівання.\nНа що звертати увагу, аби не помилитися\nНайбільш безпечним і перевіреним тисячоліттями є глиняний посуд.\n- Навіть якщо його частинки і потраплять в організм людини, то це не спричинить отруєння, - пояснює читачам «Погляду» А. Міхєєв. - Також у ньому добре зберігати продукти і їхні складові. Проте слід уникати готувати страви чи їсти з глиняного посуду, який розфарбований яскравими кольорами, особливо у внутрішній його частині. Вони можуть містити свинець, кадмій, цинк, як складники фарб чи їхніх пігментів (тут варто згадати одну із гіпотез про отруєння Моцарта). Тому оптимальним є використання глиняного посуду без розпису та зберігання в ньому тільки сухих продуктів.\nНаступним матеріалом для виробництва безпечного посуду є скло.\nСкляний посуд є екологічно чистим і не шкодить здоров’ю. Скляний термо/жаростійкий посуд можна використовувати як для приготування їди, так і для зберігання. Окрім того є ударостійкий скляний посуд.\n- Але знову ж таки потрібно уникати яскравого розпису, вкраплень чи кольорового скла, що може містити важкі метали. Зокрема, до таких належить свинець, якого досить багато у кришталевому посуді. І, звичайно ж, скло, як і кераміка, крихкий матеріал, - додає пан Андрій.\nДалі за якістю та зручністю йде чавун. Багато хто з домогосподарок вважає, що старий добрий чавун є найкращим на кухні - сковорідки та каструлі не зношуються, майже вічні, не деформуються і добре тримають тепло. Але чавун це сплав (97-98% заліза), тому, природно, він іржавіє без догляду - регулярного прожарювання і змащування олією. Окрім того, він досить пористий, і рештки олії в ньому можуть переходити в канцерогени.\n«У рейтингу найбільших «нечесних» виробників посуду на першому місці стоять Китай, Туреччина та Індія, чий дешевий посуд зараз є чи не у кожної господині»\nЩоб цього «уникнути», придумали тефлон. Посуд з тефлоновим покриттям сподобався господиням, оскільки зробив приготування їди зручним і відносно чистим процесом – менше потрібно олії, не пристає і не підгорає… Однак, до складу тефлону входить перфтороктанова кислота, що підвищує ризик розвитку деяких видів раку. Ці токсини починають виділятися, коли тефлон нагрівається до вищих, ніж потрібно (до 260°С), температур при готуванні, а токсичні випари є небезпечні для всього живого. Неушкоджений посуд з тефлоновим покриттям відносно безпечний, проте навіть невеликі подряпини на поверхні є підставою для занепокоєння і необхідності його замінити.\nІншим способом захистити метал посуду від руйнування та окислення при взаємодії з продуктами є використання емалі. Проте цей ефект зберігається тільки до першого сколювання чи тріщини. А потім шлях кислотам їді до металу буде відкрито. Найбільш безпечною є біла, сіра чи блакитна емаль, а ось червона або коричнева є небезпечною, адже в них міститься багато магнію і марганцю, а їхній надлишок при потраплянні в організмі людини може призвести до втрати апетиту, сонливості. І, звичайно, емаль абсолютно не вирішує проблему пригорання страв.\nІншим достатньо часто вживаним посудом для приготування їди є алюмінієвий. Він легкий, має універсальне призначення і досить довго служить своїм власникам. Та вчені вже давно зарахували алюміній до класу нейротоксичних металів, оскільки підвищення його вмісту в організмі може бути вкрай небезпечним. Зокрема, з надлишковим надходженням алюмінію в організм людини пов’язують ризик розвитку склерозу, хвороби Альцгеймера та інших патологій ЦНС. Зазвичай заздалегідь алюміній вкривають спеціальною оболонкою, він сам окислюється, але вона не є міцною і швидко руйнується під дією кислого середовища чи механічного пошкодження і частинки металу опиняються у стравах.\nТрадиційний мідний посуд нам дозволяє рівномірно і швидко готувати страви, він привабливий і у багатьох є асоціація з дитинства – літо, різноманітні варення у бабусі і мідний таз. Проте використання на кухні мідного посуду на кухні не найкраща ідея. Адже мідь належить до важких металів, тому її надлишок в організмі людини загрожує численними проблемами зі здоров’ям. Якщо такий посуд не має спеціального покриття, то при нагріванні їди різноманітні кислі продукти пошкоджують захисну плівку на поверхні мідного посуду й іони міді потрапляють у наші страви.\nБезпечною заміною може виявитися посуд з нержавіючої сталі. Адже всім відомо, що з нержавіючої сталі роблять хірургічні інструменти, отже – це головна перевага нержавійки. Проте при її виробництві використовують сплави заліза з нікелем, хромом, марганцем та міддю. Така сталь не іржавіє, гарно виглядає, страви на ній не пригорають, до того ж такий посуд хімічно нейтральний і не взаємодіє з кислотами чи лугами. Але сплави є різні. Наприклад, щоб посуд був безпечним, нікелю повинно бути не більше 10%. А зберігати продукти у такому посуді взагалі небезпечно, оскільки метали можуть проникати в їду. Великі дози нікелю можуть викликати порушення дихання, білкової дистрофії, алергії та сприяти розвитку онкології, а також підвищують ризик викиднів у вагітних. Хром здатний викликати пухлини легень, алергію, гастрит і виразку шлунка, накопичуватися в печінці та кістковому мозку, порушувати діяльність нервової системи та знижувати репродуктивну функцію.\nУ дерев’яному посуді добре готувати їду тільки на парі. Дерево є екологічно чистим та безпечним для здоров’я. Потрібно лише після приготування страв ретельно очищати такий посуд від залишків їди з використанням кухонної солі або оцту, щоб не було можливості для розмноження мікроорганізмів. Найбільш стійким для термічного впливу зазвичай є бамбук.\nОдним із екзотичних видів посуду є срібний посуд, а також столове приладдя (ножі, виделки, ложки). Більшість з нас вважає його чудовим антисептиком, адже навіть шматочок срібла має антисептичну дію на їду та воду. Але надлишок іонів срібла також негативно впливає на здоров’я, і зокрема, може призвести до мігрені та проблем із зором.\nПро вплив силіконового посуду на їду та наше здоров’я поки що відомо мало. Проте багато господинь використовують силіконові формочки для випікання солодощів, зберігання продуктів чи інших кулінарних подвигів. Однак, посуд з насиченого киснем силікону був заборонений в Швейцарії, як потенційно небезпечний для здоров’я. Вочевидь, основне питання знову до барвників (важкі метали тощо) та температурного режиму (не більше 230°С).\nПосуд з пластику є найнебезпечнішим, проте це не заважає йому бути найбільш вживаним у світі. Часто до складу посуду з пластмаси різного складу входять бісфенол, меламін (викликає пухлини сечовидільної системи, захворювання легень і травної системи, екзему, подразнення слизової очей і є мутагеном), формальдегід (сильний канцероген), полістирол і поліпропілен, які додають до складу одноразового посуду. Такий посуд абсолютно не підходить для розігрівання страв, а також для зберігання жирної чи гарячої їди.\n- Таким чином, господиням слід бути вкрай розбірливими та уважними при виборі посуду для приготування та зберігання їди, - наголошує А. Міхєєв. – Вибираючи його, варто звертати увагу на маркування стосовно призначення посуду (приготування їди, зберігання їди, використання у мікрохвильовій печі тощо), цілісність покриття (емаль, тефлон, кераміка), наявність яскравих кольорів у візерунках, особливо на внутрішній поверхні посуду, а також сертифікати якості. У рейтингу найбільших «нечесних» виробників посуду на першому місці стоять Китай, Туреччина та Індія, чий дешевий посуд зараз є чи не у кожної господині. Також треба не забувати про належний догляд за посудом, регулярно мити, очищувати і використовувати за призначенням. А також не економити й одразу позбуватися пошкодженого (тріщини, сколювання, глибокі подряпини) посуду, навіть якщо це ваше улюблене горнятко для кави.\nТеги: здоров'я – лікар – Посуд – поради – небезпека – шкода – новости Черновцов\nЗамість коронавірусної паніки ліпше ефективно діяти\nІмунітет не можна посилити пігулкою\nВітаміни можуть стати причиною розвитку пухлини\nTcudik 09.02.2020 18:30:08\nДуже хотів би побачити як в дерев'яному посуді готують на пару.. Ї на початку пункт 2 це як?\nА 10.02.2020 12:26:28\nВзаємодіяти означає вступати у реакції, у т.ч. числі і хімічні, з кислотами їжі, що призведе до утворення токсичних сполук чи пошкодження власне самого посуду...\nСтосовно дерева (зокрема бамбука) - https://www.youtube.com/watch?v=0aDX6ADAN5Y....\nМихайло 10.02.2020 12:37:10


