Історія виникнення, розвитку та зміни окремих елементів формуляра документів\nСписок використаних джерел стандарти: 1. ГОСТ Р 6.30-2003.\nдодаток А Приклад оформлення акта\nдодаток Б Приклад оформлення пояснювальної записки\nУ нинішніх економічних умовах, коли дуже швидко змінюються і ситуація, і законодавство, підприємства можуть вижити тільки в тому випадку, якщо вони вчасно дізнаються, що, де, коли і чому. Іншими словами, хто володіє інформацією, той володіє ситуацією. Носієм інформації виступає документ.\nДокументи використовуються в різних областях діяльності, галузях знань, сферах життя і є об'єктом дослідження багатьох наукових дисциплін.\nТому зміст поняття "документ" багатозначне і залежить від того, в якій галузі і для яких цілей він використовується.\nКожен документ складається з ряду складових його елементів, які називаються реквізитами (найменування, автор, адресат, текст, дата, підпис і т.д.).\nСукупність реквізитів і схема їх розташування на документі становлять формуляр документа.\nВ даний час вимогам до формуляру документів приділяється особлива увага: розробляється законодавча база, нормативні документи, творці яких прагнуть, як можна більш чітко відобразити принципи роботи з документами, обравши собі за мету виробити звід єдиних правил документування діяльності тієї чи іншої установи.\nВивчення сучасних вимог до формуляра документів неможливо без єдиної, нерозривний зв'язок з історією його розвитку.\nМетою даної курсової роботи є спроба простежити виникнення, зміни та розвиток окремих елементів формуляра документів.\nдосліджувати історію розвитку окремих елементів формуляра документів;\nрозглянути поняття формуляра документів;\nпровести аналіз вимог до формуляра документів.\n1. Розвиток окремих елементів формулярів документів\n1.1 колезького діловодство (XVIII ст.)\n1.2 Діловодство XIX - початку XX ст.\n1.3 Діловодство в радянську епоху (1917-1991 рр.)\n3. Типовий і індивідуальний формуляр\n4. Формуляр-зразок документа\n5. Загальні вимоги до бланків документів\n6. Формуляр сучасного документа\n6.2 Формуляр бланка пояснювальної записки\nВ даний час в Російській Федерації проводиться реформування системи управління всіх рівнів, включаючи органи місцевого самоврядування, результати якого безпосередньо впливають на систему документаційного забезпечення управління. У діловодстві органів управління спостерігається поява нових видів документів, що викликає інтерес у дослідників - документознавців, які вивчають фактори, що впливають на даний процес.\nДокумент відіграє значиму роль у сфері управління, виступаючи інструментом, засобом або способом здійснення процесів управління. Обгрунтуванням цього твердження, перш за все, є те, що вся інформація, необхідна для діяльності будь-якої установи, концентрується в документах.\nВчені - документознавці абсолютно справедливо стверджують, що склад управлінських документів тісно пов'язаний з певною управлінською функцією, зміна якої або втрата нею практичної значущості в установі, перш за все, є причиною модифікації складу документів і безпосередньо впливає на форму документа. При аналізі простежується наступна логічний ланцюжок: функція управління - функція документа - вид документа. Зміни в системі управління тягнуть за собою зміни в системі діловодства, що включає в себе, крім організації роботи з документами, процес документування управлінської діяльності.\nДослідження еволюції документів управління, виявлення чинників, що визначають зміни у видовому складі документів, в їх формах, генезису складання документних систем на основі розвитку і диференціації управлінських функцій дозволяє зрозуміти закономірності і напрямки розвитку документування та документаційного забезпечення управління, враховувати історичний досвід при вдосконаленні сучасних систем документації .\nСпираючись на визначення терміна "документознавство", вважається, що вивчення розвитку окремих документів, їх комплексів і систем, що створюються в результаті документування, в історичному аспекті є одним з основних завдань в області документування діяльності установ.\nДослідження еволюції видового складу документів в управлінні важливо також при визначенні повноти і збереженості архівних фондів, описі архівних документів і побудові науково-довідкового апарату до документів, що зберігаються в архіві.\nУ роботі виділені основні тенденції, в еволюції складу реквізитів документа, починаючи з XVIII ст., Їх розташування на папері, а також виявлення чинників, що впливають на складання формуляра документа.\nРозглядається застосування різних видів документів в управлінні, що дозволяє простежити еволюцію їх функціонального призначення в діяльності установ.\nНа початку XVIII в. в результаті активної перетворювальної діяльності Петра I в Росії було здійснено адміністративні реформи. Вищою світською установою став Сенат, церковним - Синод. Накази були замінені колегіями, місцеві установи перетворені і створені бурмистерские хати: городові магістрати, ратуші, губернські і провінційні канцелярії. Діловодство цього періоду називають наказним.\nУ 1720 р був виданий Генеральний регламент, за яким в законодавчому порядку була визначена внутрішня організація колегій, їх структура, правила внутрішнього розпорядку та поведінки чиновників, оздоблення камор - присутствених місць, організація роботи з документами: правила реєстрації, контролю за виконанням документів, порядок їх складання, посвідчення, штатний склад, посадові обов'язки чиновників.\nГоловна особливість цього періоду в тому, що законодавство регламентувало в основному і склад документів, і правила їх складання. Виникло багато нових видів документів, деякі отримали нові найменування, визначення яких дано в Генеральному регламенті. Види документів, що служили для обміну інформацією між установами, визначалися їх соподчиненностью.\nВід царя і Сенату в колегії направляли укази, з колегій в місцеві установи також прямували розпорядчі документи в формі указів. Колегії - в Сенат, місцеві установи в колегії направляли рапорти і доношених.\nУ XVIII ст. з'являється новий вид документа - протокол. Приватні особи продовжували звертатися до державних установ у формі чолобитних, іноді їх стали називати "прохання челобітчікови". В останній чверті XVIII ст. за цим видом документа міцно закріпилося найменування "прохання".\nПродовжували розвиватися інші системи документації.\nДля "зносин" між військовими були характерні такі види документів, як рескрипти, реляції, рапорти, донесення, накази, ордера, приписи; облік чисельного складу фіксувався в штатах, табелях, списках, відомостях; хід військових дій відбивався в дислокаціях, диспозиціях, припущеннях і ін.\nДоговірні відносини з іноземними державами закріплювалися в трактатах, договорах, конвенціях, інструментах, протоколах; для "зносин" з іноземними державами використовували ноти, мемуари, меморандуми, листи; дипломати відправляли на батьківщину реляції, листи, телеграми.\nСудова документація складалася з допитів, клятвених обіцянок, показань; результат судового розгляду відбивався у вироках, визначеннях, виписках з журналів.\nДля бухгалтерського обліку вели баланс - особливу таблицю, яка показує стан господарської діяльності на певну дату; головну книгу, де систематизували всі господарські операції. У цей період в Росії починають застосовувати терміни "баланс", "дебет", "кредит", "бухгалтер".\nСтатистичний облік вели в подушних переписах, названих ревізіями. Результат ревізій фіксувався в "ревізьких казках", на підставі яких складалися губернські зведення.\nУ цей період починає складатися система документації по особовому складу: введені формулярні (послужні) списки - документ, що дає повне уявлення про чиновника, що знаходиться на державній службі (від сімейного стану до виходу у відставку або на пенсію).\nТоді ж докорінно змінився формуляр документа. Труднощі використання в довідкових цілях стовпців, складності, що виникали при зберіганні, призвели до їх скасування. Указ Петра I від 1700 р наказав замінити їх зошитами: "Всякі нашого великого государя і челобітчікови справи писати в лист і в зошити дестевие, а не в стовпці". Складання документів на аркушах призвело до того, що реквізити "адресат", "автор", "вид документа", "підпис", дати складання (підписання, отримання), скріпи, реєстраційні номери (вихідний і вхідний) виділяються з тексту і займають певні , досить строго фіксовані місця на аркуші паперу.\nВид документа XVIII в. майже завжди вказано в його найменуванні, яке розкриває і його короткий зміст, наприклад: "Рапорт про отримання указу".\nДокумент починали з позначення адресата, який писали уздовж верхнього поля аркуша, наприклад: "У Урядовий сенат", "До Державної Юстіц-колегію". Автор вказувався під адресатом: "З Тульського повітового суду".\nВведення в 1722 р в дію Табелі про ранги вплинуло на документування, так як з цього часу при письмовому зверненні до посадової особи стали вживати титули. Табель про ранги присвоїв чинам від 1 до 14 класу загальні титули: чинам перших двох класів - "превосходительство", чинам 3 і 4 класів - "превосходительство", чинам 5 класу - "високородіє", чинам 6, 7,8 класів - "високоблагородіє ", чинам 9,10,11,12,13,14 класів -" благородіє ". Але крім загальних титулів, придбаних чином, вживалися приватні титули, присвоєні за посадою (пан генерал, пан таємний радник і т.д.). Тому при зверненні в офіційних документах приватні титули стали з'єднувати з загальними: "Його високопревосходительству пану таємного радника.". Третій вид титулів був пов'язаний з походженням, наприклад "світлість" (для князів), "ясновельможність" (для князя і графа), "благородіє" (для дворян, включаючи баронів).\nДокументи в XVIII в. обов'язково підписувалися посадовими особами. Причому існували документи, що підписуються колегіально (протоколи колегій), і документи, підписані однією особою (рапорти, доношених, повідомлення і т.д.). Підпис проставляється відразу за останнім словом тексту, без пробілів і відступів і включала найменування посади, титулу, ім'я та прізвище.\nМалюнок 1 - Приклад оформлення рапорту в XVIII в.\nСкріпи проставлялись в правому нижньому куті аркуша і включали найменування посади або чину секретаря, ім'я та прізвище. Законодавство наказувало під страхом смертної кари не оформляти скріпу після підпису: "Секретарям і дяків, під смертною карою ніяких указів про рішення справ не кріпити одним за наказом своїх принциповий як раніше бувало, не кріпити після всіх.".\nУ лівому нижньому кутку документа проставляли дату підписання: "Генваря 21 дня 1753 року".\nВихідний реєстраційний номер писали уздовж поля документа.\nПри отриманні документа в лівому верхньому кутку проставляли вхідний реєстраційний номер і дату отримання: "Отримано липня 15 дня 1745 року".\nМалюнок 2 - Приклад оформлення доношених в XVIII в.\nДокументи в ряді випадків скріплювалися печаткою, порядок користування якої був визначений в Генеральному регламенті.\nУ XVIII ст. на документах проставляється велике число діловодних відміток, перш за все резолюцій, які писали на лицьовій стороні першого аркуша. Можна зустріти позначки про розгляд справи, про те, з ким передали документ і т.д. (Малюнок 1,2).\nУ 1775 р Катериною II здійснена адміністративна реформа, в результаті чого був виданий закон "Установи для управління губерній Всеросійської імперії", в корені змінив систему місцевого управління. В основу реформи було покладено поділ адміністративних, фінансових, судових функцій управління.\nБули створені губернські правління, казенні палати, нижні земські суди, повітові казначейства, палати кримінального і цивільного суду, станові суди. Все колегії (за винятком Військової, Морський і Закордонних справ) були ліквідовані, а їх функції передані місцевим установам. Колегіальний принцип прийняття управлінських рішень не змінився, тому у новостворених установах збереглася і структура колегій, і склад чиновників, і організація роботи з документами. Всі рішення приймалися в загальному присутності, а технологічний процес обробки документів здійснювався в канцелярії. Закон 1775 р особливо чітко встановив, певний порядок "для повідомлення влади і місць". Від вищих органів управління підлеглим прямували укази; в свою чергу підлеглі направляли до вищих інстанцій рапорти і доношених; рівні інстанції посилали один одному пропозиції та повідомлення.\nНа початку XIX ст. система державних установ Росії в результаті адміністративних реформ Олександра I була піддана серйозному коректуванні. Вищими державними установами були Урядовий сенат, Комітет Міністрів, Державна Рада; пізніше, у другій половині XIX ст., створено Раду Міністрів. Колегії були замінені новими центральними установами - міністерствами. Місцеві установи здійснювали свою діяльність відповідно до закону 1775 року і протягом першої половини століття майже не зазнали змін.