КОРОТКИЙ СЛОВНИК ЛІТЕРАТУРОЗНАВЧИХ ТЕРМІНІВ - Критика з зарубіжної літератури\nКОРОТКИЙ СЛОВНИК ЛІТЕРАТУРОЗНАВЧИХ ТЕРМІНІВ - Критика з зарубіжної літератури\nАвангардизм (від франц. «передовий загін») — термін, яким позначають «ліві» (нереалістичні) течії в мистецтві. Протест проти війни, інших негативних суспільних явищ авангардисти поширили на мистецтво і виступали проти тра-диційних форм художнього вираження (наприклад, французькі авангардисти намагалися зруйнувати поетичний синтаксис, створити нову мову). Художній досвід авангардистів мав значний вплив на розвиток літератури XX ст. Напрями авангардизму — футуризм, кубізм, експресіонізм, сюрреалізм, конструктивізм та ін.\nАкмеїзм (від грец. «розквіт, вищий ступінь, вершина чого-небудь») — літературна течія в російській поезії 10-х років XX ст. Група поетів, лідером якої був Микола Гумільов, у своїй творчості виявляла посилену увагу до всього земного, предметного, протестуючи проти містики символістів. Акмеїсти орієнтувалися на нові естетичні ідеали, створюючи «лірику природи» та «лірику культури». Друкувались у журналі «Аполлон» (1909—1917). Із цим літературним угрупованням пов'язаний початок літературної діяльності Анни Ахматової, Осипа Мандельштама, Сергія Городецького та інших, які створили організацію «Цех поетів».\nДрама (від грец. «дія») — один з родів художньої літератури (поряд з епосом та лірикою). Особливість драми як роду літератури полягає в тому, що вона призначена для сценічного втілення. Явища життя і характери героїв у драмі розкриваються через розмови дійових осіб (діалоги, репліки, монологи). За Аристотелем, драма є «наслідуванням дії дією, а не розповіддю». Авторська мова в драматичних творах зведена до ремарок. Образи в драмі розкриваються не тільки за допомогою мови, а й за допомогою специфічно сценічних засобів: гри акторів, їхньої зовнішності, декорацій, звукового й світлового оформлення тощо. Події у драматичних творах показуються так, немовби вони щойно відбуваються; їх основою є гострий конфлікт, зіткнення протилежних сил та інтересів. Драма як літературний рід ділиться на три основні види: власне драму, трагедію і комедію.\nДрама (у вужчому значенні слова) — драматичний твір, в основу якого покладено гострий життєвий конфлікт, але напружена боротьба та складні переживання персонажів не ведуть до трагічної розв'язки. У драмі можливі елементи трагічного й комічного, проте вони не домінують. «Серйозна й зворушлива драма посідає середину між героїчною трагедією та веселою комедією» (П. Бомарше).\nЕкзистенціалізм (від лат. «існування») — течія модернізму в літературі. Виникла перед другою світовою війною. Характерні риси — суб'єктивізм, індивідуалізм, песимізм, етичне заперечення будь-якого насильства. Представники ек-зистенціалізму — Г. Марсель, Ж. П. Сартр, С. де Бовуар, А. Камю.\nЕкспресіонізм (від франц. «вираження») — одна з авангардистських течій у мистецтві. Термін уперше був ужитий у журналі «Штурм» (Берлін) у 1911 р. Головним проголошувалося вираження суб'єктивного світосприйняття письменни-ка, авторського «я». Це досягалося створенням виразних, яскравих, але умовних, деформованих образів, часто поданих у фантастичному чи гротескному ракурсі. Основні жанри — лірична поезія і публіцистична драма, що перетворювалася на схвильований монолог автора. Дійсність зображувалася у зіткненні протилежностей (позитивне — негативне, чорне — біле). У середині 20-х pp. експресіонізм перестав існувати як самостійна течія.\nЕпос (від грец. «слово, мова, розповідь») — один з родів художньої літератури (поряд з лірикою та драмою); характеризується розповідною, описовою (епічною) формою, широтою зображення подій і характерів. Основні епічні жанри — казка, легенда, епопея, роман, повість, оповідання, новела, нарис.\nЕстетизм (від грец. «почуттєвий, здатний відчувати») — тенденція в англійській літературі, яка сформувалась наприкінці XIX ст. під впливом ідей Джона Рескіна (вічна за своїм значенням формула: зв'язок краси і правди, краси і добра, краси й справедливості) та Уолтера Пейтера («естетичний дослідник розглядає всі предмети, з якими йому доводиться мати справу, всі твори мистецтва, всі гарні форми природи і людського життя як сили та явища, здатні породжувати приємні відчуття»). Найбільш яскравим представником естетизму був Оскар Уайльд, який вважав, що мистецтво живе своїм життям незалежно від дійсності і тому перебуває в опозиції до свого часу, що життя наслідує мистецтво, а не навпаки, що «немає книжок моральних або аморальних, є книжки добре написані або написані погано». Свої погляди на мистецтво Уайльд виклав у статтях і в передмові до роману «Портрет Доріана Грея».\nЖанр літературний (від франц. «рід, вид») — термін має загальне значення, об'єднує літературну систематику, класифікацію літературних творів за різними типами їх поетичної структури. За способом зображення життя літературні форми поділяються на три роди: епос, лірику, драму — перший ступінь класифікації, В літературній практиці різні роди літературної творчості можуть переплітатися, поєднуватися. Існують вони у певних літературних жанрах або видах — другий ступінь класифікації. Епос має такі жанри: епопея, казка, оповідання, повість, роман, нарис, художні мемуари та ін. Ліричні жанри — це пісня, сонет, елегія, епіграма та ін. Драма в широкому розумінні поділяється на такі жанри: трагедія, комедія, власне драма, водевіль. Окрему групу ліро-епічних жанрів становлять поема, балада, ода та ін. Поділ на підвиди чи на окремі жанрові форми — це третій ступінь класифікації. Історія літератури знає роман античний, лицарський, пригодницький, соціально-побутовий, психологічний, історичний, філософський та ін.\nЖанр є своєрідною пам'яттю літературного розвитку; його природа надзвичайно складна. Жанри довговічні, проходять історичну еволюцію. Для кожної епохи характерні певні жанри. У XX столітті поширені найрізноманітніші жанри.\nІмажизм (від франц. «образ») — модерністська течія в англійській та американській поезії 10-х — початку 20-х pp. XX ст. Його засновники та теоретики — англійський філософ Томас Хюм та американський поет Езра Луміс Паунд. Імажисти, поєднуючи філософію інтуїтизму та формальні теорії французького символізму, культивували самодостатній «чистий» образ, вільний вірш, Найвидатніші представники імажизму — англійські поети Томас Стернз Еліот, Дейвід Герберт Лоуренс, Ричард Олдінгтон, американські поети Емі Лоуелл, Хілда Дулітл, Джон Флетчер. Імажизм знаменував собою відрив від романтизму і перехід до форм сучасної англо-американської поезії.\nІмпресіонізм (від франц. «враження») — течія в мистецтві другої половини XIX — початку XX ст. Імпресіонізм став цілою епохою в історії французького живопису («сама назва течії походить від назви картини Клода Моне «Імпресія. Схід сонця»). Художні відкриття імпресіоністів у галузі образотворчого мистецтва пов'язані з новим сприйняттям предмета зображення, зумовленим не тільки прагненням відобразити враження від життєвого явища, а й підкреслити його мінливість, плинність. У літературі головними ознаками імпресіонізму були психологізм у змалюванні персонажів, прагнення відтворити зміни в настрої та життєві враження, ритмічна організація прози, увага до кольорів і звуків. Риси імпресіонізму притаманні творчості Бертольда Брехта, Гі де Мопассана, Кнута Гамсуна, Оскара Уайльда, Бориса Зайцева. В історії літератури імпресіонізм залишився тенденцією у творчості художників, які належали до різних літературних напрямів.\nІронія (від грец. «лукавство, удавання») — засіб гумору і сатири, заснований на називанні супротивного, коли про щось говориться ніби в позитивному плані, але прихований підтекст свідчить про зовсім протилежне. Іронія може передавати різні відтінки сміху — жартівливого, лукавого, зневажливого, осудливого, глузливого, саркастичного.\nКласицизм (від лат. «взірцевий, зразковий») — художній напрям у літературі та мистецтві XVII — XVIII ст,, для якого характерним була орієнтація на художню творчість Стародавньої Греції та Стародавнього Риму, що проголошувалась іде-альною, класичною (зразковою). Автори класицизму брали сюжети з античної міфології та історії, використовували жанри античності, прагнули творити на засадах розуму. З цим пов'язані нормативність класицизму, спроби встановити непорушні закони і правила мистецтва. Для драматургії проголошується закон трьох єдностей: єдність дії (щоб головна дія не переривалась не пов'язаними з нею подіями та епізодами), єдність часу (щоб події твору відбувалися протягом однієї доби), єдність місця (щоб місце дії не змінювалося). Вимагалося збереження чистоти жанрів, дотримання «трьох штилів» у мові залежно від жанру, використання тільки певних віршових розмірів тощо.\nКомедія (від грец. «весела процесія» і «пісня») — вид драми, в якій конфлікт, дія, характери, ситуації постають у смішних, комічних формах. Комедія висміює негативні суспільні й побутові явища, людські вади. Засобами викриття є сатиричне загострення, карикатура, буфонада, гротеск, іронія, сарказм, гумор. Розрізняють комедію ситуацій і комедію характерів. В першій перевага віддається подіям, хитромудрій інтризі («Комедія помилок» Шекспіра). В другій висміюються характери («Тартюф» Мольєра). Багато комедій поєднують обидва компоненти. Наприкінці XIX ст. виникає «комедія ідей» (Уайльд), головними засобами якої є іронія і дотепний діалог.\nКомічне (від грец. «смішний») — естетична категорія: смішне в житті та його відображення в художній творчості. Основні форми комічного — гумор і сатира. Гумор передбачає зображення комічного в доброзичливому, жартівливому тоні. Сатира подає комічне як цілковите заперечення й різке висміювання зображуваного. Між гумором і сатирою — ціла гама відтінків: жарт, глузування, іронія, сарказм, гротеск. Засобами створення комічних картин та образів є карикатура, бурлеск, пародія, каламбур, шарж, парадокс, гіпербола та ін.\nКритичний реалізм — літературний напрям, який став у XIX ст. конкретно-історичним втіленням реалізму. Критичний реалізм 30—40-х pp. у Англії та Франції (а пізніше і в інших країнах Західної Європи) по-новому вирішує проблему «людина і середовище». Характер людини художньо осмислюється в її соціальній обумовленості, розкривається в ретельно досліджених, достовірно зображених суспільних обставинах; дійсність піддається критичному аналізу. Художні досягнення критичного реалізму були використані та розвинуті літературою XX ст. (наприклад, внутрішній монолог героїв Льва Толстого вплинув на становлення літератури «потоку свідомості»).\nЛірика — один з літературних родів (поряд з епосом та драмою). Предметом зображення в ліриці є внутрішній світ людини, її роздуми, почуття, переживання. Ліричний твір, як правило, не має фабули, розмір його невеликий, найчастіше пишеться віршами. Ліричні жанри чітко не виділяються. За основним змістом ліричні твори часто групують так: громадянська, філософська, інтимна, пейзажна лірика, але такий поділ дуже умовний.\nМагічний реалізм — поняття, за допомогою якого дослідники визначають особливості творчого методу деяких письменників XX ст., насамперед Кафки, а також Гарсіа Маркеса. Фантастичне та реальне в їхніх творах перемішано, «сплавлено» в єдність; найневірогідніше відбувається в буденній, тривіальній обстановці. Вторгнення фантастичного, всупереч традиції, не супроводжується яскравими ефектами, а подається як звичайна подія. Створення особливої худо-жньої дійсності — фантастичної — є засобом пізнання та відображення глибинного, прихованого смислу явищ реального життя.\nМодернізм (від франц. «сучасний») — термін, яким позначаються різноманітні нові течії в мистецтві нереалістичного спрямування. Часто поняття «модернізм» є синонімом поняття «авангардизм».