У Києві пройде міжнародний кінофестиваль Київський тиждень критики. Із конкурсом відеорецензій! | Platfor.ma\nУ Києві пройде міжнародний кінофестиваль Київський тиждень критики. Із конкурсом відеорецензій!\nКиїв кіно можливість\nУ кінотеатрі Жовтень з 24 по 30 жовтня пройде третій Київський тиждень критики. Тут вам і актуальні фестивальні хіти з Канн та Венеції, і ретроспектива з найкращими стрічками Нового Голлівуду, і українська програма та дискусійні зустрічі. І конкурс!\nКиївський тиждень критики – це міжнародний кінофестиваль, створений для знайомства українських глядачів із найкращими арт-хітами, відібраними українськими кінокритиками. До міжнародної програми увійшли найочікуваніші фільми року – фестивальні хіти із програм Канн та Венеції. Після кожного показу на глядачів чекає дискусія із кінокритиком.\nЦьогоріч ви маєте змогу взяти участь у конкурсі відеорецензій від Київського тижня критики та компанії Samsung. Заповнюйте заявку та чекайте на відбір: 7 фіналістів отримають можливість подивитись один з фільмів міжнародної програми, створити за допомогою офіційного смартфона фестивалю Samsung Galaxy Note 10+ відеорецензію та виграти цей потужний смартфон. Переможця визначить журі – куратори Київського тижня критики.\nСеред кураторів кінокритикиня та журналістка Дарія Бадьйор, кінокритик і режисер Станіслав Битюцький, критик, автор видань «LB.ua», «Фокус» та «DTF MAGAZINE» Сергій Ксаверов і кінокритикиня й випускова редакторка кіномедіа Vertigo Анна Дацюк.\nДетальну програму можна знайти на сайті. Більше інформації на сторінці події у фейсбуці.\n18 Жовтня 13:07\nУ Києві пройде другий кінофестиваль «Тиждень критики». Це важливо для кінофанів


Дипломна робота: Формування та використання фірмового стилю на підприємствах туріндустрії, 5rka. — Прапора\nДипломна робота: Формування та використання фірмового стилю на підприємствах туріндустрії, 5rka.\nДипломна робота: Формування та використання фірмового стилю на підприємствах туріндустрії\nНазва: Формування і використання фірмового стилю на підприємствах туріндустрії\nДипломна робота студентки 6 курсу СКСи Т факультету заочної форми навчання Брусковой Ірини Євгенівни\nЗ кожним роком російська туристська індустрія все більш активно включається у світовий ринок. Найважливішим напрямком діяльності фірм, що працюють в туристичній сфері, є просування турпродукту на ринок, реклама і реалізація підготовленого турпакета. В даний час засоби масової інформації, спеціальні видання, рекламні проспекти буквально переповнені різноманітними туристичними пропозиціями, і шлях фірми до успіху полягає в тому, щоб довести до потенційного клієнта відповідну інформацію і викликати його відповідні дії. Це завдання здійсненне, якщо керівництво фірми володіє знаннями в області маркетингу або у фірмі існує відділ маркетингу і реклами.\nСьогодні актуальність реклами не викликає сумніву так, як вона грає ключову роль у розвитку ринкової економіки і є її важливим елементом.\nНа думку фахівців, рекламу можна розглядати як форму комунікації, яка намагається перевести якість товарів і послуг, а також ідеї на мову потреб і запитів споживачів. Реклама – найдійовіший інструмент у спробах фірми донести інформацію до своїх клієнтів, модифікувати їх поведінку, залучити до пропонованих послуг, створити позитивний імідж самого підприємства, показати його суспільну значимість.\nЯкий би реклама, не можна забувати, що вона не існує сама по собі. Реклама всього лиш інструмент ринку. В основі реклами — інформація і переконання. При цьому однією з головних задач реклами стає формування образу фірми та переваги до марки.\nНа Заході комплексна система візуальної ідентифікації називається Corporate Identity, а в Росії прижилося і активно використовується інше визначення – фірмовий стиль. Фірмовий стиль (або Corporate Identity) – створюється фахівцями (дизайнерами) для формування сприятливого іміджу компанії та підвищення ефективності її рекламних контактів зі споживачами. Якщо виробника позбавити такого ефективного зв’язку зі споживачем, то він перестане вкладати гроші в удосконалення старих та створення нових товарів. Прагнення до розвитку, конкуренція в підприємництві будуть в’янути. Ось чому в країнах з високим рівнем життя, масовим виробництвом витрачаються величезні гроші на рекламу, а, отже, на формування фірмового стилю підприємств. Будь-яку нині процвітаючу і мало-мальськи відому компанію в наш час відзначає єдиний фірмовий стиль. Саме він характеризує особу і відмінність копанні від аналогічних.\nФірмовий стиль — це і засіб формування іміджу компанії, а також певний носій інформації. Фірмовий стиль може складатися з як завгодно великої кількості елементів, але базовими для кожної компанії є наступні елементи: логотип, корпоративна і персональна візитні картки, фірмовий бланк, фірмовий бланк другого типу для використання в електронному вигляді, різні типи конвертів (Е65, С4, С5 – з вікном і без вікна), факсимільне повідомлення, фірмова папка для паперів, фірмові шрифти, фірмові кольори і брендбук (брошура, що описує графічні стандарти і правила використання логотипу і фірмового стилю компанії в різних ситуаціях). Компоненти фірмового стилю допомагають споживачеві відрізнити Вашу продукцію від інших. Дотримання фірмового стилю фірмою, дуже позитивно впливає на фактор довіри до цієї фірми.\nМета даної дипломної роботи – визначити місце, складові та шляхи формування фірмового стилю на підприємствах туристської галузі.\nЗавдання диплома – використовуючи власні знання і навички, отримані під час навчання, запропонувати саме такі прийоми і заходи по формуванню і використанню фірмового стилю, які можуть бути доступні будь-якої туристської фірмі.\nРозділ 1. Засади формування фірмового стилю на підприємстві\nВ останнє десятиліття склалося цілий напрям маркетингових комунікацій – формування фірмового стилю. Іноді для позначення цього поняття використовується термін «брендинг» (від анг. Brend – тавро). Це не дивно, адже основна роль брендингу підприємницької діяльності виявилася приблизно тією ж, що і роль особистого клейма ремісника.\nЗгідно одному з більш вдалих визначень фірмового стилю, даних А. Добробабенко, «Фірмовий стиль – це набір колірних, графічних, словесних, друкарських, дизайнерських постійних елементів (констант), які забезпечують візуальне і значеннєве єдність товарів (послуг), всієї вихідної від фірми інформації, її внутрішнього і зовнішнього оформлення».\nідентифікацію продуктів фірми між собою і вказівка на їх зв’язок з фірмою\nПри стабільно високому рівні інших елементів комплексу маркетингу фірмового стилю забезпечує її власникові наступні переваги:\nсприяють підвищенню корпоративного духу, об’єднує співробітників, виробляє почуття причетності до спільної справи;\nФірмовий стиль у широкому розумінні – це використання єдиних принципів оформлення, колірних сполучень і образів для всіх форм реклами (у пресі, на радіо, телебачення), ділових паперів, технічної та інших видів документації, офісу, а інколи й одягу працівників.