\nВищі державні установи - Сенат, Комітет Міністрів, Державна Рада - засновували свою діяльність на принципі колегіальності. Діловодство в них велося відповідно до документами, названими "установами": "Установа Урядового Сенату", "Установа Комітету Міністрів", "Установа Державної Ради". Створення міністерств поклало початок новому етапу розвитку системи управління та діловодства в Росії. Основою організації діяльності нових центральних органів управління став принцип єдиноначальності. Колегіальне обговорення і прийняття рішень, характерне для колегій XVIII ст., Стало гальмувати управлінський процес, якому була потрібна гнучкість і оперативність.\nВпровадження нової системи управління почалося виданням маніфесту від 8 вересня 1802 р проголосив створення перших восьми міністерств, а завершилося виданням 25 червня 1811р. "Спільного установи міністерств".\nКомпетенція посадових осіб в питаннях управління визначила склад управлінських документів міністерств. Закон прямо вказував, що "різна ступінь влади" - головна причина поділу прав і обов'язків чиновників в процесі створення документів. Тому законодавство Російської імперії досить чітко визначило види документів, якими здійснювалася листування між органами влади та управління. Наприклад, від імператора міністр отримував укази і веління, направляв йому доповіді (або записки) і уявлення; від Державної Ради отримував височайше затверджені думки, направляв - уявлення; і т.д.\nМіж собою міністерства обмінювалися відносинами, повідомленнями, офіційними листами.\nХід засідання дорадчих органів (Ради Міністра, Спільного присутності департаменту) фіксувався в журналах. У параграфі 262 "Спільного установи міністерств" вперше встановлена залежність юридичної сили документа від правил його оформлення: "Приписи Міністрів тільки тоді визнаються дійсними, коли вони мають встановлену форму". До "Загальному установі міністерств" прикладені чотири форми "листування", що служили еталоном для складання та оформлення офіційних документів. Вони складені на бланках з кутовим розташуванням реквізитів, що включають найменування установи-автора, найменування структурних підрозділів, дату підписання документа, вихідний реєстраційний індекс, короткий заголовок до тексту. Пізніше з'являється посилання на номер ініціативного документа. В правому куті документа вказувався адресат. Спочатку бланки писали від руки, але з 20-х рр. XIX ст. їх стали виготовляти друкарським способом.\nПри аналізі "зносин" слід мати на увазі, що на одних документах найменування виду позначалося, а в інших "беззаглавних" воно було відсутнє. Його можна визначити, знаючи підпорядкованість автора і адресата.\nВищі установи і чини, звертаючись до нижчестоящим, писали адресат в давальному відмінку: "Калузькому губернському правлінню". Рівні один з одним і нижчестоящі, звертаючись до вищих інстанцій, використовували прийменник "в": "В Калуське губернське правління".\nЯкщо документ адресувався конкретній особі і нижчий звертався до вищестоящого, до складу адресата включалося звернення, відповідне титулу: "його превосходительства", "його благородію". При спілкуванні рівних посадових осіб і вищих з нижчими титул опускався.\nДокументи в XIX в. обов'язково мали підпис і скріпу, в яких вказували найменування посад.\nУ формулярі документа XIX в. ясно простежується прагнення до формалізації, визначення чітких правил розташування і оформлення реквізитів (Малюнок 3, 4,5).\nМалюнок 3 - Приклад оформлення документа Сенату в XIX в.\nНа всьому протязі XIX ст. активно розвивалися інші системи документації, в яких детально регламентовано склад документів системи, правила їх складання та оформлення фіксувалися в статутах, в яких містилися зразки форм документів. Наприклад, питання бухгалтерського обліку закріплені в "Загальних рахунковому статуті" 1848 р документування проходження державної служби - в "Статуті про службу цивільної" 1832 р\nМалюнок 4 - Приклад оформлення документа міністерства в XIX в.\nВинахід в останній третині XIX ст. друкарських машин, ротапринта, гектографі, ротаторів і їх досить широке поширення і застосування в практиці роботи супроводжувалося появою нових способів документування, прискорило виготовлення документів (Малюнок 5).\nЗагальнодержавні норми в діловодної сфері, закладені в "Загальних заснування міністерств", вимагали змін і розвитку. Окремі відомства намагалися самостійно спростити діловодний процес. Наприклад, в канцелярії попечителя Московського навчального округу впроваджуються елементи механізованої обробки документів: їх друкують на друкарській машині, позначки про отримання, реєстрації, направлення на виконання, про виконання наносять за допомогою механічних нумераторів або штампів (Малюнок 6). Але основний сенс раціоналізації діловодства в цій установі зводився до розширення повноважень рядових чиновників, до передачі ряду функцій керівництва (піклувальника) рядовим працівникам (інспекторам). Цей захід відразу ж прискорила рух документів і привела до скорочення їх обсягу.\nМалюнок 5 - Приклад оформлення документа з використанням друкарських машин на початку XX ст.\nМалюнок 6 - Приклад оформлення документа XX в.\nНайчіткіше напрямки і способи вдосконалення раціоналізації діловодства сформульовані в Положенні про письмоводство і діловодстві у військовому відомстві, виданому в 1911 р Положення є типову інструкцію з діловодства, розроблену військовим відомством для мережі підвідомчих військових установ різних рівнів. Воно містить рекомендації щодо складання та оформлення документів, визначає порядок роботи з ними, вводить в діловодство ряд прогресивних технологій по передачі документів (телеграми, телефонограми), по їх копіювання і тиражування.\nНа всьому протязі XIX ст. видавалися збірники зразків документів, звані "листовники", з метою допомогти чиновникам і приватним особам скласти документ у відповідності з існуючими правилами.\nУ XIX ст. починається процес формування теорії діловодства, який пов'язаний з іменами Ф. Русанова, Н. Варадінова, К. Зосімского, В. Вельбрехта. В їх працях формулюються теоретичні аспекти складання та оформлення ділових паперів, дається їх класифікація та ін.\nНа початку XX ст. Росія стояла на порозі нових перетворень в області діловодства. Однак зміна державного ладу в результаті Лютневої буржуазно-демократичної революції і Жовтневої соціалістичної революції привела до корінних змін в державному устрої Росії і організації діловодства.\nГоловна особливість діловодства XIX - початку XX ст. полягала в тому, що і організація діловодної служби, порядок оформлення документів і технологія роботи з ними міцно спиралися на законодавчу базу.\nПодії жовтня 1917 р докорінно змінили систему державних установ в Росії. Вищим органом державної влади став Всеросійський з'їзд Рад. Виконавчим органом між з'їздами був Всеросійський центральний виконавчий комітет (ВЦВК). Вищий орган управління був названий Радою народних комісарів (Раднарком). Галузевими органами управління були народні комісаріати (наркомати, в сорокових роках перетворені в міністерства), органами державної влади на місцях - губернські та повітові Поради, а органами державного управління - їх виконавчі комітети (виконкоми).\nСтворення нових органів влади і управління зажадало нових правил документування. Були видані правові акти, що регламентували порядок внесення законопроектів, їх затвердження, підписання, опублікування і набрання законами чинності; оформлення офіційних документів; порядок використання печаток.\nСтановлення радянського державного апарату, незважаючи на труднощі громадянської війни, супроводжувалося пошуками нових, відповідних часу форм діловодства, про що свідчить постанова Ради Робочої і Селянської Оборони від 08.12.1918 "Про точний і швидкому виконанні розпоряджень центральної влади і усунення канцелярської тяганини", яким пропонувалося замінити переписку переговорами по телефону, ділові папери - телефонограмами встановити контроль за всіма розпорядчими документами; всім радянським установам ставилося в обов'язок виконувати постанови і розпорядження центральної влади точно і беззаперечно. Ту ж мету переслідував проект декрету "Про спрощення діловодства і листування в радянських установах", підготовлений в грудні 1918 р в Наркоматі Госконтроля. Цей проект допрацьовувався Міжвідомчим нарадою, створеним в січні 1919 р з представників п'яти наркоматів. У проекті ставилося за мету досягти оперативності в процесі документування і економити папір. Для цього пропонувалося письмові зносини замінити телефонними переговорами та телефонограмами, й составлять супровідні листи, що не виготовляти зайві копії з документів. Документи пропонувалося складати чітко і коротко, використовуючи загальноприйняті скорочення, виключивши з них фрази чемності. Рекомендувалося активно використовувати типові тексти. Підписувати офіційні документи повинні були не більше двох посадових осіб. Для написання документа випливало користуватися меншими форматами паперів (до 1/8 листа) і посилати документи без конвертів. Організація роботи з документами в даному проекті майже не зачіпалася, він не був затверджений.\nКонституції 1918 і 1924 рр.визначили види актів, що видаються органами державної влади і управління, порядок їх видання. Було видано ряд декретів, які встановили право національних республік і областей вести діловодство в державних органах на місцевих мовах. Документи, що надсилаються за межі республіки, мали писатися на двох мовах (російською та національною мовою республіки) або тільки російською мовою.\nДля перших років радянської влади характерна законодавча регламентація роботи зі зверненнями громадян.\nОсобливим і дуже знаменним періодом у становленні розвитку радянського діловодства є 1920-30-і рр. Початок 1920-х рр. - час розвитку руху за наукову організацію праці (НОП), частиною якого стала наукова організація управлінської праці (Ноут).\nУ 1920-х рр. всю роботу по науковій організації управлінської праці очолив Народний комісаріат робітничо-селянської інспекції (НК РСІ СРСР). Тут було створено Управління по поліпшенню держапарату, яке здійснювало керівництво рухом НОТ в країні.\nКоординація роботи з НОТ була покладена на Раду з наукової організації праці (СовНОТ), створений при колегії НК РСІ СРСР в 1923 р\nЗ самого початку руху за НОТ в країні починають діяти наукові установи. У 1921 р створюється Таганрозький інститут наукової організації виробництва, потім Казанський інститут наукової організації праці (кінотему). Науково-практичні розробки цих інститутів в галузі управління, виробництва і діловодства сприяли оптимізації роботи радянських установ. Наприклад, Казанський інститут досліджував діловодство в конкретних організаціях, а потім розробляв і впроваджував проекти його реалізації. Раціоналізація діловодства грунтувалася на скороченні інстанцій проходження документа, впровадженні одноразової реєстрації документа, виділення нерегістріруемих документів, розробці та впровадженні трафаретних форм. До кінця 1920-х рр. Кінотему дуже серйозно займався уніфікацією документів, вніс помітний вклад у розвиток теоретичних основ стандартизації.\nЗначну роль у впровадженні НОТ в роботу організацій зіграло Бюро стандартизації при ВРНГ СРСР, яке займалося організацією документообігу, розробляло форми документів, друкувало бланки. Всі роботи здійснювалися на госпрозрахункових засадах.\nВелике значення для розвитку радянського діловодства мало створення при НК РСІ СРСР в 1925 р акціонерного товариства - Державного бюро організаційного будівництва (Оргбуд).\nДо складу Оргстроя увійшло Бюро стандартизації ВРНГ СРСР, передавши йому і кадри, і капітал. Його засновниками були НК РСІ СРСР, ВРНГ СРСР, Держторг СРСР і ряд інших центральних відомств. Його пайовиками стали державні установи, організації та підприємства.\nОргбуд був створений для вирішення наступних завдань:\n- реорганізації та постановки в установах і на підприємствах діловодства та архіву;\n- розробки проектів організаційних структур установ та їх підрозділів;\n- видання бланків та форм документів;\n- видання інструкцій та настанов;\n- постачання установ і підприємств вдосконаленим канцелярським обладнанням, меблями, котрі пишуть і рахунковими машинами;\n- організації курсів з підготовки практичних працівників - діловодів і ін .;\n- інформування широких верств працівників управління та виробництва про новітні теоретичних здобутках, раціоналізації, про новинки конструкторських і технічних розробок в сфері управління.\nУ 1926 р при НК РСІ СРСР створюється Інститут техніки управління (ВТУ). При ВТУ були створені структурні підрозділи, які займалися конкретними напрямками раціоналізації.\nКабінет стандартизації розробляв загальносоюзні стандарти на документи, засоби і предмети конторського праці, носії інформації. Тут були розроблені стандарти листів, телеграм, телефонограм, протоколів тощо .; форматів паперу, а також стандарти на матеріали, використовувані при роботі з документами: чорнило, стрічки для друкарських машинок; зразки конторських меблів.