Джейн з Ліхтарного Пагорба-8 | Дівчата райської яблуні ~ Dziewczęta rajskiej jabłoni ~ Girls of the Apple Tree of Paradise\nГоловна » Лусі Мод Монтгомері Джейн з Ліхтарного Пагорба » Джейн з Ліхтарного Пагорба-8 » Джейн з Ліхтарного Пагорба-8\nДжейн з Ліхтарного Пагорба-8\nВідмітивши березень, Джейн прошепотіла:\n— Ще два з половиною місяці.\nЖиття на Веселій, 60 та у Сент-Агата йшло звичною колією. Настав Великдень і тітка Гертруда, яка впродовж усього Великого Посту утримувалася від споживання цукру, знову собі його дозволила. Бабуся купила для мами чудовий весняний одяг, але здавалося, що мама доволі до нього байдужа. А Джейн щоночі чула поклик Острова.\nОдного негожого дощового ранку в кінці квітня прийшов лист. Джейн, яка вже кілька тижнів чекала того листа і починала дещо непокоїтися, віднесла його мамі з виразом обличчя, як\nУ того, хто отримав добру вість\nЗ вітчизни після довгої розлуки.\nВзявши того листа, мама зблідла, а бабуся почервоніла.\n— Знову лист від Ендрю Стюарта? — спитала бабуся, вимовляючи це ім’я так, наче губи від нього вкривалися пухирями.\n— Так, — тихо відповіла мама, — Він… він пише, що Джейн Вікторія мусить повернутися до нього на літо…, якщо хоче. Вона може вибрати сама.\n— Тоді, — сказала бабуся, — вона не поїде.\n— Звичайно ж, ти не поїдеш, люба?\n— Не їхати! Але ж я мушу! Я обіцяла, що повернуся, — скрикнула Джейн.\n— Твій… твій батько не вимагає від тебе дотримання обіцянки. Він виразно пише, що ти можеш вибрати, як забажаєш.\n— Я ХОЧУ повернутися, — сказала Джейн. — Я повертаюсь.\n— Кохана, — благально сказала мама, — не їдь. Минулого літа ти дуже від мене віддалилася. Якщо поїдеш знову, я ще більше тебе втрачу.\nДжейн втупилася у килим на підлозі, а її губи щільно стулилися в тонку лінію, що зробило її дивно схожою на бабусю.\nБабуся взяла в мами лист, продивилася його і глянула на Джейн.\n— Вікторіє, — сказала вона, доволі лагідно, як для бабусі, — я вважаю, що ти не достатньо обдумала цю справу. Вже не кажу про себе… я ніколи не очікувала подяки… але ж ти повинна рахуватися з бажаннями матері. Вікторіє, — бабусин голос порізкішав, — будь така люб’язна і дивись на мене, коли я з тобою розмовляю.\nДжейн глянула на бабусю…, дивилася їй просто в очі, вперто, не здригаючись. Здавалося, бабуся з усіх сил намагається стриматися, що було для неї незвичайним. Як і раніше, говорила лагідним тоном.\n— Я не казала про це раніше, Вікторіє, але якийсь час тому вирішила, що цього літа візьму тебе з мамою до Англії. Ми проведемо там липень і серпень. Я певна, що тобі сподобається. Я вважаю, що вибираючи між літом в Англії та хатчиною в селі на Острові П.Е., навіть ти не вагатимешся.\nДжейн і не вагалася.\n— Дякую, бабусю. Дуже мило з твого боку запропонувати мені таку прекрасну подорож. Я впевнена, що вам з мамою сподобається. Але я волію Острів.\nНавіть місіс Роберт Кеннеді зрозуміла, що вона переможена. Але не могла прийняти поразку з гідністю.\n— Ти успадкувала впертість від свого батька, — сказала вона, а її обличчя спотворив гнів. Якусь мить вона виглядала немов дуже сварлива стара відьма. — Ти з кожним днем стаєш все більше схожою на нього…, маєш його підборіддя.\nДжейн була задоволена зі своєї впертості, хоч би від кого успадкованої. Тішилася, що виглядала як тато…, тішилася, що мала підборіддя як у нього. Але не хотіла, щоб мама плакала.\n— Не марнуй сліз, Робін, — сказала бабуся, зі зневагою відвертаючись від Джейн. — Це в ній пробивається Стюартівський характер…, ти ж не можеш чекати нічого іншого. Якщо вона воліє своїх простацьких друзів, а не тебе, то ти нічим не можеш зарадити. Я сказала все, що мала намір сказати з цього питання.\nМама встала і витерла сльози мережаним носовичком.\n— Добре, люба, — промовила вона чітко і твердо. — Ти зробила свій вибір. Я згодна з бабусею, що більше сказати нічого.\nВона вийшла, залишивши Джейн майже з розбитим серцем. Ніколи досі мама не розмовляла з нею таким твердим, а водночас ламким голосом. Почувалася так, наче мама раптом далеко відштовхнула її від себе. Але не жаліла через свій вибір. Насправді вона не мала жодного вибору. Мусила повернутися до тата. Якби ж дійшло до вибору між ним і мамою… Джейн кинулася до своєї кімнати, впала на білу ведмежу шкіру і корчилася у безслізних муках, яких ніколи не повинна переживати жодна дитина.\nМинув тиждень, перш ніж Джейн знову стала сама собою, хоча мама, після того гіркого спалаху, була з нею такою ж ніжною і люблячою, як завжди. Коли прийшла побажати їй надобраніч, то сильно і безшелесно притиснула до себе Джейн.\nДжейн теж якомога ближче притулилася до мами.\n— Я мушу їхати, мамусю…, я мушу…, але я тебе ЛЮБЛЮ.\n— Ой, Джейн, я сподіваюся, що так…, але інколи мені здається, що ти так від мене далеко, — як за Сиріусом. Ніколи…, ніколи не дозволяй нікому стати поміж нами. Це все, про що я прошу.\n— Ніхто цього не може…, ніхто цього не хоче, мамо.\nДжейн спало на думку, що, в якійсь мірі, це не зовсім правда. Вона вже віддавна знала, що бабуся дуже охоче стала б поміж ними, якби могла. Але розуміла, що мамине слово «ніхто» означало тата, і тому її відповідь була правдивою.\nВ останній день квітня прийшов лист від Поллі…, незмірно щасливої Поллі.\n— Ми всі дуже тішимося, що ти повернешся цього літа, Джейн. Ой, Джейн, я хотіла б, щоб ти побачила вербові котики у нас на мокрій луці.\nДжейн теж цього хотіла. В листі Поллі були також інші цікаві новини. Корова матусі Мін вже підтопталася і матуся Мін збирається завести нову. Поллі посадила квочку на дев’ять яєць…, Джейн побачила, як бігає дев’ятеро справжніх крихітних курчат. Гаразд, цього літа батько обіцяв їй завести кілька курей… Метровий Крок наказав Поллі написати Джейн, що ця весна така буйна, аж півні несуться; малого охрестили, тепер він зветься Вільям Чарлз, всюди крутиться і дуже схуд; пес Великого Доналда отруївся, шість раз брали його судоми, але видужав.\n«Ще тільки шість тижнів». Колись були місяці, тепер тижні. Вдома біля Ліхтарного Пагорба красуватимуться дрозди, а з моря приповзатимуть тумани. Джейн відмітила квітень.\nВ останньому тижні травня Джейн побачила дім. Якось увечері мама вибралася відвідати приятельку, яка саме переїхала до нового будинку в Озерному районі на березі ріки Гамбер. Вона взяла Джейн із собою, і для Джейн, чиї пересування містом були доволі обмеженими, стало одкровенням, що в Торонто є такі гарні дільниці. От, — виглядало тут як у заміському селищі…, пагорби і яри, зарослі папороттю та орликами, річки і дерева…, зелене полум’я верб, великі хмари дубів, плюмажі сосен і ще поблизу, — синій туман, який був озером Онтаріо.\nМісіс Таунлей мешкала на вулиці, що звалася Приозерними Садами. Вона з гордістю показала їм свій новий дім. Він був таким великим та розкішним, що Джейн не надто ним зацікавилася, і через деякий час вислизнула в сутінки, щоб дослідити саму вулицю, залишивши маму з місіс Таунлей розмовляти про стінні шафи та ванні кімнати.\nДжейн вирішила, що їй подобаються Приозерні Сади, особливо тому, що вони були покрученими і звивистими. Це була товариська вулиця. Будинки не задирали носа один перед одним. Навіть найбільші не зазнавалися. Сиділи собі поміж садів, з піною спірей довкола, з тюльпанами та нарцисами біля ніг, і казали: «Маємо багато кімнат…, не мусимо штовхатися ліктями…, можемо дозволити собі бути поблажливими».\nДжейн уважно до них приглядалася, але щойно дійшовши майже до кінця вулиці, де вона перетворювалася на дорогу, яка вилася вниз до озера, побачила СВІЙ дім. Джейн подобалося багато будинків, повз які вона проходила, але, як побачила той, то вже з першого погляду знала, що він їй належить,… подібно як це зробив Ліхтарний Пагорб.\nДім був маленьким як на Приозерні Сади, але значно більшим, ніж Ліхтарний Пагорб. Був побудований з сірого каменю і мав створчаті вікна…, деякі з них напрочуд оригінальні…, і ще дах з ґонти, дуже темного відтінку коричневої барви. Його звели просто над яром, так, що видно було вершини дерев, а відразу за будинком росло п’ять великих сосен.\n— Яке чудове місце! — зітхнула Джейн.\nБув то новий будинок, щойно споруджений, а на його газоні стояв знак «Продається». Джейн обійшла довкола і заглянула крізь усі ромбічно огранені вікна. Була там вітальня, що дійсно стала б ПРИВІТНОЮ, якби її умеблювати, їдальня з дверима, що відкривалися на веранду і найгарніший у світі сніданковий куточок, пофарбований на блідо-жовто, з вбудованими китайськими шафками. Там слід поставити крісла та стіл, теж жовті, а штори на вікнах повинні мати колір, середній між зеленим і золотим, щоб навіть у найтемніший день видавалося, що світить сонце. Так, цей будинок належав їй…, вже уявляла, як вона тут вішає штори, полірує скляні двері, пече тістечка в кухні. Ненавиділа знак «Продається». Навіть подумати про те, що хтось купить цей будинок…, ЇЇ будинок…, було нестерпно.\nКілька раз обійшла дім. Ззаду земельна ділянка спускалася терасами просто до дна яру. Був тут альпійський сад з кущами форзиції, що на початку весни мали виглядати наче блідо-золоті водограї. Три прольоти кам’яних сходів вели до терас, їх ніжно затіняли молоді берези, а збоку за ними ріс гай з юних ломбардських тополь. Їй підморгнув дрізд, милий товстенький кіт вийшов з сусіднього саду. Джейн намагалася його піймати…, але кіт сказав:\n— Даруйте. У мене був напружений день, — і пішов собі вниз по сходах.\nВрешті Джейн сіла на фронтальних сходах і занурилася в таємничу радість. У просвіті між деревами, на протилежному боці вулиці виднівся далекий пурпурно-сірий пагорб. Над річкою розкинулися туманні блідо-зелені ліси. Ліси довкола Ліхтарного Пагорба теж були туманно-зеленими. Внизу за соснами, на тлі призахідного неба сяяли вогні вечірнього міста. Над рікою біло злітали чайки.\nТемніло. В будинках засвітилося. Джейн завжди чарували вогні у вікнах будинків. В домі за нею теж мало б світитися. Вона мала б умикати те світло. Тут вона повинна жити. Тут вона могла б бути щасливою. Тут могла заприятелювати з вітром та дощем: могла полюбити озеро, хоча воно не мало блиску та шуму морської затоки; могла приносити горіхи зухвалим білкам, повісити шпаківню для пернатого народу і годувати фазанів, що, як казала місіс Таунлей, жили в яру.\nРаптом понад дубами з’явився тонкий золотий молодий місяць, і світ завмер…, майже так само, як на Березі Королеви тихої літньої ночі, а іскри вогнів довкола озера були наче коштовне намисто на грудях якоїсь смаглявої красуні.\n— Де ти була весь вечір, люба? — спитала мама, коли вони їхали додому.\n— Я вибирала дім, щоб його купити, — мрійливо сказала Джейн. — Я хотіла б, щоб ми мешкали тут, а не на Веселій, 60, мамочко.\nЯкусь мить мама мовчала.\n— Ти не дуже любиш Веселу, 60, зіронько?\n— Ні, — сказала Джейн, а потім, на свій подив, додала: — А ти?\nВона ще більше здивувалася, коли мама швидко й рішуче відповіла:\n— Я її ненавиджу!\nТого вечора Джейн відмітила травень. Залишилося всього десять днів. Тепер були дні, як раніше тижні. Ох, а якби вона занедужала і не могла їхати? Але ні! Бог не буде, не може!…\nБабуся холодно сказала мамі, що вона може купити одяг, ЯКЩО ТІЛЬКИ Джейн чогось потребує. Джейн з мамою весело провели день, ходячи по магазинах і купуючи. Джейн вибирала свої власні речі…., речі, які б годилися для Ліхтарного Пагорба і літнього Острова. Мама наполягла на кількох святкових плетених светриках і гарненькій сукенці з рожевого органді, обшитій усілякими витребеньками. Джейн не знала, чи зуміє її одягнути…, для маленької південної церкви вона була надміру пишною, але дозволила мамі купити ту сукню, щоб її не образити. А ще мама придбала їй стильний зелений купальник.\n— Лишень подумати, — щасливо міркувала Джейн, — через тиждень я вже буду на Березі Королеви. Сподіваюся, вода не надто холодна для купання.\n— Можливо, у серпні ми приїдемо на Острів, — сказала Філіс. — Тато каже, — він так давно не був на морі, що хотів би провести там відпустку. Якщо приїдемо, то зупинимося в Готелі Горішньої Гавані, а це недалеко від Берега Королеви. Швидше за все, ми з тобою побачимося.\nДжейн сама не знала, чи сподобалася їй така ідея. Вона не хотіла, щоб Філіс протекційно поставилася до Острова…, задирала носа на сховок для взуття чи величалася перед Сновбімами.\nЦього року Джейн їхала до Мерітайму з Рандольфами, а вони вибрали ранковий поїзд замість вечірнього. День видався хмарним і понурим, але Джейн була такою щасливою, аж щастя променіло з неї, наче сонячне сяйво. Думка місіс Рендольф про Джейн була повною протилежністю думці місіс Стенлі. Місіс Рендольф думала, що вона ніколи не зустрічала чарівнішої дитини, яка б так усім цікавилася, у всьому вміла знайти красу, навіть у безконечних прогонах уздовж вирубаних на папір чи спиляних на дошки лісів Нью-Брансвіку. Джейн вивчила розклад руху і вітала кожну станцію, наче друга, — особливо ж ті, з химерними, вишуканими назвами… Червона Сосна, Бортне Болото, Пані Бараняча Кухня. А потім Саквілл, де вони покинули головну колію і перейшли на маленьку бічну лінію до Кейп Торментайна. Як Джейн жаліла всіх, хто не вибирався на Острів!\nКейп Торментайн…, пором…, очікування на червоні скелі Острова…, от і вони…, вона справді забула, наскільки вони червоні…, а за ними туманні зелені пагорби. Знову падав дощ, ну то й що? Все на Острові було правильним. Якщо Острів воліє дощ…, гаразд, Джейн теж вибирає дощ.\nВиїхавши із Торонто ранковим потягом, вони вже в середині дня були у Шарлоттауні. Щойно вийшовши з поїзда, Джейн побачила тата…, він посміхнувся і сказав:\n— Даруйте, але ваше обличчя чимось мені знайоме. Ви часом не…?\nАле Джейн кинулася до нього. Вони ніколи не розлучалися, вона насправді нікуди й не виїжджала. Знову була Джейн.\n— О, тату, тату!\nВона боялася, що буде там тітка Айрін…, а, можливо, Ліліан Морроу теж. Але, як виявилося, тітка Айрін поїхала з візитом аж до Бостону, прихопивши також Ліліан Морроу. Джейн таємно сподівалася, — тітка так гарно розважатиметься в Бостоні, що дуже довго не захоче з ним розлучатися.\n— Авто знову показує характер, — сказав тато. — Я мусив залишити його в майстерні у Куті та взяти в Метрового Крока коня і бричку. Ти не заперечуєш?\nЗаперечувати? Джейн була в захваті. Хотіла, щоб дорога до Ліхтарного Пагорба була настільки повільною, щоб вона могла упиватися нею. І ще любила сидіти одразу ж позаду коня. З конем можна було розмовляти, не те що з машиною. Та навіть якби тато сказав, що їм доведеться йти до Ліхтарного Пагорбу пішки, то для Джейн це було б дрібницею.\nСильними худими руками тато підхопив її під пахви і всадив у бричку.\n— Почнемо з того місця, де ми зупинилися. Ти з минулого літа виросла, моя Джейн.\n— На цілий дюйм, — гордо відповіла Джейн..\nДощ перестав. З’явилося сонце. Там, унизу, білі гребені хвиль, що спадали на гавань, сміялися до неї…, махали до неї руками.\n— Поїхали у верхнє місто, Джейн, і купимо кілька подарунків для нашого дому.\n— Подвійну пароварку, щоб не текла, татусю. Чобіток трохи протікає. А ще друшляк…, можемо ми купити друшляк, тату?\nТато вирішив, що їхнього бюджету вистачить на друшляк.\nВсе було чудово, геть усе. Але Джейн аж засяяла, коли вони покинули місто і поїхали додому, до всіх тих речей, які любили.\n— Їдь повільніше, тату. Я не хочу нічого пропустити.\nВона тішила очі всім, — одягненими в ялини пагорбами, притуленими де-не-де клаптиками садів, сповненими неоспіваної краси, проблисками моря, блакитними річками…, невже минулого літа ці річки дійсно були такими блакитними? Весна в цьому році була ранньою і все уже відцвіло. Джейн це засмутило. Питала себе, чи зможе колись приїхати на Острів настільки рано, щоб побачити знамениту вишневу алею леді Тайтус у розповні весняного цвітіння.\nВони на якийсь час зупинилися, щоб побачитися з місіс Мід, яка поцілувала Джейн і перепросила за містера Міда, який не може до неї вийти, — він лежить у ліжку, бо має азбест у вусі. Вона дала їм пакунок з бутербродами і шинкою, щоб утишити живіт, якщо раптом зголодніли в дорозі.\nОкеан вони почули раніше, аніж його побачили. Джейн подобався цей звук. Неначе дух моря звертався до неї. А тоді перший повів солі у повітрі…, був там один пагорб, де найраніше відчувався смак моря. І з цього ж пагорба вони помітили перший далекий проблиск Ліхтарного Пагорба. Чудово було бачити власний дім так здалека…, відчувати, що кожен крок коня наближає вас до нього.\nВідтепер Джейн була на своїй власній, задокументованій землі. Цікаво було розпізнавати всі плями вздовж дороги…, зелені лісові стежки, старі улюблені ферми, які простягали до неї руки. Рівні ряди ялин, що підіймалися на пагорб Малого Доналда. Дюни… і рибальські човни, що впливали у пристань…, і маленький блакитний ставок сміється до неї…, і Ліхтарний Пагорб. Вона повернулася з вигнання! Вдома!\nХтось, — пізніше Джейн довідалася, що то були Сновбіми, — білими камінцями написав на доріжці «Вітаємо!». Талан чекав їх на подвір’ї і ледь не з’їв Джейн живцем. Булька, новий пес-товстун, сидів віддалік і поглядав на неї, але він був таким милим, що Джейн одразу вибачила йому те, що він Булька.\nНасамперед вона мусила відвідати кожну кімнату і кожна кімната її привітала. Нічого не змінилося. Вона оглянула весь дім, щоб бути певною, чи все гаразд. Бронзовий солдатик все ще сидів на бронзовому коні, а зелений кіт пильнував та охороняв татів стіл. Але срібло слід було начистити, герань обрізати, а коли востаннє мили підлогу на кухні?\nВона дев’ять місяців не була у Ліхтарному Пагорбі, але в цю мить їй здавалося, що вона взагалі його не покидала. Насправді вона завжди тут жила. Це був дім її духу.\nВиявилося чимало маленьких несподіванок…, приємних несподіванок. У них з’явилося шість курей, — нижче саду був збудований невеличкий курятник…, над скляними дверима ганку звели гостроверхий дах…, а ще тато встановив телефон.\nКоли Джейн спустилася, Перший Пітер сидів на порозі, тримаючи в зубах велику мишу, і дуже пишався своїми мисливськими талантами. Джейн кинулася до нього, не зважаючи на мишу, а потім оглянулася довкола, шукаючи Другого Пітера. Де Другий Пітер?\nТато міцно обійняв Джейн.\n— Другий Пітер помер минулого тижня, Джейн. Я не знаю, що з ним трапилося…, захворів. Я відвіз його до ветеринара, але він нічого не міг зробити.\nДжейн запекло в очах. Вона не заплаче, але їй здушило горло.\n— Я… я… думала — все, що я люблю, не може померти, — прошепотіла вона в плече татові.\n— Ох, Джейн, любов не боронить від смерті. Його життя було щасливим, хоча й коротким…., ми поховали його в саду. Піди й подивися на сад, Джейн…, він розцвів, як тільки почув, що ти приїжджаєш.\nВітер пробіг через сад, коли вони увійшли. Видавалося, що кожна квітка і кожен кущ кивали їм головою або махали рукою. Тато показав кут, де рівними рядами вишикувалися овочі, а ще там були нові грядки однорічних квітів.\n— Міранда роздобула все насіння, яке ти хотіла… Думаю, що ти знайдеш тут усе, навіть скабіозу. Чого ти хотіла скабіозу, Джейн? Це огидне ім’я. Звучить як хвороба.\n— Але її квіти такі гарні, тату. І вона має багато кращих імен… подушечка леді або наречена в траурі. Хіба ж братчики не милі? Я так тішуся, що посіяла їх торік у серпні.\n— Ти сама як квітка братчиків, Джейн…, така червоно-коричнева із золотими очима.\nДжейн згадала, як то вона задумувалася, чи хтось колись порівняє її з квіткою. Незважаючи на невеличку купку каміння під бузком…, Малий Джон насипав її над могилою Другого Пітера…, вона була щасливою. Все було прекрасним. Навіть прання місіс Великий Доналд, кокетливо розвішане на тлі ясного неба на її вершині пагорбу, було чарівним. А внизу, біля Сторожової Вежі, прибій вихлюпувався на пісок. Джейн хотілося опинитися у цьому вируванні хвиль. Але з цим доведеться почекати до ранку. А тепер слід зайнятися вечерею.\n— Як весело бути знову в кухні, — думала Джейн, оперізуючись фартушком.\n— Тішуся, що повернулася моя куховарка, — сказав тато. — Я практично всю зиму прожив на соленій трісці. Її найлегше готувати. Але не стану заперечувати, — сусіди допомагали мені у продовольчому забезпеченні. І без кінця присилали щось для нашої спільної вечері.\nДжейн виявила, що комора заповнена подарунками. Холодне курча від Джиммі Джонів, шматок масла від місіс Великий Доналд, гладущик вершків від місіс Малий Доналд, трохи сиру від місіс Сновбім, пучок рожево-червоної ранньої редиски від матусі Мін, пиріг від місіс Белл.\n— Вона казала, що знає, — ти печеш пироги не згірше від неї, але цей заповнить порожнечу, перш ніж ти встигнеш напекти своїх. Ще зосталося трохи варення і майже всі соління.\nПриятелі Джейн делікатно почекали, доки вона насолодиться першим захватом, і прийшли до неї ввечері…, засмаглі, рум’яні Джиммі Джони і Сновбіми, і Мін, і Дін-дон. Всі вони були раді бачити її. Берег Королеви прийняв Джейн у своє серце. Так чудово знову бути КИМОСЬ…, чудово сміятися, коли захочеш, і це нікого не вражало…, чудово знову бути серед щасливих людей. Тепер Джейн зрозуміла, що на Веселій, 60 ніхто не був щасливим…, окрім, можливо, Мері та Френка. Ні бабуся…, ні тітка Гертруда…, ні мама.\nМетровий Крок шепнув їй, що привіз тачку овечого гною для її саду.\n— Знайдеш його за хвірткою… Нема ліпше для саду, як перепрілий овечий гній.\nДін-дон приніс кошеня, щоб замінити Другого Пітера..., зараз малюк був завбільшки як лапка його матері, але у майбутньому він мав вирости на розкішного кота, чорного з білими лапами. Джейн і тато перепробували на ньому всеможливі імена, перш ніж пішли спати, і врешті домовилися на Срібняку, — через круглу білу пляму між його вухами.\nЯк добре було зайти до своєї любої кімнати, просто у вікно якої простягала руку юна біла берізка, що росла на узбіччі пагорба…, почути вночі шум моря…, прокинутися вранці і подумати, що весь день вона буде з татом. Одягнувшись, Джейн проспівала пісню поранніх зір і пішла снідати.\nПерше, що зробила Джейн після сніданку, — наввипередки з вітром побігла на берег і там радісно занурилася у бурхливі хвилі. Уся віддалася пестощам і обіймам моря.\nА ще це був ранок полірування срібла і миття вікон. Насправді нічого не змінилося. хоча були деякі поверхневі зміни. Метровий Крок відростив бороду через клопоти з горлом…, Великий Доналд перефарбував свій будинок…, торішні телята підросли…, Малий Доналд розвів на пасовищі свого пагорба ялинник. Як добре бути вдома!\n— Тату, наступної суботи Тімоті Салт збирається взяти мене ловити тріску.\nУ липні дядько Девід, тітка Сильвія та Філіс приїхали до Готелю Горішньої Гавані, але тільки на тиждень. Після обіду вони привезли Філіс до Ліхтарного Пагорба і залишили її там, доки самі вони гостюватимуть у їхніх міських друзів.\n— Повернемось за нею десь близько дев’ятої, — сказала тітка Сильвія, нажахано дивлячись на Джейн, яка щойно повернулася із Королівської Річечки, де писала для Джо Готьє любовний лист до його подруги у Бостоні. Схоже, не було жодних правил, які Джейн остерігалася б порушити. Все ще мала на собі комбінезон кольору хакі, у якому до обіду звозила сіно в сарай Джиммі Джона. Комбінезон був старим, облізлим, а величезна зелена пляма, що відповідала певній частині анатомії Джейн, не надто його прикрашала. Одного дня Джейн пофарбувала стару лавку в саду на зелено і сіла на неї, перш ніж фарба висохла.\nТато був далеко, отож ніхто не міг їй допомогти зняти гостроту питання Філіс, яка сьогодні поводилася ще більш протекційно, ніж раніше.\n— Твій садок ДОВОЛІ милий, — сказала вона.\nДжейн видала звук, дуже схожий на пирхання. Доволі милий! Адже всі одностайно визнавали, що це найкращий сад на Березі Королеви, окрім хіба що саду леді Тайтус. Невже Філіс не помічає тих чудових бризок настурцій, найгарніших на все графство? Хіба вона не розуміє, що ці молоденькі червоні бурячки і сортова золота морква на два тижні обганяють усі інші в радіусі двох миль? Може, не знає, що про рожеві півонії Джейн, щедро удобрені овечим гноєм від Метрового Крока, розмовляла вся громада? Але цей день так чи сяк вийшов для Джейн перекуйовдженим. Попереднього дня тітка Айрін та міс Морроу відвідали їх, повернувшись із Бостону, і, як завжди, тітка Айрін була солодкою та поблажливою, і, теж як завжди, дратувала Джейн, гладячи її проти шерсті.\n— Я так тішуся, що твій батько встановив собі телефон… Сподіваюся, що це завдяки тій невеликій пораді, яку я йому дала.\n— Я телефону не хотіла, — похмуро сказала Джейн.\n— Але ж, коханесенька, мусиш його мати, — ти так часто зостаєшся сама. Якби щось трапилося…\n— А що може трапитися, тітко Айрін?\n— Може загорітися будинок…\n— Торік загорівся, а я погасила вогонь.\n— Або ж під час плавання можуть у тебе початися судоми. Я ніколи не думала, що…\n— Якби почалися, то навряд чи я б тоді зуміла зателефонувати з води, — відповіла Джейн.\n— Або надійдуть якісь волоцюги…\n— Цього літа був лише один і Талан вкусив його за ногу. Мені було дуже жаль бідолаху. Я змазала йому ногу йодом і дала повечеряти.\n— Золотесенька, ти ніколи не змовчиш, — завжди останнє слово мусить бути за тобою. Точнісінько як твоя бабка Кеннеді.\nДжейн не дуже подобалося, що її порівняли з бабусею Кеннеді. Ще менше їй подобалося, що після вечері тато і міс Морроу разом пішли прогулятися на березі. Тітка Айрін промовисто глянула їм вслід.\n— У них так багато спільного…, шкода…\nДжейн не запитала, чого їй шкода. Але вночі довго не могла заснути і ще не зовсім оговталася, коли приїхала Філіс, зволивши похвалити її сад. Однак господиня має певні зобов’язання і Джейн не збиралася знижувати стандарти Ліхтарного Пагорба, хоча робила незвичні міни до своїх каструль та сковорідок. Вечеря, яку вона подала Філіс, була такою, що мадемуазель широко розплющила очі.\n— Вікторіє, ти ж не сама це все наготувала?\n— Звичайно, сама. Це так просто, як оком змигнути.\nПотім заявився дехто із Джиммі Джонів та Сновбімів, і Філіс, чию зверхність дещо похитнула вечеря, була з ними зовсім нормальною. Всі разом пішли до моря скупатися, але Філіс боялася високих хвиль, отож сиділа на березі, доки море на неї хлюпало, а всі інші пустували, наче нереїди.\n— Я й не знала. Вікторіє, що ти так добре плаваєш.\n— Ти ще мене не бачила на спокійній воді, — відповіла Джейн.\nУсе-таки Джейн полегшено зітхнула, як надійшов час, коли дядько Девід і тітка Сильвія мали приїхати за Філіс. Однак задзвонив телефон, — це дядько Девід повідомляв, що вони затрималися, бо поламався їм автомобіль, і, швидше за все, не зможуть вчасно добратися. Може, хтось із мешканців Ліхтарного Пагорба допоможе Філіс дістатися готелю? Джейн запевнила їх, що — о так, безперечно.\n— Тато до півночі не повернеться, то доведеться нам йти пішки, — сказала вона Філіс. — Я піду з тобою…\n— Але ж до Горішньої Гавані чотири милі, — зітхнула Філіс.\n— Навпростець через поля лише дві милі. Я добре знаю дорогу.\n— Але ж темно.\n— Хіба ти боїшся темряви?\nФіліс не сказала. чи боїться вона темряви. Глянула на комбінезон Джейн.\n— Невже ти підеш у ЦЬОМУ?\n— Ні, я його тільки коло дому зодягаю, — терпляче пояснила Джейн. — Я весь ранок звозила сіно. Містер Джиммі Джон далеко, а в Панча болить нога. Я миттю перевдягнуся, — і ми підемо.\nДжейн прослизнула у спідничку та один зі своїх гарних светрів і пригладила гребенем каштанове волосся. Люди починали задивлятися на волосся Джейн, — хто глянув раз, не міг стриматися, щоб не глянути вдруге. Філіс глянула більше, ніж двічі. Волосся Джейн було напрочуд гарним. Взагалі, що сталося з тією Вікторією…, Вікторією, яку Філіс завжди вважала занудою? Ця висока дівчинка з довгими руками й ногами якимсь дивом перестала бути незграбною, попри довгі руки й ноги. І вже запевне вона не була занудою. Філіс легенько зітхнула, і, хоча жодна з них цього не зрозуміла, їхні стосунки змінилися на протилежні. Філіс, що досі ставилася до Джейн зверхньо, тепер дивилася на неї знизу догори.\nКоли вони вийшли з дому, прохолодне вечірнє повітря обважніло від роси. У темних долинах згорнувся вітер. У кутках пасовищ на горбах пахли папороті. Було так тихо, що долинали до них найслабші і найдальші звуки… — деренчання воза, що з’їжджав із пагорба Старого Купера, приглушений сміх у Голодній Бухті…, перегукування сов на пагорбах Великого Доналда і Малого Доналда. Але ставало все темніше. Філіс притиснулася до Джейн.\n— Ой, Вікторіє, це, мабуть, найтемніша ніч, яка тільки була!\n— Ні, не дуже. Я виходила в темніші.\nДжейн нітрішки не боялася, і Філіс була цим вражена. Джейн відчула, що Філіс вражена…, знала, що Філіс налякана…, Філіс почала їй подобатися.\nЇм треба було перелізти через огорожу. Філіс впала з неї, розірвала сукню і обдерла коліно. — Та вона навіть через паркан не перелізе! — думала Джейн, але думала ласкаво, опікунчо.\n— Що це? — Філіс ухопилася за Джейн.\n— Нічого, просто корови.\n— Ой, Вікторіє, я так боюся корів… я не пройду повз них… не можу, а як вони надумають…\n— Кого хвилює, що думає корова? — гордо сказала Джейн. Забула, як колись переймалася коровами і їхньою думкою про неї.\nА Філіс заплакала. У цю мить вся колишня неприязнь Джейн до Філіс безслідно щезла. Філіс, ідеальна й бездоганна в Торонто, дуже відрізнялася від переляканої Філіс посеред пасовища на Острові.\nДжейн обняла її.\n— Давай, солоденька. Корови на тебе й не глянуть. Всі корови Малого Доналда — мої друзі. А тоді ще трішки лісом — і ми вже в готелі.\n— Чи ти… ти підеш між мною і коровами? — ридала Філіс.\nФіліс, міцно тримаючись Джейн, благополучно проминула корів. Далі була лісова стежина, страшенно темна, але коротка, а в її кінці сяяли вогні готелю\n— Тепер йди просто туди. Я не піду, — сказала Джейн. — Мушу поспішати додому, щоб приготувати татові щось на вечерю. Люблю бути вдома, коли він повертається.\n— Вікторіє! Чи ти підеш САМА?\n— Звичайно. А як ще?\n— Якби ти захотіла почекати…, батько напевно б відвіз тебе додому…\n— Через півгодини я буду в Ліхтарному Пагорбі. Я люблю прогулянки.\n— Вікторіє, ти найвідважніша дівчина, яку я бачила, — щиро сказала Філіс. В її тоні не було навіть сліду протекційності. І вже ніколи пізніше не з’явився.\nДжейн дуже тішилася, йдучи додому. Пригорнула її люба ніч. Пташки поховалися у своїх хатках-гніздах, але лісове життя тривало. Вона чула далеке дзявкання лисиці…, тупання крихітних ніжок у папоротях…, бачила бліде мерехтіння нічних метеликів і вела дружню нараду із зірками. Зорі майже співали, наче одна перегукувалася з іншою у безконечній гармонії. Джейн усі їх знала. Тато все літо давав їй уроки астрономії, довідавшись, що досі вона вміє розпізнати лише Велику Ведмедицю.\n— Так не годиться, Джейн. Ти мусиш знати зірки. Не те, щоб я тебе звинувачував через недосконале з ними знайомство. Люди у великих, яскраво освітлених містах відрізані від зірок. А у селах так до них звикли, що не помічають їх дивовижності. Емерсон десь колись сказав, що ми вважали б їх найчудовішим видовищем на світі, якби бачили раз на тисячу років.\nОтож у безмісячні ночі вони брали татову підзорну трубу і йшли полювати на зірки. Джейн здобувала знання у науці далеких сонць.\n— Яку зірку ми відвідаємо цієї ночі, Джейнлет? Антарес…, Фомальгаут…, Сиріус?\nДжейн любила ті уроки. Так чудово було сидіти з татом на пагорбі, у темряві, в чудовій самотності, доки величезні світи рухалися по своїх усталених орбітах. Полярна Зірка, Вега, Капела, Альтаїр, — вона їх усіх знала. Знала, де шукати Кассіопею на троні її коштовного крісла, де Молоко Ведмедиці спливало на ясний південний захід, де великий Орел безконечно летів Чумацьким Шляхом, і де золотий серп жав небесний урожай.\n— Коли щось тебе турбує, Джейн, дивися на зірки, — казав їй тато. — Вони тебе заспокоять…, утішать…, повернуть душевну рівновагу. Якби ж я умів на них дивитися… багато років тому… , але я надто пізно вивчив цей урок.\n— Тітка Елмайра знову помирає, — бадьоро сказав Дін-дон.\nДжейн допомагала Дін-донові покривати черепицею сарайчик його батька. Йшло їм добре і вони діставали чимале задоволення. Так приємно бути високо в повітрі, під веселими хмарами, бачити все, що діється довкола, і спостерігати за сусідами.\n— А що, цього разу їй дуже зле? — спитала Джейн, старанно забиваючи черепиці.\nДжейн знала усе про тітку Елмайру та її періодичні умирання. Щоразу вона довго це тягнула і дуже цим мучила родину. Тітка Елмайра завжди вибирала найменш підходящий момент для того, щоб помирати. Як тільки мала відбутися якась важлива подія, тітка Елмайра вирішувала померти й інколи бувала настільки до цього близька, що Белли затамовували подих. Бо тітка Елмайра справді мала хворе серце, незалежно від своїх звичок, і хто знає, може, цього разу вона дійсно помирала?\n— А Белли не хочуть, щоб вона померла, — казав Джейн Метровий Крок. — Потребують тої плати за утримання, що вона їм дає…, її пенсія помре разом з нею. І є кому припильнувати хату, доки Белли десь тиняються. Не буду казати, але вони правда її люблять. Як Елмайра не вмирає, то з неї добрий старий скаут.\nДжейн це знала. Вони з тіткою Елмайрою були щирими друзями. Але Джейн ніколи не бачила її під час помирань. Як тоді запевняла тітка Елмайра, вона надто слабка, щоб з кимось бачитися, тож Белли боялися ризикувати. Джейн, з її звичайною нещадною проникливістю, мала власну думку щодо цієї звички тітки Елмайри. Не могла це пояснити з використанням психологічних термінів, але якось сказала татові, що тітка Елмайра таким способом намагається звести з кимось порахунки, хоча й сама про це не знає. Джейн швидше відчула, аніж зрозуміла, що тітка Елмайра любила бути в центрі уваги, а в міру того, як старіла, все більше обурювалася тим фактом, що час м’яко, але невблаганно витісняв її звідти. Близька смерть була способом повернутися на сцену, хай і тимчасово. Не те, щоб тітка Елмайра свідомо прикидалася. Вона завжди щиро думала, що помирає, і дуже через це сумувала. Тітка Елмайра взагалі не була готовою відмовитися від захопливих житейських справ.\n— Дуже зле, — відповів Дін-дон. — Мама каже, що тітці гірше, ніж вона коли-небудь бачила. Доктор Еббот каже, що вона втратила волю до життя. Ти знаєш, що це означає?\n— До якоїсь міри, — обережно зізналася Джейн.\n— Ми намагаємося її розрухати, але вона вже зовсім посиніла. Їсти не хоче, лікарств не хоче, а ма вже й руки опустила. Ми ж планували Брендин шлюб, а тепер не знати, що робити.\n— Вона й раніше часто помирала, але ще ні разу не померла, — потішила його Джейн.\n— Але вже кілька тижнів відлежала в ліжку і казала, що кожен день може бути для неї останнім, — задумливо сказав Дін-дон. — Вже сім разів просила мене на останнє прощання. Як хтось може справляти бучне весілля, коли йому помирає тітка? А Бренда хоче великої паради. Заміж виходить між Кейсів і каже, що Кейси такого очікують.\nМісіс Белл запросила Джейн пообідати з ними, і Джейн залишилася, бо тата весь день не було вдома. Придивлялася, як Бренда готує тацю з їжею для тітки Елмайри.\n— Боюся, що тітка знову не з’їсть ні шматочка, — тривожно сказала місіс Белл. То була втомлена миловидна жінка з добрими вицвілими очима, яка дуже всім переймалася. — Не знаю, чим вона й живе. Зовсім занепала духом. Після приступу так звичайно і буває. Каже, що занадто втомлена, щоб намагатися одужати, бідолашна. Це все через її серце, знаєш. Ми намагаємося її розвеселити і не кажемо нічого, що могло б її схвилювати. Брендо, пильнуйся, щоб не сказати їй, що біла корова задушилася цього ранку, а як запитає, що казав лікар вчора ввечері, то кажи, — він думає, що вона пішла на поправку. Мій батько завжди казав, що хворим людям треба говорити всю правду, але ж ми мусимо підбадьорити тітку Елмайру.\nПісля обіду Джейн не приєдналася до Дін-дона. З таємничим виглядом чекала, доки Бренда зійшла вниз, повідомивши, що тітка Елмайра ні крихітки не взяла до рота. Потім Бренда покликала свою матір, щоб вирішити питання про кількість вовни, яку треба віддати на чесання. Тоді Джейн поспішила догори.\nТітка Елмайра лежала в ліжку, — маленьке скоцюрблене створіння з ельфійськими пасмами сивого волосся довкола поморщеного обличчя. Таця з їжею стояла на столі неторкана.\n— Невже це Джейн Стюарт? — слабким голосом сказала тітка Елмайра. — Я рада, що хтось про мене не забув. Ти прийшла востаннє мене побачити, Джейн?\nДжейн не заперечувала. Сіла на стілець і дуже сумно глянула на тітку Елмайру, що змахнула над тацею долонею, схожою на клешню.\n— Нітрішки не маю апетиту, Джейн. Та й добре…, ах, справді добре. Відчуваю, що вони мені жалують кожного кусника.\n— Ну, — відповіла Джейн, — ви ж знаєте, що часи важкі, заробітки впали.\nТітка Елмайра зовсім цього не сподівалася. У її дивних маленьких бурштинових очах зблисла іскра.\n— Я за своє утримання плачý, — сказала вона, — а раніше роками тяжко працювала, доки не розхорувалася. Та що ж, зараз я для них нічого не значу, Джейн. Як хто хворий, то він уже ніщо.\n— Певно, що так, — згодилася Джейн.\n— О, я добре знаю, що я для всіх тягар. Але це триватиме недовго, Джейн, недовго. Смерть простягла по мене руку. Я це розумію, а вони всі ні.\n— Я думаю, що розуміють, — потішила її Джейн. — Спішать, щоб перекрити черепицею дах сараю до похорону.\nІскра в очах тітки Елмайри розгорілася.\n— Бачу, вони все спланували, ні? — сказала вона.\n— Ну, я чула, як містер Белл говорив щось про те, де викопає могилу. Але, може, він мав на думці могилу білої корови. Я певна, що це він про корову. Вона нині вранці задушилася, ви ж знаєте. А ще казав, що мусить помалювати на біло південні ворота, аніж… щось станеться…, але я не розчула, що.\n— На біло? Ще чого! Ці ворота завжди були червоними. Але чого я маю перейматися? Мої рахунки зі всім скінчені. Не хвилюватимешся земськими речами, почувши ходу смерті, Джейн. Сарай черепицею, так? А я думаю, чого такий грюкіт. Цей сарай черепиці не потребує. Але Сайлас завжди тринькає гроші, коли його не припильнувати.\n— Та то лише черепиця щось коштує. Робота не коштує нічого, — ми це робимо разом із Дін-доном.\n— То от чого ти в комбінезоні. У мої часи ніхто б не дозволив дівчині на комбінезон. Але що то тепер значить? Тільки боса не ходи, Джейн. Можеш проколоти ногу іржавим цвяхом.\n— На даху легше втриматися без взуття. Малий Сід проколов ногу іржавим цвяхом, хоча був узутим.\n— Вони мені нічого не сказали! Осмілюся сказати, як мене коло них не буде, щоб їх пильнувати, то доведуть дитину до зараження крові. А він же мій улюбленець. Та що ж…, добре. що це недовго триватиме…, вони знають, де я хочу бути похованою…, але могли б почекати, доки я помру, а щойно тоді розмовляти про копання могили.\n— Та я певна, що то було про корову, — сказала Джейн. — І ще я певна, що вам влаштують чудовий похорон. Тато напише гарний некролог, коли я його попрошу.\n— Ну, гаразд, гаразд. Годі про це. Не треба мене ховати, доки я ще жива. Нетті дала тобі щось смачне на обід? Нетті добра, але кухарка з неї не найліпша. От я була хорошою кухаркою. Ах, Джейн, що я тільки не виварювала свого часу…, що тільки не готувала!\nДжейн пропустила чудову можливість запевнити тітку Елмайру, що вона ще багато чого наварить.\n— Обід був дуже смачним, тітко Елмайро, ми всі дуже тішилися. Дін-дон виголосив застільну промову, ми так насміялися.\n— Вони можуть сміятися, коли я помираю! — гірко сказала тітка Елмайра. — А тут крутяться на котячих лапах, день попри день, і вдають, як дуже жалують. Що то за шум я чула до полудня, наче хтось щось перетягував?\n— Місіс Белл із Брендою пересували меблі у вітальні. Сподіваюся, що встигнуть її прибрати до весілля.\n— Весілля? Кажеш про весілля? Що за весілля?\n— Та ж Брендине. Вона виходить за Джима Кейса. Я думала, ви знаєте.\n— Звичайно, я знала, що вони збираються поженитися…, але ж не тоді, коли я помираю. То ти хочеш сказати, що вони справляють весілля ото вже?\n— Ви ж знаєте, що відкладання шлюбу приносить нещастя. Та вас ніхто не потурбує, тітко Елмайро. Ви тут собі будете самісінька за кілометр від усього і…\nТітка Елмайра сіла на ліжку.\n— Дай мені мої зуби, — сказала вона. — Вони там, на столику. Я маю намір з’їсти свій обід, а потім маю намір встати, хоч би це мене убило. Хай не думають, що сховають від мене весілля. Не обходить мене, що там каже доктор. Нізащо не повірю, що я хоч наполовину така хвора, як він хоче мені вмовити. Половина цінної худоби здише, у дітей запалення крові, а червоні ворота малюють на біло. Час уже, щоб хтось показав їм, як має бути!\nСтрофа з твору Барбари Міллер Макендрю «Ілія та інші поеми». Цю поему часто поміщають до рубрики «Забуті книжки», але схоже, що її авторка забута ще більше. Практично все, що вдалося про неї знайти, — це те, що вона справді автор «Ілії», «Єзекіла» «та інших поем», і що Л.М.Монтгомері її цитувала.\n‹ Джейн з Ліхтарного Пагорба-7 вгору Джейн з Ліхтарного Пагорба-9 ›