\nу міру накопичення достатньої кількості коштів і закріплення стійких напрямків діяльності.\nЦілком ймовірно, що фірма тільки починає свою діяльність, не зможе охопити всю повноту такого явища, як фірмовий стиль. З іншого боку, почавши діяти на ринку без певних атрибутів фірмового стилю, фірма втратить необхідний час, відкладаючи «на потім» формування у споживача образу фірми. Більше того, певний «рекламний базис» накопичений фірмою, буде втрачений, так як на ринку виникне як би зовсім інша фірма з іншими атрибутами фірмового стилю.\nОсновними елементами фірмового стилю є (Додаток №1):\nпостійний коммуникант (обличчя фірми);\nТоварний знак (інші використовувані назви): знак обслуговування, торгова марка, фірмовий знак, є центральним елементом фірмового стилю. Товарний знак являє собою зареєстрований у встановленому порядку образотворчі, словесні, об’ємні, звукові позначення або їх комбінації, які використовуються власниками ТЗ для ідентифікації своїх товарів.\nВиконання всіх цих функцій в сукупності, а також кожної окремо підвищує конкурентоспроможність продуктів і полегшує їх позиціонування на ринку. Так, за даними Міжнародного правового исследовательного інституту імені Макса Планка, 60 % покупців пов’язують ТЗ з високою якістю товарів, 30% — з високою якістю і популярністю фірми, а 10% взагалі не звертають уваги на ТЗ.\nТЗ як би символізує стабільність характеристик і властивостей туристського продукту, рівня обслуговування клієнтів. У цьому з’являється так звана функція гарантії якості. Як тільки порушується зв’язок ТЗ та якості послуг, знак перетворюється на засіб, що відштовхує споживачів від пропонованих фірмою туристських продуктів. Така дія ТЗ може проявлятися навіть тоді, коли якість вже відновлено. Завоювати добру славу знака набагато важче, ніж її втратити. Ось чому власникові ТЗ необхідно постійно піклуватися про збереження стабільно високих якісних характеристик пропонованих на ринок послуг.\nІндивідуальна функція ТЗ полягає у виділенні (ідентифікації) туристського продукту і фірми на ринку. Для виконання даної функції ТЗ повинен відповідати наступним вимогам:\nпростота, тобто мінімальна кількість ліній, відсутність дрібних, погано помітних деталей і всього, що заважає швидкому і точному запам’ятовуванню;\nІстотну роль покликана відігравати рекламна функція ТЗ. Для цього сам ТЗ повинен стати об’єктом реклами, тобто використовуватися у всіх своїх візуальних проявах: на вивісках, в газо-світлової реклами, сувенірів, друкованих виданнях, оформленні виставкових та службових приміщень.\nОхоронна функція ТЗ визначається тим, що він реєструється, юридично захищається і володіє властивістю виключної приналежності власнику.\nТЗ відносяться до так званих об’єктів інтелектуальної власності, і охороняється патентними законами всіх країн світу. Право на товарний знак охороняється державою і засвідчується свідоцтвом. Свідоцтво засвідчує пріоритет ТЗ, виключне право власника на ТЗ і містить його зображення. Реєстрація ТЗ діє протягом 10 років з дати подачі заявки. Для продовження терміну подається повторна заявка.\nсловесний, який може бути зареєстрований як в стандартному написанні, так і в оригінальному графічному виконанні (логотип);\nоб’ємний (у тривимірному виконанні);\nкомбінований, який представляє собою поєднання вище наведених типів.\nНайбільш широке поширення одержали словесні і зображувальні ТЗ, а також їх комбінації. Найпоширеніші — словесні, на частку яких припадає до 80% всіх ТЗ світу. Їх поширеність пояснюється, насамперед, високою рекламопригодностью. Однак образотворчі знаки легше для сприйняття і легкоузнаваемые.\nСлід враховувати, що в якості ТЗ не можуть бути зареєстровані позначення, суперечать за своїм змістом суспільним інтересам, принципам гуманності і моралі. Не реєструються також позначення, які є помилковими або здатними вести в оману споживача.\nФірмовий шрифтовий напис (логотип) – оригінальне зображення або скорочене найменування фірми, групи продуктів даної фірми або одного конкретного продукту. Як один з головних елементів фірмового стилю кампанії, товарні знаки грають важливу роль при використанні у всіх сучасних видах реклами (оголошення в пресі, випуск спеціальних видань, плакатах, транспарантах, світлової реклами, реклами в кіно, по радіо і в телебаченні. ) Словесний товарний знак є одним з видів товарних знаків, які отримують все більш широке застосування, що пояснюється значними перевагами позначень цього роду. Словесні товарні знаки добре запам’ятовуються, легко помітні, більш зручні для реклами. Словесні товарні знаки являють собою оригінальні слова, назви. Слова, що послужили основою для товарного знаку, можуть бути вигаданими й існуючими в мові. Темою словесних знаків можуть бути астрономічні назви (Бетельгейзе, Метеор, Сонячний вітер), власні імена (Міша, Надя), імена історичних особистостей (Цезар, Петро I), імена театральних героїв (Санта-Барбара). Існує також група товарних знаків, що складається з назв професій (Дизайнер, Майстер, Аспірант), географічних назв (Нижній, Астрахань). В даний час в якості словесних товарних знаків широко застосовуються так звані штучні слова, частіше звані «логотип» (Logotipe — англ.): поєднання букв, які в ряді випадків не мають семантичної основи в мові (МММ, ННРУ, МТМ). Короткий, звучний і виразний словесний знак, народжений грамотним лінгвістом і доопрацьований дизайнером-графіком з урахуванням психологічних особливостей людського сприйняття, легко сприймається і запам’ятовується на слух. Як правило, логотип складається з чотирьох — семи букв. Приблизно 4 товарні знаки з кожних 5 реєструються у формі логотипу.\nСтилі логотипу можуть бути різними. Найпоширенішими є краплі, прості геометричні примітиви, мотиви спіралей, образи тварин, «олюднення» знака або об’єкта, фотографічно точні зображення, нескінченна лінія. При проектуванні логотипу використання стилів передбачає наділення його різними ефектами, але, загалом, застосовуються для швидкого формування іміджу компанії шляхом створення образу.\nПрості геометричні форми швидше сприймаються глядачем і краще запам’ятовуються у порівнянні зі складними неправильними формами.\nПевний вплив на сприйняття інформації надають форми ліній. Вважається, що вертикальні або прямі горизонтальні лінії асоціюються зі спокоєм, ясністю і навіть солідарністю, а вигнуті — з витонченістю і невимушеністю. Однак це справедливо в певних умовах, наприклад, чим частіше горизонтальні або вертикальні лінії і чим контрастніше кольори, вибрані для їх зображення, тим більше неприємні, аж до запаморочення, відчуття вони виробляють. Дуже часто в логотипах використовуються зображення різних тварин або птахів.\nГрафічний товарний знак (умовне максимально стилізоване і універсально адаптоване до існування в передбачуваній рекламної середовищі позначення фірми або продукту) Так як графічний товарний знак є одним з основних стилеутворюючих елементів, його розробки та використання у системі фірмового стилю слід приділяти особливу увагу. Товарний знак повинен відповідати високим естетичним вимогам і рівню сучасної графіки. У той же час товарний знак повинен бути простим для сприйняття, а також у зображенні і вживанні, тобто повинен легко поєднуватися з текстом та іншими елементами оформлення. Образотворчі товарні знаки являють собою малюнки найрізноманітніших тем: це і різні орнаменти, символи, зображення тварин, птахів, стилізовані зображення всіляких предметів. Образотворчі товарні знаки можуть включати в себе не лише зображення предметів, але і слова в особливій формі, іноді буває важко провести чітке розмежування між літерними або словесними знаками та образотворчими знаками.