\nНатуралізм — літературний напрям, який виник у західноєвропейській літературі в 70-х pp. і розповсюдився у 80—90-х pp. XIX ст. Програму натуралізму сформулював Е. Золя в книзі «Експериментальний роман» (1880), Натуралізм трактував життя з позицій біологізму; характер людини, з погляду натуралістів, залежить від спадковості, фізіологічних чинників. Натуралісти прагнули з науковою точністю описувати зовнішній вигляд людини, події, середовище, відмовляючись від їх художньої інтерпретації. Натуралізм відкрив для мистецтва нові галузі (біологічні аспекти людського існування, життя міських низів, людина і виробництво), однак не давав можливості створювати узагальнюючі картини та образи, тому логічним був шлях письменників від натуралізму до символізму й імпресіонізму. В літературі XX ст. традиції натуралізму посідають помітне місце. Натуралістичний досвід сміливого відображення непривабливих явищ дійсності був використаний багатьма письменниками (Анрі Барбюс, Теодор Драйзер, Борис Пільняк).\nНеореалізм — напрям в італійському кіно та літературі середини 40—50-х pp. XX ст., нова форма реалізму. Проникнутий повагою до людини, неореалізм зробив героями своїх творів вихідців з народу, яким властиві високі духовні якості. Головна проблема неореалізму — збереження гідності особи в жорстокому та несправедливому світі. Естетичні принципи неореалізму в кіномистецтві виклав Чезаре Дзаваттіні, який втілив їх також у своїх сценаріях. Режисери — неореалісти шукали нові засоби художньої виразності, суттєво змінювали кіномову. Твори неореалізму відрізнялися точністю деталей, достовірністю показу умов життя народу. Фільми були лаконічними, стриманими, головним чином чорно-білими, знімалися часто не на майданчиках, а просто на вулицях, із залученням непрофесійних виконавців. Основою сценаріїв ставали газетні хроніки, в діалогах використовувались народна мова, місцеві діалекти. Неореалізм в літературі протиставив себе як різним модерністським течіям, так і профашистській літературі. Найбільш розробленим літературним жанром неореалізму став «ліричний документ», що поєднував автобіографічний момент з художнім вимислом. Неореалізм суттєво вплинув на літературу та кінематограф багатьох країн. Найяскравішими представниками неореалізму в літературі були Баско Пратоліні та Альберто Моравіа.\n«Потік свідомості» — засіб зображення психіки людини безпосередньо, «зсередини», як складного та плинного процесу. Застосування цього засобу було пов'язано вже з романом епохи сентименталізму, але самим поняттям «потік свідомості» вперше скористався американський філософ і психолог Вільям Джеме наприкінці XIX ст. Школа «потоку свідомості» сформувалась на початку XX ст. Її представники (Джеймс Джойс, Марсель Пруст, Вірджінія Вулф, Гертруда Стайн) використовували «потік свідомості» насамперед як «техніку», спосіб розповіді, який полягає в тому, щоб показувати психічний процес докладно, з найточнішою фіксацією думок, почуттів, підсвідомих поривань, у вигляді «потоку», «ріки». Розповідь не підпорядковується хронології чи логіці, вона подається як ланцюг асоціацій оповідача, викликаних найрізноманітнішими зовнішними обставинами. Об'єктивна дійсність зображується через призму свідомості героя. Картина світу може розпадатися на безліч окремих епізодів, які автор зводить в єдине ціле, створюючи певну раціональну модель. «Потік свідомості» як художній засіб використовували у XX ст. Томас Манн, Ромен Роллан, Ернест Хемінгуей, Уїльям Фолкнер, Грем Грін та ін.\nПритча — твір із чітко вираженою мораллю, з конкретною повчальною ідеєю. Фабула у притчі є розгорнутою алегорією. Багато притч містять біблійні книги, давньоруські збірники. Чудові притчі складав український письменник і філософ Григорій Сковорода. Нового змісту притча набула в сучасній літературі Європи («Пасажири поїзда» Франца Кафки, «Володар Мух» Вільяма Голдінга).\nПроза (від лат. «проста мова») — літературні твори, написані не віршем, а звичайною мовою. Художня проза у власному розумінні — порівняно пізнє явище. Її формування починається з епохи Відродження (до того існувала ритмічна проза, яка наближалась до вірша і була різновидом поезії). В літературі починають переважати прозаїчні жанри: роман, новела, повість. Прозаїчна організація твору відповідає самій природі цих жанрів. Уявлення про те, що художня проза за своєю організацією не відхиляється від розмовної, є хибним. Дослідники літератури та майстри прози (Микола Кармазін, Гюстав Флобер, Антон Чехов, Михайло Пришвін, Ернест Хемінгуей) стверджували, що і в прозаїчних жанрах є своя складна і внутрішньо закономірна ритмічна структура, яка відрізняється від поезії, але й виводить прозу за межі звичайної мови.\nРоман (від. франц. «твір, написаний однією з романських мов») — велика форма епічного жанру літератури нового часу. Основні риси роману: зображення людини в складних формах життя, кілька сюжетних ліній, багато дійових осіб, великий обсяг. Роман як літературний жанр починає формуватися в епоху Відродження, стає епосом приватного життя (звичайна людина та її особисте життя, орієнтація на сучасність, на повсякденне життя у всій багатогранності його виявів на відміну від епічних творів) Виділяють роман соціально-побутовий (людина й соціальне середовище, соціально зумовлені форми буття), морально-психологічний (внутрішній світ людини і світ зовнішній), історичний (про минулі події), філософський (розкриття головних проблем людського буття, створення цілісної картини світу), роман — епопею (великий за обсягом художній твір, в якому широко відображено значні історичні події), роман — міф (створення символічної моделі існування людини та людства). Художні можливості роману безмежні; саме з цим жанром пов'язують літературознавці подальший розвиток літератури.\nРомантизм — літературний напрям, який сформувався на межі XVIII та XIX ст. на противагу класицизму. Він став новою формою мистецтва, яка найбільше відповідала потребам часу. Романтизм можна розглядати як своєрідний відгук на соціальні та економічні зміни в житті Європи наприкінці XVIII ст. (Велика Французька революція, промисловий переворот в Англії). Для нього характерними є відчуття хиткості світу, розчарування в революції, яка не виправдала надій тих, хто повірив в її ідеали. Романтики відмовилися від реалістичного зображення дійсності, тому що були незадоволені її антиестетичним характером. З цим пов'язаний суб'єктивізм романтизму: «Світ душі святкує перемогу над зовнішнім світом» (Гегель). Образ романтичного героя створюється за принципом контрасту з реальними рисами сучасника (романтичний герой — людина великих пристрастей, глибоко незадоволена дійсністю, здатна на нез-вичайні дії). Романтизм протиставляє дійсності романтичний ідеал. Заглибленість у внутрішній світ людини зумовила розвиток ліро-епічних жанрів, найпопулярнішим з яких стала романтична поема.\nСарказм (від грец. «розриваю м'ясо») — засіб сатиричного викриття негативного в житті, особливо дошкульна викривальна насмішка, вияв крайньої ненависті чи презирства до зображуваних явищ і людей. Сарказм близький до іронії, але не має прихованого значення, крім того, для сарказму характерне поєднання сміху з гіркотою і злістю. Він спрямовується на явища не тільки смішні, а й шкідливі. Яскраво виражений сарказм у творах Джонатана Свіфта.\nСимволізм — літературно-мистецький напрям кінця XIX — початку XX ст. Розвинувся в умовах кризи суспільства, передчуття майбутніх соціальних потрясінь. Для символізму характерні: інтерес до проблем особистості, іносказання, орієнтація на ірраціональний бік слова — його звучання, ритм, які повинні були замінити точне значення слова. На місце художнього образу, який відтворював певне явище, було поставлено художній символ, що мав кілька значень. Символісти прагнули внести в поезію «дух музики», вважаючи її видом мистецтва, найближчим до світу таємничого. Художні відкриття символізму суттєво вплинули на розвиток літератури XX ст.; творчість багатьох письменників — символістів увійшла до скарбниці світової літератури (Еміль Верхарн, Артюр Рембо, Моріс Метерлінк, Райнер Марія Рільке, Генрік Ібсен, Валерій Брюсов, Олександр Блок).\nСоціалістичний реалізм — метод літератури, який на І з'їзді радянських письменників (1934) був визначений таким чином: «Соціалістичний реалізм вимагає від художника правдивого та історично-конкретного зображення дійсності в її революційному розвитку. При цьому правдивість та історична конкретність художнього зображення дійсності повинні поєднуватися із завданням ідейної переробки та виховання трудящих в дусі соціалізму». Слова «вимагає» та «повинні» свідчать про орієнтацію соціалістичного реалізму не стільки на вирішення художніх завдань, скільки на підпорядкування літературного розвитку ідеологічним настановам соціалістичної держави.\nЛітература соціалістичного реалізму виникла наприкінці XIX ст. Проповідувала ідеї соціалістичної революції, ідеали справедливості та рівноправності. Найвизначніші її представники — Максим Горький, Луї Арагон, Бертольд Брехт, Анна Зегерс, Пабло Неруда та ін.\nСтиль (від грец. «грифель для писання») — ідейно-художня своєрідність творчості письменника. Відома формула Жоржа Луї Леклерка Бюффона: «Стиль — це людина». Саме зі стилем пов'язується уявлення про цілісність художнього твору, він є втіленням єдності всіх його компонентів (образної системи, художньої мови, жанру, композиції, фабули, ритму, інтонації тощо). Стиль зумовлюється певним змістом, а сам зумовлює форму твору. Можна говорити не тільки про інди-відуальний стиль, а й про стиль літературного напряму (течії).\nТвір-антиутопія — жанрова форма, народжена дійсністю XX ст., Такий твір є попередженням; у ньому майбутнє (з ознаками сучасності) зображується як небажане, як те, чого слід уникнути. Цим антиутопія відрізняється від утопії, яка передбачає художнє втілення ідеалу (найчастіше суспільно-політичного) і з його позиції засуджує сучасність. Антиутопія є своєрідною художньою перевіркою політичних або наукових концепцій з метою вияву їх хибності (Євгеній Замятін «Ми», Володимир Набоков «Запрошення до страти», Джордж Оруел «1984»).\n«Театр абсурду» — термін, який позначає сукупність явищ драматургії авангардизму та театру 40—60-х pp. XX ст. Поняття «абсурд» (від лат. «недоречний, безглуздий») прийшло з філософії екзистенціалізму (Альбер Камю, Жан Поль Сартр). Абсурдисти вважають головним атрибутом дійсності порушення причинних зв'язків, дегуманізацію людини та втрату нею моральної опори. Термін «театр абсурду» з'явився після паризьких прем'єр п'єс Ежена Іонеско «Лиса співачка» (1950) та Семюела Беккета «Чекаючи на Годо» (1952). Тоді і визначилась основна риса «драми абсурду» — гротескно-комічна демонстрація алогічності, ірраціональності, безглуздості форм буття (мовних також), трагічності людського існування, хисткості всіх життєвих цінностей.\nТрагедія (від грец. «цапова пісня») — драматичний жанр, в основу якого покладено особливо напружений, непримиренний конфлікт, який часто завершується смертю героя. Герой трагедії опиняється перед непереборними перешкодами. Зміст трагедії зумовлює гострий конфлікт, який відображає прог-ресивні тенденції суспільно-історичного розвитку та моральний стан людства. Звідси піднесений характер зображення героя, філософський характер самої трагедії, яка ставить суттєві питання людського буття, руху історії («Гамлет» Шекспіра, «Фауст» Гете, «Борис Годунов» Пушкіна, «Життя Галілея» Брехта, «Кассандра» Лесі Українки).\nУмовність у мистецтві — поняття, яке може вживатись у двох значеннях. По-перше, мистецтво взагалі є умовним, читач (глядач) розуміє, що герої та події породжені або доповнені уявою письменника. Мистецтво створює особливу ес-тетичну реальність — світ мистецтва (за визначенням Гегеля). По-друге, умовність у мистецтві пов'язують з нереалістичними (романтичними у широкому розумінні слова), тобто умовними, формами відтворення життя (фантастика, гротеск, притча тощо).\nФутуризм (від лат. «майбутнє») — літературна течія, що виникла в Італії напередодні першої світової війни. Футуризм проголошував повний розрив із традиційною культурою, утверджував естетику сучасної урбаністичної цивілізації. Для нього характерним є прагнення передати зафіксований свідомістю пульс технізованого інтенсивного життя, миттєвої зміни подій і переживань. Російський футуризм як самостійний напрям виник у 1910 р. Його маніфестом став альманах «Ляпас громадському смаку» (1912), з яким виступили Володимир Маяковський, Велимир Хлєбніков, Давид Бурдюк» Пильна увага до форми, звернення до особливої мови поєднувались у футуристів з протестом проти буржуазної культури.