Про загрозу глобального потепління сказано вже дуже багато. Однією з причин його наступ можна вважати надмірне використання людиною природних ресурсів. Не дарма нам з дитинства говорять вимикати світло, коли виходиш з кімнати.\nДослідники університету Цинциннаті розробили нову технологію, яка дозволить отримувати світло без електрики. Освітлення SmartLight стане можливо завдяки енергії сонця, при цьому творцям інноваційного способу вдалося обійтися без популярних сонячних батарей, повідомляє CoExist.\nПрактично щодня вікна житлових будинків і офісних будівель отримують енергію від сонця. Технологія SmartLight зможе зберегти її за допомогою заповнених рідиною клітин. Отриманий світло в буквальному сенсі переправляється в необхідні області приміщення. Дана енергія зможе накопичуватися заздалегідь, щоб запобігти браку світла в похмурі дні. Розподілити освітлення при цьому допоможе не звичайний настінний перемикач, а смартфон. На даному етапі досліджень розробникам вдалося успішно випробувати технологію в малому масштабі, але вони впевнені, що вона спрацює і у великих будівлях. SmartLight обіцяє стати не тільки більш екологічним способом освітлення, але і більш дешевим.\nПорадиsmartlight, більш, вдалося, електрики, енергія, заздалегідь, зможе, накопичуватися, сонця, технологію