\nФірмовий блок — являє собою традиційно, часто вживане поєднання декількох елементів фірмового стилю найчастіше це образотворчий ТЗ (товарна емблема) і логотип.\nФірмовий блок може також містити повну офіційну назву фірми, її поштові та банківські реквізити (напр. на фірмових бланках). Іноді блок включає фірмовий гасло.\nФірмовий гасло (слоган) — постійно використовуваний фірмовий оригінальний девіз. Деякі слогани реєструються як ТЗ.\nЦілі реклами визначають підходи до розробки рекламного звернення або засоби надання інформації рекламодавця споживачеві, має конкретну форму (текстову, візуальну, символічну).\nпредставляє рекламодавця до цільової аудиторії;\nфокусується більшість елементів рекламних комунікацій;\nсприяє залученню потенційних клієнтів і формуванню у них позитивного ставлення, як до самої фірми, так і до прелагается нею продуктів;\nПри безпосередньому формуванні рекламного повідомлення необхідно, в першу чергу, придумати тему і девіз всієї рекламної кампанії. Тема реклами повинна відповідати цілям рекламної кампанії і продукту, який рекламується. Необхідно, щоб споживач запам’ятав хоча б назву продукту і фірми. Даними обставинами і визначається реклама. Вона виражається в яскравому заголовку – девізі, званому рекламному слоганом.\nРекламний слоган – це короткий лозунг або девіз, що відображає якість продуктів, обслуговування, напрямок діяльності фірми, іноді у прямій, а частіше в алегоричній чи абстрактній формі.\nДуже складно сформулювати загальні універсальні правила вибору солгана, проте є кілька вимог, яким він повинен відповідати:\nСтислість (коротка фраза легко запам’ятовується);\nСлоган повинен легко вимовлятися (в ньому ні в якому разі не повинні бути присутніми важкі слова);\n, Використання, по можливості, оригінальної гри слів;\nСлоган, зазвичай передує рекламне звернення, що представляє собою один з основних засобів привернення уваги та інтересу цільової аудиторії. Його роль особливо зростає при відсутності інших засобів, що привертають мимовільну увагу – ілюстрацій, кольору і так далі.\nВпливу кольору на психологію сприйняття рекламного звернення присвячено багато досліджень. Колір може приваблювати, відштовхувати, вселяти відчуття спокою, комфорту. Це означає, що з допомогою певних цветосочетаний можна керувати ставленням споживача до реклами. Вибір колірного рішення здійснюється виходячи з основної рекламної теми.\nПланування засобів розповсюдження реклами передбачає прийняття туристським підприємством рішень щодо вибору засобів поширення рекламного звернення; параметри реклами; періодичності реклами.\nЧас туристської рекламної кампанії починається, як правило, значно раніше реалізації турів. Основна рекламна кампанія припадає на осінь. У цей період рекламуються поїздки на наступний рік. Друга, менш інтенсивна, рекламна кампанія починається в кінці зими. В цей період вона носить виборчий характер. Її основна увага спрямована на стимулювання продажів турів, які ще не повністю реалізовані.\nГоворити коротко — тільки те, що хочеш сказати, не більше і не менше.\nДотримуватися цього часу і активного застави — це звучить жвавіше. Минув час і пасив повинні використовуватися лише у виняткових випадках.\nНе бояться використовувати особові займенники. Пам’ятати, що звертаєшся особисто до кожного: уяви, що розмовляєте з одним.\nУникати кліше. Навчиться обходитися без них. Яскраві, незвичайні слова і фрази привертають і утримують увагу читачів.\nНе використовувати занадто багато придаткових пропозицій і вступних слів. Велика кількість ком стомлює. Не давати своєму читачеві приводу пересісти на інший корабель.\nНе хвалитися. Дивитися на все з читацької точки зору. Уникати слів «ми», «ми», «наш».\nДотримуватися одного напрямку. Не намагатися зробити все відразу. За двома зайцями поженешся — ні одного не піймаєш.\nБути оптимістичним. Виражати емоції. Наснагу обов’язково повинно бути передано в тексті.\nФірмовий колір (кольори) також є найважливішим елементом ФС, одним з компонентів загального образу фірми. Колір робить ФС більш привабливим, краще запам’ятовується, дозволяє зробити сильний емоційний вплив.Фірмовий колір може мати правовий захист у разі відповідної реєстрації ТЗ в цьому кольорі.\nНезважаючи на те, що колір є одним із складових фірмового стилю, але так само і одним з основних ворогів якісного логотипу.\nПри цьому порушується один з основних ознак гарного логотипу — практичність. Логотип повинен бути відтворений в малих розмірах, для нанесення. Логотип повинен бути однаково добре відтворений у фарбі або на екрані, повинен однаково добре працювати в чорно-білому та кольоровому варіантах, а також в негативі.\nПро символізм кольору, його емоційний вплив на людину написав Одним з найвідоміших дослідників Макс Люшер. Він досліджував закономірності цього впливу, залежність впливу кольору від емоційного стану людини, відкрив залежність ставлення до кольору від умов розвитку особистості і багато інші закономірності пов’язані з кольором і його вплив на людину.\nМакс Люшер встановив, що певний колір викликає у людини цілком певні емоції. Наприклад, жовто-червоні тони створюють відчуття схвильованості, збудження. Сині, сірі колірні тони, навпаки, діють заспокійливо. Цікаво, що свої дослідження він проводив за завданням однієї рекламної фірми. Темно-синій колір асоціювався з нічним спокоєм, а жовтий — з сонячним днем і його турботами. Червоний колір нагадував про кров, полум’я і пов’язаних з ними ситуаціях, що вимагають високої мобілізації, активності. Ставлення до кольору визначалося характером життєдіяльності багатьох поколінь, знаходячи стійкість, а будь-який прояв життєдіяльності в свою чергу завжди супроводжувалося тим чи іншим емоційним станом. Тому і ставлення до кольору завжди було і залишається емоційним.\nКрім того, Люшером був зроблений ще один важливий для рекламної індустрії висновок — колір не тільки викликає відповідну реакцію людини в залежності від його емоційного стану, але і певним чином формує його емоції.\nКорпоративний герой – постійний, стійкий образ свого представника, посередника, у комунікаціях з цільової аудиторії. Дуже часто корпоративний герой наділяється деякими рисами, які комутатор прагне включити в свій імідж. Білий лебідь, злітаючий з водної гладі, відтворює природний стан клієнтів авіакомпанії – політ. Провізор Марія, символізує професійну компетентність і м’яку ненав’язливу уважність до болів простих споживачів. Корпоративний герой може також уособлювати фантазійно-ідеальний образ споживача. Прикладом тому служить Ковбой Мальборо. Герой явно претендує на лаври супермена. І, по всій видимості, передбачається, що курець сигарет цих марок підсвідомо буде ідентифікувати себе з цим корпоративним героєм.\nПостійний коммуникант – на відміну від корпоративного героя є реальною особою. Це конкретна людина, який обраний фірмою як посередник в її комунікаціях з адресатом. Більш поширені визначення цього поняття як «обличчя компанії», «бренд-імідж», «ікона фірми». Причому залучення постійного коммуниканта до процесу комунікацій відрізняється тим, що носить не епізодичний характер. Як коммуниканта він виступає досить тривалий період часу. Іноді фірма використовує зовнішню привабливість, красу посередника. В деяких випадках фірми-комунікатора можуть залучити професійні якості людини, його компетентність.