\nУ 1931 р ВТУ підготував проект Загальних правил документації і документообігу, що передбачає введення єдиних правил діловодства в загальносоюзному масштабі. Це була перша розпочата в радянський період серйозна спроба створення комплексного нормативного документа, що містить єдині норми організації і технології діловодства. У Загальні правила увійшли вимоги до оформлення документів, правила їх обробки від отримання до передачі в архів, єдині принципи організації діловодних служб, їх функції, посадові обов'язки канцелярських працівників.\nУ квітні 1932 р ВТУ був закритий. Співробітники інституту були звинувачені в некритичному запозиченні буржуазних теорій побудови державного апарату. Всі роботи були перервані, Загальні правила не були доопрацьовані і затверджені. Пізніше був ліквідований і Наркомат робітничо-селянської інспекції. Рух за наукову організацію праці було згорнуто, припинили свою роботу відомчі і позавідомчі органи раціоналізації, були закриті всі періодичні видання, що висвітлювали питання управління і діловодства. Протягом наступних 30 років на загальнодержавному рівні наукові розробки проблем документування та організації роботи з документами не велися.\nВ історії діловодства почався тривалий період відомчого регулювання роботи з офіційними документами, при цьому кожне відомство вирішувало їх по-своєму. Розробка системи діловодства того чи іншого наркомату здійснювалася через створення інструкції з діловодства для центрального апарату та типової інструкції для підвідомчих установ, підприємств і організацій.\nСеред загальнодержавних актів, що зробили істотний вплив на діловодство радянських установ, слід назвати перш за все Конституції 1936 г. З її виданням вперше за роки радянської влади були законодавчо закріплені види документів, що видаються конкретними органами влади і управління.\nВищий законодавчий орган - Верховна Рада СРСР - видавав закони, його Президія - укази і постанови, народні комісари - накази та інструкції. Місцеві Ради депутатів трудящих і їх виконкоми приймали рішення і розпорядження, начальники управлінь і відділів виконкомів - накази та інструкції. Керівники організацій, установ і підприємств, що діють на основі єдиноначальності, - накази.\nРяд законодавчих актів 1930-40-х рр. встановив правила користування печатками з державним гербом; засвідчення копій з документів, що стосуються особистих прав та інтересів громадян; відповідальності за розголошення державної таємниці та за втрату документів, що містять державну таємницю.\nВідсутність організаційно-методичного центру по керівництву постановкою діловодства в країні, загальних норм в області документування, підготовки кваліфікованих кадрів в області діловодства, відомча роз'єднаність - все це негативно позначалося на управлінні та стан роботи з документами. Це було відзначено на 1-му Міжгалузевому нараді з оргтехніки, скликаному в червні 1941 р Всесоюзним науковим інженерно-технічним товариством машинобудівників. На нараді було розроблено програму заходів щодо поліпшення діловодства, яка передбачала:\n- розробку положення (статусу) про діловодство для всіх установ в якості загальнообов'язкових норм;\n- розробку положення про кадрах канцелярських працівників;\n- механізацію праці канцелярських працівників;\n- уніфікацію і трафаретізаціідокументів службової документації;\n- створення єдиного навчального центру для підготовки і перепідготовки кадрів;\n- вивчення в школах правил складання службових документів;\n- підготовку і перепідготовку фахівців з службової документації;\n- створення Всесоюзного інституту з питань діловодства.\nНамічені заходи могли сприяти виробленню загальнодержавних норм в області діловодства. Реалізувати цю програму завадила війна.\nДо питань діловодства на державному рівні повернулися тільки в кінці 1950-х рр. Було видано ряд урядових постанов, реалізація яких передбачала вирішення трьох завдань:\n1) створення Єдиної державної системи діловодства (ЕГСД);\n2) розробка і впровадження засобів механізації в сферу управління;\n3) підготовка фахівців вищої і середньої спеціальної освіти в області діловодства.\nРозробка Єдиної державної системи діловодства почалася після виходу постанови Ради Міністрів СРСР від 25.07.1963 "Про заходи щодо поліпшення архівної справи в СРСР". Підготовка основних розділів ЕГСД доручалася Головному архівному управлінню, в рамках якого в 1966 році був створений Всесоюзний науково-дослідний інститут документознавства та архівної справи (ВНИИДАД) для реалізації підготовки ЕГСД.\nЕГСД схвалений Комітетом з науки і техніки СРСР у вересні 1973 р Відсутність на цьому нормативному документі грифа затвердження постановою уряду практично позбавило її офіційного статусу, але не знизило високого теоретичного рівня та методичного значення.\nОсновні положення ЕГСД - це науково упорядкований комплекс правил, нормативів, рекомендацій, які визначили і регламентували організацію діловодних процесів в установах, організаціях, підприємствах СРСР. Її головна мета - вдосконалити на єдиній основі організацію діловодства шляхом впровадження єдиних форм і методів роботи з документами. ЕГСД встановлювала правила документування управлінської діяльності (які поширювалися тільки на організаційно-розпорядчі документи), містила рекомендації щодо організації роботи з документами, визначала основи організації праці діловодного персоналу і механізації діловодних процесів. Вперше за роки радянської влади була створена комплексна система діловодства, що носила загальнодержавний характер.\nУ 1988 р керівництво Головархіву СРСР затвердив її другу редакцію, названу Єдина державна система документаційного забезпечення управління (ЕГСДОУ). Положення ЕГСДОУ поширювалися на всі системи документації, включаючи документи, створювані засобами обчислювальної техніки та мікрографії.\nЗ 1970-х рр. починається розробка цілого ряду прикладних досліджень, пов'язаних з документуванням управлінської діяльності та роботою з документами в управлінському апараті. Перш за все слід зазначити розвиток процесів уніфікації та стандартизації складу і правил оформлення управлінської документації.\nУ 1972 р було введено в дію перші стандарти на організаційно-розпорядчу документацію (ОРД): ГОСТ 6.38-72 "Система організаційно-розпорядчої документації. Основні положення" та ГОСТ 6.39-72 "Система організаційно-розпорядчої документації. Формуляр-зразок". Стандарти на ОРД встановили склад реквізитів, правила їх оформлення та розташування, вимоги до бланків, до текстів документів і документів, що виготовляються за допомогою друкувальних пристроїв.\nТоді ж встановлена і єдина термінологія, що застосовується в діловодстві та архівній справі. Тлумачення термінів стало однозначним з введенням ГОСТ 16487-70 "Діловодство і архівна справа. Терміни та визначення". Він був перероблений в 1983 р\nЦентральним бюро нормативів з праці при Міністерстві праці та соціальних питань СРСР почалася розробка нормування праці працівників діловодства. Розроблялися нормативи часу на діловодних операції, машинописні, стенографічні роботи, які використовувалися для встановлення норм виробітку та розрахунку кількісного складу працівників діловодної служби.\nВелику роль для систематизації документів в поточному діловодстві, експертизи їх наукової та практичної цінності, підготовки і передачі документів до відомчого архіву зіграли "Основні правила роботи відомчих архівів", видані в 1986 рПравила містили методику систематизації документів в діловодстві, організації їх зберігання та технологію зберігання документів в архівах організацій.\nПродовжувалася робота Головархіву СРСР над створенням типових переліків: в 1989 р був виданий Перелік типових документів, що утворюються в діяльності держкомітетів, міністерств, відомств та інших установ, організацій, підприємств із зазначенням термінів зберігання.\nЗ 1970-х рр. в управління стали впроваджувати засоби обчислювальної техніки, і в зв'язку з цим виникли плани створення автоматизованих систем управління (АСУ) і Загальнодержавної системи збору і обробки інформації для обліку планування та управління народним господарством (ЗДАС). Втілення цих ідей зажадало розробки уніфікованих систем документації (УСД), що представляють собою комплекси взаємопов'язаних документів, створених за єдиними правилами і вимогам, що містять інформацію, необхідну для управління у певній сфері діяльності. В основу їх розробки було покладено єдиний методологічний підхід, закріплений в ГОСТ 6.10.1-75 "Уніфіковані системи документації. Основні положення" (перероблений в 1988 р). Значну роль у встановленні єдиної термінології в області уніфікації зіграв ГОСТ 6.10.2-83 "Уніфіковані системи документації. Терміни та визначення".\nВпровадження в управління коштів обчислювальної техніки привело до необхідності встановлення юридичної сили документів на машинному носії. Першим нормативно-технічним документом, який закріпив правила посвідчення електронних документів, став ГОСТ 6.10.4-84 "Уніфіковані системи документації. Додання юридичної сили документам на машинному носії і машинограмі, створюваним засобами обчислювальної техніки. Основні положення".\nПовний перелік УСД дан в Загальносоюзному класифікаторі управлінської документації (ОКУД), виданому в 1983 р Кожна УСД, включена в ОКУД, містила найменування уніфікованих форм документів, що увійшли в систему документації, її кодове позначення. Наявність кодів забезпечувало автоматизовану обробку даних, що містяться в формах конкретних УСД. Поряд з ОКУД був розроблений ряд класифікаторів, необхідних як засіб інформаційного забезпечення в галузях економіки, фінансів, зовнішньоекономічної діяльності та ін. В їх числі Загальносоюзний класифікатор підприємств і організацій (ЄДРПОУ), Загальносоюзний класифікатор спеціальностей за освітою "(оксо), Загальносоюзний класифікатор продукції ( ОКП) і ін.\nДо складу УСД увійшла Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації (УСОРД), що включає три державних стандарту, альбом уніфікованих форм документів, методичні вказівки щодо їх застосування.\nРозвиток діловодства в 1970-80-і рр. стало основою для розвитку сучасного діловодства в організаціях Російської Федерації.\nКожен окремий документ складається з ряду реквізитів. Для кожної системи документів визначено характерний для неї комплекс відповідних реквізитів. Кожному документу з конкретної системи документів притаманний свій індивідуальний набір реквізитів.\nНаприклад, для ряду документів (які федеральні органи влади та їх підрозділи видають фізичним особам для посвідчення їх особи або їх статусу), склад реквізитів визначений чинним законодавством Російської Федерації. До цих документів відносяться паспорт, водійські права, трудова книжка, свідоцтво про народження, атестат про закінчення школи та інші.\nДля офіційних і службових документів комплекс реквізитів визначає Типова інструкція з діловодства в федеральних органах виконавчої влади та ГОСТ Р 6.30-2003. Всю систему офіційних і службових документів можна розділити на групи документів, що виконують конкретні управлінські функції. Кожна група документів характеризується відповідним набором реквізитів. Відповідно, для кожного документа в цій групі є вже свій конкретний перелік реквізитів.\nПерелік реквізитів, з яких складається той чи інший документ, носить назву формуляра документа.\nФормуляр офіційного і службового документа є перелік реквізитів офіційного письмового документа.\nПобудова формуляра офіційного і службового документа, тобто переліку реквізитів офіційного письмового документа, можливо різними шляхами. Однак два шляхи побудови цього переліку проглядаються як найбільш раціональні.\nПерший шлях побудови переліку можливий при розташуванні вхідних в нього реквізитів в тій послідовності, яку для них передбачає Типова інструкція з діловодства в федеральних органах виконавчої влади або ГОСТ Р 6.30-2003. Така побудова формуляра добре при його теоретичній побудові, але дуже незручно при практичному застосуванні формуляра для формування документа.\nНайбільш зручно побудова формуляра при побудові списку реквізитів в порядку їх розташування в документі. Цей порядок визначається так само, як і порядок читання або письма, тобто зліва направо і зверху вниз. У цьому випадку принцип побудови формуляра офіційного письмового документа добре узгоджується з принципом побудови і подальшого читання самого офіційного письмового документа.\nПри підготовці конкретного документа враховуються складові його елементи (реквізити). Число реквізитів, що характеризують окремі документи, по-різному і визначається цілями документа, його призначенням, вимогою до змісту і форми даного документа, способом документування і т.д.\nДля багатьох документів число реквізитів суворо обмежена. Відсутність або неправильне зазначення будь-якого реквізиту робить документ недійсним. Для ряду документів, які видаються органами державної влади і державного управління, склад реквізитів документів встановлено в законодавчих та нормативних актах.