Іван Баканов: Потрібна не "реформа заради реформи", а реальні зміни, які зроблять СБУ більш дієвою та ефективною — obozrevatel.online\nІван Баканов: Потрібна не "реформа заради реформи", а реальні зміни, які зроблять СБУ більш дієвою та ефективною\nЕксклюзивне інтерв'ю голови Служби безпеки України Івана Баканова агентству "Інтерфакс-Україна" щодо законодавчих ініціатив реформування СБУ\nНа старті законодавці мали б визначитися, який сенс вкладаємо в реформу і які будуть наслідки. Бездумно позбавляємо СБУ функціоналу, необхідного для виконання її завдань, і руйнуємо на догоду нашим ворогам чи навпаки - робимо спроможною і більш дієвою?\nВодночас відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень закону "Про нацбезпеку" саме Служба повинна розробити зміни до закону "Про СБУ". Та подати його президенту, аби він вніс його на розгляд Ради. Тобто і розробник, і суб’єкт законодавчої ініціативи чітко визначені основоположним законом. Це своєрідний запобіжник, адже питання державної безпеки є дійсно чутливим. Тому не можна розробляти закон про СБУ без СБУ.\nПредставники СБУ були включені до робочої групи, яка працювала в комітеті над законопроектом. Водночас фінальна редакція тексту з’явилася зненацька за декілька днів до реєстрації, і її вже демонстративно ніхто з комітету не обговорював зі Службою. Та й сам процес реєстрації "доопрацьованого" законопроекту нагадував швидше детектив.\nЗагалом така безпекова "реформа" не має нічого спільного зі стандартами провідних спецслужб НАТО та ЄС, до яких ми всі прагнемо. Це швидше нагадує спробу послабити державу та президента.\nЯкщо хочете, то задайте собі "перевірочне" запитання: чи багато ви знаєте про те, скільки людей працює в Моссаді чи Мі-5, який в них функціонал, повноваження та організаційна структура? Думаю, що ні, бо суцільна відкритість може зашкодити, а ворогу – підказати форми і методи протидії.\nТож це природно, коли зміни до закону "Про СБУ", як і до будь-якого іншого законопроекту, викликають дискусії. Ми вдячні за постійний діалог нашим міжнародним партнерам – передусім Міжнародній дорадчій групі, зокрема, Консультативній місії ЄС в Україні, Представництвам ЄС і НАТО, дипломатам.\nУтім з 2016 року ми спостерігаємо досить дивну тенденцію – після врахування наданих іноземними експертами рекомендацій з’являються нові – більш жорсткі та імперативні. А конструктивний діалог набуває ознак тиску з боку "реформаторів".\nСтатус СБУ узгоджений із формулюванням у законі "Про нацбезпеку" - це "державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями". Жодних радикальних новацій у визначеннях, лише уточнення.\nПравоохоронні повноваження Служби також обмежені та чітко визначені. Знову ж таки – відповідно до статті ст.19 Закону "Про національну безпеку України".\nДо речі, тут не можу не згадати Рекомендацію ПАРЄ №1402 від 1999 року, яка передбачає, що спецслужби залучаються до протидії організованій злочинності у випадках, "коли вона несе явну небезпеку вільному демократичному порядку країни" - це безпосередньо є дотичним до компетенції СБУ.\nЄ також інша Рекомендація ПАРЄ №1713 від 2005 року, яка визначає: деякі з сьогоднішніх загроз, такі як міжнародна організована злочинність, міжнародний тероризм і розповсюдження зброї, все більше завдають шкоди внутрішній та зовнішній безпеці. А відтак - потребують окремої уваги з боку служб безпеки.\nДо речі, у 2018 році очільники МДГ відзначали – редакція закону "Про національну безпеку" у повній мірі приводить його у відповідність до ключових європейських та євроатлантичних принципів. І цей закон, зокрема, визначає й завдання СБУ щодо протидії розвідувально-підривній діяльності проти України та контррозвідувальний захист економічної безпеки держави, так само, як і правоохоронні функції.\nТому, м’яко кажучи, дивним виглядає бажання "критиків" знищити в Службі підрозділи, а по факту - фахівців, що спеціалізуються саме на питаннях, які були визнані цілком відповідними європейським та євроатлантичним принципам. І головне – є вкрай актуальними для державної безпеки.