\nІнші фірмові константи деякі елементи діяльності фірми, у тому числі в сфері комунікацій, характеризуються сталістю, обов’язковим і довготривалим характером використання, грає настільки важливу роль у формуванні образу фірми, що можуть бути віднесені до елементів його ФС. До вказаних констант можуть ставитися:\nрізні емблеми фірми, які не отримали в силу якихось причин правовий захист і не є ТЗ;\nоригінальні сигнатури і піктограми – абстрактні графічні символи;\nпевні внутрішньофірмові стандарти;\nформат видань, на всю друковану продукцію можна поширити певний оригінальний формат, що сприяє кращої впізнаваності інформаційно — рекламних матеріалів.\nелементи діловодства: фірмові бланки, конверти, папки-реєстратори, записні книжки, настільні щоденники;\nдокументи і посвідчення: пропуски, візитні картки, посвідчення співробітників, значки студентів, запрошення;\nелементи службових інтер’єрів: панно на стінах, настінні календарі, наклейки великого формату. Нерідко весь інтер’єр оформляється у фірмових кольорах;\nДля розробки, формування та виготовлення тих чи інших носіїв фірмового стилю доцільно скористатися послугами рекламного агентства. Заздалегідь обравши і домовившись про довгострокову співпрацю з одним з них, туристичне підприємство буде позбавлений від багатьох турбот забезпечить певну єдність у виконанні всіх елементів і носіїв фірмового стилю.\nРозділ 2. Основи технології створення бренду товару\nКожен бренд володіє певними атрибутами (Brand Attributes) — функціональними або емоційними асоціаціями, присвоєними бренду покупцями і потенційними клієнтами. Атрибути бренду можуть бути як позитивними, так і негативними, можуть мати різну силу і важливість для різних сегментів ринку. Будь-який бренд володіє головною, основною характеристикою, яка визначає його суть (Brand Essence). Всі атрибути бренду в сукупності складають індивідуальність бренду (Brand Identity), яку створює і підтримує фахівець з бренду. Індивідуальність бренду виражає те, що повинен означати бренд і є певним довгостроковим обіцянкою споживачам від авторів бренду.\nУ кожен конкретний момент будь-який бренд володіє певним іміджем (Brand Image) — унікальним набором асоціацій, які зараз перебувають в умах споживачів. Ці асоціації виражають те, що означає бренд саме зараз, і є миттєвим обіцянкою споживачам від авторів бренду. Зокрема, імідж бренду може сформувати рекламна кампанія. Важливо відзначити, що імідж бренду — це те, що в даний момент знаходиться в умах споживачів, в той час як індивідуальність бренду — це набагато більш довгострокове поняття.\nНа практиці часто зустрічаєшся з тим, що плутають два близькі поняття — бренд і торгову марку. Насправді бренд — це не тільки торгова марка, що складається з назви, графічного зображення (логотипу) і звукових символів компанії або товару. Поняття бренду ширше, оскільки в нього ще додатково входять:\nнабір характеристик, очікувань, асоціацій, що сприймаються користувачем і приписуваних їм товару (імідж товару, brand-image)\nобіцянки будь-яких переваг, дані автором бренду споживачам\nтобто той зміст, який вкладають у нього самі творці (досить поширена помилка полягає в тому, що творці бренду вважають, що їх сприйняття і сприйняття цільової аудиторії однакові; на практиці досить часто розходиться зі сприйняттям споживача).\nТеоретики маркетингу стверджують, що саме лояльність (вірність) споживачів, а не «розкрученість» — відрізняє бренд від просто торгової марки.\nВідомо, що маркетинг може бути ефективний тільки в тому випадку, коли товар відповідає потребам ринку. Аналогічна ситуація з брендінгом — якщо товар не в змозі задовольнити споживача, то будь-який, самий геніальний бренд, створений для нього, приречений на провал.\nСтворення бренду — це творчість, заснована на глибокому знанні ринку. Процес створення бренду достатньо складний, а ціна помилки може складати просто астрономічну суму, тому багато великі компанії воліють не займатися цим самостійно, а передати створення бренду фірмі-професіоналові в цій області. Вартість контракту тільки на створення імені продукту може складати від 30 до 50 тис. доларів, ім’я корпорації може обійтися в 50 — 75 тис. доларів, у деяких випадках сума перевищує 100 тисяч. Ці цифри назвало американське агентство Lexicon Branding, результат роботи якого сьогодні знайомий кожному з нас — на його рахунку створення імені Pentium.\nКомпанія Brandinsitute Inc, інше відоме агентство по створенню брендів, пропонує наступну схему розвитку бренду:\nКороткий опис статті: вимпел домодєдовському Засади формування фірмового стилю на підприємстві. Основи технології створення бренду товару. Розробка фірмового стилю та бренду на підприємствах туріндустрії. дипломна робота: формування використання фірмового стилю підприємствах туріндустрії 5rka банк рефератів дипломи курсові роботи доповіді твори шпаргалки\nДжерело: Дипломна робота: Формування та використання фірмового стилю на підприємствах туріндустрії — 5rka.ru — Банк рефератів, дипломи, курсові роботи, твори, доповіді\nНаші проекти, ТОВ«Вимпел.\nТрикотажна фабрика, трикотаж для дітей комсомольськ, трикотаж


Гідрометцентр прогнозує у Львові грозу | Новини Львова\nГідрометцентр прогнозує у Львові грозу\n09:30 20 червня 2017 р.\nЗа інформацією Львівського регіонального центру з гідрометеорології, у вівторок у Львові очікується вранці місцями туман видимістю 200-500 метрів, вдень подекуди – грози й град.\n«Прогноз – мінлива хмарність. Вранці місцями – туман. Вдень місцями – короткочасні дощі, грози, град. Вітер – західний, вдень – 7-12 метрів за мекунду, поривчастий. Температура повітря вдень – 25-30° тепла», – повідомили сьогодні, 20 червня, в департаменті з питань цивільного захисту Львівської обласної державної адміністрації.\nНатомість у Львівській міськраді попередили напередодні: «За інформацією Львівського регіонального центру з гідрометеорології, завтра у Львові прогнозується вранці місцями туман видимістю 200-500 метрів, вдень подекуди – грози й град. Така ж погода очікується і на території Львівської області».


Купити California Super Lotto Plus – Грати California Super Lotto Plus онлайн\nCalifornia Super Lotto Plus купити лотерейний білет онлайн\nЛюбителі азартних ігор часто запитують, де можна купити California Super Lotto Plus онлайн або як грати California Super Lotto онлайн. Популярність цих питань пов'язана з тим, що багато лотерейних операторів вийшли на інтернет-ринок, а кількість лотерейних онлайн агентів просто величезна.\n• Бонус за реєстрацію\nКупити California SuperLotto Plus онлайн – Грати California SuperLotto Plus онлайн\nГрати в американську лотерею California SuperLotto онлайн дуже легко і захоплююче, а також зручно, оскільки немає необхідності виходити з дому. Виберіть на моніторі 5 номерів від 1 до 47 і один бонусний Мега-Номер з 27 можливих. Ви можете скористатися спеціальною програмою, яка згенерує числа за вас, що дуже зручно. Для того щоб зірвати джекпот, гравцеві необхідно вгадати 5 основних і одне бонусне число. До речі, сума головного призу становить 7 мільйонів доларів, що не може не вражати. Розіграші лотереї проводяться щотижня в середу і суботу о 19:57 за тихоокеанським часом (UTC-8).\nКупити California SuperLotto онлайн нескладно: все, що необхідно зробити - це вибрати надійного лотерейного агента. В наш час, коли лотереї стали дуже популярні в мережі, існує велика кількість інтернет-ресурсів, що пропонують придбати квитки зарубіжних лотерей. Однак, не всі сайти на всі 100% чесні по відношенню до своїх клієнтів, саме тому ми створили LocaLotto з метою допомоги любителям лотерей. Уважно читайте огляди, виважено приймайте рішення, грайте та вигравайте!