Про віскі | ДУБРОВА\n← Для майбутнього (Dla przyszłości)\nДід Дмитро і червоний прапор (Дубровські побрехеньки) →\nНаписати цю публікацію мене спонукали три фактори:\nЗайшли в з товаришем в магазин, а він запропонував взяти «Віскарик». Подивилися, покрутили і… пішли купляти горілочку. Потім при столі почалися розмови про «Білу кобилу», яку пив склянками колись ще один наш компаньон і про «Бурбон» і ще про віскі, я в ньому не спеціаліст, тому мовчав і лиш слухав і робив висновки.\nМіф про те, що ми слов’яни, і тільки ми, вміємо гнати самогон.\nДослідження американських вчених доводять той факт, що серед алкоголіків США тільки невеликий відсоток тих хто п’є віскі. Основна маса алкоголіків походить від тих, хто п’є «водку», або простіше розбавлений спирт до певної норми.\nОтже, наливаю собі в склянку грам з 60 «Теннесі», вкидаю пару кубиків льоду і всідаюся перед компом шукати інформацію про віскі. Пошукав, поперекладав і от що з того вийшло.\nВіскі – один з найулюбленіших алкогольних напоїв Заходу. Серед 40 найпопулярніших міцних напоїв світу налічується 19 марок цього напою. Сила і палітра ароматів віскі підкорили багато країн і породили безліч національних варіацій, таких як американський бурбон, канадські віскі, японські або австралійські зразки.\nНапій має багату історію, що йде вглиб віків. Спори про пріоритет в його винаході між ірландцями та шотландцями не вщухають досі. “Aqua vitae”, назва спиртного напою католицьких монахів, перетворилася на старокельтській мові шотландців та ірландців в “uisque baugh”. Потімі зміни в мові привели до утворення слова “віскі”. Як і у випадку з іншими спиртними напоями, саме монастирі були першими виробниками віскі. Монахи використовували невеликі найпростіші перегінні апарати. Віскі в той час використовувалося перш за все як ліки. Пізніше техніка перегонки поширилася за стіни монастирів. Шотландський селянин, який жив за рахунок скотарства і обробляли неродючу землю, знайшов свій інтерес в перегонці віскі: він міг вигідно продавати його по досить високій ціні.\nУ XVI і XVII століттях виробництво і споживання цього напою широко поширилося серед населення Шотландії та Ірландії. Однак витримка віскі практикувалася досить рідко. В основному споживачі задовольнялися напоєм, тільки що отриманим з перегінного куба(наша самогонка!!!). Вихідними продуктами для отримання віскі служили жито, овес і ячмінь. Нерідко вдавалися до трьох, – чотириразової перегонці однієї і тієї ж рідини, щоб підвищити міцність напою.\nВід титулованої знаті і до бідного селянина – вся Шотландія пристрастилася до віскі. Це лякало владу: в 1579 році шотландський парламент дозволив перегонку віскі тільки дворянству і знаті. Однак все марно. Селяни продовжували займатися отриманням віскі підпільно.\nСаме на цей час припадає схвильоване прославляння цього напою, поміщене в одній з книг: “Споживання помірно уповільнює старіння, зміцнює молодість, допомагає травленню, перериває катар, проганяє меланхолію, веселить серце, полегшує розум, повертає запал. Воно служить ліками від водянки, виліковує від задухи. Воно не дає голові крутитися, очам сліпнути, мови заплітатися, зубам стукати, горла дерти, глотці задихатися, шлунку вирувати, серцю хвилюватися, животу стискатися, кишкам гурчати, рукам тремтіти, сухожилиям скручуватися, жилам зсихатися, кісткам розм’якшуватися. По правду говорячи, це вишуканий напій, якщо приймати його регулярно “.\nНе зумівши обмежити виробництво віскі, влада намагалися отримати вигоду від його розповсюдження. У 1642 році Карл I ввів монополію на виробництво напою. Будучи з 1603 року частиною Англії, Шотландія в повній мірі відчула на собі наслідки цієї монополії, так як закони того часу підтримували великі перегінні заводи Единбурга та Глазго, які виготовляли також бренді і джин, і вели до розорення більш дрібних підприємств, які спеціалізувалися на виробництві віскі.\nАнглійська влада дала офіційний дозвіл на виробництво віскі всього восьми перегінним заводам. Але з’явилося безліч підпільних гуралень. Підпільне виготовлення віскі все більше переміщалося в села, де розміщувалося в затишних місцях, недалеко від джерел.\nПоступово збільшувалася різниця в якості віскі підпільних гуралень і офіційних підприємств, які часто виробляли велику кількість посереднього і недостатньо витриманого напою.\nНа початок XIX століття податки на віскі значно збільшилися, посилився контроль за його виготовленням. Проте популярність і споживання напою росли, росло і підпільне його виробництво. Нарешті в 1823 році влада змушена узаконити маленькі перегінні заводи, обклавши їх помірними податками.\nУ 1830 році ірландець Ені Коффі довів до досконалості конструкцію перегінного апарата, винайденого раніше шотландцем Робертом Стейном, що дозволило різко підвищити виробництво віскі, поставивши його на промислову основу.\nЗ цього часу починається справжній розквіт напою. З’явилися великі фірми-виробники віскі, набуло поширення змішування різних сортів і марок, що сприяло зростанню його популярності. В наші дні класичним серед всіх видів цього напою вважається шотландське віскі, зване скотч (scotch), що означає “шотландський”.\nЗалежно від вихідної сировини, що використовується для його виробництва, шотландське віскі поділяють на три типи: солодове (malt), зернове (grain), змішане (blended) віскі.\nЦе найстаріше шотландське віскі, що отримується з чистого ячмінного солоду після, як мінімум, дворазової безперервної перегонки. Пляшка, на етикетці якої є слово “malt”, як правило, містить суміш з солодових віскі, що виготовляються на різних заводах. Якщо етикетка солодового віскі містить напис “single”, то це означає, що в цьому ординарному віскі присутня суміш з різних віскі з одного заводу, але відрізняються один від одного терміном витримки.\nТехнологія виробництва солодового віскі наступна. Ячмінь замочують на один-два дні у воді, а потім розкладають приблизно на тиждень, поки він не проросте. У цей час частина крохмалю, що міститься в зерні, перетворюється в цукор. Проросле зерно сушиться і коптиться над вогнем з букових стружок, деревного вугілля і торфу, що згодом додає віскі специфічний смак. Потім ячмінь грубо роздрібнюють, змішують з гарячою водою у величезних металевих бочках для того, щоб розчинився цукор.\nПісля приблизно 8-годинної витримки весь крохмаль перетворюється на мальтозу і інші цукру. Таким чином виходить сусло, яке, в свою чергу, заливають у величезні бочки, додають дріжджі, щоб забезпечити бродіння. При цьому мальтоза перетворюється на спирт і вуглекислий газ. Через 38-40 годин бродіння закінчується, і починається наступна операція – перегонка у величезних перегінних кубах.\nСолодове віскі завжди переганяється два рази. Після першої перегонки виходить продукт міцністю близько 25%, Після другої – близько 75%. При другій перегонці використовується тільки середня частина одержуваного продукту, перші й останні фракції відправляються назад в перегінний куб.\nНастає заключний етап – витримка. Віскі витримується в дубових бочках не менше трьох років, в середньому – 8-12 років. Деякі марки віскі дозрівають до 20-25 років.\nВелике значення мають бочки, в яких витримуються віскі. Найбільш придатними для цієї мети вважають іспанські бочки з-під хересу. Оскільки їх не вистачає, використовуються бочки з американського дуба, спеціально оброблені дешевим хересом.\nДозріваючи, віскі втрачає різкість, стає м’якше, отримує від дубової бочки додатковий аромат.\nЗмінюється і колір віскі: воно з роками витримки стає темніше.\nПеред розливом у пляшки віскі фільтрується, розбавляється водою до отримання міцності 40%. Стверджують, що і в пляшках продовжується процес вдосконалення напою, так звана “брендіфікація”, при якій віскі набуває смакові риси бренді.\nСолодове віскі має унікальну серед міцних напоїв особливість набувати специфічний смак в залежності від місця виробництва. Тільки коньяк і в якійсь мірі арманьяк володіють такими ж властивостями, що залежать від грунту, на якому виростає сировину.\nЩо стосується ячменю, то конкретний склад грунту обумовлює неповторний смак одержуваного з нього солодового віскі. Він вирощується в декількох регіонах Шотландії з тільки їм притаманними специфічними смаковими якостями.\nВажливий і інший фактор – виключно чиста і м’яка вода місцевих джерел, також сприяє створенню високої якості та неповторного смаку шотландського віскі.\nЦе дозволяє розглядати шотландські солодовеі віскі як продукт, який має свої різновиди.\nМАРКИ СОЛОДОВОГО ВІСКІ\nГленлівет віскі (Glenlivet Whisky)\n“Glen” – по-шотландськи “річка”. Річка Лівет, розташована на півночі Шотландії, дала в 1745 році назва перегінного заводу, який довгий час був підпільним, але першим отримав патент в 1824 році.\nШироко відоме солодове віскі цього заводу було оцінено настільки високо, що незабаром й інші винокурні, розташовані на цій річці, почали випускати віскі під такою назвою. Власник заводу порушив процес проти виробників підробленого Гленлівет, який завершився компромісом. Тільки його заводу дозволялося називати свою продукцію Гленлівет, інші ж двадцять шість могли використовувати цей термін лише з додаванням своєї специфічної назви.\nПізніше багато видів солодового віскі Гленлівет вже не потребували первинному назві для того, щоб бути легко впізнаваними. До числа таких напоїв відносяться, наприклад, віскі Глен Грант (Glen Grant), що з’явилося в 1840 році; віскі Мекель (Macallan), витримується в бочках, в яких попередньо містився херес; віскі Гленфарклас (Glenfarclas), що є протягом п’яти поколінь власністю однієї і тій же сім’ї; віскі Лінквуд (Linkwood) і Тамдху (Tamdhu), розливають в оригінальні пляшки. В даний час існують легкі сорти Гленлівет Аберлор (Aberlor), Глен Морей (Glen Moray), Томінтоул (Tomintoul), виробництво яких почалося порівняно недавно – лише в 1964 році, а також набагато більш міцні, такі як Лонгморн (Longmorn) або Балменеч ( Balmenach). Крім того, близько десятка сортів Гленлівет в пляшки не розливаються, а використовуються виключно для отримання змішаних віскі.\nСеред перерахованих вище марок найбільш чудовий, безумовно, Лонгморн.\nУ 1786 році Вільям Лонгморн заснував завод з виробництва віскі. Сьогодні віскі Вільям Лонгморн 12-річної витримки займає одне з перших місць серед найбільш витончених марок віскі, вироблених в Шотландії. Воно готується з кращого зерна і води і залишається на старіння тільки в певні моменти року.\nСпейсайд віскі (Speyside Whisky) Спей (Spey) – це інша ріка, розташована на півночі Шотландії і дала ім’я великого регіону, де знаходяться перегінні заводи, що використовують найбільш класичні види солоду і виключно чисту воду місцевих джерел. Річка Спей вважається найшвидшою у Великобританії, вона рясніє лососями, а також винокурними заводами, розташованими на її берегах. У місті Даффтоуне виробляється Гленфіддіш (Glenfiddich), найбільш популярна в світі марка солодового віскі. Воно виробляється з 1886 року сімейством Грант і розливається в оригінальні тригранні пляшки, які багато в чому сприяли його виділенню з інших видів скотчу.\nСусідній перегінний завод Бальвені (Balvenie) розташований недалеко від попереднього й також належить родині Грант. Однак віскі Бальвені складніше по композиції і більш м’яке!\nВ Даффтоуні виробляються і інші сорти солодового віскі, наприклад, Глендаллен (Glendullan) і Мортлеч (Mortlach).\nСолодове віскі з містечка Нокандо (Knockanda) відрізняється тим, що на його пляшці вперше з’явилися цифри, що позначають рік перегонки і розливу. Там же виробляється класичне солодове віскі Тормор (Tormore), з 1960 р.\nХайленд Молт віскі (Highland Malt Whisky)\nВ цьому регіоні, званому Хайленд (“Країна гір”) і знаходиться на північ від умовної лінії між містами Данді на сході і Грінок на заході Шотландії, розташовано безліч перегінних заводів, які виробляють велику кількість марок напою. Серед найвідоміших солодових віскі цього регіону слід відзначити Гленморенджі (Glenmorangie), віскі Далмор (Dalmore) володіє тонкою композицією. Тут же виробляється віскі Глендронач (Glendronach), Глендуін (Glendoyne) і кілька десятків інших марок.