\nІ ще одне питання, яке вперто ігнорують "критики": у Службі працюють живі люди, яких не можна просто викинути на вулицю. Де взяти кошти в держбюджеті на виплату компенсацій при майже одночасному звільненні половини штату? Тому варіант плавного скорочення, який пропонувала Служба, більш оптимальний. Він дає змогу вийти на пенсію тим військовослужбовцям, які мають достатній стаж, і оновити нашу структуру. А держава не втратить свої ресурси.\nЧомусь "кращими практиками" для України визначаються моделі, наприклад, Португалії та Естонії – лише тому, що їх спецслужби є малочисельними. Натомість досвід США, Ізраїлю, Польщі, Швеції (тобто потужних і ефективних спецслужб, які працюють в умовах, багато в чому подібних до наших) ігнорується.\nВідповідні тези підхоплюють групи "прибічників реформи СБУ", дискредитуючи цілу інституцію. Все, далі нікого не цікавить, що там написано у Конституції – фейки працюють. Це зброя масового інформаційного знищення. Але важливо не розучитися критично мислити, аналізувати і робити висновки, ґрунтуючись на фактах, а не вигадках.\nАле після "реформи", що пропонується зараз, спецслужба стане менш дієздатною.\nВсе ж таки - чи повинна СБУ розслідувати економічні і корупційні злочини?\nНа жаль, в такі умови нас ставить чинний Кримінально-процесуальний кодекс. І з цим треба щось роботи. На жаль, норми, спрямовані на врегулювання цієї проблеми, зникли у редакції "доопрацьованого" законопроекту, яку зареєстрував комітет.\nНіби в нас не було диверсій на "Рівнеоблводоканалі" чи на Сєвєродонецькому "Азоті", чи от недавно – розкрадання з заводу двигунів для бойових гвинтокрилів і продаж за кордон.\nТа й саму мантру про "припинення тиску" на бізнес слід переглянути. Статистика доводить – бізнес набагато частіше скаржиться на інші силові органи, аніж на СБУ.\nЯкщо бути точним, то ці законодавчі маніпуляції взагалі ліквідують систему боротьби з організованою злочинністю. Із профільного закону так "вичищали" спецслужбу, що позбавили його предмету і суті. Тобто закон буде, а сенсу в ньому – нуль.\nЩо стосується навчання, то підготовка кадрів у тій же Академії СБУ теж під питанням. Фактично Академію пропонують ліквідувати, як вищий навчальний заклад. Все зводиться до перепідготовки. Мовляв, ангажуйте кращих випускників інших вишів. А чим ми їх будемо до себе "заманювати"? Найнижчими зарплатами чи відсутністю медичних гарантій?\nЗ тим же успіхом у найближчій перспективі можемо очікувати законодавчу ініціативу щодо позбавлення українського громадянства тих, в кого є родичі в Російській Федерації. Або навіть нашиття зірок їм на одяг...\nДо речі, офіс Генерального прокурора вважає, що пропонована комітетом редакція містить низку юридично невиважених положень, які суперечать Конституції, закону "Про національну безпеку" і навіть міжнародним зобов’язанням України.\nЗвідки ця вибірковість? Жоден інший орган не викликає такої уваги, а СБУ все манить і манить "реформаторів".\nРеформаторам всіх рівнів треба зрозуміти, що військові професіонали, співробітники СБУ - це не найманці, які ризикують своїм життям за гроші. Це найкращі сини та доньки нашої Батьківщини, які справою свого життя вибрали її захист. Але їм теж потрібна мотивація. Не просто гроші, а система оплати праці, що стимулює розвиватися та отримувати освіту, якісне медичне обслуговування, житло і мабуть головне – стабільність того, що держава не скасує гарантії соціального і правового захисту тим, хто захищає країну. Упевненість, що держава виконуватиме свої зобов’язання постійно, а не час від часу.\nБезпеку дає лише сила. І сьогодні Україна не може собі дозволити бути слабкою. З такими сусідами і гібридними загрозами у нас просто немає іншого вибору. А отже - сильною має бути і Служба безпеки України.\nТеги: Реформа Служби безпеки України,Служби безпеки України, СБУ,Іван Баканов,реформа СБУ,Баканов СБУ