\nЗастосування державних стандартів на організаційно-розпорядчу документацію вводить одноманітність в оформлення документів, що є необхідною умовою для механізації і автоматизації роботи з документами, прискорює оформлення документів, підвищує культуру управлінської праці.\nПерелік реквізитів, що характеризує групу документів з однотипними функціями, носить назву типового формуляра документа.\nПри складанні формулярів конкретних видів документів необхідно виходити з вимог формуляра-зразка, причому ряд реквізитів, перелічених у формулярі-зразку, природно, буде відсутній.\nІндивідуальний формуляр це коли зміст кожного документа має свої особливості (наприклад, доповідні записки), тобто документують галузь діяльності. Наприклад, в органах Пенсійного фонду це документи по розрахунку та нарахування пенсій, в вузах, інших навчальних закладів - з організації навчального процесу, в установах податкової служби - податкова документація і т.д.\nУ загальному випадку, формуляр-зразок документа - це комплекс розташованих в певній послідовності реквізитів, які притаманні даній системі документів. У ньому вказується графічне розташування кожного з реквізитів цього комплексу на матеріальному носії документа.\nРозташування реквізитів завжди в одному і тому ж місці дозволяє істотно скоротити час на видання документа організації-автора і час на обробку документа організації-одержувачу. Крім того, застосування формуляра-зразка документів дозволяє уникнути помилок при внесенні необхідних реквізитів в документ і уникнути ризику створення документа, який не володіє необхідною юридичною силою.\nФормуляр-зразок може бути представлений у вигляді креслення, що містить план розміщення реквізитів, або опису реквізитів із зазначенням їх послідовності, займаної площі з урахуванням особливостей взаємного розташування реквізитів.\nФормуляр-зразок документа встановлює:\n• формати паперу;\n• службові поля;\n• конструкційну сітку;\n• розташування зон розміщення реквізитів;\n• координати розташування реквізитів.\nФормат вживаного паперу визначається виходячи зі складу і сумарною площі, займаної реквізитами документа, які повинні бути раціонально розміщені на проектованої формі документа.\nВ даний час для видання документів застосовують папір форматів А3 (297 × 420 мм), А4 (210 × 297 мм), А5 (148 × 210 мм), А6 (105 × 148 мм). Формат паперу для документів встановлюють ГОСТ 9327-60, ГОСТ 2.301-68 і ІСО 216-75.\nДля форматів паперу встановлюється два варіанти розташування: вертикальне і горизонтальне. Звичайне розташування формату паперу - це її вертикальне розташування. При горизонтальному розташуванні довгої сторони формату до його позначення додається буква L (наприклад, А4L).\nВ даний час прийнято підшивати документи в справу за ліву сторону документа, незалежно від вертикального або горизонтального розташування формату паперу. Тому при виданні документа на лицьовій стороні аркуша паперу ширина лівого службового поля встановлюється рівною 20 мм, а ширина правого службового поля встановлюється рівною 10 мм. При виданні документа на зворотному боці аркуша паперу ширина правого службового поля встановлюється рівною 20 мм, а ширина лівого службового поля встановлюється рівною 10 мм. Розмір ширини верхнього службового поля і ширини нижнього службового поля можуть бути різними для різних систем документів.\nКонструкційна сітка формуляра-зразка документа утворюється перетином вертикальних і горизонтальних ліній на аркуші паперу встановленого формату в зоні розташування документа, обмеженою службовими полями.\nВідстань між сусідніми лініями конструкційної сітки визначається технічними характеристиками друкуючих пристроїв і має становити:\n• між сусідніми вертикальними лініями величину рівну 2,6 мм (крок листа);\n• між сусідніми горизонтальними лініями величину рівну 4,25 мм (міжрядковий інтервал).\nДопускається використовувати конструкційну сітку:\n• з кроком листи, рівним 2,54 мм;\n• з міжрядковим інтервалом, рівним 4,24 мм.\nРозмір зазначеної конструкційної сітки відповідає кроку листи і міжрядкового інтервалу, які застосовувалися в друкарській машинці. При створенні документів на комп'ютерах з використанням різних текстових редакторів слід вираховувати розташування реквізитів у міліметрах, виходячи з розмірів друкованих знаків і розміру міжрядкового інтервалу, яке право застосовується редакторі. Це пов'язано з тим, що при використанні текстових редакторів крок листи і міжрядковий інтервал можуть не відповідати кроку листи і міжрядкового інтервалу, що застосовувалися на друкарській машинці.\nВертикальні лінії конструкційної сітки нумеруються зліва направо і мають безперервну нумерацію. Крайня ліва вертикальна лінія має номер "0". Горизонтальні лінії конструкційної сітки\nнумеруються зверху вниз і мають безперервну нумерацію. Крайня верхня горизонтальна лінія має номер "0".\nКонструктивним елементом проектованих документів є осередок конструкційної сітки, обмежена сусідніми вертикальними і горизонтальними лініями.\nКонструктивним елементом може бути також базисний прямокутник, що включає дві або більше клітинок конструкційної сітки.\nМалюнок 7 - Розташування конструктивної сітки\nКоординати осередку або базисного прямокутника визначаються номерами нижньої горизонтальної і лівої вертикальної лініями конструкційної сітки, що обмежують осередок або базисний прямокутник. При написанні координати осередку або базисного прямокутника між номером горизонтальної і номером вертикальної лінії ставиться крапка.\nІснуюча система побудови формуляра-зразка передбачає поділ площі аркуша паперу на зону розташування документа, в якій розташовуються реквізити документа, і службові поля документа, де реквізити документу не розташовуються.У свою чергу, зона розташування документа розділяється на зони розташування групи реквізитів. Відповідно, зона розташування групи реквізитів розділяється на поля кожного з реквізитів. Все це однаково стосується і при побудові формуляра-зразка бланка документа. Зони формуляра-зразка документа встановлюють уніфіковану структуру документа.\nЗони формуляра-зразка документа встановлюють межі розташування певної номенклатури реквізитів і при написанні позначаються координатами верхньої лівої комірки конструкційної сітки та нижньої правої клітинки конструкційної сітки, що обмежують зону, між якими ставиться знак тире.\nПри розміщенні реквізитів формуляра-зразка документа визначають межі полів розміщення кожного з реквізитів і межі полів, відповідних їм даних, які визначаються при проектуванні форм документів.\nПри написанні координати поля даних характеризуються координатами верхньої лівої та нижньої правої комірок цього поля даних або відповідними координатами базисних прямокутників, між якими ставиться знак тире.\nПоля даних реквізитів визначаються виходячи з максимальної кількості знаків, необхідних для запису даного реквізиту. Найменування реквізитів уніфікованих форм документів повинні відповідати найменуванням, встановленими у відповідних класифікаторах, прийнятих в Російській Федерації.\nУ реквізитах, в яких передбачається простановка кодів, слід вказати скорочені найменування використовуваних класифікаторів або прийняту для них ідентифікацію.\nПостійні реквізити форм документів повинні, як правило, передувати змінним.\nВідповідно, для організаційно-розпорядчого документа формуляр-зразок документа є геометричною сукупність місць розташування реквізитів, які наводить ГОСТ Р 6.30-2003, на аркуші паперу з форматами аркуша паперу, застосовуваними при виданні службового документа.\nГеометричні кордону зон розташування реквізитів організаційно-розпорядчого документа і його службових полів встановлює ГОСТ Р 6.30-2003, і вони наведені на малюнку 8 і малюнку 9. На цих же малюнках показані також зони розташування відповідних груп реквізитів організаційно-розпорядчого документа. Наведена геометрія зон розташування реквізитів і службових полів дійсна при побудові конструкції організаційно-розпорядчого документа при виданні документа на лицьовій стороні аркуша паперу.\nДокументи, як правило, виготовляють на бланках. При виготовленні бланків, формуванні геометрії полів і площ розміщення конкретних реквізитів слід керуватися Наказом Мінкультури Росії "Про типової інструкції з діловодства в федеральних органах виконавчої влади" та ГОСТ Р 6.30-2003.\nДля бланків застосовується папір форматів А4 (210 × 297 мм) і А5 (148 × 210 мм). Папір, що застосовується для виготовлення бланків документів, повинна бути білого кольору або слабо забарвлена в світлі тони. Бланки для документів постійного зберігання слід виготовляти на папері вищих сортів.\nМалюнок 8 - Розташування реквізитів документів на кутовому бланку\nБланки документа, як правило, мають поля таких розмірів:\n• ліве поле - 20 мм;\n• праве поле - 10 мм;\n• верхнє поле - 20 мм;\n• нижнє поле - 20 мм.\nБланки документів повинні виготовлятися переважно друкарським способом. Для документів тимчасового терміну зберігання допускається використовувати бланки, отримані за допомогою засобів оперативної поліграфії (ксерокопії), а також відтворювати всі необхідні реквізити бланка безпосередньо при створенні конкретного документа на комп'ютері.\nМалюнок 9 - Розташування реквізитів документів на поздовжньому бланку\nРеквізити бланка і обмежувальні позначки для реквізитів в межах зон розташування реквізитів треба розміщувати Центрованим (початок і кінець кожного рядка реквізитів однаково віддалені від меж зони розташування реквізитів) або фланговим способом (кожний рядок реквізитів починається від лівої межі зони розташування реквізитів).\nДержавним стандартом на систему організаційно-розпорядчої документації встановлено набір реквізитів, властивих цим документам. Всі 30 реквізитів, включених до державного стандарту, невідомі разом ні в одному виді документів. Вони характеризують типовий формуляр документів, що входять в систему організаційно-розпорядчої документації. Формуляр конкретного виду документа визначається його призначенням і правилами складання, оформлення, розробки та введення в дію.\nГОСТом встановлені такі реквізити документів:\n28 - відмітка про виконання документа і направлення його до справи;\nГОСТ Р 6.30-2003 встановлює два варіанти розташування реквізитів на бланку: кутовий і поздовжній. При кутовому розташуванні реквізити бланка розташовуються у верхньому лівому кутку наведено на малюнку 8, при поздовжньому - вздовж верхнього поля документа наведено на малюнку 9.\nАкт - це документ, складений для підтвердження встановлених фактів, подій, дій.\nУ деяких випадках акти не тільки фіксують встановлені факти і події, а й містять висновки, рекомендації та пропозиції (акти перевірок, обстежень, ревізій і т.п.).\nАкти відрізняються широким розмаїттям за своїм призначенням і змістом:\n• здачі-приймання (робіт, матеріальних цінностей, документів);\n• обстеження (стану техніки безпеки, протипожежної безпеки; умов праці; результатів діяльності);\n• випробувань (зразків, систем, технологій);\n• виділення до знищення (матеріальних цінностей, документів);\n• передачі (структурного підрозділу з однієї організації в іншу);\n• порушення встановлених правил;\n• ревізії, інвентаризації;\n• розслідування аварій, нещасних випадків;\n• ліквідації організації і т.д.\nАкти складаються колегіально (не менше двох укладачів). Нерідко акти складаються комісіями, спеціально створюваними, склад яких затверджується розпорядчим документом керівника організації. Акти можуть складатися і постійно діючими комісіями на регулярній основі.\nГоловне при складанні акта - встановлення фактичного стану справ і правильне відображення в акті. Акт складається на основі чорнових записів, які ведуться під час роботи комісії або групи осіб і містять фактичні дані, кількісні показники та інші відомості.\nЗаголовок до акту повинен граматично узгоджуватися зі словом "акт", наприклад:\nАкт перевірки фінансово-господарської діяльності інституту,\nАкт списання матеріальних цінностей.\nДатою акта є дата події (перевірки, обстеження, експертизи тощо).\nТекст акту складається з двох частин: вступної та основної (констатуючій).\nВступна частина будується за схемою: підстава - складений комісією - голова - члени комісії - були присутні (якщо акт складений в чиюсь присутність).\nПідстава для складання акту - договір, розпорядчий документ, нормативний документ із зазначенням номера та дати.\nПісля слова "складений" зазначаються найменування комісії, посади, прізвища та ініціали осіб, що склали акт.\nПри перерахуванні осіб, які брали участь у складанні акта, зазначаються найменування посад з позначенням організації, прізвища та ініціалів (в називному відмінку). Першим вказується голова комісії. В необхідних випадках допускається наводити відомості про документи, що засвідчують особу і повноваження осіб, які брали участь у складанні акта, і їх адреси. Прізвища членів комісії розташовуються в алфавітному порядку. Слова "Підстава", "Голова", "Члени комісії", "Були присутні" пишуться з великої літери.