\nЛоуленд Молт віскі (Lowland Malt Whisky) Ця територія, звана Лоуленда (“Країна рівнин”) і перебуває на південь від умовної лінії між містами Данді на сході і Грінок на заході Шотландії, є районом великих перегінних заводів. Тут виробляється віскі, менш міцне, ніж гірське солодове віскі Хайленда. Це віскі володіє відмінними ароматичними якостями і винятковою м’якістю внаслідок потрійної перегонки. Високо оцінюється за кордоном віскі Роусбенк (Rosebank) вмробляється на одному з найстаріших заводів округу. Непогані смакові якості у віскі Літлміл (Littemill) і Ледібен (Ladyburn), які, однак, в основному використовуються для виробництва змішаного віскі.\nАйленд Молт віскі (Island Malt Whisky). Мабуть, через ізольованість території і пануючих тут сильних вітрів солодові віскі шотландських островів значно відрізняються від напою, що виробляється в Хайленді, а точніше, від Гленлівет. Терпкі і міцні, вони відрізняються один від одного за характеристиками використовуваного торфу і виділяються тим, що мають сильний запах йоду. При дегустації ці віскі дивують і бентежать, але вони заслуговують того, щоб спробувати їх ще раз.\nНа острові Айлей виробляється міцне віскі Лефроей (Laphroaig), перше солодове віскі, яке відкрило світові специфіку місцевого напою. Дивною гамою ароматів відрізняється віскі Лагавулін (Lagavulin), але все ж переважає в цій гамі йод.\nДовгій витримці (як мінімум десять років) піддається солодове віскі Боумор (Bowmore). Цікаво, що винні склади, де зберігаються бочки з цим напоєм, розташовані під поверхнею моря!\nНа острові Джура є сліди перегінних заводів XVI століття, проте солодове віскі з такою ж назвою Jura виробляють тільки протягом останніх тридцяти років.\nНа півострові Кінтайр розташоване містечко Кемпбеллтаун, який довгий час вважався столицею віскі і де знаходилося понад тридцять перегінних заводів. Місцева легенда свідчить, що перші шотландські гуральні були побудовані саме тут. Але зараз на Кінтайр залишилося лише два перегінних заводу: Глен Скотія (Glen Scotia) і найбільш відомий Спрінгбенк (Springbank), провідний свою історію з 1828 року. Тут, як і в Ірландії, практикується потрійна перегонка, що надає напою необхідну м’якість, так відрізняє шотландське віскі від всіх інших.\nСеред різноманіття солодового віскі виділяють всього шість марок, які зараховують до “класичним”. Це еталонні напої особливої якості, виготовлені за старовинними рецептами на старих заводах.\nВіскі Делвіні (Dalwhinnie) виробляється з 1897 року на заводі в регіоні Хайленд на висоті понад тисячу метрів над рівнем моря. Нагадує смаком і кольором золотистий мед, воно витримується не менше 15 років.\nВіскі Гленкінчі (Glenkinchie) виробляється недалеко від Единбурга в регіоні Лоуленда з місцевого ячменю на основі найчистішої води. Володіє легким запахом торфу і вересу. Витримується в бочках понад 10 років. Міцність напою – 43% об.\nВіскі Креденмор (Cragganmore). Виробляється з 1869 року в регіоні Спейсайд. Йому. притаманний яскраво виражений запах торф’яного диму. Витримується в бочках 12 років. Міцність – 40% об. Віскі Теліскер (Talisker) виготовляється на острові Скай. Це один з найбільш міцних напоїв класичних віскі (45,8%), а також найбільш прославлених, описаних Робертом Стівенсоном. Його витримка складає 10 років. Він відрізняється складним букетом, у якому ясно розрізняється йодистий аромат морського повітря.\nВіскі Обан (Oban) Виробляється з 1794 року, володіє м’яким і ніжним смаком, будучи при цьому досить міцним (43% об.).\nЗнавці особливо виділяють віскі Лагавулін (Lagavulin), вважаючи його найбільш ароматним серед класичних солодових напоїв. Смак і аромат його визначають морські водорості і повітря, торфовища, які удосталь покривають острів Айлей, де він виробляється.\nТаким чином, всім класичним солодовим віскі притаманний сильний йодисто-торф’яний аромат, тому що під час сушіння солоду його обкурюють димом торфу.\nВ цьому і полягає одна з головних відмінностей шотландського солодового віскі від ірландського.\nЦей тип віскі офіційно виробляється з 1909 року з імпортованої в Шотландію кукурудзи з невеликою добавкою соложеном ячменю. Існують декілька принципових відмінностей між виготовленням солодового і зернового віскі.\nПо-перше, зернове віскі переганяється не в перегінних кубах, як солодове віскі, а в перегінних апаратах Коффі, в яких спирт виробляється безперервно за допомогою пари.\nПо-друге, проводиться лише одна перегонка зернового віскі.\nПо-третє, зернове віскі можна розглядати головним чином як технічне, проміжне для сировини, що використовується для приготування поширеного типу віскі – змішаного. Воно майже позбавлене аромату і в магазинах в чистому вигляді не продається.\nДля любителів в Шотландії розливається єдина марка зернового віскі – Чойс Олд Камерон Бриг (Choice Old Cameron Brig).\nТаким чином, зернове (кукурудзяне віскі) можна розглядати як свого роду напівфабрикат, величезна кількість вироблених марок якого багато в чому сприяє існуванню такого ж величезної кількості торгових марок змішаного віскі.\nЗмішування солодового віскі і зернового з подальшою безперервною перегонкою дає новий тип віскі, званий Blended (змішане). Цей напій може містити до п’ятдесяти різних видів солодового і зернового віскі.\nКожна марка має власний букет, який строго витримується виробниками з метою збереження сталості смаку. Напис на етикетці змішаного віскі “Premium” і “Deluxe” означає, що споживач має справу з найбільш вишуканими і дорогими сортами. Таке віскі містить серед компонентів значну кількість витриманих солодових віскі.\nІснує думка, що без змішення солодового і хлібного віскі шотландське віскі ніколи не отримало б визнання у всьому світі і залишилося б місцевим спиртним напоєм. І дійсно, в середині минулого століття віскі залишався практично невідомим за межами території, де воно вироблялося.\nПріоритет відкриття блендінгу, тобто змішання солодового і хлібного віскі належить англійським шинкарям, які стали застосовувати цю операцію в цілях зменшення терпкості віскі і полегшення продажу напою. Піонером у змішуванні віскі вважається Ендрю Ашер, який почав подібні експерименти в 1853 році в місті Единбурзі. У той же час Гренлівет пробує змішувати декілька сортів солодового віскі з різних заводів. Таке змішане віскі називається “Vatted” (“бочкове”), що не зовсім логічно, але все ж дозволяє виділяти його з цілого ряду змішаних віскі.\nКінець XIX століття виявився для віскі щасливим. Воно швидко підкорило Англію. Цьому сприяло повальне захоплення англійцями романтизмом, Вальтером Скоттом і Шотландією. До того ж спустошення на виноградниках Франції, призвели до різкого скорочення надходження французьких коньяків і вин і змусили англійців шукати їм заміну. Шотландці швидко відреагували на зростання інтересу до змішаного віскі, з’явилися чудові майстри з відбору різних спиртів і їх певного дозування. І зараз вони ревно оберігають секрети точної композиції своїх сортів змішаного віскі, не вказують ні пропорції компонентів, ні їх походження. Зазвичай змішується 30-40 марок солодового віскі і 5-7 марок зернового. За обсягом змішується приблизно одна третина солодового і дві третини зернового віскі. Процес змішування механізований струменем повітря, що проходить через спеціальний чан, куди попередньо злите віскі. Змішавши спочатку солодове, а потім додавши зернове віскі, отриманий склад потім розливають в дубові бочки і залишають на річне зберігання.\nВеличезну якісну різноманітність базового віскі можна поділити на кілька груп.\nМіцне віскі. Не маючи міцності чистого солодового віскі, воно відрізняється тим не менш силою впливу. До них можуть ставитися віскі Джонні Уоркер Ред (Johnnie Walker Red), Чівас Регал (Chivas Regal), Тічерс (Teacher’s), Уайт Хорі (White Horse).\nПомірне віскі. Цеі віскі складає основу ринку, воно більш збалансованеі за смаковими якостями. У цю групу входять класичні марки шотландського віскі: Хейг (Haig), Блек енд Вайт (Black & White), Беллз (Bell’s), Балантайнз (Ballantine’s) та інші.\nСвітлі і легкі віскі. Ця група віскі володіє легким фруктовим ароматом і світлішим кольором, ніж віскі перших двох груп. Прикладом можуть служити напої Лонг Джон (Long John), Глен Кемпбелл (Glan Campbell), Грантс (Grant’s) і т. д.\nВ восьмидесятые годы рост цен на виски привел к тому, что появились “облегченные” марки крепостью не более 30% об. Но поскольку необходимого качества в них не достигалось, шотландцы, чтобы отстоять реноме своего напитка, добились запрещения выпуска таких подделок. В настоящее время шотландское виски на мировом рынке спиртных напитков составляет не более 10%. Поэтому потребителю важно научиться его отличать. “Шотландским” виски может называться только в том случае, когда оно перегнано и выдержано в Шотландии. Однако надпись “distilled and motured in Scotland” (“Дистиллировано и выдержано в Шотландии”) не является надежным обеспечением, так как виски может быть изготовлено и разбавлено водой и вне пределов Шотландии. Его подлинность гарантируется только дополнительным указателем: “Bottled in Scotland”.\nУ вісімдесяті роки зростання цін на віскі привів до того, що з’явилися “полегшені” марки міцністю не більше 30% об. Але оскільки необхідної якості в них не досягалося, шотландці, щоб відстояти реноме свого напою, домоглися заборони випуску таких підробок. В даний час шотландське віскі на світовому ринку спиртних напоїв становить не більше 10%. Тому споживачеві важливо навчитися його відрізняти. “Шотландським” віскі може називатися тільки в тому випадку, коли воно перегнане й витримане в Шотландії. Однак напис “distilled and motured in Scotland” (“дистильовано і витримано в Шотландії”) не є гарантією, так як віскі може бути виготовлено і розбавлене водою і поза межами Шотландії. Його справжність гарантується тільки додатковим покажчиком: “Bottled in Scotland“.\nМАРКИ ЗМІШАНОГО ВІСКІ\nСьогодні неможливо встановити точну кількість марок змішаного віскі, виробленого в світі. Приблизно близько сотні шотландських заводів з виробництва віскі виробляють велику кількість його марок, понад дві тисячі, для внутрішнього ринку і стільки ж на експорт. Популярних які випускаються у великих кількостях марок можна нарахувати близько трьох сотень. Деякі з них стали класичними і переступили віковий бар’єр свого існування. Ось перелік найбільш відомих марок шотландського змішаного віскі.\nАскебаш (Usquaebach)Ця марка випускається з початку XVI століття. Вважається кращим в світі змішаним віскі. Його міцність- 43% об.\nФеймоуз Гроуз (Famous Grouse).Grouse – по-англійськи велика “дика курка”, полювання на яку надзвичайно складне. Є одним із символів Шотландії, таким же, як і чортополох. У 1860 році брати Вільям і Меттью Глоагі розробили свою власну марку віскі і назвали її цим шотландським символом. Стверджують, що рецептура цього віскі була ними отримана від знаменитого шотландського клану Макгрегорі, на волинках яких була зображена ця птиця.\nВіскі володіє прекрасними ароматичними якостями, м’якістю і багатством букету. Відчуємо торф’яний, солодовий і солодкуватий присмак. Це віскі стало широко відомим, впевнено посідає друге місце за обсягом продажів у Великобританії\nБалантайнз Вері Олд Скотч Віскі(Ballantine’s Very Old Scotch Whisky). З 1936 року правом на виробництво цієї марки віскі володіє канадська компанія “Хірам Уолкер” (Hiram Walker). Воно було створене в 1827 році Джорджем Балантайном і завоювало свого часу непогану репутацію. Будучи потім купленим новим господарем, швидко стало відомим у всьому світі.\nНапій відноситься до розряду елітарних, займає 9-е місце в світі серед віскі за обсягом реалізації і 3-е місце за цим показником серед шотландських віскі.\nЯвляє собою суміш 40 різних марок віскі. Має 17-річну витримку.