Адміністрація морпортів отримала статус спостерігача в Європейській організації » Newzz - актуальные украинские новости из сети\nАдміністрація морпортів отримала статус спостерігача в Європейській організації\nАдміністрація морських портів України (АМПУ) отримала статус спостерігача Європейської організації морських портів (European Sea Ports Organization - ESPO).\nВідповідне рішення ухвалив виконавчий комітет ESPO в Брюсселі, повідомляється на сайті АМПУ.\n«Входження АМПУ в ESPO - важливий крок інтеграції України в міжнародну транспортну інфраструктуру. Україна тепер офіційно - частина європейського портового співтовариства. Крім того, членство в ESPO дозволить нам перейняти кращі європейські практики організації роботи портів. Це крок також важливий з точки зору реалізації дорожньої карти щодо імплементації нормативних документів ЄС в сфері морського транспорту, затвердженої Кабінетом міністрів України», - сказав керівник АМПУ Райвіс Вецкаганс.\nЗазначається, що офіційне представлення АМПУ членам і спостерігачам ESPO відбудеться в ході Генеральної асамблеї 30 травня в Роттердамі. Після цього, з 30 травня по 1 червня, АМПУ візьме участь в щорічній конференції і роботі технічних комітетів ESPO.\nВ АМПУ також наголосили, що існує два види членства в складі ESPO: повне членство (full membership) і членство в якості спостерігача (observer membership). Але оскільки Україна не є країною-членом ЄС, АМПУ має можливість приєднатися до ESPO виключно в статусі спостерігача.


Свого часу великою політичною перемогою всіх мешканців Карпатського краю і, зокрема, моїх краян бойків став Закон "Про статус гірських населених пунктів". Як його автор знаю, наскільки важко було вибити у зарозумілої, захланної київської бюрократії соціальні пільги для мешканців гірського краю. Що їм до того,як живуть "вуйки" в горах, в кращому випадку літом у гриби приїдуть. А літом всюди добре.\nПам'ятаю, як мене переповнювали емоцї, коли закон був принятий, не хотілося йти з трибуни Верховної Ради. Я розумів і надіявся що це лише початок. Цей закон мною розроблявся до певної міри як базовий, такий, що стане канвою для розробки низки інших законодавчих актів, що в свою чергу охоплять всі сфери життя в гірській місцевості :перш за все соціальний захист, розвиток підприємництв, розвиток інфраструктурних пректів в горах .Як і всі закони він має потенціал для вдосконалення. З часу його прийняття є зрозумілим, що він потребує уточнень, більш чітких правил, термінів. Але головне все ж – він працює, і люди, які тяжко працюють в горах, де важкі природні умови життя, де немає плодючих рівнинних грунтів, де загрожують повені, де природні ресурси розграбовані, а інфраструктурою не займались десятиліттями, ці люди отримують «гірські» добавки до пенсій і соціальних виплат.\nНажаль вже ходять чутки, що Закон хочуть відмінити. І чутки ці небезпідставні. Я мав розмову недавно з таким собі " новим" із старих в Мінекономіки: каже будем зрізати соціальні виплати, - цей Ваш закон, нам як кістка в горлі. Наша влада знову вирішила зекономити не на собі, а на найменш заможних і незахищених. Ми розуміємо, що держава в небезпеці. Але чому пропонується затягувати пояси не олігархам, не розібратися з ганебною корупцією, а старому спрацьованому чоловікові у селі, молодій мамі, що за копійки здає молок (а коло тої худобини треба наробитись, пам'ятаю з дитинства) і не має можливостей вибудувати своє життя із зрозумілими перспективами, багатодітним матерям у бідних селах? А де знайти роботу,щоб платли хоч на якесь життя?\nВ мене є аргументи на захист Закону. Ці аргументи стоять не лише на соціальній проблематиці, але й на історичних фактах, які завжди замовчувались, але не забуті. Соціальні виплати для Карпатських горян – не розкіш, а крихітна доля компенсації за вікове пограбування нашої землі.\nВладні кола відбирають в нас невідновлювальні багатства. З поверхневих горизонтів практично повністю викачана нафта, сировина для виробництва будівельних матеріалів, унікальна цінна деревина вивозиться з нашої землі у піратській спосіб, від чого край втрачає мільйони гривень щорічно.\nІсторично саме на Бойківщині концентрувались потужності з видобутку вуглеводневих речовин, калійно-натрієвої солі, будівельного каменю, рідкісних мінеральних сполук та інших природних ресурсів, яких потребувала Європа на ранньому періоді індустріалізації. Не питаючи бойків, яких мали за «незрячих аборигенів», природні скарби бойківської землі пустили на вдоволення потреб іноземних держав та їхнього населення.