\nВ основній частині викладаються суть, характер, методи і терміни виконаної роботи, встановлені факти, а також висновки, пропозиції і висновки. Зміст акта може бути розділене на пункти, матеріал може бути представлений у вигляді таблиці. При необхідності акт може мати заключну частину, яка представляє собою рішення, висновки чи висновку комісії, котра склала акт.\nВ кінці тексту акта вказуються кількість складених примірників і їх місцезнаходження. Кількість примірників акта визначається кількістю зацікавлених у ньому сторін або нормативними документами. наприклад:\n1-й примірник - бухгалтерія,\n2-й примірник - комерційний відділ,\n3-й примірник - покупець.\nПісля позначки про кількість примірників акта слід відмітка про наявність додатків до акта (якщо вони є).\nПри складанні актів ревізій і обстежень їх зміст узгоджується з посадовими особами, діяльність яких відображається в акті. Акт вважається прийнятим і вступає в дію після його підписання всіма членами комісії або всіма особами, які брали участь у його складанні. Особа, яка не згідне із змістом акта, зобов'язана підписати його із застереженням про свою незгоду. Окрему думку члена комісії слід оформляти на окремому аркуші і додавати до акта. В необхідних випадках (якщо цього вимагають нормативні документи) акти затверджуються керівником даної чи вищестоящої організації, за розпорядженням якого проводилися дії, що завершилися складанням акту.\nАкт оформляється на загальному бланку організації або на спеціальному бланку акта (бланк конкретного виду документа). Для актів з постійно повторюється інформацією слід застосовувати бланки з трафаретним текстом.\nОбов'язковими реквізитами акта є: найменування організації, назва структурного підрозділу, дата і реєстраційний номер, місце складання чи видання, заголовок до тексту, підпис, в необхідних випадках - гриф обмеження доступу до (акти, що вимагають твердження, повинні бути включені в список документів, що підлягають затвердженню) . Приклад оформлення акта наведено в додатку А.\nПояснювальна записка - документ, що пояснює причини якої-небудь дії, факту, події, що складається працівником організації і представляється вищій посадовій особі.\nПояснювальна записка оформляється на стандартному аркуші паперу і адресується конкретній посадовій особі.Реквізитами пояснювальної записки є: найменування структурного підрозділу, найменування виду документа, дата, реєстраційний номер, заголовок до тексту, адресат, текст, підпис.\nТекст пояснювальної записки складається з двох частин: перша частина містить факти, що послужили приводом до її написання, друга - причини, що пояснюють ситуацію, що склалася. Пояснювальна записка підписується укладачем.\nПриклад оформлення пояснювальної записки наведено в додатку Б.\nНа основі проведеного дослідження розвитку формуляра документів підведемо основні підсумки курсової роботи.\nАналізуючи розвиток формуляра документів в XVIII в. поступово створюється система діловодства центральних і місцевих установ, складаються кадри діловодних службовців, створюються стійкі форми документів і прийоми їх складання. Однак держава, діючи уривчастими і приватними заходами, які не усвідомлюючи загальних адміністративних правил, не могло ще ввести систематичного порядку в організацію установ і їх діловодство. Тільки з середини XVIII ст. приймаються деякі заходи для наведення порядку в діловодстві, з'являються окремі законодавчі акти про порядок документування і складання приватних актів.\nВ кінці XIX - початку XX ст. все більшу увагу звертається систему реєстрації, на необхідність її спрощення за рахунок її централізації. Ця ідея в корені суперечила ідеї, закладеної в "Загальних заснування міністерств", відповідно до якого створювалося безліч пунктів реєстрації документів в установі.\nОднак робота по вдосконаленню діловодства у військовому відомстві через що почалася незабаром Першої світової війни не була запозичена іншими міністерствами і відомствами царської Росії, а що стався в 1917 р соціально-політичний переворот - спочатку Лютнева буржуазно-демократична, потім Жовтнева соціалістична революції привели до повного зламу державної машини та створення нового, який, хоча і засвоїв багато старих традицій, але зароджувався на принципово нових засадах.\nПодальший розвиток формуляра документів проводилося вже як планомірна загальнодержавна діяльність, яка охоплювала період 1970-1980-х років. Досвід розвитку формуляра документів, накопичений в період 1970-х - 1980-х років, демонструє перспективність його застосування не тільки для вдосконалення самих документів, а й для технології роботи з ними, їх оперативного та архівного зберігання.\nЦе положення наочно підтверджується в 1990-і роки. Зміна в суспільно-політичній сфері природним чином призвели до зміни завдань і методів управління і, відповідно, самої системи управлінської документації. Значна частина уніфікованих раніше систем документації перестала використовуватися, натомість неї виникли і набули поширення нові види документів, призначені для документування податкової, фінансової, митної та ін. Видів діяльності. Крім виникнення нових видів і форм документів значно збільшився обсяг створюваної документації. Регламентація документів йде поки переважно не шляхом уніфікації, а створенням типових форм документів тими міністерствами і відомствами, які є кураторами тієї чи іншої сфери управлінської діяльності. Між собою ці форми пов'язані слабо, стан документації в цілому, в який раз в історії країни, характеризується відсутністю загальних норм, суперечливими правилами оформлення, неправомірним різноманітністю видів і різновидів документів. Зміна методів управління і широке використання новітніх інформаційних технологій роблять особливо актуальною проблему формування системи документаційного забезпечення, вдосконалення застосовуваних документів, значно підвищують їх правову роль. Розробка нових підходів до вдосконалення існуючої документації, як на стадії її управлінської ролі, так і в період подальшого зберігання повинна вирішуватися як комплексна проблема.\n1. ГОСТ Р 6.30-2003. Уніфіковані системи документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів [Текст] Введено в дію - М .: Видавництво стандартів, 2003.\n2. ГОСТ 6.10.5-87. Уніфіковані системи документації. Вимоги до побудови формуляра-зразка [Текст] Введено в дію - М .: Видавництво стандартів, 1988.\n3. Діловодство: Зразки, документи. Організація і технологія роботи. Більше 120 документів [Текст] / В.В. Галахов, І.К. Корнєєв та ін .; під ред. І.К. Корнєєва, В.А. Кудряева. - 2-е изд., Перераб. і доп - М .: ТК Велбі, Видавництво Проспект, 2006. - 456 с .;\n4. Діловодство [Текст]: підручник / під заг. ред. проф. Т.В. Кузнєцової. - 2-е изд., Перераб. і доп. - М .: МЦФЕР, 2006. - 560 с .;\nПриклад оформлення акта\nПідпис Г.Д. Москвін\n22.03.2009.1.1.1 № 43\nПідстава: наказ Генерального директора ВАТ "ПРОГРЕС" від 20.03.2009 № 26 "Про проведення фінансового контролю за витрачанням коштів при відрядженнях працівників за кордон".\nГолова - заступник головного бухгалтера Кисельов І. К .;\nЧлени комісії: начальник служби кадрів Шумов Н.П., юридичний консультант правового управління Лопухова М.Ю., бухгалтер Кравченко Л. І.\nБули присутні: заступник. генерального директора з кадрової роботи Смирнов Г.Н., референт генерального директора Приставкина С. І.\nУ період з 6 по 8 лютого 2009 комісія провела систему оформлення документів у напрямку працівників у відрядження за кордон, отримання, витрачання та звітів в відрядження. В ході перевірки комісія встановила:\n1. Накази про відрядження не мають документів-підстав і не завжди візуються юрисконсультантом, головним бухгалтером та фінансовим директор;\n2. Кадрова служба передає копію наказу про відрядження в бухгалтерію за 1-2 дні до дати виїзду у відрядження;\n3. Нарахування авансових сум для відшкодування витрат ведеться з порушенням діючих нормативів.\nКомісія пропонує підготувати і затвердити Інструкцію про порядок отримання і витрачання підзвітних коштів на відрядження.\n1-й прим. - Генеральному директору;\n2-й прим. - головному бухгалтеру;\n3-й прим. - в кадрову службу в справу № 05-12.\nГолова _________________________ І.К. Кисельов\nЧлени комісії _______________________ М.П. Шумов\n____________________ Л.І. Кравченко\nЯковлєвої І.А. підготувати наказ\nпро направлення Смирнова В.М. на ділянку № 21 для усунення наслідків аварії до 29.04.2009\nОсобистий підпис 28.04.2009\nПро причини аварії при ремонті теплотраси\nПри ремонті теплотраси в мікрорайоні "Кутузова" по вулиці Василини Кожин в ніч на 28 квітня 2009 р результаті викиду гарячої води відбулися розмив грунту і обвалення трьох залізобетонних блоків, що утворюють кожух колектора. В аварії, що сталася моєї провини як виконроба ділянки немає, так як були дотримані всі передбачені технічною документацією запобіжні заходи.\nАварія не викликала серйозних руйнувань, і її наслідки будуть усунені протягом одного робочого дня - 29 листопад 2009 р\nПідготовлено наказ № 36 від 29.04.2009\nУ справу № 08-15


кінь Reporter UA\nУжгород. З допомогою пожежних рукавів та рятувальної мотузки із 3-метрової "дірки" визволяли коня! (+ФОТО)\nПередусім — працівники аварійно-рятувального загону спеціального призначення.\nЗакарпаття має нову туристичну фішку — фонтан у вигляді диво-коня, який і "пісяє", і "п’є"! (ФОТО)\nОригінальна і дещо незвична скульптура коня, майстерно відтворена із понад тисячі залізних деталей, радує відпочиваючих на території бальнеологічного комплексу «Квітка полонини».\nКінь зненацька вийшов на дорогу, водій легковика не встиг загальмувати і збив тварину.\nВід нестерпної спеки страждають не лише люди, а й навіть сильні та витривалі тварини не витримують знущань природи. В Одесі кінь, якого запрягали для катання туристів, знепритомнів прямо посеред вулиці.\nУманські хасиди тягли по трасі коня (відео)\nВодії, що їхали трасою "Гережанівка-Умань" побачили, як BMW на великій швидкості тягне коня, а за кермом помітили хасидів. Свідки одразу викликали патрульних.\nПоліцейські наздогнали авто уманських хасидів, - повідомили на сайті "dtp.kiev.ua".\nУ Денисовій печері знайшли стародавню ослозебру\nВчені виявили в Денисовій печері кістки древньої істоти, яке є гібридом зебри і осла - так званого "коня Оводова".\nМешканка Чопу наїхала на… коня\nЯк повідомили кореспонденту UA-Reporter.com в Ужгородському міському управління ГУМВС України в Закарпатській області, на об'їзній дорозі Ужгорода мешканка Чопа невдало врізалася в коня ...\nУ Мукачівця п`яна компанія відібрала коня\nЯк повідомили UA-Reporter.com в прес-центрі ГУМВС в Закарпатській області, у Мукачівський міськвідділ міліції в неділю надiйшло повiдомлення вiд 20-річного місцевого мешканця про те, що близько 11-ї години ранку на вулиці Iндустрiальнiй в Мукачеві 4 невiдомi особи в станi алкогольного сп`янiння, погрожуючи фiзичною розправою, заволодiли йо


«У нас ідіотів, які пишуть заяви, велика кількість» : Степанов про ... - Цензор.НЕТ\n09:29 , 18 лютого 2021\n«У нас ідіотів, які пишуть заяви, велика кількість» : Степанов про розслідування НАБУ щодо закупівлі COVID-вакцин.\nЯк передає Цензор.НЕТ із посиланням на "Україна 24", про це заявив міністр охорони здоров'я Максим Степанов.\n"Ми за будь-які розслідування. Будь ласка, ви хочете перевіряти, є люди, які займаються тільки тим, що перевіряють. Тільки вчора ми отримали відповідний запит від НАБУ, сьогодні вже передали всі документи - будь ласка, розслідуйте. Справа завершиться тим, що буде закрита, це вже зрозуміло. Але просто сам такий елемент того, що хтось намагається зробити з цього черговий хайп. Є заявник, він пише заяву, НАБУ зобов'язане за законом відкрити справу. Вибачте, в нас ідіотів у країні, які пишуть заяви, відкривають справи, велика кількість. Про ці справи навіть ніхто не знає. Але вони їх відкрили, розслідували, бо не можуть не відкрити", - заявив він.\nЗа словами міністра, ситуація має політичний підтекст.\nНагадаємо, в.о. керівника САП Максим Грищук повідомив, що Національне антикорупційне бюро України 3 лютого почало розслідування щодо закупівлі вакцин проти коронавірусу. Видання "Цензор.НЕТ" отримало копію листа генерального директора ДП "Медзакупівлі" Арсена Жумаділова в НАБУ, в якому йдеться, що COVID-вакцини коштували бюджету майже на $2 млн дорожче через втручання міністра охорони здоров'я Максима Степанова. Сам чиновник заявляє про прозорість процедур закупівлі.\n«Червона» зона на Прикарпатті: «Укрзалізниця» назвала найближчі станції для виїзду. Гурт молодих людей стріляв у бізнесмена та його дружину в кафе Дніпра, серед затриманих - син авторитета Наріка Єрмак. В окупованому Криму повністю виснажені 2 водосховища, третє наближається до «мертвого обсягу». Реальний ворог України - Путін, а не Пушилін. Останній нічого не вирішує, а виконує вказівки Кремля. У 2020 році Нацполіція розслідувала понад 60 тисяч злочинів.