Як пересадити орхідею в домашніх умовах правильно: покрокове відео\n1. Пересадка орхідей в домашніх умовах\n1.1. Коли пересаджувати орхідею після покупки\n2. В який горщик\n2.1. Коли поливати орхідею після пересадки\n3. Можна пересаджувати орхідею\n4. Як пересадити дитинку орхідеї\n5. Відео: пересадка орхідеї фаленопсис в домашніх умовах\nОрхідея – екзотичний домашній квітка, вимагає турботи і правильного догляду. Лише за умови дбайливого ставлення він буде радувати вас своєю невимовною красою і приємним ароматом. Якщо ви вже придбали пару тропічних друзів в горщиках, заздалегідь дізнайтеся про те, як пересадити орхідею в домашніх умовах, інакше може виникнути низка труднощів. Ця процедура вимагає спеціальної попередньої підготовки. Проводити її рекомендується в певний час року. Відомості про цих і багатьох інших нюансах ви знайдете в даній статті. Вона буде корисною для всіх квітникарів.\nПерш ніж ви дізнаєтесь, як і коли пересаджувати орхідею, спершу потрібно зрозуміти, для чого потрібна ця процедура. Як правило, необхідність у зміні місця проживання квітки виникає з наступних причин:\nСубстрат відслужив своє. Грунт, у якому росте квітка, з часом втрачає корисні властивості (кислотність, сприятливе співвідношення солей, повітропроникність). Земля починає розкладатися, її структура ущільнюється. Грунт втрачає контроль над кореневою системою. Поправити це можливо одним-єдиним шляхом – заміною грунту. В середньому, для підтримки нормальних умов існування рослини процедура пересаджування проводиться кожні 2-3 роки.\nТісний горщик. Молодий квітка, який ви недавно купили, може нормально розвиватися в ємності малого розміру. З часом йому буде потрібно більше простору, тому вам доведеться його пересадити.\nРозмноження. Молоді паростки, зрізані з великого і міцного квітки, «проживають» у тимчасових ємкостях. Як тільки вони наберуться сил, доведеться пересадити їх на постійні горщики.\nПроцедура пересадки екзотичного квітки неминуче обернеться для нього стресом. Щоб рослина в найкоротші терміни адаптувалося і порадувало вас пишністю свого цвітіння, потрібно дотримуватися деяких строгих правил. Про них піде мова в наступних розділах даної статті. Запишіть для себе ці ключові моменти, щоб ненароком не нашкодити тропічному квітці.\nКоли пересаджувати орхідею після покупки\nЯкщо квітка, який ви недавно придбали, добре себе почуває в старому горщику, просто доглядайте за ним і насолоджуйтеся цвітінням. Пересадка знадобиться, лише якщо коріння буде тісно. Оптимальним сезоном для планової пересадки вважається весна, тому гарненько подумайте про те, як довго вашої орхідеї буде комфортно в її нинішньому «будиночку». Щоб кореневій системі не доводилося тіснитися в малої ємності, заздалегідь пересадіть квітка в горщик просторіше. Якщо вам не подобається зовнішній вигляд ємності, але рослина відчуває себе добре, поспішати з пересадкою не варто.\nВ який горщик\nДосвідчені квітникарі впевнено заявляють: орхідея не любить великі горщики. Зайве простір ускладнює процес розвитку кореневої системи. У великій ємності грунт буде погано просихати, в результаті чого може початися процес розкладання, який неминуче призведе до загнивання коренів. Помітивши це, вам доведеться поквапитися зі зміною проживання рослини. Насамперед потрібно зрозуміти, у що пересадити орхідею, щоб забезпечити їй комфортні умови. В цьому немає нічого складного. Підійде керамічний або скляний горщик середньої глибини діаметром не більше 15 див.\nКоли поливати орхідею після пересадки\nПротягом перших декількох днів після зміни місця проживання орхідею взагалі не потрібно поливати. Для квітки, переніс серйозний стрес, наявність вологи гірше, ніж її відсутність. Зачекайте 5-6 днів, а потім перезапустіть полив. Після періоду адаптації рослині потрібно інтенсивний догляд. Використовуйте натуральні добрива і чисту воду, щоб коріння, стебла, листя і квітки скоріше відновили баланс речовин. Догляд та пересадка орхідеї – справа тонка, тому уважно придивляйтеся до стану рослини. Будь-які негативні фактори дадуть про себе знати негайно.\nМожна пересаджувати орхідею\nЗадавайте собі питання всякий раз, коли будете замислюватися про пересадку квітки. Існує ряд умов, що забороняють переміщення рослини в новий горщик. З наступних розділів цієї статті ви дізнаєтеся про всі «але» в питанні пересадки орхідеї. Запишіть їх для себе і строго дотримуйтеся кожного пункту, інакше стан квітки може істотно погіршитися.\nПро те, коли можна пересаджувати орхідею, ви вже знаєте – на початку весни. Але як бути, якщо бутони раптово зацвіли? Без об'єктивних причин поспішати з переміщенням рослини в новий горщик під час цвітіння не варто. Зробити це в терміновому порядку доведеться, лише якщо будуть помічені явні ознаки гниття коренів, розкладання грунту або перенасичення вологою. Крім того, не забувайте про особливості вашого виду орхідеї. Деякі різновиди пересідають виключно після цвітіння. Порушивши останнє правило, ви ризикуєте назавжди втратити екзотичного одного з тропіків.\nЗ середини осені до початку весни орхідея перебуває в стані спокою, тому ви повинні робити все можливе, щоб не довелося її турбувати. Якщо виникнуть причини для термінової пересадки з метою порятунку квітки, це правило доведеться порушити. Земля, в якій знаходиться рослина, повинна вийматися одним цілісним шматком. Якщо це не вдасться, обстукайте горщик молотком (або розріжте, якщо він пластиковий), і приберіть всі фрагменти. Частини, до яких приросли коріння, не варто відривати силою, нехай залишаються. Видаліть зайві краю субстрату і помістіть залишився грудку в новий горщик.\nПісля цієї процедури потрібно вирівняти землю і додати невелику кількість води, щоб рослина швидше відчула нову грунт. Наступний полив – не раніше, ніж через 5-6 днів. Цілком ймовірно, що за цей час стан рослини трохи погіршиться, однак вас це не повинно лякати. У зимовий час процес адаптації після пересадки займає набагато більше часу.\nЯк пересадити дитинку орхідеї\nКожен квітникар повинен знати, як пересадити відросток орхідеї. Ця процедура дозволяє розмножувати рослини без збитку. Дитинко орхідеї являє собою новий самостійний квітка, має свою систему коріння, листя і, можливо, навіть квітконіс. Іноді вона формується прямо на стеблі дорослої орхідеї, що дає унікальну можливість отримати новий повноцінний квітка. Для цього потрібна грамотна пересадка і правильний догляд. Справа відповідальна, але нічого складного в цьому немає. Наведена нижче інструкція розповість, як пересадити дитинку орхідеї в домашніх умовах:\nПереконайтеся в тому, що не переплутали дитинку з чимось іншим, і дайте їй трохи підрости.\nКоли коріння досягнуть 3-х сантиметрової довжини за допомогою гострих ножиць відокремте відросток від стебла.\nПомістіть відросток у ґрунт, що містить багато вологи і натуральних добрив, щоб процес адаптації пройшов без ускладнень. На дно ємності рекомендується покласти кілька шматочків деревної кори.\nЧитайте на додаток,як доглядати за орхідеєю в домашніх умовах.\nВідео: пересадка орхідеї фаленопсис в домашніх умовах\nВи отримали достатню кількість загальних відомостей про те, як правильно пересадити орхідею в домашніх умовах. Настав час розглянути практичні приклади. Відеоурок, наведений нижче, наочно продемонструє процес переміщення зрілого рослини з одного горщика в інший. Переглянувши його, ви зрозумієте, як пересадити орхідею покроково. Дотримуйтеся чіткого алгоритму дій, і зможете отримати бажаний результат, уникнувши поширених помилок.\nЯк пересадити орхідею (Falenopsis)