\nМи добре пам’ятаємо, як шалені гроші, вилучені за реалізацію цього природного багатства осідали європейських банках, а корінне населення – бойки – залишались у безпросвітних злиднях. Тепер те ж саме. Лише замість європейських столиць – Київ. Столиця перетворилась на хижого монстра, який через податки і перенаправлення фінансових потоків паразитує на горянах, що тяжко працюють на окрадених карпатських землях.\nТакою була і є політика колонізаторів у всі часи. Тепер ми така собі «колонія» київського чиновництва та вирощених ним олігархів. Змінюються президенти, гремлять Майдани, проголошуються реформи, а віз і нині там. Й навіть ті крихти, які ми собі відвоювали, спираючись на міжнародну європейську практику, тепер знаходяться під загрозою. Доречі - та низка зокнодавчих актів, що згадані вище і є конкретним кроком до децентралізації про яку нині так багато говоріння.\nЯ відчуваю, що ті люди, яких мої краяни обирали до Верховної Ради у 2012 році навіть не намагалися відстоювати їх інтересів. На жаль, обрані за квотним принципом, теперішні народні обранці стурбовані лише вузькопартійними інтересами і, як видається, грають не на боці своїх виборців. Вони на боці бюрократів з безнадійно совковим, егоїстичним, неоколоніальним мисленням.\nНа часі прийняття законів іншого рівня. Система законодавчих актів повинна врешті решт визначити ставлення держави до гірських регіонів, раз і назавжди. Я вивчав подібні нормативні акти в Європі і зараз працюю над проектом подібного Закону для України. В ідеологію такого закону має бути закладено прогресивну ідеологему: державо, створи сприятливі умови для ведення бізнесу та розвитку гірських територій! Горяни вимагають умов для того, щоби їм самостійно стати надійною опорою Української Держави.\nЖиття та бізнес в Броварах чи в Кременчуці, і в гірському селі Долинського чи Рожнятівського району різняться між собою як небо і земля. Побутові складності та природно-кліматичні ризики проживання в гірській місцевості, більші, ніж на рівнині, поточні та капітальні витрати для будівництва та виробництва, відсутність доріг та сучасних комунікацій – все це не придумано кимось для «випрошування халяви», все це сувора щоденна реальність, в якій живуть сотні тисяч українських громадян.\nЯ, безумовно, з повагою ставлюся до будь-якого бізнесу, де б він не створювався, але не втомлююсь повторювати: Українська Державо, створи для гірських територій, для своїх найдревніших, опорних етносів урівнюючи умови, зокрема особливу систему оподаткування, яка б включала в себе стартові податкові пільги для бізнес-проектів, високу юридичну захищеність бізнесових ініціатив корінних мешканців гірського краю, нормативну базу для екологічної специфіки, застав банки видати дешеві кредити як для підприємництва так і для придбання і будівництва житла в горах, тощо. Щоб, нарешті, хотілося і моглося жити в горах.\nГоряни Швейцарії, індіанські племена Кордильєрів та ще багато людей, яким історично випало жити в екстремальних умовах висотного ландшафту, користуються спеціалізованою нормативною базою для зрівнювання їхніх можливостей з можливостями мешканців рівнин. Там немає масового плину людей з гір в міста. Це звичайна практика для цивілізованих держав. На часі і нам ставати цивілізованими.\n13.08.2014 Василь Бартків 661 0


Геніально: гендиректор Олімпійського пропонує сегрегацію, щоб не було расизму — Тексти.org.ua\n- Якщо ви вважаєте, що це провокація ... Може, їм [чорношкірим] і на стадіон не можна ходити? Можливо, створити окремий сектор?\n- Хороша ідея. Ми, напевно, прислухаємося до вашої пропозиції. Постараємося для них, може, зробити окремий сектор для того, щоб не було проявів расизму, - сказав Спільченко.\nНагадаємо, під час матчу Ліги чемпіонів "Динамо-Челсі" 20 жовтня на Олімпійському в Києві, як повідомляє британська The Guardian, було зафіксовано факт масового (з боку ультрас) побиття чорношкірих фанів.\nУ ФФУ говорять про "провокації" - мовляв, чорні спеціально прийшли, щоб ультрас їх побили.