Наш шлюб тріщав по швах, я знайшов коханку, але несподівано щось пішло не за планом • MamaBag\nНаш шлюб як раз переживав не найкращі часи – побут, діти, сварки. Ну, а тут нова співробітниця, вся така молода, життєрадісна, не обтяжена побутом і сім’єю. Почав до неї залицятися, дарував квіти, водив в кафе. Дружині казав, що затримуюся на роботі, чищу комп’ютер товариша від вірусів, торчу на СТО, ну, і інші відмазки.\nВдома мене зустріла втомлена дружина, діти вже спали. Приховувати щось від жінок неможливо – читають по обличчю, як професійні фізіогномісти. Тому і моя Марина тут же помітила, що я задоволений, немов кіт злизавший сметану. Коментувати, однак, вона нічого не стала, а просто розігріла вечерю. Потім сказала, що з ніг валиться, тому посуд потім помиє, і пішла в кімнату\nГортаю я фотки, а там моя дружина за часів, коли ми тільки зустрічалися. Красива, свіжа. І моя задоволена морда поруч з нею, щастя так і ллється з фотографій. І тут я згадав, як був у неї закоханий, як доглядав, домагався, ночами спати не міг! Буря почуттів нахлинула, навіть в очах защипало.


І.Васюник заявив, що Україні не потрібно 10 млрд грн на підготовку до Євро-2012 | Хрещатик - новини та життя української столиці.\nІ.Васюник заявив, що Україні не потрібно 10 млрд грн на підготовку до Євро-2012\nУкраїна не має потреби в 10 млрд грн для фінансування програми підготовки до Євро-2012 до кінця 2009 р. Про це повідомив журналістів віце-прем'єр-міністр України Іван Васюник, передає РБК-Україна.\n"Україні не потрібно до кінця року 10 млрд грн на фінансування програми Євро-2012, які б в результаті емісійного втручання зірвали фінансову стабільність в Україні, стабільність гривні", - сказав він.\nВіце-прем'єр-міністр відзначив, що до початку 2010 р. для фінансування програми підготовки до Євро-2012 необхідно 2 млрд грн. Він вважає, що дані кошти можна отримати за рахунок "реалістичної неемісійної схеми фінансування". Ця схема вже відпрацьована і перші 380 млн грн було отримано після першого аукціону з продажу облігацій внутрішньої державної позики комерційним банкам, підкреслив І.Васюник.\nНагадаємо, 14 жовтня набув чинності закон про внесення змін до закону України про державний бюджет України на 2009 р. і деякі інші закони України, яким, зокрема, виділяється 9,8 млрд грн на підготовку до Євро-2012. Текст закону опублікований в офіційному виданні ВР "Голос України".\nпрочитало 16774 чoловік\n: 2.5652 sec


АМУ | Асоціація мусульман України\n"Ті, які витрачають як милостиню своє майно вдень і вночі, потаємно та відкрито, матимуть винагороду у Господа їхнього. Немає страху для них і не будуть засмучені вони!" (Коран 2:274)\nВи можете підтримати наші проекти\nКошти підуть на просвітницькі проекти, друк літератури, та фінансову допомогу сиротам, біднякам та нужденним.\nНаша організація займається друком та безкоштовним розповсюдженням перекладу смислів Корану українською та російською мовами. На нашому сайті, кожен бажаючий, має змогу замовити останнє Боже одкровення цілком безкоштовно.\nГосподарчі витрати на будівництво, підтримку та утримання мечетей. Пророк (мир йому і благословення Аллаха) сказав: «Тому, хто побудує мечеть, навіть з розміром гнізда куріпки, Всевишній побудує будинок в Раю».\nМедіа - це потужний ресурс для розповсюдження правдивої інформації про іслам. Ми займаємось зйомками та трансляціями уроків та п'ятничних проповідей, підготовкою та зйомками просвітницьких програм, керування групами у соцмережах, тощо.\n«Скажи: «Аллаг збільшує та зменшує наділ тим із рабів своїх, кому побажає! Щоб ви не пожертвували, Аллаг поверне це вам. А Він - найкращий із наділяючих!»»\nВсевишній нагадав нам про це для того, щоб ми твердо знали, що наші обов'язкові і добровільні пожертвування, зроблені на користь родичів, сусідів, сиріт, бідняків і інших нужденних, неодмінно будуть відшкодовані. Милостиня і пожертвування ніколи не зменшують багатства людини, тому що відшкодувати їх зобов'язався Всевишній Аллаг, Який збільшує або зменшує частку того з Своїх рабів, кому забажає. Він - Найщедріший з тих, хто дарує їжу. О люди! Пам'ятайте про це, просіть у Нього багатства і прожитку і робіть все необхідне для того, щоб придбати їх.


Металеві брекети | Стоматологічна клініка Доктора Христенко\n» Виправлення прикусу\nВиди металевих брекет-систем:\nОсобливості догляду за металевими брекетами:\nМеталеві брекети - це стандартний і найбільш широко застосовуваний вид брекетів. Значним недоліком брекет-систем з металу є те, що вони дуже помітні на зубах. Саме це є основною причиною затягування з початком лікування.\nкласичні (фіксуються з зовнішньої сторони зубів);\nлінгвальні (кріпляться на внутрішній поверхні зубів);\nВестибулярні металеві брекети є найбільш ефективними. Безлігатурні брекети можуть прискорити лікування в самому його початку, а також дають можливість рідше відвідувати лікаря.\nТривалість звикання до металевих брекетів залежить від обраної брекет-системи та індивідуальних особливостей пацієнта. Вестибулярні брекет-системи є найбільш комфортними і не вимагають тривалого звикання.\nУ перші 2-3 дні після установки брекетів можлива поява деяких дискомфортних відчуттів - головного болю, болю в зубах, труднощів при жуванні і ковтанні їжі, а також при розмові. Однак, поступово відбувається процес звикання організму, і брекети практично не відчуваються на зубах.\nЗвикання до лінгвальних брекет-систем може бути набагато складніше, оскільки вони фіксуються на внутрішній поверхні зубів з боку язика, тому можуть спостерігатися значні порушення мовного процесу. Однак, через кілька тижнів дикція відновлюється.\n- Чищення зубів кожен раз після прийому їжі (для цього необхідно застосовувати спеціальні зубні щітки);\n- Догляд за брекетами і зубними проміжками вранці і ввечері за допомогою суперфлосів;\n- Регулярне відвідування пародонтолога з метою глибокого чищення зубів;\n- Заборона вживання жорсткої і тягнучої їжі.\nКваліфіковані стоматологи-ортодонти клініки доктора Христенко нададуть допомогу в установці різних металевих брекет-систем, а також дадуть всі необхідні рекомендації по догляду за ними.