\nБалантайнз Файнест (Ballantine’s Finest) Ця марка елітарного віскі була присвячена приїзду до Шотландії королеви Вікторії і короля Едуарда VII\nЧивас (Chivas) Ця давня шотландська марка зобов’язана своєю популярністю канадській групі “Сиграм”, одному зі світових лідерів ринку спиртних напоїв. Біля витоків марки стоїть виноторговець з Абердіна Вільям Едварде, який в 1838 році об’єднався з Джеймсом Чівас для розробки власної марки віскі. Справжній розквіт марки настав лише після другої світової війни, коли фірму “Чівас” придбав канадець Сем Бронфлен, засновник “Сігрема”. Користуючись високою репутацією марки, він вирішує сам створити сорт бленда, куди б увійшли кращі солодові віскі Хайленда.\nТак з’явилося віскі Чівас Регал (Chivas Regal) з 12-річною витримкою. Ця марка віскі відрізняється терпким смаком і чудовим ароматом. Чівас Регал не випадково називають “шотландським принцом віскі”.\nІнша марка віскі Чівас Регал Ройял Салют (Chivas Regal Royal Salute) має витримку 21 рік. Вважається одним з найпрестижніших віскі, є неодмінним атрибутом скачок в Дербі. Вперше було випущено в 1953 році на честь коронації Єлизавети II. “Ройял Салют” означає “королівська честь”. Традиція салютувати з гармат на чиюсь честь походить з глибини століть.Королівський салют проводиться стрільбою з 21 гармати, відповідно, і Ройял Салют витримується в дубових бочках не менше 21 року і є одним з кращих зразків шотландського віскі.\nВіскі випускається в барвистих керамічних флягах, спеціально виготовлених для нього. У продажу представлено в обмеженій кількості.\nБлек енд Уайт (Black & White).Унікальне шотландське віскі, одне з найпопулярніших в Англії. Збалансований і м’який напій, досить легко п’ється, відрізняється світлим відтінком і прекрасним букетом.\nЦю марку розробив в 1884 році службовець морської компанії Джеймс Башенен. Створивши свою фірму, він поставив за мету розробити збалансовану і постійну за смаковими якостями марку віскі. У 1906 році він назвав свою марку віскі через чорні пляшки і білі етикетки Блек енд Вайт. Спочатку він зобразив на етикетці фігуру коня, а потім двох популярних в той час собак – чорного шотландського тер’єра і білого тер’єра зі Східного Хайленда. Ставши у 20-х роках лордом Уоледінгтоном, Джеймс Башенен домігся того, що його марка віскі стала займати перше місце в Англії.\nЦя фірма виробляє також одне з кращих “бочкових” віскі – Страсконон (Strathconon), яке виробляється з чотирьох солодових віскі 12-річної витримки.\nБеллз (Bell’s)У 1851 році Артур Белл увійшов у фірму з виробництва віскі і потім став її керівником. Будучи дочірньою фірмою групи “Юнайтед Дістіллерз”, фірма “Беллз” постійно вдосконалює свою роботу. Вона домоглася того, що її марка віскі стала найпопулярнішою на британському ринку. Найбільш досконалим варіантом цієї марки є класичне змішане віскі Беллз Екстра Спешел Ейт на олд Скотч Віскі (Bell’s Extra Special 8-year-old Scotch Whisky). Це дуже м’який і виключно приємний на смак, досить міцний напій.\nДжи энд Би (J & B) У 1749 році італієць Джустеріні приїхав в Лондон слідом за оперною співачкою, в яку був закоханий. Щоб мати засоби до існування, він разом зі своїм англійським компаньйоном відкрив крамницю з продажу італійських лікерів. Виїхавши потім до Італії, він залишив крамницю своєму співвласнику, який в 1860 році перепродав її Альфреду Бруксу. Останній додав до назви заголовну букву свого прізвища. Таким чином була утворена фірма “Джустеріні & Брукс” (J & B), яка розробила свою марку віскі, що стала потім дуже популярною в США. Віскі J & B в XIX столітті вважалося напоєм аристократів, але з часом стало загальнодоступним і популярним.\nОдин з варіантів цієї марки-Джі енд Бі РЕА (J & B Rare) вважається легким, збалансованим напоєм з тонким смаком і ароматом.\nДжонні Уокер (Jonnie Walker).Дрібний крамар Джон Уокер почав займатися розробкою своєї марки віскі в 1820 році. Сьогодні віскі цієї фірми – одне з найвідоміших у світі. Рекордами своєї популярності вона зобов’язана директору фірми Джеймсу Стівенсону, запрошеному на цей пост сином творця віскі, Олександром Уокером. Саме він одним з перших став експортувати свій скотч за кордон.\nЗмішане віскі Джонні Уокер Ред Лейбл Олд Скотч Віскі (Johnnie Walker Red Label Old Scotch Whisky) з червоною етикеткою вважається насиченим, м’яким, середньої міцності напоєм. Його варіант віскі Джонні Уокер Блек Лейбл ня-на-олд Скоч Віскі Екстра Спешел (Johnnie Walker Black Label 12-year-old Scotch Whisky Extra Special) з чорною етикеткою, на думку дегустаторів, більш міцне і пекуче, з дуже приємним ароматом.\nТичерс (Teacher’s)У 1884 році в Глазго комерсант, власник мережі магазинів спиртних напоїв Вільям Тічер розробив власну марку змішаного віскі Тічерс Хайленд Крім (Teacher’s Highland Cream). Ця марка віскі стала незабаром однією з основних на британському ринку. Успіх напою в значній мірі обумовлений кращими сортами солодового віскі Хайленда, що входять до його складу. За смаковими якостями це непогане насичене віскі..\nУайт Хорс (White Horse) Назва цієї популярної у Великобританії марки віскі було раніше назвою великого заїжджого двору, звідки кожного тижня відправлялися диліжанси в Лондон. Ця назва і використовував Джеймс Мекі в 1891 році для своєї марки віскі. Вказівка “розроблено в 1742 році”, поміщене на етикетці, відноситься до дати будівлі заїжджого двору з такою ж назвою, але ніяк не до віскі!\nВажливу роль у поширенні цього віскі зіграв Пітер, племінник Джеймса Мекі. Він також винайшов гвинтову пробку для віскі. 12-літнє змішане віскі Уайт Хорс Фаїна Олд Скотч Віскі (White Horse Fine Old Scotch Whisky), на думку дегустаторів, має яскраво виражений букет, приємно поєднує солодкуватий і торф’янистий присмак. Це дуже смачне віскі, незважаючи на свою міцність.\nГрантс (Grant’s) Ця сімейна фірма почала виробляти власні змішані віскі з 1886 року. Всі вони мають в основі солодове віскі Гленфіддіш. Віскі Вільям Грант Фемілі Резерв (William Grant’s Family Reserve), на думку дегустаторів, є непоганим м’яким і теплим напоєм.\nХейг (Haig). Це одна з найдавніших і найвідоміших династій виробників шотландського віскі. Родоначальником цієї династії був нормандський шевальє Петрус де Хейг, що оселився на річці Твід в середині XII століття. Його нащадки спочатку були воїнами, потім фермерами, а пізніше – виробниками віскі. У 1782 році Джеймс Хейг побудував свій перегінний завод. Його сини пішли за прикладом батька і відкрили власні заводи в різних частинах Шотландії і навіть Ірландії.\nВіскі марки Хейг входять до групи помірних віскі, мають хороший букет, виразні, ніжні на смак.\nУайт енд Маккей (Whyte & Mackay). У 1892 році майстри-винороби Чарльз Маккей і Джеймс Уайт створили свою фірму з виробництва віскі. Після другої світової війни ця фірма розробила кілька типів безбарвного легкого віскі, популярного як у Шотландії, так і в Англії. Віскі Уайт енд Маккей Спешел Резерв (White & Mackay Special Reserve), за висновком дегустаторів, – непоганий напій без яскраво виражених відмінних властивостей.\nГлен Кемпбелл (Glan Campbell). Сімейство Кемпбелл – одне із знаменитих сімейств Шотландії. У XIII столітті Колін Кемпбелл завоював титул кращого захисника шотландського короля від англійських завойовників. У 1879 році це сімейство заснувало фірму з виробництва віскі. У 1974 році фірма була куплена французькою групою “Перно-Рікар”.\nВ наші дні віскі Глен Кемпбелл досить популярне й експортується в багато країн. Кемпбелл виробляють і інші марки віскі: Уайт Хеазер (White Heather), Лежендері (Legendary) з витримкою в 21 рік. Обидві марки мають тонкими смаковими якостями.\nДеварс (Dewar’s). Засновник фірми Джон Девер відкрив в 1846 році в Перті магазин з продажу віскі. Його старший син Томас створив власну марку віскі Уайт Лейбл (White Label). Він був першим виробником віскі, якому британської королівської владою було подаровано дворянство. Напій складений з трьох десятків віскі. Це класичне, широко поширене змішане віскі, що входить за об’ємом продажів в десятку кращих віскі в світі. Виробляється з 1860-х років в місті Перт в Шотландії. Існує його вишуканий варіант Лнцестор (Ancestor).\nВат 69 (Vat 69).Ця марка віскі була розроблена в 1882 році Вільямом Сендерсон. Він приготував одного разу близько ста різних сумішей віскі, зібрав групу знавців, яку попросив вибрати найбільш вподобаний напій. Так було вибрано віскі Vat 69, яке потім мало величезний комерційний успіх. “Vat” означає просто-напросто “суміш”, хоча іноді можна зустріти твердження, що це номер телефону Папи у Ватикані, а також і інші версії походження цього незвичайного назви.\nЛонг Джон (Long John). Заповзятливий селянин Джон Мак Дональд, через свого двометрового зросту прозваний “Довгий”, на початку XIX століття побудував власний перегінний завод і почав випускати солодове віскі Лонг Джон, вважаючи, що згадка про його зріст буде кращою рекламою напою. У 1836 році його підприємство розорилося. Спадкоємці залишили колишню назву для нового змішаного напою, що має 12-річну витримку і непогані смакові якості.\nУильям Лоусон (William Lawson). Вільям Лоусон почав виробляти віскі в Данді в 1849 році. Завдяки союзу з фірмою “Мартіні & Россі” його фірма вийшла на міжнародну арену. 12-літнє віскі Лоусона, зване Голд (Gold), відрізняється високою якістю і ароматом\nХандред Пайперз (100 Pipers) (“Сотня волинщиків”). Ця марка шотландського віскі була розроблена в 1669 році і виходить шляхом змішування 25-30 сортів солодового віскі, які спільно надають готовому продукту його відмінні якості і букет. Сьогодні виробляється підприємством Стратісла-Гленлівет, одним з найстаріших в Шотландії.\nПеред змішуванням і розфасовкою віскі витримують в бочках з білого дуба протягом 5-6 років. Це віскі з барвистою етикеткою із зображенням волинщиків вважається одним з найпопулярніших в світі.\nПаспорт (Pasport) Ця марка шотландського віскі – одна з наймолодших. Вперше “Паспорт” з’явився на ринку в 1968 році. Віскі випускається в Спайсайде, нагірному районі, знаменитому своїми видатними марками цього напою. Паспорт являє собою поєднання ретельно відібраних солодових віскі з усієї Шотландії і найкращого зернового віскі. Всі компоненти до змішування витримуються в дубових бочках.\nДобре продумана суміш створює напій дивно тонкого смаку і аромату.\nКатті Сарк (Cutty Sark). Ця марка шотландського віскі була заснована в 1923 році і названа на честь легендарного кліпера, який встановив рекорд плавання в 69 днів від австралійського континенту до Лондона.\nВиробляє його компанія “Беррі Бразерз”, заснована ще в 1690 році. Катті Сарк – одне з найпопулярніших віскі в світі, особливо в США.\nІрландці твердо відстоюють ідею того, що це вони винайшли дистиляцію і віскі в VI столітті. Це, на їхню думку, заслуга перших християнських монастирів, що з’явилися на острові. Про це говорять деякі ірландські історичні перекази, але немає ніяких документів, що підтверджують їх достовірність. Найстаріша винокурня в Європі Олд Башміллс знаходиться дійсно в Ірландії, і вона побудована в 1608 році. Проте в селі Башмілл є вказівки на існування виробництва віскі з 1494 року, а може бути, і раніше.\nКоли б не з’явилося ірландське віскі, свою справжню оригінальність воно набуло тільки в наші дні. Перші великі перегінні заводи з’явилися в Дубліні в XVIII-XIX століттях. Їх творці Джон Джеймсон і Джон Пауер заклали базу специфічного ірландського методу виробництва віскі, відмінного від методу виробництва скотча. Ця специфіка добре проявляється при дегустації: ірландське віскі відрізняється тонкістю букета і ніжністю смаку. Воно переганяється тричі. Його роблять із ячменю, пшениці, вівса, жита і, звичайно ж, з кристально чистої ірландської води. Зерно пророщується і висушується в чанах. Таким чином, зберігається характерний присмак солоду. Ірландське віскі має дозрівати не менше 3 років. Найчастіше його витримують 5 і навіть 12 років. Воно має дещо інший запах, ніж шотландське, перш за все тому, що при його виробництві ячмінний солод в процесі сушіння не стикається з торф’яним димом.\nТрадиційно ірландці вживають своє віскі, не розбавляючи його. До недавнього часу людей, які додавали в Irish Whiskey лід і розводили його холодною водою, вони називали варварами. Проте зараз ірландці стали більш терпимими до таких людей.