Як ділити кошти від продажу успадкованого одним з членів подружжя майна?. Раздел имущества | FREELAWYER\nПісля продажу успадкованого майна перед його власником постає питання: а чи вважають тепер кошти, отримані від його реалізації, спільно нажитим майном? З одного боку, ці кошти отримані готівкою і, відповідно, довести те, що вони є особистою власністю, практично неможливо.\nЗ іншої ж сторони, якщо був здійснений переказ коштів на банківський рахунок особи, що продала успадковане нею майно, то такі кошти будуть особистою власністю.\nТакож, якщо особа придбала на ці кошти інше майно, тоді їй легше буде довести своє право власності на дані кошти.\nА що ж з цього приводу думають фахівці права? А позиція юристів така, що дійсно, майно, успадковане одним з членів подружжя вважається його приватною власністю. Відповідно й кошти, котрі спадкоємець одержить у разі продажу такого успадкованого майна будуть його особистими. Таку ж позицію також висловив Верховний Суд. У Цивільному Кодексі також міститься визначення спільно нажитого подружжям майна, під яке не підпадає спадок одного з подружжя.\nВ Сімейному Кодексі міститься згадка про те, що особистою приватною власністю одного з подружжя є кошти, отримані як відплату за втрату чи пошкодження речі, що належала чоловіку чи дружині. Отже, логічним буде й те, що якби мова йшла про успадковане майно, то на кошти отримані з його реалізації розповсюджувався б такий самий правовий режим і вони вважалися б особистою приватною власністю особи.