Sanarate, Guatemala - El Carmen - Ukrainian\nФОТОГРАФІЇ  Село Ель Кармен\nСело Ель Кармен\nСело Ель Кармен – центр орбіти, якою обертається багато сіл та селищ західної частини округу Санарате, відомства Ель Прогресо, що у Гватемалі. Це село важливого стратегічного, торговельного та освітнього значення, оскільки воно єдине на весь регіон має у своєму розпорядженні Національний Інститут базової освіти. Відрізняється воно від решти поселень ще й розміщенням будиночків, які дуже розкидані обіч шосе, що прямує від Санарате до округу Сан Хосе Ель Гольфо у відомстві Гватемала.\nНа Ель Кармен зосереджені економічні інтереси сіл План де Буена Віста, Ель Аматільйо, Ель Пеньяско, Ель Параісо, Панахаш, Серро Бланко, Сан Рафаель, Ель Лимон, Ель Караколь, Ла Лома, Пуенте де Барранкілья, Лагуна де Сан Хасінто та інших більш-менш близьких поселень.\nПопри важливість цього регіону, під'їзне шосе в не дуже хорошому стані і покрите щебенем, що змушує їхати дуже обережно, а особливо якщо Ви на мотоциклі. І саме через те, що існує постійний ризик заносу, якщо не вжити відповідних заходів. Так само незручно їхати на машині з повним приводом – через тряску на вибоїнах та камінні, що розсипане майже по всьому шляху.\nА проте, ці незручності компенсуються можливістю їхати і споглядати типовий пейзаж регіону, з дуже мальовничою природою та великою кількістю місцевих птахів. Також можна побачити деякі види перелітних птахів, які залишаються у цьому регіоні на кілька місяців у засушливий сезон. Якщо цей шлях вам уже знайомий, то поїздка від центру Санарате до Ель Кармен займе близько 45 хвилин. Навіть якщо їхати обережно зважаючи на погану дорогу і розглядаючи пейзаж, зазвичай, шлях проїжджають за годину.\nМешканці Ель Кармен живуть заможніше, ніж мешканці інших сіл, адже, окрім прибутку від сільського господарства, тваринництва й торгівлі, вони ще й отримують перекази коштів від родичів, які проживають у Сполучених Штатах. Підраховано, що близько половини чоловічого населення мігрувало у США, і крім готівкових переказів, вони також надсилають обладнання та різноманітні побутові електроприлади. Саме тому гості не дивуються, коли зустрічають у цьому селі чимало дорослих, які захоплено проводять час зі своїм iPhone, iPad, iPod, iMac останньої моделі. Деякі домогосподарки вже починають користуватися своїм власним iGrill (Grilling/Cooking Thermometer). Не буде нічого дивного, якщо в найближчому майбутньому в селі Ель Кармен людина зможе купити чашку кави у Старбакс або гамбургер у МакДональдз. Хто знає, у наш час усе можливо з цією глобалізацією.\nВ Ель Кармен є основні служби, життєво важливі для будь-якої спільноти, такі як питна вода, якої вдосталь навіть для добротного поливу невеличких городів, садів і газонів у більшості сільських дворів. Також є електроенергія національного господарства енергозабезпечення, мобільний телефон та супутниковий Інтернет. Словом, у селі є усі зручності сучасного життя.\nСвоєю назвою це село завдячує святій покровительці Діві Кармен, і в її честь 16 липня проводиться народне гуляння. Це гуляння відоме своїми надзвичайними веселощами, основними родзинками яких є народні танці, стрічковий пробіг (верхи), півнячі бої і звичайно релігійні заходи, такі як молитва і процесії на честь Діви Кармен. Успіх гуляння, на яке сходяться мешканці усіх сусідніх сіл, зумовлений сердечністю та поштивістю жителів села, які виявляють турботу й люб’язність до гостей.\nКоли гостям уже час від’їжджати з Ель Кармен, у їхній пам’яті й серці зостаються враження від людей, чия філософія життя гідна стати прикладом для інших.


Різниця між Wii та Wii U\nОтже, ви великий шанувальник продуктів Nintendo, і ви хочете побачити, що таке деякі старі консолі компанії. Nintendo запустила Switch як свою сучасну консоль - спосіб грати у ваші улюблені ігри Nintendo не тільки в дорозі, але і в портативному додатку. Комутатор можна розглядати як "флагманську" консоль Nintendo, оскільки багато хто з їхніх старих консолей через це займають заднє місце. Тим не менш, грошові люди навіть не знайомі з Wii та Wii U, окрім того, що знають, що це ігрові консолі. Яка велика різниця між Wii та Wii U? Чи варто їх грати і сьогодні? Це питання, які вам доведеться вирішити самостійно, але якщо ви дотримаєтесь нижче, ми проведемо вас через усі основні відмінності між системами Wii та Wii U. Давайте зануримось прямо, правда?\nNintendo Консоль Nintendo Wii Перевірте ціну на Amazon\nNintendo Консоль Nintendo Wii U Перевірте ціну на Amazon\nWii - це перша консоль, яку ми розглядаємо, і ця, по суті, є ти стандартною ігровою консоллю. Велика різниця між цією та іншими консолями насправді полягає в дизайні. Консоль розташована у вертикальному положенні замість стандартного горизонтального блоку, який більшість виробників, як правило, поставляють свої консолі як.\nWii насправді нагадує звичайну консоль, насправді використовуючи ігрові диски замість, скажімо, невеликих вставних карт. Тим не менш, багато ваших ігор на Wii та Wii U взаємозамінні, що дозволяє вам переключатися між двома консолями, якщо ви так вирішите.\nОдне з акуратних речей про Wii полягає в тому, що вони поставляються з контролерами руху або жестів. Замість вашого звичайного, традиційного контролера, у Wii була система жестів або руху для гри в ігри з тим, що Nintendo називав контролером “нунчук”.\nЯк і в більшості консолей Nintendo на ринку зараз, Wii мав обмежену кількість ігор, в які ви могли грати. У вас є всі ігри, зроблені Nintendo, щоб грати на Wii, але багато загальнодоступних ігор були досить обмеженими, оскільки вони в основному були створені для більш популярних систем, таких як Xbox і PlayStation.\nWii U значно відрізняється від Wii. Багато ігор, що поставляються з Wii або були створені для Wii, можна грати на Wii U; однак спосіб доставки дещо відрізняється. Це тому, що Wii U - це гібрид консолі та контролера. Вставте диск у Wii U, і ви зможете відтворювати з ним потокове відео на телевізор, але Wii U також може передавати відео на екран на геймпаді Wii U.\nWii U також має дещо інший дизайн, ніж Wii. По суті, це фактично коробка, яку ви просто розміщуєте у своєму розважальному центрі або на вибраній поверхні. У розробку не вкладено багато, але це набагато нижчий профіль, ніж Wii. У ньому також є суттєво краще апаратне забезпечення.\nВарто зазначити, що GamePad, що постачається з Wii U, не є автономним пристроєм. Якщо ви спробуєте відокремити його від Wii U, GamePad не буде працювати. Це означає, що, на відміну від Nintendo 2DS або Nintendo 3DS, ви не можете взяти GamePad із собою, скажімо, в машині для ігор на ходу. Wii U та його GamePad повинні працювати в парі, щоб працювати.\nЯк бачите, між Wii та Wii U не існує великої різниці. Wii U по суті був способом запропонувати оновлену версію Wii, яка могла б ввести Nintendo в сучасну еру поряд з Xbox One та PlayStation 4. На жаль, продажі - типово для Nintendo - ніколи не були добрими, як вони сподівались. Ось чому, лише через пару років, Nintendo Switch був запущений як «нова» сучасна консоль Nintendo.\nВідмінності між Wii та Wii U не є нічим суттєвим; однак, якщо ви плануєте взяти консоль, Wii U - це безперечно шлях. Це коштує приблизно однакову ціну, а трохи вдосконалене апаратне забезпечення зробить ігри більш плавними, покращить їх вигляд та зробить речі більш чуйними.