\nАромат і чудові смакові якості ірландського віскі принесли йому міжнародний успіх, особливо в кінці XIX століття. Однак на початку XX століття ірландське віскі практично зникло з ринку через, передусім, несприятливі міжнародні відносини.\nЕкономічна криза двадцятих років і введення сухого закону надовго закрили американський ринок.\nПісля другої світової війни п’ять ірландських фірм-виробників віскі об’єдналися, щоб оновити застарілу техніку дистиляції.\nТак в 1966 році з’явилася група “Іріша Дістіллерс”. Наприкінці вісімдесятих років власником групи стала французька фірма “Перно-Рікар”. З цього моменту починається новий злет віскі “Іріша Дістіллерс”.\nВ даний час на експорт постачається п’ять відомих марок ірландського віскі, а шоста, вироблена в невеликій кількості, призначена для внутрішнього ринку.\nОлд Башмшлс (Old Bushmills). Цей найстаріший у світі перегінний завод (заснований в 1608 році поблизу річки Буш, поруч з дорогою на Тару, легендарну столицю кельтських королів) виробляє три основні різновиди віскі: базове, світле і легке. Віскі марки Блек Баш (Black Bush) має тривалу витримку, підсилюючи тим самим свій аромат. Віскі Башміллс (Bushmills Malt) виробляється виключно на основі спаленого ячменю і є єдиним віскі такого типу в Ірландії. Для його виробництва використовується вода з відтінком аромату торфовищ і ірландський ячмінь. Смак цього віскі служить стандартом для всіх ірландських віскі.\nДжеймсон (Jameson) У 1780 році в Дубліні Джоном Джеймсом був відкритий завод з виробництва віскі. Власник його наполегливо працював над поліпшенням якості свого напою, підбираючи найкращі сорти ячменю. Віскі Джеймсон має більш темний колір, ніж інші марки ірландського віскі. Його варіант з 12-річною витримкою Jameson 1780 виділяється повнотою букету, в той час як Jameson Irish Whiskey більш солодкувате, м’яке, менш пекуче, з квітковим і трав’яним присмаком.\nПадді (Paddy). Назва цього віскі походить від ірландського імені, популярного на півдні країни. Віскі виробляється в місті-порте Корк, розташованому на узбережжі Ла Маншу.\nПауэр (Power). Це найпопулярніше в Ірландії віскі. Воно було створене в Дубліні Джеймсом Пауером в 1791 році.\nТаллемор Д’ю (Tullamore Dew) Виробництво цього напою було засновано в однойменному місті, розташованому недалеко від Дубліна, в 1829 році. Це безбарвне віскі з виразним ароматним букетом.\nОкрім “чистих” віскі, ірландці зберегли традиції виробництва слабоалкогольних лікерів і кремів на базі віскі, наприклад, Бейліз (Bailey’s), Айріш Коффі (Irish Coffee) і т. д.\nЯк відомо, британські королі Георг II і Георг III в XVIII столітті управляли в числі інших земель і колоніями в Америці. Вирушаючи в новийе світ, європейські емігранти привезли з собою техніку дистиляції.\nДинамічно здійснювана колонізація наклала свій відбиток на техніку отримання спиртів. До американським особливостей можна віднести той факт, що в США майже не вживали соложений ячмінь. Замість нього стали використовувати кукурудзу і жито для перегонки в сирому вигляді. Таким чином, процес отримання віскі був спрощений, з нього прибрали етап солодження.\nАмериканці, не маючи можливості досягти якості ірландського віскі, стали особливу увагу приділяти кольорам своїх спиртних напоїв. Була розроблена нова техніка засипання вугілля в бочки: їх стали обпалювати зсередини, що надає витримується в них напою солодкуватий присмак і красивий золотистий колір.\nВ залежності від сировини, що використовується для виробництва, і особливостей технології американське віскі ділять на кілька типів.\nБурбон Виски (Bourbon Whiskey). Національний сильноалкогольним напій американців Бурбон Віскі має ірландське походження. Спочатку віскі гнали в США з жита. Однак чи то в результаті поганого врожаю жита, чи то з інших причин, про які ми вже ніколи не дізнаємося, одного разу американське віскі зробили з кукурудзи, і виявилося, що воно смачніше.\nУ 1909 році спеціальний закон визначив і закріпив характеристики основних видів віскі, вироблених в США і спеціально зібраних потім в 1964 році під загальною назвою “бурбони”.\nАмериканські напої цієї категорії виробляються на основі сировини, що містить як мінімум 51% кукурудзи. Іншу частину складають жито і ячмінь. Віскі має витримуватися не менше трьох років у дубових бочках. Потім його фільтрують через деревне вугілля, яке отримують, перепалюючи клен, що надає напою незвично пікантний смак.\nВперше цю категорію віскі стали виготовляти в Джорджтауні (округ Бурбон, штат Кентуккі). Існує дві версії походження назви цієї категорії віскі. За однією версією, назва якраз і походить від округу Бурбон штату Кентуккі, де розташовувалися численні перегінні заводи через наявність тут чистої води і великих лісів. За іншою версією, таку назву дали напою в честь Франції і Людовика XV християнським пастором Елізою Крейг, яка в 1789 році розробила першу марку бурбона.\nЯкщо віскі містить не менше 80% кукурудзи, то його називають кукурудзяним. Це напій низької якості, споживаний в основному в сільській місцевості і не експортований.\nРай Виски (Rye Whiskey). Ця категорія віскі виготовляється з суміші, в якій повинно бути не менше 51% жита. Жито дешевше, ніж інші злаки, і тому дозволяє одержати більш дешеві напої. Віскі витримується не менше двох років у нових бочках. Хоча це найстаріший сорт віскі, в США воно менш популярне, ніж бурбон, і зустрічається рідко.\nІснують також інші категорії, або типи американського віскі. Стрейт Віскі (Straight Whiskey), або Анблендід Віскі (Unblended Whiskey) є однорідним продуктом, тобто не змішаним з іншими сортами віскі. Блендід віскі (Blended Whiskey) – це суміш декількох сортів віскі. Блендід Бурбон Віскі (Blended Bourbon Whiskey) – це суміш декількох сортів Бурбон віскі, причому вміст Стрейт Бурбон повинно бути не менше 51%.\nАмериканське змішане віскі (American Blended Whiskey) виробляється з віскі бурбон і житнього віскі.\nСписок американських виробників віскі до 1920 року був надзвичайно великим. Прийняття вісімнадцятого поправки, що заборонила виробництво і продаж будь-якого алкогольного напою на території США, спричинило за собою закриття та зникнення великого числа кустарних перегінних заводів. Контрабанда алкоголю з інших країн-виробників, головним чином з Канади, набрала гігантські розміри, мафія знайшла в незаконному виробництві та продажу спиртних напоїв невичерпне джерело доходів. Все це спонукало Франкліна Рузвельта скасувати “сухий” закон. Це рішення внесло реорганізацію в контроль за світовий ринок спиртних напоїв. Саме в цю епоху американці почали встановлювати контроль над багатьма шотландськими виробниками, користуючись їх економічної нестійкістю.\nСьогодні віскі виробляється не тільки в штаті Кентуккі, але також в штатах Теннессі, Індіана та Іллінойс.\nДжим Бім (Jim Beam) Одним з родоначальників виробництва віскі в США був Джекоб Бім. Сьогодні віскі з такою назвою – найпопулярніша марка в США. Цей напій, вироблений в Клермонті, столиці штату Кентуккі, відрізняється оригінальним ніжним і м’яким смаком, витримується 8 років. Офіційний рік народження – 1795. За переказами, Джим Бім перші партії цього віскі виготовляв на спір з кукурудзи, стверджуючи, що воно не поступається за смаком ячмінному. Компанія “Джим Бім”, протягом семи поколінь, виробляє і інші марки віскі. Наприклад, у місті Франкфорт в штаті Кентуккі проводиться віскі Олд Кроу (Old Crow). Інша марка цієї фірми – бурбон Олд Гранд Дед (Old Grand Dad) – відомий своєю тонкістю і елегантністю смаку.\nБенчмарк (Benchmark). Ця марка американського незмішаного житнього віскі виробляється компанією “Сігрем” з використанням добірної кукурудзи і відома як еталон американського житнього віскі, по якому повинні порівнюватися всі інші подібні напої. Бенчмарк витримується не менше 6 років в нових бочках з білого дуба. Віскі володіє прекрасним смаком і ароматом. Незвичайна упаковка виділяє цю марку вищого сорту житнього віскі.\nФор Розіз (Four Roses)Ця марка американського житнього віскі виробляється в місті Луїсвілл штату Кентуккі більше ста років. Походження назви Фор Розіз (“Чотири троянди”) точно не встановлено. За однією версією, віскі названо в честь розробника марки Руфуса Роза, його дружини Кеті і дітей Рандольфа і Лори. За іншою версією, назву пов’язують з одним із прийомів в будинку Розов, на якому були присутні чотири юні дами, одягнені в чорні сукні з приколеними на корсажі букетиками троянд.\nПроте світову популярність цієї марки віскі принесла діяльність родини “Поль Джонс і К °”. Придбавши в місті Атланта підприємство Розів, вона в 1886 році переїхала в місто Луїсвілл штату Кентуккі.\nУспіх напою забезпечує високосортні зерно, м’яка вода, ретельна дистиляція. Віскі витримується в нових бочках не менше 6 років. За свої видатні смакові якості цю марку часто називають “велике житнє віскі Америки”.\nСигремс Севен Краун (Seagram’s 7 Crown). Ця марка американського змішаного віскі є одним із зразків класичного віскі, що виробляється з 1930-х років у місті Лоренсберг (Laurenceberg) штату Індіана. Для виробництва напою використовуються понад 50 різних марок віскі, які перед змішуванням витримуються від 5 до 10 років. Виготовляється за строгим стандартам для забезпечення якості, з яким не може зрівнятися жодне інше американське віскі. Напій володіє дивовижним букетом, що зробило його найбільш популярним спиртним напоєм США.\nТеннессі Віскі Джек Деніелз(Tennessee Whiskey Jack Daniel’s) Це віскі було розроблено в 1866 році в Лінчбург (Lynchburg) штат Теннессі. Воно багато в чому сприяло розвитку культури віскі в США. Сьогодні це популярна марка напою з чудовими смаковими якостями. Переганяється з сусла жита, солодового ячменю і кукурудзи на джерельній воді. Потім віскі фільтрується через деревне вугілля цукрового клена і витримується в дубових бочках, внутрішні стінки яких також викладені з деревного вугілля. Міцність віскі 45%.\nДжонни Драм (Johnny Drum). Ця марка віскі бурбон проводиться сімейством Уайт. Вона має кілька варіантів і відрізняється особливим ароматом, особливо напої 12 – і 15-річної витримки.\nУайлд Теки (Wild Turkey). Ця марка віскі бурбон з емблемою індички є за смаковими якостями непоганим напоєм. Випускається з 1855 року в місті Лоренсберг (Lawrenceberg) штату Кентуккі. Існують два варіанти цього віскі: Уайт Лейбл (White Label) з витримкою 12 років і чисте житнє віскі. Міцність віскі – 50,5%.\nСеред інших марок американського віскі бурбон слід назвати Беллз Екстра Спешиал (Bell’s Extra Special), чудовий популярний напій зі стійким ароматом, Теп Хай (Тер High), Олд Чартер (Old Charter), Ті Ві Харпер (Т. W. Harper), Пенні Пакер (Penny Packer), Олд Вірджинія (Old Virginia).\nЩо стосується житнього віскі, то воно, як правило, не експортується, за винятком Олд Овер Холт (Old Over Holt).\nКанадське віскі відрізняється своєю легкістю і витонченістю ароматів завдяки особливому “барильному” методу перегонки зернової суміші. Для його виробництва в різних комбінаціях використовуються всі види злаків: кукурудза, жито, пшениця, ячмінь, які переганяються до дуже високої міцності і врешті-решт позбавляються багатьох первинних ароматів.\nСухий закон, прийнятий у США, виявився виключно вигідним для Канади. Виробництво віскі в країні в цей період зросла більш ніж в 100 разів!\nДві канадські фірми зуміли отримати з цього найбільшу вигоду і перетворилися на найбільші в світі.\nКомпанія “Сігрем” (Seagram) була створена в 1857 році і заснувала невеликий перегінний завод в Онтаріо. У 1920 році бізнесмен Семюель Бронфмен купив його і ряд інших перегінних заводів в США, встановив міцні ділові зв’язки з Шотландією і почав енергійно освоювати канадський ринок.\nІнша фірма – “Хірам Уолкер” (Hiram Walker) – є однією з найстаріших канадських компаній, що виробляють віскі. Вона купила відому шотландську марку віскі Балантайнз, розробила власну марку канадського віскі Канадиен Клаб (Canadian Club). Воно проводиться з кінця XIX століття в провінції Онтаріо. Найпопулярнішими марками канадського віскі є марки компанії “Сігрем”-Я О. (У. О.) і Кроун Ройял (Crown Royal)\nСигремс В. О. (Seagram’s V. О.). Ця марка канадського змішаного віскі продається більш ніж в 120 країнах світу. Віскі готується шляхом ретельного змішування понад 100 різних видів віскі, кожне з яких витримується попередньо в дерев’яних бочках не менше 6 років. Букет напою легкий, ніжний, з вираженим характерним присмаком.