UA:Перший працює в умовах колосального недофінансування » Слово і Діло\nВ Україні немає грошей на трансляцію Олімпіади\n13 вересня 2017, 06:20\nУ загальнонаціонального телеканалу UA:Перший немає грошей на трансляцію Олімпіади у 2018 й у 2020 роках.\nПро це у вівторок, 12 вересня, заявила член правління Національної телерадіокомпанії України (НТКУ) Інна Гребенюк, пише «Слово і Діло».\nВсього за трансляцію двох Олімпіад необхідно заплатити близько 3 млн доларів. При цьому 600 тисяч доларів слід сплатити до кінця нинішнього року.\nЗа приблизними підрахунками, на додаткові витрати може піти ще близько 4,6 млн доларів.\n«Як суспільний мовник ми хочемо, щоб українці мали можливість побачити це свято спорту на своїх екранах і, звичайно ж, мали можливість підтримати нашу збірну. Однак поки що ситуація патова. Ми не маємо коштів і в умовах колосального недофінансування не можемо нічого з цим вдіяти. Зараз ситуація повністю залежить від рішення Мінфіну», - сказала Гребенюк.\nУ свою чергу, віце-президент НОК України Микола Томенко заявив, що замість показу Олімпіад UA: Перший збирався транслювати чемпіонат світу з футболу у 2018 році, на який виділили 26 млн гривень.\nНагадаємо, українські веслувальники завоювали дві «бронзи» на чемпіонаті світу.\nДодамо, що українські веслувальники не залишилися без нагород і на Олімпійських іграх в Ріо: з Бразилії «золото» на дистанції 200 метрів привіз Юрій Чебан та «бронзу» на дистанції 1000 метрів - каное-двійка Дмитра Янчука та Тараса Міщука.\nУкраїнські веслувальники здобули дві «бронзи» на чемпіонаті світу 27 серпня 2017, 17:58


"IT Camp" і "Політехнік Camp" у парку "Знесіння"\nSubmitted by Betedo on Tue, 06/22/2021 - 14:26\n17 та 18 червня дві літні школи Національного університету «Львівська політехніка» та Малої академії наук — «Політехнік Сamp» та «IT Сamp» — відвідали Регіональний ландшафтний парк "Знесіння".\nRead more about "IT Camp" і "Політехнік Camp" у парку "Знесіння"\nЛітня школа успішного контент-менеджера\nSubmitted by Betedo on Tue, 06/22/2021 - 12:46\nІз 22 по 25 червня 2021 р. Ви будете мати унікальну можливість стати учасниками “Літньої школи успішного контент-менеджера” від Кафедри СКІД.\nМета заходу - проінформувати молодь щодо перспектив роботи на посаді контент-менеджера. Професійні навички для освоєння цієї професії можна отримати обравши освітньо-професійну програму бакалавра “Соціальні комунікації та інформаційна діяльність” (код спеціальності 029).\nБудуть представлені наступні теми для обговорення:\n➡Використання різнотипних джерел інформації для створення якісного контенту у віртуальних мережах;\n➡Візуалізація контенту та діловий стиль у створенні дописів соціальної мережі;\n➡Інформаційний образ користувача;\n➡Етикет та культура спілкування у соціальних мережах.\nБеріть участь у літній школі, заповнивши коротку форму реєстрації.\nRead more about Літня школа успішного контент-менеджера\nОнлайн-школа YOUTH DIPLOMACY HUB\nSubmitted by Betedo on Tue, 06/22/2021 - 12:36\nКафедра політології та міжнародних відносин Інституту гуманітарних та соціальних наук запрошує долучитися до онлайн-школи "YOUTH DIPLOMACY HUB", яка проходитиме 23-25 червня 2021 р. з 10:00 до 12:00.\nПриєднатися до школи можна за посиланням.\nКоординатор: Наталія Лукач (nataliia.m.lukach@lpnu.ua)\nRead more about Онлайн-школа YOUTH DIPLOMACY HUB\nЛітня школа «IT Camp» в Інституті комп'ютерних технологій, автоматики та метрології\nSubmitted by Betedo on Fri, 06/18/2021 - 15:41\n16-17 червня на кафедрі інформаційно-вимірювальних технологій інституту ІКТА відбулися заняття літньої школи IT Camp для учнів закладів середньої освіти. Заступник директора ІКТА Тетяна Бубела ознайомила школярів із можливостями навчання на спеціальностях інституту та особливостями підготовки фахівців із робототехніки на кафедрі ІВТ. Модератором зустрічі став один із найкращих студентів кафедри Володимир Поворозник, який зацікавив гостей Політехніки робототехнічними розробками. Учні мали змогу написати свій перший код на С++.\nRead more about Літня школа «IT Camp» в Інституті комп'ютерних технологій, автоматики та метрології\nЛітня школа «Політехнік CAMP» на кафедрі автомобільного транспорту\nSubmitted by Betedo on Thu, 06/17/2021 - 16:05\n16 травня учасники літньої школи «Політехнік Camp» відвідали кафедру автомобільного транспорту Львівської політехніки.\nДля школярів провели заняття в лабораторії конструкції автомобілів кафедри та в Навчальному центрі комп’ютерної діагностики транспортних засобів «Львівська політехніка - Академія Бош».\nНаприкінці зустрічі діти взяли участь у міні-конкурсі, а переможці отримали призи.\nRead more about Літня школа «Політехнік CAMP» на кафедрі автомобільного транспорту


Урок "Мої домашні улюбленці" | Конспект. Я досліджую світ\nУрок складено за програмою Р.Б. Шияна до підручника "Я досліджую світ" авторів І.О. Большакова, М.С. Пристінської. Мета уроку: формувати ключові компетентності: вміння вчитися – пригадувати необхідні знання, наводити приклади з власного досвіду; соціальну – продуктивно співпрацювати з усіма членами групи, висловлювати власну думку; загальнокультурну – дотримуватись моральних норм спілкування; здоров’язбережувальну – правильно оцінювати свої здібності та внесок в роботу групи.\nТема. Мої домашні улюбленці\nМета: формувати ключові компетентності: вміння вчитися – пригадувати необхідні знання, наводити приклади з власного досвіду; соціальну – продуктивно співпрацювати з усіма членами групи, висловлювати власну думку; загальнокультурну – дотримуватись моральних норм спілкування; здоров’язбережувальну – правильно оцінювати свої здібності та внесок в роботу групи; та предметні: сформувати первинні уявлення дітей про тварин домашніх улюбленців, про правила догляду за тваринами; розвивати вміння спостерігати за тваринами, описувати зовнішній вигляд тварин, що живуть біля людей, доглядати за ними; виховувати любов до тварин, відповідальність за них і дбайливе ставлення.\nОбладнання: відео, презентація; завдання для роботи в групі. малюнки або фото домашніх тварин.\n- використовує фактичний зміст (хто?, що?, де?, коли?) для перетворення усної інформації\n- розповідає про власні почуття та емоції від прослуханого та побаченого уживає відповідну до ситуації спілкування лексику і несловесні засоби (жести, міміка тощо)\n- з увагою сприймає усні репліки й доречно реагує на усну інформацію в діалозі (погоджується або не погоджується, виконує певні дії у відповідь на прохання чи відповідно до інструкції)\n- порівнює свійських і диких тварин ;\n- доглядає за домашніми тваринами, піклується про диких тварин ; - описує поведінку тварин у різні пори року ;\n- розповідає про можливі загрози з боку тварин (небезпечні і хворі тварини), рослин (отруйні частини рослин) та грибів (отруйні гриби), пояснює, як діяти в разі загрози\n- разом із дорослими планує та реалізовує найпростіші трудові дії (ремонтує іграшки, книжки, доглядає за рослинами і тваринами, готує страви за рецептами, доглядає за одягом та взуттям)\n- розпізнає ситуації небезпеки вдома, на вулиці або у школі та пояснює, що робити в цих ситуаціях.\nІ. Етап орієнтації. Створення позитивного настрою. Кінезіологічне налаштування на урок (За Світланою Ройз, дитячим сімейним психологом) (1хв)\n«Усмішка»(Учні без слів посміхаються один одному.)\n– Діти, подивіться один на одного, посміхніться. Подумки побажайте один одному успіхів та гарного настрою на уроці. Поверніться до наших гостей, подаруйте їм теж ніжну посмішку. Погляньте на мене. Давайте відкриємо двері у наш урок. (показують рукою) і ввійдемо в нього (тупають ніжками).\n– А зараз налаштуємося на роботу та пригадаємо вправу «Лоб-потилиця» (Налаштування на роботу.) Покладіть одну долоню на лоб, а іншу на потилицю. Вибір рук довільний. Змінюйте руки та промовляйте : Я повністю присутній на уроці. Я спокійний і уважний. Я добре себе почуваю. Я добре розумію вчителя. Я хочу отримати користь від цього заняття. Я готовий до роботи ».)\nСідаємо за парти. Цвіріньк-цвіріньк, я в будиночку. (Руки над головою складають хаткою)\nІІ. Мотивація навчальної діяльності. Повідомлення теми уроку (3хв)\n– Про кого сьогодні піде мова на уроці ви дізнаєтесь, якщо відгадаєте загадку.\nЗвісно, це …( тваринки)\nЯкі ознаки тварин допомогли відгадати загадку? (Мають хвіст і гострі зуби, кігті випускають)\nДо якої природи відносять тварин? (До живої)Доведіть свою думку. (Вони мають ознаки: народжуються, дихають, розмножуються, живляться, розвиваються і ростуть. Помирають)\nЯкі бувають тварини? Продовжіть речення: Тварини, які живуть в дикій природі називаються…. дикими, а ті, що живуть у нас вдома…свійськими або домашніми\nА зараз давайте виконаємо інтерактивну вправу https://learningapps.org/4403696\nПогрупуйте тварин за категоріями: свійські та дикі\n(Діти по черзі підходять до дошки та роблять свій вибір)\nПерегляньте мультфільм, прочитайте і запам’ятайте назви тварин і групи, до яких вони відносяться.\n( Після перегляду мультфільму)\nДіти, назвіть тварин – домашніх улюбленців? (Коти, рибки, собаки, кролики, хом ячки і т.д.)\n– А чому цих тварин ми називаємо домашніми улюбленцями? ( Вони вірні «друзі», дарують нам гарний настрій, радіють спілкуванню з нами, цікаво спостерігати та вивчати їхні звички, характер, уподобання, ми їх дуже любимо)\nОтже, сьогодні ми поговоримо з вами про наших домашніх улюбленців, дізнаємося, що вони люблять, як за ними доглядати та з’ясуємо, для чого людина тримає домашніх тварин.\nШкала оцінювання (3хв)\n– Діти, чи погоджуєтеся ви з висловлюванням:\nУ багатьох сім’ ях є домашні улюбленці.\n– Позначте свою думку на шкалі оцінювання за допомогою стікерів. Поясніть свій вибір.\n(Діти підходять до дошки і чіпляють стікери та повертаються на свої місця, декілька учнів пояснюють свій вибір)\n– Погляньте на шкалу оцінювання. Яких відповідей більше? Про що це говорить? (Що кожна сім’я має домашнього улюбленця).\nРобота в зошиті (3хв)\n– Розгорніть зошит на с.56, погляньте на 2 завдання. Прочитайте завдання «джмеликом». Хто бажає озвучити?\n(Один із учнів читає завдання)\n– Виконайте завдання: позначте тваринку, яка живе у вашому домі, або намалюйте того, про кого мрієте.\n– Яку тваринку позначив Андрійко? Юлечко, хто живе у вашому домі?( І т.д.)\n– Зараз проведемо дослідження. Погляньте на завдання 3 у зошиті. Дослідіть, якого домашнього улюбленця обрала більша частина ваших однокласників. Встаньте із-за парт і опросіть своїх однокласників, зробіть помітки в зошиті. Не забудьте, що один опитаний учень – це одна зафарбована клітинка. Якщо хтось обрав котика, зафарбовуємо клітинку у стовпчику біля котика, якщо собачку – біля собачки і т.д.. Будь ласка, розпочинайте дослідження. У вас є 3хв.\n– Сідаємо на свої місця. Оголосіть по черзі результати своїх досліджень.\n– Олександре, повідом скільки однокласників за твоїм дослідженням обрали котика, собачку, хом’яка іт.д.\nА ти, Максимко,які ти маєш результати дослідження?\nОтже, діти ми зрозуміли, що у нас різноманітний світ домашніх улюбленців.\nРобота в групах. Складання пазлів (3хв)\nА зараз давайте попрацюємо в групах. На партах у вас є ілюстрація домашнього улюбленця, розрізана на декілька частин. Необхідно швидко скласти її у одне ціле та розповісти про домашнього улюбленця за планом:\nЯку користь приносить людям.