НОВА КЛАВІША НА КЛАВІАТУРІ MICROSOFT\nУ найближчих планах корпорації Microsoft оновлення клавіатури. На стандартній розкладці може з'явитись додаткова клавіша.\nНова кнопка призначена для швидкого виклику хаба Office, з якого можна запустити Word, Excel, Outlook і PowerPoint. Розробники також впевнені, що нова кнопка допоможе користувачеві швидше обмінюватися документами і файлами в Office.\nІнженери компанії наполягають, щоб клавішу встановлювали поряд з правою кнопкою Windows, або зовсім замість неї на компактних клавіатурах.\nНаразі компанія проводить опитування тестувальників щодо доцільності встановлення нової клавіші і щодо того, як вона повинна працювати. У разі офіційної інтеграції окрема клавіша Office стане обов'язковою для виробників, які бажають випускати сертифіковане обладнання для роботи з операційними системами Windows.\nEPSON ПРЕЗЕНТУВАЛА МІНІАТЮРНУ ФОТОЛАБОРАТОРІЮ ПРИСТРОЇ ДЛЯ ТИРАЖУВАННЯ ДИСКІВ З ПІДТРИМКОЮ BLUE-RAY


Home Для студента... Діяльність тимчасової адміністрації\nТимчасова адміністрація складається з тимчасового адміністратора (керівника), призначеного НБУ, і залучених спеціалістів. Протягом трьох днів після призначення тимчасового адміністратора НБУ зобов'язаний опублікувати повідомлення про це в офіційних друкованих виданнях - газетах „Урядовий кур'єр" або „"Голос України". З дня призначення тимчасового адміністратора повноваження управління банку переходять до тимчасового адміністратора.\nЗакон про банківську діяльність встановлює, коли НБУ зобов'язаний призначити тимчасову адміністрацію, і визначає, коли НБУ може призначити тимчасову адміністрацію.\nНБУ зобов'язаний призначити тимчасову адміністрацію у випадку істотної загрози платоспроможності банку. Поняття істотної загрози платоспроможності банку в Законі про банківську діяльність не визначено. Проте з визначення неплатоспроможності банку у ч. 2 ст. 75 Закону про банківську діяльність можна зробити висновок, що стан істотної загрози платоспроможності банку характеризується зменшенням власних коштів банку більш ніж на ЗО відсотків або зменшення капіталу банку до суми, що дорівнює 1/3 власних коштів банку.\nВипадки коли НБУ має право, але не зобов'язаний призначити тимчасову адміністрацію викладені в ч. 2 ст. 75 Закону про банківську діяльність, а саме:\n- систематичні порушення банком законних вимог НБУ;\n- зменшення розміру регулятивного капіталу банку на ЗО відсотків протягом останніх 6 місяців при одночасному порушенні хоча б одного економічного нормативу;\n- якщо банк протягом 15 робочих днів не виконує 10 і більше відсотків своїх прострочених зобов'язань;\n- арешт або набрання законної сили обвинувальним вирокам щодо злочинних діянь кредиторів банку;\n- вчинення банком дій щодо приховування рахунків, будь-яких активів, реєстрів, звітів, документів;\n- необґрунтована відмова банку у наданні документів чи інформації, передбачених Законом про банківську діяльність. Уповноваженим представникам НБУ;\n- наявність публічного конфлікту у керівництві банку;\n- наявність клопотання банку про призначення тимчасової адміністрації.\nТимчасовим адміністратором може бути фізична або юридична особа, що відповідає вимогам, викладеним у статті 76 Закону про банківську діяльність, має сертифікат НБУ на право здійснення функцій тимчасової адміністрації і ліквідації банку. Права й обов'язки тимчасового адміністратора викладені в статтях 80, 81 і 83 Закону про банківську діяльність. Більшість повноважень адміністратора аналогічні повноваженням керуючого санацією, описаним у Законі про банкрутство. Відмінність полягає в тому, що тимчасовий адміністратор не звітує про свою роботу перед кредиторами і судом таж своїм статусом порівнюється до представника НБУ.