Як пройшло перше тренування учасників Марафону морської піхоти (фото) | Газета «День»\nЯк пройшло перше тренування учасників Марафону морської піхоти (фото)\n1 серпня, 2018 - 19:14\nТренування відбулось 31 липня на стадіоні «Атлет» у Києві. З 57 учасників відбору до складу української команди пройшли дев’ять людей. Як проходив сам відбір, ми розповідали у матеріалі «Люди, які надихають».\nЗа тиждень до тренування на фейсбук-сторінці «Українська команда Марафону морської піхоти США» опублікували імена поранених військових і ветеранів, які представлятимуть Україну на 43-му Марафоні морської піхоти. Так, дистанцію у 10 кілометрів бігтимуть Дмитро Полтавець, Андрій Бондарчук, Юрій Козловський та Олександр Дарморос. На повній марафонській дистанції, тобто у 42 кілометри, змагатимуться Олег Зімніков, Павло Чайка, Олександр Попруженко, Богдан Ушарук і Руслан Попов. Самі змагання пройдуть наприкінці жовтня у Вашингтоні.\n«Відбір команди - це завжди важко. Ми б залюбки взяли усіх, хто був на тестуванні у Києві, але організатори від Сполучених Штатів Америки надали Україні квоту у дев’ять місць, - повідомляють на фейсбук-сторінці «Українська команда Марафону морської піхоти США». - Цього року наша команда матиме двох незрячих учасників, один із яких має ампутацію нижньої кінцівки - це Олександр Дарморос. Для нас, організаторів, це виклик, але ми вважаємо, що усі позитивні емоції від заходу віддзеркаляться на хлопцях і дадуть їм нові сенси та сили до життя». Участь української команди у змаганнях координує офіс Уповноваженого Президента з питань реабілітації поранених учасників АТО.\nУкраїнські військові беруть участь у Марафоні морської піхоти вже втретє. Самі змагання у Сполучених Штатах започаткували у 1975 році, коли закінчилась війна у В’єтнамі, що принесла країні політичну поразку, багато американських військових загинуло. За допомогою марафону у США хотіли, зокрема, покращити стосунки військових і цивільних. Зараз маємо потужні міжнародні змагання, які піднімають дух військовим із багатьох країн.


На районе: 11 заведений на Оболони - новини Києва на БЖ\nНа районі: 11 закладів на Оболоні\nПродовжуємо серію гастро-гідів київськими районами. Ми вже писали про заклади на Позняках, тепер розповідаємо, де їсти та пити на Оболоні.\nПриємний і ніжний інтер'єр з неоновими вивісками, дитячою зоною та вініловим програвачем. Любителів фуд-фото місце не залишить байдужим.\nНазва сама підказує, на чому спеціалізується заклад. Тут готують тірамісу в різних варіаціях. Крім класичного, пропонують: полуничний, фісташка, манго, сезонний, бородинський. А для тих, хто стежить за фігурою – light tiramisu. Будь-який з десертів можна замовити take away.\nКрім тірамісу, в меню знайдете: сніданки, закуски, супи, салати, основні страви та напої.\nДе: пр-т Героїв Сталінграда, 6а\nЧас роботи: з понеділка до неділі, 9:00-22:00\nЦіни: тірамісу манго – 119 грн, повітряні сирники зі сметаною та вишневим конфітюром – 122 грн, шпинатові млинці з лососем і сиром рикота – 178 грн, соковита куряча грудка з особливим соусом з вершків, томатів, шпинату, пармезану і шрірача – 149 грн, лате – 59 грн\nROJO OJO – можливість зануритися в атмосферу Мексики, перебуваючи в Києві. У меню: такос, буріто, кесаділья, гострий суп чилі кон карне, а також вегетаріанські позиції. До основного меню пропонують різноманітну барну карту. Бренд-шеф ресторану Євген Клопотенко, переможець п'ятого сезону "МастерШеф", здивує вас подачею страв. В інтер'єрі – яскраві мексиканські принти, бетон і дерев'яні меблі.\nЧас роботи: з понеділка до четверга та неділя, 12:00-1:00, п'ятниця – субота, 12:00-3:00\nЦіни: тако з лососем – 179 грн, буріто овочевий – 115 грн, цезар Кардіні з куркою – 179 грн, перуанський суп – 125 грн, фахіта з куркою – 175 грн, начос 4 сири – 162 грн, коктейль rojo ojo – 215 грн\nМережа ресторанів аргентинської кухні з багатою винною картою. Великий вибір м'ясних страв, відкрита кухня і два поверхи у стилі лофт. Зранку можна зайти на сніданок (їх подають з 8 до 12, а з 12 до 17 пропонують ланч сет). У 2017 році Argentina Grill був визнаний найкращим м'ясним рестораном 2017 року за версією премії "Сіль".\nЧас роботи: з понеділка до неділі, 8:00-00:00\nЦіни: ребра Aberdeen з картоплею – 239 грн, куряче філе Parrilla – 139 грн (ціна за 100 г), брускета з тартаром – 99 грн, паста з соусом трюфеля і пармезаном – 189 грн\nЗустрітися на сніданок або попрацювати за чашкою кави можна в Non branded café. Акцент у закладі зроблено на бельгійські вафлі, з їхніми смаками тут експериментують. Крім вафель, у меню – салати, супи, закуски, кавова класика й альтернатива. В інтер'єрі: сірі стіни, натуральне дерево, метал і живі квіти. Сніданки подають цілий день, а з 10:00 до 13:00 чай/еспресо/капучино до сніданку – безкоштовно.\nДе: вул. Маршала Тимошенко, 29\nЧас роботи: з понеділка до неділі, 10:00-22:00\nЦіни: вафля з хумусом і соусом сальса – 99 грн, вафля з салатом "Цезар" – 127 грн, паста вегетаріанська з овочами – 78 грн, сирний крем суп – 70 грн, рожевий капучино – 45 грн, чилі лате – 45 грн\nСімейний ресторан від творців мережі Illy кафе. У меню представлені страви Південної Італії: м'ясні та сирні антипасті, риба, морепродукти, оливки, в'ялені томати, паста, ризото та піца. До страв пропонують велику винну карту. В інтер'єрі: непомітні, спокійні тони, в теплу пору року – відкрита тераса. Також тут подають сніданки до 13:00 для тих, хто не звик вставати дуже рано.\nДе: пр-т Героїв Сталінграда, 6 (корпус 4)\nЦіни: м'ясні антипасті – 190 грн, яйця-скрембл з креветками – 99 грн, безглютенові сирники – 99 грн, чорні равіолі з лососем – 169 грн, карпаччо з телятини – 159 грн, піца "Маргарита" – 129 грн\nУсього у столиці 4 заклади мережі. Крім Оболоні, паб працює на Троєщині, Хрещатику і Харківській. В меню є українське, чеське, німецьке, бельгійське, ірландське, французьке, іспанське та нідерландське пиво. Якщо не можете визначитися, можна спробувати сет з 4 різних сортів пива на вибір. Також є коктейльне меню, вина і наливки власного виробництва. З їжі – традиційні пивні закуски, салати, супи, піца та основні страви. У This is Пивбар є власний коптильний цех.\nЧас роботи: з понеділка до середи та неділя, 11:00-3:00, з четверга до суботи, 11:00-4:00\nЦіни: fish and chips – 119 грн, бургер "Ne rvana" – 119 грн, сер хачапурі (хачапурі з сулугуні) – 87 грн, Varvar milk stout – 72 грн (400 мл), Pilsner Urquell – 68 (330 мл)\nЦе другий рибний маркет і ресторан у Києві, перший відкрили на Либідській. Тут величезні вітрини зі свіжою рибою і морепродуктами. З готових страв пропонують роли, устриці, бургери, супи.\nДе: пр-т Героїв Сталінграда, 16Б\nЦіни: бургер з тунцем – 159 грн, бургер з крабом – 199 грн, бульйон з устрицею та моцарелою – 129 грн, мідії в соусі на вибір – 149 грн\nНевеликий і стильний заклад з підвісними живими квітами. Сюди варто зайти за неспішною кавою. Для кавових напоїв використовують 100% арабіку, готують на безлактозному, соєвому і кокосово-мигдальному молоці. Крім цього, з напоїв пропонують чаї, лимонади, смузі, фреші та вино. Сніданки подають весь день. У меню – салати, супи, основні страви і круасани з лососем, моцарелою, шинкою, хамоном і солодкі, з соусом на вибір.\nТакож тут хороший вибір десертів: чизкейк у баночці або з солоною карамеллю, мусовий десерт "Три шоколади".\nЧас роботи: з понеділка до п'ятниці, 9:00-10:00, субота та неділя, 10:00-22:00\nЦіни: чіа-боул – 95 грн, кіноа-боул – 95 грн, сирний крем-суп – 69 грн, круасан з моцарелою – 65 грн, матча лате – 60 грн, капучино на соєвому молоці – 60 грн, смузі смородина-лохина – 65 грн\nМісце, де можна зустрітися з друзями, не виїжджаючи в центр. Всередині – неонове рожеве підсвічування, а меню блищить різноманітністю коктейлів, класичних і авторських. Також можна покурити кальян і підкріпитися. У вівторки влаштовують кіноперегляди під улюблені напої. А у середи другий коктейль – безкоштовно.\nЧас роботи: з понеділка до неділі, 16:00-2:00\nЦіни: тайський салат з томатами – 100 грн, паста з куркою і олією трюфеля – 135 грн, сендвіч з лососем – 115 грн, whiskey sour – 130 грн, mai tai – 150 грн, кальян – 250/350 грн\nМ'ясний магазин і ресторан в одному місці. На першому поверсі – магазин з величезною вітриною, куди заходять за свіжими продуктами на вечерю і пікнік, а на другому – ресторан, де можна вибрати готові страви. Тут великий вибір стейків, тартару, карпаччо. Також у меню – м'ясні роли, супи, салати, паштети, бургери. Пропонують і дитяче меню.\nЦе вже 4-й заклад мережі в Києві, є також доставка.\nДе: пр-т Героїв Сталінграда, 8\nЧас роботи: з понеділка до неділі, 10:00-23:00\nЦіни: бургер тартар – 240 грн, рол з ростбіфом – 210 грн, карпаччо з витриманою яловичиною – 270 грн, теплий салат з курячим філе і тархуном – 174 грн, сет брускет – 165 грн, портобелло з ростбіфом – 210 грн\nЗаклад заснували двоє студентів, які досі живуть у сімейному гуртожитку КПІ. Молодики вирішили створити стріт-фуд європейського рівня, тому роблять ставку на якісні продукти та нестандартні поєднання інгредієнтів. Експериментують з соусами. Наприклад, є сирно-медовий, трюфельний айолі.\nУ меню – кілька варіантів шаурми-ролів: рол з куркою, креветками або фалафелем, а також сендвіч бань мі, моцарела фрі.\nЄ тости: з куркою і сирним, трюфельним або соусом айолі, або солодкий – з фруктами, малиновим джемом чи сирною масою. З напоїв пропонують теплий смузі або чай. Всередині можна присісти за барною стійкою, або ж взяти їжу з собою.\nДе: пр-т Оболонський, 14\nЧас роботи: з понеділка до п'ятниці, 14:00-23:00, субота та неділя, 12:00-23:30\nЦіни: рол з куркою – 65 грн, рол з фалафелем – 55 грн, солодкий рол – 50 грн\nФото: We.Restaurant, ШаурБар, Non branded cafe, Мястория Оболонь, This is Пивбар, Why Bar Espresso&Cocktails, Ресторан Argentina Grill, ROJO OJO, Tiramisu Bar\nОпубликовано22 November, 2018 , с метками:


У котрій годині чекати виходу iOS 9? – Ua Format\n16 вересня – довгоочікуваний день для користувачів iPhone, iPad і iPod touch по всьому світу, оскільки саме сьогодні відбудеться публічний реліз операційної системи iOS 9. У американських користувачів заповітна шестерінка в додатку «Налаштування» закрутиться на початку робочого дня, а от коли ж цього хвилюючого моменту слід чекати в Україні?\nВидання RedmonPie підготувало таблицю, в якій розписано, в який час слід чекати виходу iOS 9 в різних часових поясах. Інформація виходить не від Apple, а заснована на тому, що історично нові версії системи стають доступними в 10:00 за тихоокеанським часом.\nЯк видно з таблиці, мешканцям київського часового поясу можна починати перевірку доступності оновлення сьогодні в 20:00. Відповідно, жителям Далекого Сходу радимо спокійно лягати спати і чекати релізу iOS 9 рано вранці 17 числа.\nНагадуємо, що через великий наплив користувачів, завантаження оновлення може розтягнутися на години, а установка може пройти некоректно. Тому рекомендуємо вам, по-перше, попередньо створити резервну копію поточної версії iOS, а по-друге, не поспішати і в спокійному режимі встановити прошивку зранку. Ми ж чекати не можемо, тому оперативно встановимо «дев’ятку» і спробуємо розібратися, наскільки краще вона стала в порівнянні з попередницями. До речі, а чи збираєтеся ви встановлювати iOS 9?\nНазад Попередній запис: У Google Camera 3.0 з’явиться кілька нових функцій\nНаступн. Наступний запис: IOS 9 Доступна всім: Налітай!


Літне оздоровлення 2016 - 2015-2016 н.р. <!--if(Навчальний рік)-->- Навчальний рік<!--endif--> - На допомогу керівнику навчального закладу - Управління освіти Миколаївської міської ради\n2. Літо в пришкільному таборі\nЗ метою гармонійного поєднання цих бажань та інтересів у загальноосвітніх школах та позашкільних навчальних закладах міста будуть створені табори відпочинку з денним перебуванням.\nТабори працюватимуть з 31 травня по 17 червня. У відпочинковому таборі забезпечується належний догляд за дітьми, виховний процес, їх повноцінне дозвілля, розвиток творчих здібностей та інтересів і де діти перебувають протягом дня з 8.00 до 17.00.\n3.Кількість дітей, чи є обмеження\nРішення про те, де і у який спосіб діти проводитимуть літні канікули, приймають винятково батьки учнів. Для перебування дитини в таборі за кошти батьків обмежень не існує. Учні шкіл, на базі яких з різних об`єктивних причин не відкрито відпочинкові табори, мають можливість відвідувати табори інших шкіл. Для цього батькам необхідно звернутись до керівництва цих шкіл. Кількість пільгових дітей, які перебувають у таборі за кошти місцевого бюджету, обмежена. Це залежить від коштів, виділених міською радою.\n4.Які необхідні документи для перебування в таборі\n-Заява батьків або осіб що їх замінюють\n-Документ, що підтверджує належність дитини до пільгової категорії. Це рішення про призначення опіки чи піклування, довідка органу соціального захисту про призначення допомоги малозабезпеченій сім`ї, про реєстрацію як внутрішньо переміщеної особи, посвідчення дитини з багатодітної сім`ї, сім`ї учасника АТО, копії грамот та дипломів (не нижче районного рівня), довідка про інвалідність або постраждалих внаслідок ЧАС, рішення педагогічної ради.\nВ першу чергу забезпечено організацію відпочинку дітей, які потребують особливої соціальної уваги та підтримки, зокрема: дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, бездоглядних та безпритульних дітей, дітей «групи ризику», дітей-інвалідів, дітей, потерпілих від наслідків Чорнобильської катастрофи, дітей, які постраждали внаслідок стихійного лиха, дітей з багатодітних і малозабезпечених сімей, дітей, батьки яких загинули від нещасних випадків на виробництві або під час виконання службових обов’язків, талановитих та обдарованих дітей, дітей учасників АТО, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи. Такі діти будуть харчуватись у відпочинкових таборах за рахунок коштів місцевого бюджету.\n6.Які заходи проводяться в таборі\nНа базі позашкільних навчальних закладів освіти працюють гуртки за інтересами дітей, готується проведення для шкільних таборів культурно-масових заходів.\nУ планах роботи таборів передбачено заходи щодо забезпечення змістовного дозвілля, національного спрямування, естетичного виховання, фізкультурно-спортивної роботи.\nУ шкільних таборах проходять практику кращі студенти університету ім..Сухомлинського, які вносять свої цікаві пропозиції. Крім того, зі шкільними таборами співпрацюють музеї міста, театри, кінотеатри, бібліотеки.\n7.Чим займаються протягом дня\n8.Режим роботи табору\nТабір працює з 8.00 до 17.00. Передбачено двохразове харчування (сніданок, обід) та денний сон. День розпочинається з ранкової зарядки. Протягом дня культурно-масові заходи, заняття в гуртках, ігрові програми.\nВартість харчування в день-12 грн. за кошти батьків і за кошти місцевого бюджету для пільгових категорій.\nВолодіння іноземними мовами є важливим інструментом для зростання конкурентоспроможності нашої держави та її європейської інтеграції. Без знання мов немає ні сучасної науки, ні вищої освіти. Це також запорука успішної персональної кар’єри. Тому у 2014-2015 н.р. Міністерство освіти і науки ініціювало великий загальнонаціональний проект організації літніх мовних таборів, мета якого – підвищити рівень володіння іноземними мовами учнів навчальних закладів країни, зацікавити дітей, започаткувати моду на вивчення іноземних мов в Україні, привернути увагу суспільства до цієї теми.\nУ червні 2016 року (з 9.00 до 12.00) учні загальноосвітніх навчальних закладів Миколаєва будуть удосконалювати власний рівень мовленнєвої компетентності з англійської та німецької мови у шкільних мовних таборах.\nУчителі іноземних мов навчальних закладів міста підготували цікаві та насичені програми, які органічно поєднують спорт, здоровий спосіб життя, соціальну і екологічну діяльність та нову культурологічну інформацію. Оригінальні програми заходів складені з урахуванням методичних рекомендацій Міністерства освіти і науки України та відрізняються різноманітністю форм, серед яких проекти, круглі столи, квести, флешмоби, соціальні та екологічні акції, майстер-класи, брейн-ринги, талант- шоу тощо.


Процес звільнення | Газета «День»\nЗараз непросто бути оригінальним, адже всі в один голос говорять про те, що нарешті український народ постав із небуття. Мабуть, якраз і потрібні були такі, достатньо критичні, обставини для того, щоби він міг себе проявити. По правді казати, впродовж кількох останніх років мене часто огортав відчай — хоча це й гріх перед Богом. Багато молодих людей — освічених, талановитих, працьовитих залишали цю країну, виказуючи таким чином зневіру щодо її майбутнього. І ось тепер українці вийшли на вулиці з бажанням змінити свою державу, щоб далі жити у європейській демократичній Україні. З головної сцени майдану Незалежності — сцени Свободи, як її називаємо поміж собою, бачив півмільйона людей — нескорених, радісних, окрилених...\nБув період, коли вже не хотів співати пісню «Україна». Відчував, що вона перетворюється на формальність. Тобто мене запрошували її виконати на пафосних урядових концертах радше для «галочки», аніж для того, щоб вона торкалася струн душі. Цей твір написаний достатньо давно, коли він ще не міг звучати на радіо та по телебаченню. Пригадую, коли «Україну» співав на одному зі своїх концертів у Чернігові, зал встав! Я був приголомшений. Тоді, у 1987 році, пісня тільки починала свій шлях на сцені. Тепер, коли вона звучала на Майдані, який собою уособлював усю Україну — красиву й горду, шляхетну й толерантну, відчував, що навіть через цю одну музичну композицію вже недаремно живу на світі.\nЗ передвиборчими концертами ми побували у різних регіонах нашої держави. І часом складалося враження, що українських артистів свідомо намагаються не пускати в східні області, посилаючись на те, що там переважно проживають російськомовні українці або росіяни, тому вони ходять на концерти музикантів із Росії. Під час виступів там ставало очевидно, що наші співвітчизники ніби відрізані від загальноукраїнського культурного процесу. І ця стіна — штучно, протиприродно створена. Їм подобалося те, що ми робимо. І вони запитували, чому до них не приїжджаємо частіше?.. Я скажу так: якщо зірки запалюють, значить, це комусь потрібно. Якщо їх навмисно гасять — це теж комусь необхідно. Поведінка Росії, наших окремих губернаторів стосовно українських виборів цілковито прояснила ситуацію, чому вітчизняну музику, культуру, якщо говорити ширше, було загнано у глухий кут. Нам постійно говорили, що ми не здатні створити цікавий комерційний та конкурентоспроможний творчий продукт. Ще й повсякчас нагадували, що національна ідея в Україні не спрацьовує, роблячи все для того, щоб вона не спрацювала. Але «помаранчева революція» показала, що свідомість українців змінилася. Передбачаю, що не всі катаклізми вже в минулому. «Поранені» в агонії можуть накоїти багато дурниць та лиха. Також дуже хочу, аби все далі розвивалося динамічніше, бо в суспільстві є відчуття тягучості процесу. Я не розумію ці заклики до компромісів із різними політичними силами. Затягування та зволікання у мене викликають тривогу. Але я знаю напевне, що народ уже не погодиться жити так, як він жив останні десять років. За ці сімнадцять днів розпочався колосальний процес духовного та ментального звільнення. Вкрай важливо не тільки те, щоб українці постали як політична нація, що вже, думаю, відбулося, — а щоб ми також збереглися як етнос. Бо саме ця загроза, на жаль, ще не минула.