\nЩоб успішно виконати це завдання нам потрібно пригадати правила роботи в групі. ( Працюють всі. Не перебивають один одного. Говорять по черзі. Обирають головного (спікера), хто буде презентувати та того, хто буде слідкувати за часом.) На це завдання 3 хв. Якщо завдання виконали, підніміть червону цеглинку.\nПредставлення результатів (Розповіді дітей за складеною ілюстрацією. Наша група склала ….) (8хв)\nХто ще може щось розповісти про цю тваринку?\n( Учитель доповнює про котика. Коли ваша кішка нявкає – це означає, що вона намагається поговорити з Вами.\nПро собаку Першими домашніми тваринами були вовки, а вже від них пішли собаки. Це було 10 тисяч років тому. Собака – вірний помічник людини з давніх часів. Людина привчила собаку вартувати будинок – печеру, гавкотом подавати сигнал тривоги, допомагати на полюванні і захищати худобу. Собака – вірний друг людини. Собаки добре навчаються, працюють рятувальниками, поводирями, служать в армії та міліції. Слух собаки в 10 разів гостріший ніж у людини. .\nХом’яки – нічні ссавці, це означає, що вони більш активні в нічний час і сплять протягом дня. Хом’яки мають природний інстинкт ритися і зариватися. Хом’яки можуть зберігати їжу в своїх щоках, так вони збирають доступну їжу, а потім зараховують її на свою колонію, щоб з’їсти пізніше.\nПапуги – одні з найкрасивіших екзотичних птахів, яких приручила людина. Вони дивують своїми розумовими здібностями і веселою вдачею.. Вони здатні наслідувати людську мову й голоси різних тварин.\nПапуги можуть імітувати зовсім різні звуки: від голосу людини до шуму працюючих побутових приладів. Роблять це вони тільки за допомогою рота, адже у птахів немає голосових зв’язок.... У домашніх умовах можуть житии 15 років. Мають добру пам’ять. Грається іграшками, дзеркалом. Обожнює якщо його гладять, чухають. Їдять фрукти, п’ють солодкий сік.\nПапугам необхідне сонячне світло. Узимку потрібне додаткове освітлення.\nЯкшо папуга живее у клітці один, з ним обов’язково треба розмовляти.\nБатьківщина золотих рибок — Китай. Китайські імператори тримали їх у своїх палацах і не дозволяли вивозити дорогоцінних рибок з країни. Вони вважали, що екзотичні рибки наділені магічною силою. Хто володіє такою рибкою, той володіє розумом, успіхом, має можливість здійснювати свої бажання.\nАкваріумні рибки прикрасять життя кожної людини. Вони яскраві та різноманітні. Їх дуже багато більше 300 видів.\nШиншили найбільш активні в сутінках, коли сонце встає і коли воно сідає.\nШиншили мають дивно м’яке хутро, яке може бути білим, чорним, бежевим, сірим, сапфіровим або фіолетовим\nЇх зуби ростуть безперервно протягом усього їхнього життя – так само, як і у багатьох інших гризунів\nХутро шиншил визнається самим м’яким у світі.\nШиншили живуть відносно довго, від 10 до 15 років\nШиншили з задоволенням їдять насіння, траву, фрукти, дрібних комах, кору дерев і навіть жаб!\nМорські свинки – добродушні й симпатичні тварини. Якщо до них турботливо ставитися, вони стають зовсім ручними. Незважаючи на свою назву, вони не є навіть далекими родичами справжніх свиней. На волі ця рослиноїдна тварина ховається у траві.\nРавлики. Раціон харчування більшості цих молюсків становить, звичайно ж, рослинна їжа. Незалежно від того, акваріумні це, виноградні равлики всі вони їдять овочі і фрукти. Слід зазначити, що їжа обов'язково повинна бути свіжою. Перш ніж годувати равликів, необхідно зелень, фрукти і овочі добре вимити. Їм підійдуть огірки, солодкий перець, морква, цвітна і пекінська капуста, помідори, броколі, кабачки, стручкова квасоля, картопля, але варена.)\nРобота з підручником (3хв)\nА зараз поговоримо, як потрібно доглядати за домашніми улюбленцями? Розгорніть підручник на с.68. Завдання 2.\nРозгляньте малюнок та розкажіть про догляд за котами.\nПогляньте, які предмети допоможуть у піклуванні про собаку?\nДотримання правил особистої гігієни після прогулянки з тваринами\nДіти, якого правила ми повинні дотримуватися після догляду, прогулянки з домашніми улюбленцями? (Декілька відповідей дітей.)\nТак, правильно. Ми повинні пам’ятати про правило особистої гігієни. Обов’язково мити з милом руки.\nV. Підсумок уроку (2хв)\n– Як треба ставитися до тварин?\n( Піклуватися, любити, доглядати, відповідально ставитися)\n– Так, тварини не вміють говорити. Вони ніколи не скажуть вам спасибі. Але здоровий , грайливий і вірний вихованець – ваша найкраща нагорода. Завоювати відданість улюбленця можна любов`ю і повагою.\nСигнал за допомогою Лего.\nА зараз зробіть сигнал за допомогою Лего\nЯкщо вам все було зрозуміло на уроці покажіть зелену цеглинку?\nЯкщо виникли якісь питання? (Жовту)\nЯкщо не зрозуміли нічого? (Червону)\nРаніше я не знав, що…\nЯ розкажу рідним про…\nСамооцінка. Гра з прищіпкою (1хв)\nДіти, а зараз проаналізуйте свою роботу на уроці та прищіпкою на чек-листу зробіть свій вибір. Поясніть його (відповідають декілька учнів)\nАдісевич Лілія Олександрівна\nАудіоказка "Ласкавий вітер і холодний вітрюган"


Гама і принти\nМодна обробка і матеріали\nУ тренді помаранчеві, цегляні і приглушено-жовті палітри, що асоціюються з опалим листям. Їм не поступаються темними винними відтінками, а також яскраво-зеленими і насичено-малиновими фарбами. Піджаки таких кольорів будуть особливо актуальні на початку сезону.\nСюди відносяться ахроматичні варіанти (класичні чорний, білий і сірий) і тканини з приглушеним блиском. Вони опиняться в моді ближче до холодної пори року і упевнено перейдуть в 2017-й.\nЯк і раніше, популярні рослинні візерунки (включаючи квіткову тематику), а також анімалістичні мотиви (зображення тварин або просто імітація фактури). Не здають позиції орнаменти в абстрактному стилі, різноманітні смуги, клітини і зірки.\nДеякі сучасні піджаки і жакети вражають великою кількістю декоративних деталей, до яких відносяться:\nланцюжки з металу;\nнефункціональні гудзики і блискавки;\nрозсипи бісеру і каменів;\nДля пошиття нових моделей найчастіше використовується замшева, жакардова, вільветова, флісова, оксамитова, твідова, трикотажна, джинсова і класична костюмна тканини. Особливе місце займають жакети і піджаки з шкіри (штучної або натуральної), здатні підкреслити будь-який стиль, якщо правильно поєднати їх з іншими фактурами. Хутро – теж хіт сезону.\nРечі із запахом\nВони чимось нагадують японське національне вбрання. Тут повністю відсутні гудзики або блискавки, що робить цей одяг неймовірно зручним і дозволяє вдало перетворити фігуру. Вибирайте такі жакети і піджаки, якщо хочете почувати себе упевнено і затишно.\nБез них не обходиться жоден гардероб модниці, що поважає себе. Тим більше, кутюрье запропонували величезний асортимент подібних виробів на холодний сезон 2016-2017. Серед достатку варіантів з різними декоративними елементами, палітрами, фактурами і кроєм кожен може знайти щось до душі.\nВін знову увірвався на подіуми і влаштував справжній фурор. Його стали робити нетривіальним, інтерпретуючи абсолютно по-новому. На сучасних жакетах і піджаках зустрічається безліч видів комірів цієї форми:\nдекоровані великими гудзиками;\nлаконічні і строгі.\nЯкщо хочете створити розкішний осінньо-зимовий образ, без сумніву вибирайте\nці моделі. Щільні тканини, що не пропускають повітря, дозволяють носити такі речі в якості верхнього одягу на початку холодного сезону.\nПіджаки, схожі на стильні смокінги, – тренд 2016-2017. Вони можуть стати основою різних образів, адже гармонійно підходять і до ділових брюк, і до вечірніх суконь. Їх фішка – елегантність, жіночність, витонченість.\nЦе саме те, що зобов’язано знаходитися у будь-якому гардеробі, незалежно від особистих пристрастей модниці. Неважливо, який у речей крій і матеріал: однаково добре виглядають і укорочені, і подовжені вироби, як з натуральних тканин, так і з синтетики. Декор теж знаходиться на другорядному плані, адже будь-який приталений піджак або жакет сам по собі є прикрасою для тіла і основою бездоганного трендового лука.\nНа них варто звернути увагу любителькам усього нового, чарівного і неординарного. Подібний одяг відмінно впишеться в сміливі стильові рішення, нагородивши своїх власниць особливим шармом.\nОфіцерські образи – старий тренд, який досі залишається актуальним. Хоча до 2017-го року він виявиться повністю змінений, це не збавить його чарівності. Мілитарі-пиджаки вишукано облягають фігуру, в чому полягає їх головне достоїнство. До того ж вони пропонуються в різних інтерпретаціях: починаючи з жорстких, брутальних військових мундирів і завершуючи елегантними гусарськими жакетами.\nЩе одна трендова тенденція осінньо-зимового періоду. Представлені кутюрє варіанти можна назвати універсальними: завдяки короткій довжині вони однаково гармонійно виглядають з брюками і сукнями. Тим більше модницям доступні як однотонні речі, так і прикрашені оригінальними принтами, що дозволяє носити їх в різних ситуаціях.\nНим знайдеться місце у будь-яких образах, включаючи строгі офісні наряди. Великий вибір крою, фактур і матеріалів порадує тих, хто любить експериментувати. Повнорозмірні рукави і в три чверті, подовжений і укорочений силует – мала частина того, що пропонують дизайнери на холодний сезон.\nНезвичайні стильні піджаки завойовують все більше і більше прихильниць, адже це – один з головних трендів 2016-2017. Вони красиво контрастують із звичайнісінькими джинсами і вишукано доповнюють модні сукні, облягаючи вигини фігури. Одяг а-ля фрак – новий багатообіцяючий тренд.\nТрадиційний крій дає фору усім іншим. Так що сміливо носите звичні жакети і піджаки, які напевно завалялися десь в гардеробі. Їх універсальність незаперечна: вечірній\nповсякденний і діловий образи чудово гармоніюють з класичними речами. А властива цьому фасону приталеність якнайкраще виділить силует.\nМоделі з яскравими кишенями\nНе так давно на подіуми увірвалися жакети з контрастними рукавами і кишенями. Окремі частини одягу виділяються пошиттям, принтами, палітрами. До речі, акцент на цих деталях – неординарне рішення, яке варто узяти на озброєння, адже дизайнери пропонують величезну кількість варіантів і комбінацій на будь-який смак.\nЗабудьте про надмірності – іноді стриманий стиль творить дива. Наприклад, модні піджаки з простим кроєм, нехимерним забарвленням, мінімальною кількістю прикрас. Тут практично нема за що зачепитися погляду, оскільки навіть застібки і гудзики надійно приховані від очей. Привабливість таких речей – в можливості комбінувати їх з багатьма нарядами.\nЗараз в тренді асиметрія, до якої відносять різні оригінальні деталі : гудзики, пришиті в незвичайних місцях, контрастні колірні поєднання, нерівні краї, скошені подолы, загалом, будь-які диспропорції.\nВироби з баскою\nЖакети і піджаки, що мають внизу клини, що розкльошують, допомагають приховати живіт, що виступає, підкреслити талію і зробити фігуру витонченішою. На межі 2016-2017 модниці можуть підібрати собі будь-який варіант одягу: з ремінцем, в лаконічному виконанні, з яскраво вираженою баскою або, навпаки, ледве хвилястою.\nОсінньо-зимовий сезон – відповідний час для теплих тканин, які затишно укутують з усіх боків. Тому кутюрє вхопилися за стиль оверсайз, запропонувавши багатошарові великі вироби завдовжки з класичне пальто. Об’ємні речі з подовженими рукавами виграшно сидять на худих людях за рахунок контрасту між стрункою фігурою і масивним одягом.