\nПротягом одного місяця з дня свого призначення тимчасовий адміністратор розробляє і подає НБУ план заходів щодо стабілізації діяльності банку. Вимоги до програми фінансового оздоровлення банку викладені в додатку 1 до Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України від 28.08.2001 р. № 369 (далі - Положення НБУ).\nПро свою діяльність тимчасовий адміністратор звітує перед НБУ у строки, встановлені НБУ.\nПід час здійснення функцій тимчасової адміністрації НБУ має право ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів на строк не більше 6 місяців, дія якого регулюється главою 8 розділу V Положення НБУ.\nУ випадку якщо НБУ буде визнана неможливість фінансового оздоровлення банку протягом одного року (двох років для системоутворюючих банків), НБУ відкликає банківську ліцензію і здійснює ліквідацію банку. Порядок відкликання банківської ліцензії викладений у розділі VI Положення НБУ. НБУ також має право припинити виконання плану, відкликати банківську ліцензію і провести ліквідацію в будь-який час, якщо дійде висновку, що виконання плану не приведе до оздоровлення фінансового стану банку.\nДіяльність тимчасового адміністратора припиняється із закінченням строку дії тимчасової адміністрації та на інших підставах, передбачених статтею 86 Закону про банківську діяльність.


Кандидата у народні депутати від опозиції намагалися вбити у ДТП » Газета "Вечерние Вести"\nКандидата у народні депутати від опозиції намагалися вбити у ДТП\n270 0 23.10.2012, 18:01 | Новости, Политика\nОб’єднана опозиція «Батьківщина» звертається до президента Януковича з вимогою негайно зупинити терор, спрямований на фізичне знищення політичних опонентів.\nСьогодні зранку у дорожньо-транспортній пригоді намагалися вбити кандидата у народні депутати Олександра Дубового.\nЯк свідчать факти, ДТП було організовано за допомогою двох вантажівок, які перекрили обидві смуги автомобілю Дубового, внаслідок чого і сталася аварія. Сьогодні наш колега перебуває у реанімації.\nБуквально вчора країна дізналася, що біля власного будинку було жорстоко побито керівника Кіровоградського обласного виборчого штабу «Батьківщини» Валерія Кальченка, народного депутата, відомого авторитетного політика і колишнього міністра. Щодня наші обласні і районні штаби повідомляли про наростаючу хвилю бандитизму по відношенню до опозиційних кандидатів та активістів.\nЩе вчора нам здавалося, що вже досягнуто найвищої межі цинізму цієї влади проти політичних опонентів. Однак виявилося, бандитизм не знає меж. Бандитська влада породила метастази по всій країні. І сьогодні знову, так само як у 90-і роки, на вулицях носяться смертоносні КАМАЗи із завданням вбивати опозиціонерів.\nОб’єднана опозиція «Батьківщина» звертається до президента Януковича із вимогою: зупиніться!\nВи перейшли межу, за якою вже немає ані діалогу, ані гідності, ані совісті. Перейшли давно, але зараз взялися за найогиднішу справу.\nМи переконані, саме ви несете відповідальність за все, що відбувається у країні. У тому числі й за те, що сьогодні кандидат від опозиції Олександр Дубовий лежить у реанімації. Ви у результаті брудних політичних ігор узурпували такий обсяг диктаторських повноважень, що ніхто інший, а саме ви є відповідальним за розгул криміналу в країні.\nМи вимагаємо від президента Януковича негайно дати команди Генеральній прокуратурі України, МВС, СБУ провести об’єктивне розслідування спроби вбивства кандидата у депутати Дубового, побиття керівника Кіровоградського виборчого штабу Кальченка та інших фактів фізичного насильства щодо кандидатів у депутати від опозиції та активістів.\nА найголовніше, дайте команду вашим помічникам припинити незаконні брудні провокації проти опозиції. Історія пам’ятає вже одного правителя, якого з посади виганяла вся країні. Для нього тоді все обійшлося.\nАле так може бути не завжди.