\nДля того щоб і зовні ця марка віскі відрізнялася від інших напоїв подібного роду, Семюель Бронфмен придумав особливу прикмету: до кожної пляшці кріпиться чорно-жовта стрічка. Саме такий масті були його рисаки, що виграли Кубок Короля 20 разів з 21 можливого. В наші дні ця стрічка і відмінне віскі, яке стрічка символізує, відомі у всьому світі.\nКажуть, що щорічно витрачається понад 16 000 кілометрів стрічки. Сігремс В. О. займає перше місце серед марок, що імпортуються в США.\nСигремс Кроун (Seagream’s Crown Royal). Ця марка добірного канадського змішаного віскі була спочатку задумана як подарунок королю Англії Георгу VI з нагоди його візиту в Канаду в 1939 році. Всього було виготовлено тільки 100 ящиків напою. З роками поширилася чутка про це відмінневіскі. Але тільки в 1951 році воно стало доступним для широкої публіки. Віскі чекав приголомшливий успіх, заснований на дійсно чудовому букеті.\nВ наші дні це найпопулярніше канадське віскі в світі, відоме ще як “легендарне канадське віскі”, випуск якого обмежувався протягом багатьох років. Воно надходить на ринок в оригінальній упаковці – так званому “пурпурному бурдюку” і займає перше місце по збуту серед усіх добірних змішаних канадських віскі.\nКанадієн Міст (Canadian Mist) Ця марка віскі виробляється в Коллінгвуд провінції Онтаріо, але розливається в пляшки в США на підприємстві американця Брауна Формена після трирічної витримки.\nВІСКІ ІНШИХ КРАЇН\nУспіх віскі підштовхнув виноробів планети до вироблення подібних власних злакових спиртних напоїв, дистильованих і витриманих в бочках. Однією з перших країн пішла по цьому шляху Японія. Шінжіро Торіі, творець віскі Санторі (Suntory), відкрив свій перший завод в 1923 році в Ямазакі. Зусилля фірми “Санторі” були спрямовані на пошук власної ароматичної гами віскі.\nДля цього використовувалася вода різної якості, кілька типів перегінних апаратів, бочки з-під хересу, рому, віскі бурбон.\nСьогодні фірма “Санторі” виробляє понад 70% японського віскі. Вона виробляє такі марки напою: Санторі Уайт (Suntory White), Катубін (Katubin), Крест (Crest), Віскі (The Whisky), Імперіал (Imperial), Ройял (Royal). “Санторі” експортує до Європи бленд Хібікі (Hibiki) і солодове віскі з 12-річною витримкою Ямазакі (Yamazaki), хоча і в обмеженій кількості.\nАвстралія, як і Японія, також не задовольнилася імпортом скотчу і розробила свої сорти Олд Кот (Old Court), солодове віскі Кастел Малт (Castel Malt) і віскі Коріо (Corio). Вони виробляються компанією “Федерал Дістіллерс”.\nІнші країни – Індія, Нова Зеландія, Аргентина, Таїланд – також створюють свої, місцеві сорти цього напою.\nВиробляють віскі і в Німеччині. Німецьке віскі являє собою м’який, майже позбавлений смаку напій. З Шотландії Німеччина імпортує солодове віскі, з якого і виготовляє німецьке віскі. Інші компоненти виробляються в Німеччині і змішуються з солодовим віскі.\nУ Франції в останні роки також налагоджено виробництво віскі в провінції Бретань.\nПольща в останні роки освоїла виробництво ряду марок віскі за ліцензією американських і шотландських фірм з поставленої ними сировини. Всі вони носять польські назви: Олд Бербона Стріт (Old Bourbon Street), Віскі Замкова (Whisky Zamkowa), Бенд 7 (Band 7), Поліш Віскі 43 ° (Polish Whisky 43 °) і т. д.\nСлід згадати про уельське віскі, що є сумішшю шотландського віскі. Воно відрізняється тим, що його фільтрують через різні трави для додання специфічного аромату. Існують дві марки цього сорту – змішане віскі Сен у Mop (Swn у Міr) і солодове віскі десятирічної витримки Прінс оф Веллс (Prince of Wales).\nЯК П’ЮТЬ ВІСКІ\nПри різноманітті типів і марок віскі при загальному назві значно відрізняються один від одного смаком і запахом. Ось чому вони і використовуються по-різному. Будучи універсальним напоєм, віскі застосовується і як аперитив, і як напій для втамування спраги, і замість коньяку як заключний акорд після обіду.\nВисокоякісне віскі ніколи не п’ють з чарок, фужерів, чарок і звичайних склянок. Для цього використовують масивні і невисокі стаканчики тублерс з товстим денцем об’ємом до 200 см3. Віскі в такий стаканчик наливають максимум на його третину. Слід пам’ятати, що віскі ніколи не випивають залпом, а потихеньку потягують, з сигарою і за розмовами.\nВіскі вживають або в чистому вигляді, або з різними добавками – залежно від смаку. Це може бути шматочок льоду або проста вода, якщо споживається ірландське або шотландське віскі. Шотландське солодове віскі, наприклад, знавці вважають справжнім віскі. Його не використовують для приготування коктейлів. Перед вживанням солодове віскі доводять до кімнатної температури і розбавляють джерельною водою. Сьогодні солодове віскі вживається рідко, насамперед через дорожнечу цього типу.\nА в Ірландії люблять додавати віскі в інші різні напої та продукти – чай, кава, лимонад, вершки і т.д.\nАмериканське віскі бурбон традиційно п’ють із содовою водою.\nОрдинарне невитримані віскі переважно використовують для приготування коктейлів. Для цих цілей краще підходить американське і канадське віскі. Класичний коктейль на основі віскі бурбон готується з використанням свіжого листя м’яти. Під час щорічних престижних скачок в Кентуккі (США) найпопулярнішим напоєм є м’ятний джулеп *. Для учасників перегонів цей коктейль майже так само важливий, як і їхні коні. Він подається там традиційно – в срібних кубках.\n* Джулеп – прохолодний напій, складовою частиною якого неодмінно є м’ята. Рецепт коктейлю: розчинити у склянці 1-2 чайні ложки цукру, додати 2-3 листки м’яти, розім’яти їх ложкою і потім видалити. Наповнити склянку на 3/4 льодом і залити 90 г віскі.\nПереклад з http://eurowine.com.ua\nThis entry was posted in Історія, Відпочинок, Легенди, Люди, Традиції and tagged Історія, Віскі, Люди, Традиції. Bookmark the permalink.


прослідкувати загальну територіальну диференціацію бонітування Тернопільської області, то найвищі показники продуктивності земель у північних (крім Кременецького) і центральних районах, а найнижчі у південних і південно-західних (рис.1).\nБезумовно, проведений аналіз не дозволяє робити висновки про продуктивність конкретних ділянок, але дає уявлення про територіальну диференціацію земельних угідь Тернопільської області і є основою для подальших досліджень у цьому напрямку.\nНа базі теоретичних розробок досліджена територіальна диференціація придатності земель Тернопільської області для використання у сільському господарстві.\nДослідження сільськогосподарських угідь Тернопільської області дало можливість визначити чинники, що впливають на придатність земель для сільського господарства. Це ерозія, крутизна схилів, загроза дефляції, перезволоженість, кам'янистість, кислотність і радіоактивне забруднення ґрунтів.\nНайбільшого поширення на території області набула ерозія. Внаслідок її прояву щорічно відбувається переміщення від 21 до 43 млн.м3 ґрунту. Крім того ґрунт втрачає величезну кількість гумусу і поживних речовин (фосфору, калію, азоту). Темп розвитку ерозійних процесів змінюється у межах від 1,1 до 3,7 мм за рік, що у 10 разів перевищує максимально допустиму норму. Це призвело до того, що в області еродовано 391,4 тис.га (37%) сільськогосподарських угідь, з яких 80% - рілля.\nОскільки територія області знаходиться на Подільській височині, гіпсометричний рівень якої коливається у межах 300-400м, то велика кількість сільськогосподарських угідь знаходиться на схилах більше 5 . Це стимулює розвиток ерозії і значно утруднює обробіток землі сільськогосподарською технікою. Близько 2% сільськогосподарських угідь розміщено на схилах більше 10 і потребують негайного вилучення із сільськогосподарського використання.\nОстанніми роками в області намітилася чітка тенденція до збільшення площ дефляційно небезпечнихземель. Так, якщо у 1993р. площа таких угідь становила 880 га, то у 2000р. - біля 3 тис.га.\nЗначного поширення на території області набули процеси перезволоження і заболочення ґрунтів, які спричинені високим рівнем ґрунтових вод та великою кількістю атмосферних опадів. Станом на 1.01.2000р. площа перезволожених угідь склала 92 тис.га, заболочених - 67 тис.га.\nОбмежуючим чинником використання сільськогосподарських угідь, який знижує їх продуктивність, утруднює обробіток - є кам'янистість, яка визначається наявністю валунно-кам'яного матеріалу у ґрунтовому шарі на глибині до 50 см. Загальна площа кам'янистих сільськогосподарських угідь у межах області складає 19 тис.га, в тому числі ріллі - 15 тис.га.\nНесприятливою природною властивістю є кислотність. Загальна площа кислих ґрунтів області становить 485 тис.га.\nРадіоактивне забруднення виявлене на площі 26 тис.га.\nРис. Якісні характеристики сільськогосподарських угідь\nВсі вище перераховані чинники нерівномірно розподіляються по території області. Використовуючи шкали які дають змогу оцінити значення топографічного чинника, інтенсивність ерозії та перезволоження, кам'янистість, забруднення, і визначивши середні показники перерахованих чинників для сільськогосподарських угідь адміністративних районів, здійснено комплексний аналіз придатності земель Тернопільської області для сільськогосподарського використання (табл.2).\nсхилів\tЕрозія\tПерезволо-ження і заболочення\tДефляція\tКам'янистість\tПідвищена кислотність\tРадіаційне забруднення\tКлас\n1\tБережанський 3\t5\t1\t1\t5\t3\t1\t3 (С)\n2\tБорівський 2\t3\t2\t1\t3\t5\t2\t3 (С)\n3\tБучацький\t1\t2\t2\t1\t1\t5\t2\t2 (В)\n4\tГустинський\t1\t3\t1\t1\t1\t2\t1\t1 (А)\n5\tЗаліщицький\t2\t2\t2\t1\t4\t5\t3\t3 (С)\n6\tЗбаразький\t1\t4\t1\t1\t2\t4\t1\t2 (С)\n7\tЗборівський\t1\t5\t1\t2\t3\t4\t1\t2 (В)\n8\tКозівський\t2\t4\t2\t1\t1\t4\t1\t2 (В)\n9\tКременецький\t2\t4\t1\t2\t5\t2\t1\t2 (В)\n10\tЛановецький\t1\t4\t1\t2\t1\t1\t1\t2 (В)\n11\tМонастирський 4\t5\t1\t1\t4\t4\t1\t3 (С)\n12\tПідволочиський\t1\t4\t1\t2\t2\t1\t1\t2 (В)\n13\tПідгаєцький\t2\t3\t2\t1\t4\t4\t1\t2 (В)\n14\tТеребовлянський\t1\t2\t1\t1\t1\t2\t1\t1 (А)\n15\tТернопільський\t1\t3\t1\t1\t1\t1\t1\t1 (А)\n16\tЧортківський\t1\t2\t2\t1\t1\t5\t3\t2 (В)\n17\tШумський\t2\t5\t1\t2\t4\t2\t2\t2 (В)\nАналіз таблиці свідчить, що найкращі для сільськогосподарського використання землі розташовані в центральних і південно-східних районах області (Гусятинському, Тернопільському, Теребовлянському, Чортківському). Найвища частка малорентабельних земель знаходиться у Бережанському та Монастириському районах.\nПроведені дослідження дають можливість порівняти адміністративні райони Тернопільської області за придатністю земель для сільського господарства, вказують на екологічний стан та економічну ефективність експлуатації земель, дають можливість намітити перспективні напрямки оптимізації угідь. На основі розробленої методики будуть проводитися подальші дослідження придатності земель для сільського господарства у межах адміністративних районів в розрізі сільських рад.\nПроте, подальшої теоретико-методологічної розробки потребують такі питання: потрібно розробляти показники, які оцінять усю територію (усі складові земельного фонду); необхідно обґрунтувати комплекс показників, який найбільш об'єктивно відображатиме якість угідь; крім врахування впливів, які спричиняє оточуюче середовище на об'єкт, потрібно враховувати зворотній зв'язок: який саме вплив спричинятиме об'єкт на довкілля.\n1.\tДобряк Д.О., Канаш О.П., Розумний І. А. Класифікація та екологічне використання сільськогосподарських земель. - К, 2001. - 309 с.\n2.\tМетодичні рекомендації оцінки екологічної стабільності агроландшафтів та сільськогосподарського землекористування. Третяк А.М., Третяк Р.А., Шквар М.І., К.: Інститут землеустрою УААН, 2001. - 15 с.\n3.\tТретяк А.М. Теоретичні основи землеустрою. - К.: Інститут землеустрою УААН, 2002. - 152 с.