Карпатські дерев'яні церкви можуть знову опинитися у списку ЮНЕСКО Reporter UA\nКарпатські дерев'яні церкви можуть знову опинитися у списку ЮНЕСКО\nПольща та Україна подали заявку до ЮНЕСКО на включення низки дерев’яних церков до переліку всесвітньої культурної спадщини. В цьому списку є 8 храмів Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей.\nЗагалом 16 дерев'яних храмів, розташованих у Карпатах, запропоновані Польщею та Україною до переліку об'єктів світової спадщини ЮНЕСКО.\nЗаявку було подано до паризької штаб-квартири ЮНЕСКО, повідомляє 7 лютого інформагенство KNA з посиланням на міністерство культури Польщі.\nЗгадані у заявці унікальні споруди, збудовані подекуди майже 500 років тому, розташовані в польських та українських Карпатах. Конфесійно вони належать до православної, греко-католицької та католицької церков.\nМіністерство культури Польщі аргументує, що ці дерев'яні церкви є прикладом вдалого поєднання культури та природи. Питання включення до переліку світової спадщини, ймовірно, буде розглянуто відповідальним комітетом ЮНЕСКО під час його щорічного засідання влітку в Санкт-Петербурзі.\nЗ 2008 року до всесвітньої спадщини була включена ціла низка дерев'яних храмів словацьких Карпат. В Україні ж, нагадує KNA, церковних споруд з дерева налічується найбільше у Європі – понад тисяча.\nЗанепад пам'яток дерев'яного зодчества\nDW у своїх матеріалах повідомляла про занепокоєння мистецтвознавців станом цих пам'яток на Закарпатті. За роки незалежності як мінімум 13 неповторних святинь згоріло або було просто розібрано на дошки. Щороку безслідно зникає приблизно з десяток церков через поганий догляд. Кошти на реставрацію об'єктів дерев'яного зодчества виділяє лише обласна влада, їх катастрофічно бракує. У держави ж чіткої системи порятунку цих храмів немає.\nУтім, фахівці запевняють, що шанси врятувати унікальні церкви ще є. Для цього сподіваються залучати інвестиції, а також досвід, насамперед, німецьких меценатів та архітекторів. Адже близько третини дерев'яних храмів були збудовані в готичному стилі ще за часів Австро-Угорщини саме німецькими майстрами.\nЗа даними польської газети «Жеч Посполита», на присвоєння статусу світової культурної спадщини претендують храми, розташовані в трьох українських областях.\nс. Потелич Жовківського району\nс. Матків Турківського району\nс. Нижній Вербіж Коломийського району\nс.Ясіня Рахівського району\nс.Ужок Великоберезнянського району\nСтолиця Закарпаття прагне потрапити у список світової спадщини ЮНЕСКО\nЯк квітує знаменита Долина нарцисів на Закарпатті (ФОТО)\nУкраїнські ліси прирівняли до головних скарбів людства\nЗакарпатську дерев’яну церкву, що охороняється ЮНЕСКО, нищать зсередини (ФОТО)\nДерев’яні церкви Карпатського регіону – світова спадщина ЮНЕСКО (ФОТО)\nДивовижні українські Карпати: Ужоцький перевал та село Ужок (ФОТО)


Басейн каркасний BestWay з пісочним фільтр насосом (56466) 549х274х122 см: продаж, ціна у Харкові. Каркасні басейни від "Интернет-магазин "Intex-ua"" - 494055104\nБасейн каркасний BestWay з пісочним фільтр насосом (56466) 549х274х122 см\nВ наявностіКод: 56466\nКаркасний прямокутний басейн Steel Power Rectangular Bestway 56466\nКаркасний прямокутний басейн steel Power Rectangular Веstway 56466 стане просто незамінним, коли літнє сонце стане нещадним. Розмістивши його біля будинку, чи на дачній ділянці, Ви зможете завжди приємно провести час з користю для здоров'я.\nНезабутні вихідні в компанії кращих друзів гарантовано забезпечені. Догляд за цим аксесуаром не доставить ніяких складнощів, і Ви все зможете зробити самі. Приємна прохолода доступна в будь-яку хвилину.\nМатеріал тройный ПВХ: два шару ПВХ і шар скло-волоконної сеткиехсло\nФактична довжина 549 см\nФактична ширина 274 см\nДовжина з каркасом 609 см\nШирина з каркасом 334 см\nПісочний фільтруючий насос 5678 л/год\nВисота драбини 122 см\nПотрібну кількість піску 18 кг (фракція 0.8-1.2)\nЦіна: 32 410 грн


Зробив добро і залишився без телефону - Odin Doma Sumy\nЗробив добро і залишився без телефону\nСкориставшись неуважністю водія, який безкоштовно підвозив його до міста, житель Шосткинського району поцупив з автомобіля мобільний телефон. Злодія викрили поліцейські та повернули власнику викрадений гаджет.\nПро крадіжку мобільного телефону з автомобіля в поліцію повідомив 46-річний мешканець Шостки. Заявник запідозрив у скоєному незнайомця, якого напередодні безкоштовно підвозив своїм авто з села до райцентру.\nПравоохоронці провели ряд оперативно-пошукових заходів і встановили підозрюваного. Ним виявився неодноразово судимий за крадіжки 34-річний місцевий мешканець. Його розшукали і він зізнався у скоєному.\nЗа словами зловмисника, викрадений телефон він продав, а гроші використав на свої потреби.\nНаразі поліцейські знайшли, вилучили та повернули власнику його ґаджет. Відносно підозрюваного у поліції відкрили чергове кримінальне провадження за ознаками ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України «Крадіжка». За скоєне йому загрожує до п’яти років позбавлення волі.\nМетки:крадіжка, новини в Сумах, Шостка\nФонтан «Садко» в Сумах у цьому році не ремонтуватимуть\nНа Сумщині поліцейські затримали підривників банкоматів


Вольмар4,4 км до центру міста\nВольмар0,5 км до центру міста\nВольмар3,6 км до центру міста\nВольмар0,1 км до центру міста\nВольмар2 км до центру міста\nВольмар5,2 км до центру міста\nРайон Вольмар та його Затока Тамарін і Флік-ан-Флак, пляж на особливому рахунку у туристів.\nПарк природи й відпочинку «Касела», що за 4,1 км від центру міста Флік-ан-Флак, точно варто відвідати під час вашої поїздки. Тут гарно гуляти, адже поблизу є пляжі, де можна побачити захід сонця. Парк природи й відпочинку «Касела»: якщо вам сподобалося тут, спробуйте завітати до таких місць, як Водоспад Тамарінд-Фолс і Водосховище «Mare Longue», до яких можна швидко доїхати.\nФлік-ан-Флак — романтичне місце — має багато туристричних принад, наприклад, пляжі. Плавання та підводне плавання з трубкою подарують вам незабутні враження. Любителям природи неодмінно сподобаються Затока Тамарін та Парк природи й відпочинку «Касела». Не проґавте шанс побачити такі атракції, як Флік-ан-Флак, пляж та ТЦ «Cascavelle».


Продається зимова жіноча куртка - Оголошення - Інтернет-магазин MixTrend - жіночий верхній одяг, літні блузки, модні штани, коктейльні сукні - Укрбізнес\nПродається зимова жіноча куртка\nПродається зимова жіноча куртка за вигідною ціною. Це універсальний варіант куртки - вона виглядає ідеально як з брюками, так і зі спідницею. Куртка тепла і зручна, вона зігріє вас в найсуворішу зиму.\nВи можете замовити модель в одному з кольорів: чорний, персик, білий, бірюза.\nДоставка по всій Україні. Замовляйте!


Steph Yurchenko 27.09.2016 book\nПривіт! Вересень вже майже закінчився, але лишив по собі трохи холоду, жовтого листя і книг. Мені здається, що нарешті всі зрозуміли, що літо остаточно закінчилося. Тож повністю заглибились у створення затишку навколо себе. Ідеальний осінній вечір для мене – це велика чашка трав’яного чаю з медом, печені яблучка з сиром та родзинками, шоколад з горіхами, картаті ковдри… Було б ще гарно сидіти десь на терасі дерев’яного будинку в кріслі-гойдалці, але навіть у квартирі вистачає занять! Подивитися фільм, почати в’язати светрик для мами або ж взятися за нову книгу. Оце зайдеш до книгарні, а там щоразу стільки новинок, що я гублюся і не вірю, що все це можна прочитати. Ну, але ми постараємося.\nСьогодні я розкажу, напевно, не про нові книги. Ви вже їх, певно, бачили, читали або ж навіть перечитували. Але для осінніх вечорів вони підходять пречудово, тож мають право потрапити вам на очі сьогодні.\nНайперше, щоб не повертатися до такого надалі, розкажу про дещо не дуже художнє.\nДейвід Кіркпатрік “ефект Facebook”\nЦе історія однієї з найпопулярніших мереж у світі – Фейсбуку. А я дуже люблю біографії. Мені завжди дуже цікаво знати “кухню” кожного проекту. Як усе створювалося, як задумувалося, як вирішувались проблеми? Що було в голові у людини, коли вона вигадала таку забавку – об’єднати увесь світ? Про що вона думала? Або про кого? Ця книга читається дуже легко і швидко, тож нехай 500 сторінок вас не зупиняють. Книга про те, як не губитися у Фейсбуці, постійно там перебуваючи, а створювати його. І, зізнатися, я зовсім нещодавно долучилася до мережі, бо відірватися від звичного Контакту було важкувато. Але тепер усією душею і серцем я з Фейсбук.\nМені здається, що саме восени починаються вірші пані Ліни. Саме восени вони почувають себе якнайкраще. І тільки цієї пори року вони щодня живуть зі мною. Ці вірші у цьому списку, бо я знаю так багато їх напам’ять. Бо вони привели мене до того, що я маю зараз. І як би це не звучало для вас, але саме присутність у цьому світі і, власне, в моєму житті Ліни Костенко я не вважаю випадковим. Люблю неймовірно.\nЦя книга не подорожує зі мною з року в рік, але цього вересня врятувала кілька моїх вихідних. Книга про чоловіка Жоржа, який нічого не хотів, лиш розбагатіти. І нічого робити для цього він теж не бажав, тож шукав впливових людей собі в друзі. І, зізнатися, таки знайшов. Знайшов жінок, які задля свого любого друга, красеня-військового можуть згодитися на кілька власних жертв. Тут, звісно, багато іронії, а часом навіть сарказму. Вам сподобається.\nМаю обидва видання і захоплююся дуже-дуже. Найперше людьми, які хочуть, можуть, вміють і мріють. Тут саме про таких людей, які не з великої літери, а Caps Lock’ом. Улюблені історії про найкращого Андруховича, Вакарчука, Джамалу, Прохаська та Лева Скопа. Усе ще навіть не дочитала, бо розтягую задоволення 🙂\nТака дівоча і тепла історія, про яку знають всі. Я вважаю цю книгу найбільш осінньою на своїй полиці, тож перечитування її щоосені з какао і яблучним пирогом вже стало доброю традицією. От дочитаю свого “Атланта”, спечу пиріг і сяду під десять ковдр за читання. Бо занурюватися в ті часи треба в теплі, а зараз холодно-холодно. До речі, дівчатка,фільм теж раджу, якщо ви (?!) його досі не подивилися. Це справді хороша екранізація.\nАйн Ренд. Трилогія “Атлант розправив плечі”\nМаю вже давно три книги, але не дочитала ще навіть першої. Тому її і сфотографувала тільки. Зізнатися, я шокована, бо маю таке вперше. Ця книга дуже цікава, але чомусь прочитати її за один раз не виходить. Вона вимагає паузи, особисто у мене. Але я впевнена, що потім буду її перечитувати. Треба нарешті відклеїтися від гаджетів і таки виділяти час для щоденного читання, бо я скучила за книгами дуже, а тут ще й така на черзі. Книга-бестселер, яка розповідає про дитячі мрії, залізницю, важкі рішення, сильну жінку, бізнес, зраду, втому, кохання, справедливість і можливості. В анотації написано:\nІ, власне, хто такий Джон Галт?\nОтримала в подарунок нову книжку “Дім дивних дітей”, не можу дочекатися, щоб прочитати та розповісти вам! Слідкуйте за новинами.\nЯ сподіваюся, що трохи втішила вас цього холодного дня і надихнула на читання. Читати – це дуже круто, бо живеш дуже багато разів. Усі ці життя різні, але завжди з щасливим кінцем, де кожен кінець – це початок. Трохи вже розказувала про книги у рубриці BOOK, тож зазирніть.\nВдягайтеся тепло, Стеф.\nPosted in book and tagged books, книжный завтрак, mood, советотстеф. Bookmark the permalink.