Урогенітальний мікоплазмоз і уреаплазмоз. | biomedicina.com.ua\nУрогенітальний хламідіоз. »\nУрогенітальний мікоплазмоз і уреаплазмоз.\nУрогенітальний мікоплазмоз або уреаплазмоз – інфекційне захворювання сечостатевих органів, викликане мікроорганізмами, що відносяться до сімейства Mycoplasma. Це найдрібніші мікроорганізми, здатні автономно жити і розмножуватися. У світловому мікроскопі мікоплазми не видно. Мікоплазми здатні рости на штучних поживних середовищах, розмножуються поділом і брунькуванням. Урогенітальні мікоплазми не відносять до патогенних мікроорганізмів, що передаються статевим шляхом. Більше того, вони як симбіонти можуть розмножуватися в сечостатевих шляхах, не викликаючи запальних процесів. Це підтверджується тим, що мікоплазми виявляються у 5-15% здорових жінок. Більшість дослідників розглядають їх як умовно-патогенні мікроорганізми, здатні лише за певних умов викликати інфекційні процеси. Проте деякі вчені вважають їх абсолютно патогенними мікробами, відповідальними за розвиток інфекційних захворювань.\nВ даний час відомо більше 180 видів мікоплазм. Деякі види мають патогенними властивостями: М. hominis, М. genitalium, М. pneumoniae, М. penetrans, U. urealyticum.\nБільшість інших видів мікоплазм є паразитами мембран клітин слизових оболонок дихального і сечостатевого трактів, живуть на них, не завдаючи видимого шкоди.\nОсновні шляхи поширення урогенітальної мікоплазмової інфекції – статевий та трансплацентарний (через плаценту при внутрішньоутробному розвитку плода). Інкубаційний період від зараження до розвитку симптомів захворювання становить 15-20 днів.\nУ зв’язку з відсутністю у мікоплазм клітинної стінки, не розвивається виражений специфічний імунну відповідь організму і стійкий імунітет після перенесеного захворювання. Вище вказані фактори обумовлюють тривалу персистенцію (присутність в організмі без симптоматики захворювання) цих мікробів. Джерелом повторного розвитку інфекції і основним резервуаром мікоплазм в організмі людини є кістковий мозок. Для мікоплазм характерна мінливість мембранних білків, що призводить до вислизання їх від імунної відповіді і стійкості до антибактеріальної терапії.\nХарактерною клінічної картини урогенітального мікоплазмозу не існує. Безсимптомна інфекція зустрічається як у чоловіків, так і у жінок. Особливості біологічних властивостей збудників визначають непомітний початок захворювання і часто безсимптомний його перебіг. Ознакою генітального мікоплазмозу може бути слизово-гнійний ендоцервіцит (запалення каналу шийки матки). Поряд з ендоцервіцитом, може мати місце специфічний або неспецифічний уретрит (запалення сечівника). Поширення інфекції вгору – в порожнину матки, маткові труби, очеревину відповідно тягне за собою розвиток ендометриту (запалення внутрішньої оболонки матки), сальпінгіту (запалення маткових труб), спайкового процесу органів малого таза. Часто єдиним проявом хвороби є ендоцервіцит і яскраво-червона, з рівними краями метаплазія епітелію шийки матки.\nНайбільш частими скаргами пацієнток з урогенітальним мікоплазмозом є свербіж статевих органів, незначно підвищена кількість слизових виділень із статевих органів, періодично виникає біль внизу живота, дизуричні явища (різноманітні порушення сечовипускання), порушення місячного циклу, безпліддя, звичне невиношування вагітності, завмерла вагітність, мертвонародження, явища загрози переривання вагітності та токсикозу при вагітності в анамнезі, наявність у статевого партнера уретриту, ослаблення його потенції (в силу розвитку простатиту) або пряма вказівка на статевий контакт з інфікованим статевим партнером.\nПоказаннями до обстеження на микоплазменную інфекцію є:\nнаявність хронічних неодноразово загострюються запальних процесів геніталій;\nобтяжений акушерський анамнез (мимовільні аборти, маловоддя, багатоводдя);\nнаявність у жінок статевого партнера із запальними захворюваннями сечостатевих шляхів.\nПри огляді зовнішніх статевих органів виявляються ознаки запалення (набряк, почервоніння) слизової сечівника. При огляді в дзеркалах – рясні слизові або слизово-гнійні виділення, ознаки запалення в області слизової піхви і шийки матки.\nКрім загальних обов’язкових аналізів (загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі тощо) необхідно провести бактеріоскопічне (за допомогою мікроскопа) аналіз виділень в яких за наявності запального процесу виявляється підвищена кількість лейкоцитів.\nІмунологічні методи спрямовані на виявлення антигенів мікоплазм і специфічних антитіл до них. При урогенітальних мікоплазмозу дані методи нерідко малоінформативні, оскільки мікоплазми – слабкі антигенні подразники.\nПЦР (полімеразна ланцюгова реакція) заснована на виявленні ДНК мікроорганізмів і володіє дуже високою чутливістю і специфічністю.\nКультуральний метод (бакпосев) використовується для виявлення росту мікроорганізмів на живильному середовищі – найбільш інформативний, проте пов’язаний з певними труднощами метод. Для вирощування мікоплазм необхідні складні умови культивування, особливі поживні середовища. Ще однією проблемою методу посіву є часте носійство мікоплазм у здорових людей. Тому для чіткого визначення ролі мікоплазм у розвитку запального процесу необхідний облік як клінічних ознак, так і визначення кількості мікробів у взятому матеріалі.\nМазки забирають спеціальної ложкою Фолькмана, тампонами, щіточками або платинової петлею зі слизової оболонки піхви, цервікального каналу на глибині 1,5 см, і з уретри на глибині 1-1,5 см. Перед забором матеріалу з сечостатевого тракту хворі не повинні мочитися протягом 1-1,5 ч.\nЛікування антибіотиками проводять при виділенні урогенітальних мікоплазм та за наявності клінічних ознак інфекційно-запальних процесів сечостатевої системи. Також показано лікування при обтяженому акушерському анамнезі (звичайно ж, при наявності вище зазначених факторів).\nПри відсутності клінічних ознак, змін лабораторних показників і при виділенні урогенітальних мікоплазм в малих кількостях, розглядають наявність мікоплазм як носійство, і антибактеріальну терапію не проводять. Антибактеріальна терапія включає застосування препаратів наступних груп: тетрациклінів, макролідів, фторхінолонів, аміноглікозидів.\nВраховуючи характерні особливості урогенітального мікоплазмозу – хронічний перебіг з періодичними загостреннями, що супроводжується зниженням імунітету, терапію антибіотиками доповнюють імуномодулюючими препаратами – циклофероном, лафероном, віфероном. З метою відновлення нормальної мікрофлори піхви та корекції місцевого імунітету рекомендують пробіотики – біфіформ, йогурт у капсулах і т.д.\nУскладнення мікоплазменної інфекції:\nхронічний ендометрит (запалення внутрішньої оболонки матки);\nВ даний час ведуться дискусії про роль мікоплазм у розвитку вищевказаних патологій. Серед зарубіжних дослідників існує думка, що микоплазменная інфекція поряд з кандидозом і гарднерельоз є ні чим іншим, як проявом дисбактеріозу сечостатевої системи. У зв’язку з цим не рекомендують антибактеріальну терапію. Методом вибору в лікуванні дисбактеріозу вчені вважають аутовакцінацію вакциною, приготовленою з мікроорганізмів, виділених у даного конкретного человека. Аутовакцінація спрямована на розвиток специфічної імунної відповіді по відношенню до виділених патогенів. Простіше кажучи, організм повинен упоратися з дисбактеріозом, використовуючи свої внутрішні резерви, стимульовані аутовакціной.\nЕфективність проведеної терапії оцінюють через 3-4 тижні після закінчення лікування за трьома основними критеріями:\nнегативні результати лабораторних досліджень на наявність мікоплазм;\nвідновлення нормальної мікрофлори піхви;\nвідсутність клінічних симптомів захворювання.


Запис до Національної служби охорони здоров'я Італії - Українська газета в Італії\nЗапис до Національної служби охорони здоров’я Італії\nІноземні громадяни, що проживають в Італії з дозволом напроживання, мають право користуватися послугами Національної служби охорони здоров’я, на однакових умовах із італійськими громадянами. На це також мають правочлени сім’ї, які перебувають на утриманні тих, хто законно проживає в країні.\nЗапис до Національної службиохорони здоров’я здійснюється у Місцевих органів охорони здоров’я (ASL) території на якій ви живете. Якщо ви не маєте резиденції, до уваги береться адреса, вказана у дозволіна проживання.\nМісцевіоргани охорониздоров’я (ASL)– це лікарні, амбулаторії, консульторії, які піклуються здоров’ям населення певної території. У ASLможна записатися до SSNта обрати свого домашнього лікаря.\nУвага: іноземці, що приїхали в Італію на лікування не можуть зареєструватися до SSN, вони повинні самостійно оплачувати витрати, пов’язані з їх лікуванням;\nДітям іноземців запис до SSN гарантований від моменту народження.\nДокументи потрібні, для запису у Національну службу охорони здоров’я:\n• дійсний дозвіл на проживання, якщо він перебуває на продовженні, слід додати квитанцію, про здачу документів (видану квестурою чи поштовим відділенням).\n• сертифікат про резиденцію (або декларацію про фактичне місце проживання, вказане в дозволі на проживання);\n• фіскальний код;\n• декларація, за якою ви зобов’язуєтеся повідомляти про зміни вашого статусу.\n• безробітні, зареєстровані у центрах зайнятості, повинні власноручно засвідчити свій статус;\n• особи, що перебувають у шлюбі із італійськими громадянами повинні надати довідку про стан сім’ї, або засвідчити його власноручно;\n• для дітей, які проживають прийомних сім’ях або очікують усиновлення, слід подати довідку суду у справах неповнолітніх, що підтверджує усиновлення або делегування.\nЯк обрати сімейного лікаря і педіатра?\nУсі зареєстровані у SSN можуть обрати сімейного лікаря, а для дітей від 0 до 14 років – педіатра.Нагадуємо що право на безкоштовного педіатра мають усідіти без винятку. В відділі ASL, який видав вам санітарну карту, ви можете ознайомитисяіз списком лікарів, та обрати вашого базового медика. Ім’я сімейного лікаря буде вказано увашій санітарнійкарті.\nМедичне обслуговування нелегалів\nЛікарняні сертифікати подаються до INPS Інтернетом\nPrevious article Українська молодь діаспори зустрінеться у Києві\nNext article Розмова із Святославом Шевчуком, новим головою УГКЦ\nУкраїнська молодь діаспори зустрінеться у Києві