8 найкращих різдвяних коктейлів - Рецепти, напої та місцеві бари з коктейлем - 2021\nПо крайней мере, наступного дня після Дня подяки, ви піддалися незліченним різдвяним колядкам, масі мішури та підопічним шалених покупців. Це було ... багато Але ось час присісти і покласти заслужений напій у руку.\nНезалежно від того, плануєте ви велику сімейну трапезу або зібрання з ключовими словами, у меню має бути чудовий різдвяний коктейль (вони такі гарні, що ви хочете їх приготувати, навіть якщо ви не святкуєте свято.)\nВід занепалого рома Ягного, приготованого на бурбон та гострого страви, до приємного натовпу та святкового набору Кіра Ройяла, це кілька зіркових ідей, що можна випити під час цього веселого веселого свята.\nЗабудьте молоко на Святвечір. Після довгої ночі вручення подарунків усім хорошим хлопцям та дівчатам Санта потребує жорсткого коктейлю. Ось тут і "Том і Джеррі". Рецепт цього історичного і вершкового коньячного і ромного напою походить від історія та письменника коктейлю Девіда Вондріха. Найкраще, що вона прекрасно поєднується з пряничним печивом.\nНа щастя, вам не потрібно зв'язуватися з майстром-міксологом Дейлом Дегроффом, щоб використовувати рецепт дядька для яєчного. Він просто поділиться ним із вами прямо тут. Рецепт, який вимагає як бурбуна, так і гострого спецій, - один із найкращих, які ми скуштували. Іди, випий другу склянку. Зрештою, це Різдво\nПотрібен сезонний напій, який подають всій родині? Спробуйте цей класичний перфоратор із спиртними напоями від Wondrich. Це потужний еліксир, але він легко падає і добре поєднується з традиційними святковими предметами, від печива до шинки. Перемішайте партію, перш ніж прикрашати дерево, або будьте зручні, щоб втамувати спрагу, відкриваючи подарунки чи співаючи колядки.\nПриймаєте друзів та родину на Різдво? Зробіть цей цитрусовий та ромовий удар від всезіркового нью-йоркського бармена Філа Варда. Він чудово поєднується з солодкими частуваннями, як пряники, а також пікантними закусками. І з великою партією готової вам не доведеться грати в бармена цілий день.\nЯкщо у вас біле (або просто звичайне холодне) Різдво, ідеальним напоєм є цей класичний гарячий еліксир. Можна навіть заздалегідь зробити тісто, яке включає морозиво, спеції і, звичайно, масло. Тоді, коли прийде час обслуговувати гостей, все, що вам знадобиться, - це додати в кружку ложку тіста, трохи гарячої води і трохи рому. Потужні розваги вперед.\nПряний напій на Різдво, відомий як кокіто, є традицією в Пуерто-Рико. Цей рецепт походить від талановитого нью-йоркського бармена Джузеппе Гонсалеса і поєднує ваш вибір рому, вершків з кокосового горіха та підсолодженого згущеного молока з корицею, мускатним горіхом і ваніллю. Це, безумовно, задовольнить спрагу та наситить спрагу.\nПлануєте сніданок "Юлетіде"? Збийте разом цей пінистий класик Нового Орлеана. У ньому, звичайно, є коньяк, а також молоко, ваніль, цукрова пудра та мускатний горіх. Це ідеальне доповнення до вафель і яєць Бенедикта, і воно може, так, дійсно оживити миску з крупою.\nКласуйте будь-яку вечірку, подаючи цей елегантний напій з двома інгредієнтами. Просто змішайте трохи солодкої крупки де Кассі з сухим ігристим вином прямо у вашій флейті, і все закінчилося. Якщо ви хочете пофантазувати - ей, це Різдво - додайте лимонну павутинку для її ароматного аромату та кольоровості.\nПодивіться відео: Чаусский район. Племенной центр радимичей (Листопад 2021).\nCopyright 2021 \_ 8 найкращих різдвяних коктейлів...


Підозрюваний у педофілії волинянин може уникнути покарання\n15 Травня 2013 18:00\nВолинянин, який ніби розбещував 10-річну дівчинку, яка була пацієнткою обласної інфекційної лікарні, може залишитися на волі, бо факт його вини поки не підтвердився.\nПро це повідомили в обласній прокуратурі кореспонденту «Волинських новин» 15-ого травня.\nІнформаційний простір днями сколихнула новина про те, що 10-річну дівчинку домагався 50-річний чоловік, який лежав у відділенні обласної інфекційної лікарні у сусідньому боксі зі своєю двомісячною дитиною.\nПопри заяву служби зв’язків з громадськістю УМВС у Волинській області, яка підтвердила факт домагання, в обласній прокуратурі не поспішають з висновками.\nЗокрема начальник відділу обласної прокуратури Олександр Шпота зазначив: «Відомості про факт одразу ж внесли до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наразі триває досудове розслідування, яке й має з’ясувати, чи мали місце розпусні дії насправді. Поки що говорити про це нема підстав й інформація про цю подію, яка набула широко розголосу в інтернет-просторі, не знаходить свого підтвердження. Процесуальне керівництво розслідуванням здійснює прокуратура Луцька. Наразі призначили ряд експертиз».\nАдвокати зі стажем кажуть, що справа може «розвалитися» у суді, адже свідків про факт домагання немає. Є лише розповідь малолітньої дівчинки і слова чоловіка. Який, до речі, зараз на свободі.\nЗ тюрми у Луцьку випустили вбивцю, бо бракувало вільних місць, – ГПУ 19 Жовтня 2018 19:19\n234 Показати IP 15 Травня 2013 20:30\nще раз підтверджується, що наші діти геть незахищені.... ну звичайно, що слова маленької дитини проти слів 50-літнього чоловіка? Не доведено? ну-ну...\nіі6669 Показати IP 16 Травня 2013 09:50\nтак писали ж, що він у всьому сам зізнався


Неповнолітній рецидивіст – Провсе\n18.07.2013, 06:55 1.5k перегляди\nОдним із завдань нашої держави є захист суспільства. Такий захист держава забезпечує двома шляхами – запобігаючи злочинам і заарештовуючи і караючи злочинців. У системі правосуддя щодо неповнолітніх злочинців, акцент ставиться на перевихованні. У молодих злочинців попереду довге життя і суспільство зацікавлене в тому, щоб допомогти їм зробити своє життя продуктивним. Однак, все частіше на теренах України раніше судимі неповнолітні вчиняють рецидивні злочини. Основними причинами злочинів є виховання у малозабезпечених, неблагополучних родинах.\nТак, минулого року у Збаразькому районі Тернопільської області неповнолітній скоїв крадіжку під час випробувального терміну. Учень 9 класу уже був судимий у 2011 році за ч.3 ст.185 КК України (крадіжка) – на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Іспитовий строк ще не закінчився, а хлопець вчиняє повторну крадіжку. І поки триває судове слідство вже по другому епізоді крадіжки, а юнак знаходиться на підписці про невиїзд, він іде на третій злочин. Перебуваючи у стані алкогольного сп’яніння, через незачинене вікно проникає в житловий будинок, звідки таємно викрадає DVD плеєр. В той же день, разом з 25-річним знайомим, знову ж таки, в стані алкогольного сп’яніння, попередньо домовившись між собою, молодики натягнули на обличчя маски із прорізами для очей і проникнули в житловий будинок, де напали на жінку погрожуючи ножами, та застосували насильство. Внаслідок нападу потерпілій були спричинені тілесні ушкодження.\nНаступного дня пригоди злочинців продовжувалися. Шляхом демонтажу вікна злодії намагалися проникнути у житловий будинок, однак були спіймані на гарячому власницею будинку, котра покликала на допомогу сусідів.\nТаким букетом злочинів навіть дорослі злочинці не похваляться, а тут дев’ятикласник навіть “оком не повів”. За свої пригоди юнака вже точно посадять за грати, суд засудив його на на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Такий же строк дали його спільнику.\nПрес-секретар апеляційного суду Тернопільської області.\nПопередня Тернопільські фахівці виявили фінансові порушення у Комунальній установі Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер»\nНаступна Вже навіть авторитетна інтелігенція України “лягла” під розкольника “Нашої України”\nВже навіть авторитетна інтелігенція України “лягла” під розкольника “Нашої України”


Поштовий індекс Укрпошти за вашою адресою = 99703 індекс Інкерман, місто Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна.\nПоштові індекси Києва, поштовий індекс Інкерман і поштові індекси більшості інших міст України можна знайти прямо для конкретного будинку. Тобто у нас представлені поштові індекси областей, поштові індекси районів, поштові індекси міст, поштові індекси вулиць, поштові індекси будинків.\nТут представлена найбільш повна і точна база поштових індексів України, в тому числі і індекс Інкерман. Інформація про поштові індекси України представлена на основі останніх версій бази поштових індексів Укрпошти та Класифікатора адрес по Україні. Ви можете скористатися як пошуком індексу за адресою або адреси за індексом, так і ієрархічним рубрикатором України, щоб знайти необхідний індекс поштової адреси.\nЗміни поштових індексів відбуваються регулярно. Хочемо зауважити, що на відміну від інших сайтів з базами поштових індексів у нас представлений тільки реально діючі індекси, немає застарілої інформації, і ви можете бути абсолютно впевнені, що знайдена на нашому сайті Інкерман індекс буде точно чинним і відповідати обраній адресі.\nІндекс Інкерман — це номер 99703 поштового відділення, яке відповідає за декілька вулиць або цілий район.\nІндекс пошти михайлівка 7


Зустріти живого зубра, збагатитися доброю енергією в урочищі Місце Сили, взяти участь у особливих кулігах (поїздках на санях в кінній упряжці), відчути культуру Підляшшя… Поїздка взимку до Біловезької Пущі і її околиць – то пропозиція для всіх, хто мріє про відпочинок в оточенні зимових, казкових краєвидів, вдалині від гамору великих міст.\nУнікальна природа, багатокультурна атмосфера, архітектура, захоплює, смачна кухня – пущанська країна спокушає багатством атракцій.\nУ цьому мальовничому куточку немає місця для нудьги. Біловезька Пуща та її околиці – ідеальне місце на зимовий виїзд за місто. І цікаві пропозиції дозвілля на зимові свята – Різдва і Нового року.\nВарто пам'ятати, що Біловезька Пуща – як транскордонний польсько-білоруський об'єкт 1979 року потрапив до Списку ЮНЕСКО, а понад 10,5 тисяч гектарів її поверхні охороняється як Біловезький Національний парк.\nДізнайтеся більше і знайдіть пропозиції на зиму і зимові свята на сторінці Локальної туристичної організації Регіон Біловезької Пущі.


Дачний фонтан: різноманіття ідей | designix\nДачний фонтан: різноманіття ідей\nЗдається, що минули ті часи, коли дачні ділянки й приватні двори росіян представляли собою виключно територію з розбитими грядками і висадженими деревами, чагарниками. Сучасний присадибну ділянку, великий приватний двір або крихітний задній дворик в рамках міського житла може стати витвором ландшафтного мистецтва. Гарні клумби, акуратні садові доріжки, майданчики для барбекю, гойдалки і альтанки – варіантів облаштування навіть скромних за розмірами дворів маса. Але як стверджують японці – великі фахівці по створенню ідеального ландшафтного дизайну – для гармонійної обстановки у вашому дворі або дачній ділянці повинні бути присутні три складові: рослини, каміння і вода. Саме виникнення джерела з водою в облаштування прибудинкової території буде присвячена ця публікація. Давайте розглянемо можливі варіанти створення фонтана на дачній або присадибній ділянці, в рамках маленького дворика або величезною прибудинкової території.\nВиди фонтанів для ландшафтного дизайну ділянки\nЗагальноприйнята думка про те, що фонтан на дачній ділянці – це дорого, трудомістке і в цілому клопітно, давно не має під собою доказової бази. Організувати джерело з постійно циркулює водою власними силами нескладно, якщо підійти до питання з ретельністю і акуратністю. Ну а готових варіантів у сучасних магазинах така безліч, що можна розгубитися.\nВибір фонтану, як і будь-якого пристосування для декорування прибудинкової території, вимагає точних розрахунків, правильної вибірки форм, розмірів і матеріалів. Перш ніж відправлятися в магазин або на простори інтернету в пошуках відео з майстер-класами з виготовлення фонтану власними руками, необхідно визначитися з тим, які ж бувають фонтани і чим один від одного відрізняються.\nЦей тип фонтану можна вважати найбільш простим з точки зору устрою і монтажу. Особливість заглибного механізму в тому, що струмінь б’є прямо з води. Але такий варіант вимагає наявності або створення невеликого водоймища – штучного ставка або великої чаші з водою, яка занурюється в грунт. Занурювальний варіант фонтану – один з найменш витратних. Досить вибрати відповідну насадку-розпилювач, що формує струмінь і зафіксувати шланг від насоса. Встановлення додаткових технічних засобів не потрібно.\nСаме такі конструкції ми представляємо найчастіше, якщо говоримо про фонтани в парках і скверах. Подібний тип фонтану передбачає наявність будь-яких декоративних елементів, що імітують джерело води. У стаціонарному фонтані для дачі та приватного двору можуть використовуватися струменя, скульптури або їх композиції, різні елементи ландшафтного декору.


Педикульоз можна вилікувати звичайним феном - Korrespondent.net\nПедикульоз можна вилікувати звичайним феном\nКорреспондент.net, 24 листопада 2006, 10:25\nВідносно безпечний спосіб боротьби з педикульозом винайшли вчені з Університету штату Юта. Тепер замість хімікатів вони мають намір використовувати дуже гарячий фен, що вбиває вошей висушуванням.\nНовий гуманний підхід до лікування педикульозу відрізняється вкрай поблажливою дією, що надзвичайно важливо, оскільки більшість хворих на цю недугу - діти.\nІдея використання гарячого повітря в боротьбі з паразитами не нова і уже випробувалася на птахах, але щоб перевірити ефективність приладу для людей, вченим довелося провести експеримент за участю 169 дітей, які страждають педикульозом.\nЯк показали підсумки дослідження (результати опубліковані в останньому номері журналу Pediatrics), фен успішно справляється з 80% вошей і знищує більш 88% яєць.\nДо того ж, майже всі не загиблі комахи втратили здатність до репродукції. Цікаво, що для досягнення такого успіху потрібна була лише одна процедура, тоді як не всі спеціалізовані лікарські препарати здатні домогтися того ж результату за одне застосування.