Ревізію розрахунків з оплати праці слід починати зі встановлення відповідності даних аналітичного обліку показникам синтетичного обліку за Головною книгою й балансом на одну дату, зокрема на 1-ше число відповідного місяця (сальдо з рахунка 66 "Розрахунки з оплати праці" в Головній книзі й балансі звіряють з підсумковими сумами до видачі розрахунково-платіжних відомостей).\nЯкщо виявлено розбіжності між даними синтетичного і аналітичного обліку, слід встановити їх причини. Основними причинами розходжень можуть бути: підробки в розрахунково-платіжних і платіжних відомостях для приховування розкрадання грошей з каси шляхом змови бухгалтера і касира. Сам спосіб розкрадання полягає в завищенні загальної суми грошей в останній колонці розрахунково-платіжної відомості "До видачі на руки". Таку підробку можна виявити підрахунком підсумків у розрахунково-платіжних відомостях як по рядках (горизонталі), так і по стовпчиках (вертикалі). Кінцеві підсумки звіряють із сумою, показаною у видатковому касовому ордері й у первинних документах щодо нарахування заробітної плати (розрахунках).\nВ цьому випадку арифметичній перевірці підлягають: розрахунково-платіжна (платіжна) відомість; видатковий касовий ордер; журнал обліку прибуткових і видаткових касових ордерів; касова книга (звіт касира); табелі обліку робочого часу, довідки й розрахунки для нарахування заробітної плати, наряди на оплату праці тощо.\nМожуть бути випадки розкрадання грошей шляхом привласнення депонованих сум. Для цього касир разом із бухгалтером підробляють підпис депонента в розрахунково-платіжній відомості або у видатковому касовому ордері чи депонентській відомості. У цьому випадку слід звірити депоновані суми за такими документами: реєстр депонованих сум; депонентська відомість; видатковий касовий ордер; особовий рахунок та картка депонента; журнал реєстрації прибуткових та видаткових касових ордерів; касова книга й звіт касира; документ про прийняття на роботу або звільнення з роботи (наказ, розпорядження); розрахунково-платіжні відомості за попередній період із підписами депонентів.\nРевізуючі можуть також викликати окремих депонентів для підтвердження одержання ними відповідних сум.\nПравильність нарахування заробітної плати ревізор перевіряє таким чином: з'ясовує правильність застосування розцінок способом зіставляння з документом, де вони передбачені, а також уточнює, чи відповідають стаж працівника, його розряд, тип підприємства, сезон, асортимент продукції тощо розцінкам; встановлює, чи правильно підраховано обсяг виконаної роботи й кількість відпрацьованого часу шляхом їх зіставлення з обліковими листками, нарядами, картами, подорожніми листками, табелем виходу на роботу, актами здавання-приймання виконаних робіт та іншими документами, прикладеними до журналу 7 для нарахування заробітної плати; арифметичне перевіряє правильність нарахованої суми шляхом множення розцінки на кількість днів роботи, на суму товарообороту, на кількість виробленої продукції тощо.\nЯк правило доцільно також перевірити, чи зафіксовані в розрахункових відомостях на оплату праці за другу половину місяця усі раніше виплачені протягом цього місяця суми (аванс, відпускні, допомога при тимчасовій втраті працездатності), записані в журнал 1 з рахунка 30 "Каса". Причинами відхилень між даними аналітичного й синтетичного обліку з рахунка 66 "Розрахунки з оплати праці" можуть також бути перекручення даних внаслідок зловживань (завуалювання видатку грошей шляхом вилучення з фонду споживання різних виплат і утримань); неповне утримання авансів; повторне списання грошових документів з віднесенням виплат за ними в дебет рахунка 66 "Розрахунки з оплати праці"; зменшення дебіторської заборгованості або збільшення кредиторської заборгованості під час перенесення сальдо із однієї розрахункової відомості до іншої.\nПравопорушення щодо оплати праці виникають у зв'язку з: неправильним визначенням обсягів виконаних робіт (виявляють зіставленням обсягів робіт, вказаних у первинних документах з обліку праці, з аналогічними показниками технологічних карт, документів щодо оприбуткування готової продукції або контрольним обміром фактично виконаних робіт); неправильним застосуванням норм виробітку, тарифних ставок, посадових окладів і розцінок (визначають зіставленням зі збірниками виробітку і тарифікаційними довідниками); неправильним таксуванням окремих документів з обліку праці (виявляють контрольним таксуванням); включенням у документи з обліку праці прізвищ осіб, які не брали участі у виконанні конкретних робіт (виявляють зіставленням прізвищ працівників зі списковим складом підприємства, бригади, цеху, а також опитуванням окремих осіб, звіркою підписів); внесенням у документи з обліку праці посадових осіб, не передбачених штатним розкладом (встановлюють зіставленням цих документів зі штатним розкладом);\nЯк показала практика, дійовий контроль за використанням коштів на оплату праці значною мірою сприяє зростанню продуктивності праці й зміцненню трудової дисципліни.\nПеревірка витрачання коштів на оплату праці може бути успішно здійснена за умови вивчення правильності розрахункових показників з питань праці (чисельності працівників за групами й категоріями, стану нормування праці, продуктивності праці, використання робочого часу й коштів на оплату праці). Спочатку доцільно вивчити затверджені штатні розклади, встановити можливі штатні надмірності чисельності працівників, невідповідність окремих посад фактично виконуваній роботі, завищені розміри посадових окладів тощо.\nЗ метою встановлення можливих відхилень – перевитрат чи економії фонду оплати праці, слід порівняти кошторисні дані зі звітними показниками. Показники з питань праці, подані у квартальних і річних звітах, слід зіставити з даними бухгалтерського обліку. При цьому ревізор користується Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318. За цим положенням до складу прямих витрат на оплату праці включено заробітну плату та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві продукції, виконанні робіт або наданні послуг, які можуть безпосередньо бути віднесеш до конкретного об'єкта витрат. У зв'язку з цим важливим питанням ревізії є перевірка правильності застосування норм, посадових окладів і тарифних ставок, встановлених розцінок, а також положень про оплату праці й виплату преміальних винагород.\nДотримання тарифних сіток і ставок, посадових окладів можливо встановити шляхом їхнього порівняння зі штатним розкладом і перевіркою даних розрахунково-платіжних відомостей, табелів обліку використання робочого часу й розрахунку заробітної плати. Ревізор аналізує показники продуктивності праці й виявляє фактори, які впливають на зниження витрат на оплату праці (систематичне виконання завдань з випуску й реалізації продукції (робіт, послуг), впровадження прогресивних технологій, дотримання штатно-кошторисної дисципліни, підвищення продуктивності праці тощо.\nПри ревізії фонду оплати праці ревізор керується змінами в обліку затрат виробництва і доходу (виручки).\nРозмір коштів, які спрямовуються на оплату праці й включаються у витрати виробництва, визначають самі суб'єкти підприємницької діяльності. При погодинній оплаті праці перевіряється правильність тарифних ставок або умов контракту, а при відрядній – виконання кількісних і якісних показників роботи, правильність норм і розцінок. Під час перевірки табелів обліку використання робочого часу та інших первинних документів з нарахування заробітної плати слід з'ясувати, чи не було випадків внесення в них вигаданих (підставних) осіб.\nРазом з тим, доцільно також перевірити правильність відрахування на соціальне страхування, а також утримань із заробітної плати: податку на доходи фізичних осіб, за виконавчими документами, дорученнями-зобов'язаннями за придбані товари в кредит; за письмовими дорученнями про переказ страхових внесків за договорами особистого страхування, авансів, виданих у рахунок заробітної плати, на відшкодування збитків, заподіяних підприємству, перерахування в Ощадбанк на рахунки особистих вкладів за заявою працівника підприємства тощо.\nРевізія правильності нарахування основної заробітної плати починається з перегляду відомості, на основі якої робилися нарахування. Перевірці підлягають усі документи, прикладені до журналу 5, за яким роблять бухгалтерський запис у кредит рахунка 66 "Розрахунки з оплати праці". Слід з'ясувати, чи правильно записані в журналі номери балансових рахунків і субрахунків. Далі здійснюється перерахунок зазначених підсумків, а також підсумків усіх утримань з робітників і службовців і підсумків сум для видачі на руки. Відтак перевіряються підсумки "Всього", за відомістю зіставляються з Головною книгою як з кредиту, так і з дебету рахунка 66 "Розрахунки з оплати праці" та інших рахунків, зазначених у журналі. Крім того, на основі відомості вибірково перевіряється правильність запису сум, що підлягають видачі окремим працівникам. При встановленні розбіжностей правильність сум, що підлягають видачі, перевіряється в усіх працівників.\nТака перевірка зумовлена тим, що ревізори виявляли випадки, коли за домовленістю з окремими одержувачами грошей нечесні облікові працівники з метою крадіжки грошей механічно збільшували їм суми, що підлягали видачі, з відповідним зменшенням сум у інших працівників. Збільшення і зменшення в цілому здійснювалось на однакову суму і, таким чином, не впливало на загальний підсумок документа.\nВ більшості випадків, перевірку розрахунків щодо заробітної плати здійснюють вибірково, але в разі виявлення помилок або зловживань перевірці підлягають усі без винятку розрахунки, пов'язані з нарахуванням і виплатою заробітної плати. Слід також звернути увагу на правильність розрахунків щодо чергових відпусток. Насамперед перевіряють дотримання закону про надання чергових відпусток відносно їх своєчасності, особливо стосовно матеріально відповідальних осіб. Потім перевіряють, чи нема випадків фіктивної передачі цінностей, надання відпусток за два роки й більше; чи є резерв працівників для заміни осіб, що йдуть у відпустку, чи правильно встановлено суму відпускних (перевіряють правильність оплати за попередні 12 місяців).\nВідповідно до п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.95 № 100 зі змінами і доповненнями, розрахунок суми відпускних провадиться таким чином: сумарний заробіток працівника за останні 12 місяців (або за менший фактично відпрацьований період) необхідно поділити на відповідну кількість календарних днів року (або меншого відпрацьованого періоду), за винятком передбачених законодавством вихідних і неробочих днів. Потім отриманий результат помножують на кількість календарних днів відпустки. Перелік святкових і неробочих днів наведено в ст. 73 Кодексу законів про працю. У всіх випадках збереження середньої заробітної плати і забезпечення допомогою у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або у зв'язку з вагітністю й пологами середньомісячна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.\nПрацівникам, які пропрацювали на підприємстві менше 2 календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх 2 календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.\nДля працівників з відрядною оплатою праці в разі відсутності даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватись іншим місяцем, що передує розрахунковому періоду.\nВідповідно до законодавства при обчисленні середньої заробітної плати враховуються: основна заробітна плата; доплата й надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час, суміщення професій і посад, високі виробничі досягнення, умови праці, вислугу років тощо); виробничі премії, винагороди без включення сум відрахування на податки, стягнення аліментів. При обчисленні середньої заробітної плати не враховуються: виплати за виконання окремих доручень одноразового характеру; одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, вихідна допомога, допомога у зв'язку з виходом на пенсію); компенсаційні виплати на відрядження, переведення; премії за винаходи й раціоналізаторські пропозиції, грошові й речові допомоги, пенсії, державна допомога, літературний гонорар, вартість спецодягу, заробітна плата за сумісництвом, дивіденди.\nЗакон "Про відпустки" прийнято відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про відпустки". Він набрав чинності з 1 січня 1997 р. Ревізор контролює дотримання положень цього Закону. Щорічна основна відпустка надається працівникам за фактично відпрацьований рік, який відлічується з дня укладання трудового договору. Тривалість відпусток з 1 січня 1997р. розраховується в календарних днях. Переведення тривалості щорічної основної й додаткової відпусток із робочих у календарні дні зайнятим на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, ненормованим робочим днем проводиться за формулою:\nде NКД – тривалість відпустки в календарних днях;\nNРД – тривалість відпустки в робочих днях;\n6 – тривалість тижня в робочих днях, за яким обчислювалась тривалість відпустки до ухвалення Закону України "Про відпустки".\nВідповідно до законодавства свої особливості має перевірка правильності відрахування на соціальне страхування. Страхові внески на державне соціальне страхування нараховуються на фонд оплати праці та інші виплати. Внески не нараховуються на такі види виплат працюючим: компенсація за невикористану відпустку; вихідна допомога при звільненні; компенсаційні виплати (добові за відрядженнями); вартість безкоштовно переданих квартир і комунальних послуг; вартість виданого спецодягу; заробітна плата за дні роботи без винагороди за працю; суми відшкодування шкоди відносно стану здоров'я; стипендії, допомоги молодим фахівцям, дивіденди за акціями; нарахована сума матеріальної допомоги; допомога сім'ям з дітьми, що виплачується з бюджету, тощо. Страхові внески сплачують у дні одержання заробітної плати.\nЯк передбачено законом, не внесені страхувальником у встановлені строки платежі вважаються недоїмкою і стягуються у безспірному порядку. Пеня нараховується починаючи із наступного дня після одержання плати і по день сплати платежу. Безспірне стягнення сум обов'язкових платежів, штрафів та інших фінансових санкцій здійснюється відповідно до чинного законодавства (Закону України "Про систему оподаткування").\nПри документальній ревізії ревізор перевіряє правильність кореспонденції рахунків, на яких відображаються розрахунки за відрахуваннями на соціальне страхування. За кредитом рахунка 65 "Розрахунки за страхуванням" відображають суми нарахованих страхових внесків з дебету рахунків 66 "Розрахунки з оплати праці", 375 "Розрахунки за відшкодуванням завданих збитків", 30 "Каса", 31 "Рахунки в банках" тощо; за дебетом рахунка 65 "Розрахунки за страхуванням" – з кредиту рахунків 31 "Рахунки в банках", 66 "Розрахунки з оплати праці" та ін.\nЯк правило, в акті ревізії зазначається, які виявлено порушення щодо нарахування страхових внесків, обчислення й виплати допомоги, записується сума додатково нарахованих внесків, пені та вказуються суми витрат, які не можуть бути прийнятими до заліку в рахунок страхових внесків. Ревізор також перевіряє дотримання встановленого строку перерахування страхових внесків. У разі подання підприємством розрахункової відомості із запізненням більш ніж на 10 днів, органи страхування не приймають до заліку в рахунок страхових внесків середньомісячну суму витрат, включених до цієї розрахункової відомості.\nЕще по теме 11.3. Контроль і ревізія розрахунків з оплати праці:\n10.2. Контроль і ревізія розрахунків з підзвітними особами\n10.4.Контроль і ревізія розрахунків із різними дебіторами і кредиторами