Червона щітка в лікуванні хвороб\nЧервона щітка рідкісна рослина, записане в червоної книги і книги «Рідкісних та зникаючих рослин Сибіру», напевно із-за того, що воно безцінне в своїх якостях і властивостях. Найбільше нею цікавляться вчені Китаю і Європи, тільки зараз ведуться досліди, дослідження, але вже відомо, що ця рослина дуже ефективно при гінекологічних захворюваннях, і використовується навіть при лікування пухлинних хвороб.\nІнша назва Червоною щітки це Родіола холодна і вона росте в гірських місцях, де вітер, мало води. Її можна зустріти в Пакистані, Китаї, Казахстані і в Росії (Тува, Гірський Алтай).\nЧервона щітка в лікуванні хвороб не використовується, а лише корінь, який викопується вручну (після цвітіння рослини) і акуратно обробляється.\nСклад кореня настільки багатий, що не дарма цю рослину використовують в лікуванні багатьох захворювань. Це безліч вітамінів, мінералів, які накопичують у себе коріння (хром, мідь, цинк, кобальт, срібло, нікель, марганець, молібден). Унікальним є глікозид під назвою салідрозід, який здатний боротися з інфекцією, з пухлинними клітинами, з запаленням. Також бере участь у гормональній регуляції, нормалізує обмін речовин, і має адаптогенні властивості. Також здатний впливати благотворно на роботу щитовидної залози, простати, наднирників, яєчників.\nЧервоною щітки приписують одне з найсильніших імуностимулюючих і адаптогенних функцій. Тому червона щітка в лікуванні хвороб, пов’язаних зі слабким імунітетом просто безцінна. Практично немає сильнішого в цьому плані рослини. Багатий склад дозволяє призначати траву при серйозному виснаженні організму, кахексії, після перенесення тяжких хвороб, операцій, хіміотерапії. Протизапальні властивості допомагають при запалених лімфовузлах, що допомагає організму легше справлятися з інфекцією різної етіології.\nДуже корисна червона щітка в лікуванні хвороб судинної системи. Так як м’яко знімає спазми судин, а значить знижує та стабілізує артеріальний тиск в організмі. Нормалізує обмін жирів, бореться з бляшками бляшками, а отже, запобігає або зупиняє розвиток атеросклерозу і знижує наслідки цього захворювання. Це ж властивість допомагає при головних болях пов’язані зі спазмом, зі стресом, з підвищеним внутрішньочерепним тиском. Червона щітка діє і як заспокійливий засіб, але порівняно з іншими такими препаратами, вона живить мозок, прискорює відновлення мозку після травм, неврозів, хронічних стресів. Підвищує розумову працездатність.\nЩе з давніх часів це рослину використовують для лікування безпліддя, і пухлинних захворювань матки (міоми, фіброми, кісти матки і яєчників), а також як доповнення при злоякісних новоутвореннях. З успіхом застосовується для лікування мастопатії. Прямим призначенням для Червоної щітки є порушений менструальний цикл, ліки усуває больовий синдром, формує стабільний і ритмічний менструальний цикл. Особливо корисна у жінок з аменореєю гормональної етіології (відсутність менструації). Кровоспинний властивість Червоної щітки допомагає при кровотечі в деяких гінекологічних хворобах. Вона відновлює мінеральний баланс та структуру крові після великої крововтрати. Звичайно, не залишаються без уваги і такі захворювання, як ендометріоз, ерозія шийки матки, клімакс (відмінно усуває симптоми, які погіршують якість життя).\nСаме завдяки своєму складу, червона щітка застосовується з успіхом лікування захворювань щитовидної залози, а саме при зобі, а також при захворюванні надниркових залоз.\nЧервона щітка для чоловіків особа корисна. Так як ця рослина має протипухлинну властивість, воно застосовується у лікуванні аденоми простати, як супутнє лікування при злоякісному освіту простати. Звичайно ж, корінь щітки підвищує репродуктивну функцію чоловіка, збільшуючи кількість сперматозоїдів (олігоспермія), підвищує сексуальну потенцію (аналогічно і у жінок усувається фригідність викликана фізичними вадами), прискорює лікування аднекситу. Підвищує фізичну працездатність.\nЩо стосується протипоказань, червону щітку не можна приймати з гормональними препаратами (контрацептиви, рослинні гормони), і також не слід поєднувати з рослинами які містять гормони (солодка, конюшина, хміль, нетреба). Також не рекомендується приймати вагітним жінкам, хворим з артеріальним тиском понад 180/100 мм р. с., при лихоманці, при сильної нервової збудливості.


Твір-розповідь «Розмаїття літератури рідною краю» | Твори-розповіді\nHome ⇒ 📁Твори-розповіді ⇒ Твір-розповідь «Розмаїття літератури рідною краю»\nТвір-розповідь «Розмаїття літератури рідною краю»\nМоя рідна Слобожанщина багата на традиції і добрі починання. Її літературна слава сягає далеко за межі нашої держави. Саме з «Велесової книги», першої літературної пам’ятки, що розповідає про життя наших пращурів, починається література Слобожанщини. Харківська земля зазнала трагічних подій 1183 року, які були описані в загальновідомому «Слові о полку Ігоревім».\nБіля витоків слобідської літератури стояли безіменні талановиті автори дум, у яких правдиво розповідається про життя і героїчні подвиги українського козацтва, про нашого славетного\nземляка Івана Сірка, про втікачів з турецької неволі.\nНаступними віхами літературної слави слобідського краю є творчість українського письменника і мислителя Григорія Сковороди, першого повістяра Григорія Квітки-Основ’яненка, Бориса Грінченка та Павла Грабовського. Досить цікавою і оригінальною постаттю на ниві літературної Харківщини був письменник, журналіст і критик із Вовчанська Орест Сомов.\nЦе через нього пролягають літературні зв’язки Харківщини з декабристами, Гоголем, Пушкіним, Дельвігом і Грибоєдовим. Саме в Харкові розквітнув талант видатного поета Петра Гулака-Артемовського. Петро Петрович\nдовгий час був ректором першого в Україні Харківського університету.\nВідомими постатями слобідської літератури були Григорій Данилевський, Марко Кропивницький, Гнат Хоткевич, Микола Вороний, Олександр Олесь, Остап Вишня, Микола Куліш, Микола Хвильовий. Харків став колискою перших літературних угруповань, без яких не можна уявити історію літературної України.\nПродовжуючи славні літературні традиції своїх попередників, продуктивно працює сьогоднішнє покоління харківських письменників, серед яких Анатолій Перерва, Ірина Євса, Віктор Бойко, Олекса Марченко. Завдяки їхнім зусиллям у нашому рідному місті відкрито літературний музей, встановлено пам’ятні знаки та меморіальні дошки на будинку «Слово» і квартирах, де мешкали Павло Тичина, Олександр Довженко, Миколи Хвильовий та інші.\nПротягом століть Слобожанщина і, зокрема, її століття – Харків – була і є одним із найбільших центрів духовної культури. На відповідальну нараду Міжнародного літературного пленуму, який відбувся в 1930 році, прибули делегації із багатьох країн. Серед тих, хто приїхав, були відомі світові митці – Анна Зегерс, Луї Арагон та ін. А через чотири роки в Харкові відбувся Перший з’їзд письменників, на якому було прийняте рішення про створення Спілки письменників України.\nЛітературна Харківщина – багатюща скарбниця духовної культури, якою могла б пишатися будь-яка країна світу.\nПопередній Попередній запис: «Ти знаєш, що ти – людина» (за поезією Симоненка)\nНаступний Наступний запис: Трагізм долі українського селянина-бідняка в новелі «Новина»