У Європу — через політику самоствердження\nАнатолій ГАЛЬЧИНСЬКИЙ, професор, радник Президента України, директор Національного інституту стратегічних досліджень\nМожемо вести мову про три стратегічні лінії щодо реалізації євроінтеграційної стратегії. Перша з них — це стратегія, яка визначається формулою «В Європу разом з Росією». Цю точку зору відстоюють в основному політики лівого спрямування. Друга позиція — «В Європу за будь-якої ціни». Йдеться про домінанту політиків правої ідеології, зокрема ющенківського блоку «Наша Україна». І, нарешті, третя стратегічна лінія — це лінія, що уособлюється з політикою Президента Л.Кучми, який весь час наголошує на тому, що в Європу потрібно йти з конкурентоспроможною економікою та консолідованою політичною нацією. За переконаннями Л.Кучми (а я про це дуже добре знаю), поспішна (непідготовлена) інтеграція спроможна лише дискредитувати ідею української державності, поставити під сумніви найголовніше — перспективи духовного відродження українського народу, його національної ідентичності.\nЯ прибічник того, щоб дуже уважно поставитися до відповідних застережень. Мусимо бути свідомі того, що за роки незалежності українська нація поки що не відтворила свої духовні цінності, віри в самих себе, своє ідейно-моральне обличчя. Ми ще не стали самими собою, не віднайшли себе самих, до кінця не осмислили свій історичний досвід, не утвердили своє власне «я». У цій ситуації маємо упередити необачні кроки. Переконаний у тому, що нині чи не найсуттєвішим дефіцитом у нашій свідомості, як і у державотворчій політиці загалом, є брак національної гідності, власне того, чим завжди відрізнявся український народ. У цьому зв’язку я прибічник розумної межі націоналізму, гегемонії національної ідеї та національного самоусвідомлення.\nЗ огляду на це потрібно розуміти: наш шлях у Європу, а це шлях українського народу, який щойно подолав свою бездержавність, за своїм визначенням не може не відрізнятися від інтеграційного процесу, скажімо, Польщі, перед якою проблема відтворення національної самоідентифікації взагалі не стояла. Коли у геополітичній стратегії держави віддається однобічна перевага лише матеріальним преференціям, то це ознака залишків примітивізму комуністичного світосприйняття. Насправді головною функцією держави є духовне відродження нації, утвердження та захист національної ідентичності свого народу. Виживання народу без відтворення його ідентичності не є виживанням. Це своєрідна імітація виживання, яка не матиме значення для тих, хто житиме потім. То ж і держава без ідентичності нації — це безперспективна віртуальна держава, що не має і не може мати майбутнього. «Критерій розвитку, — писав з приводу цього один із найавторитетніших вчених ХХ ст. А.Тойнбі, — слід шукати у процесі самовизначення, а оскільки самовизначення відбувається через самоствердження, то проаналізувати процес розвитку націй ми зможемо, дослідивши, як саме вони самоутверджуються з плином історичного часу». Я не думаю, що ми можемо бути винятком. Нам ще потрібно подолати складний шлях національного самовизначення. Тож бігти в Європу, як нас до цього підштовхують (можливо й з благородних намагань) необачливі політики, до кінця не осмисливши всі існуючі об’єктивні реалії, не оглядаючись назад і не думаючи про те, що найголовнішим для нас сьогодні є насамперед духовне самоствердження (а без цього, повторюю, не існує і не може існувати повнокровної української держави), це шлях, як я це розумію, достатньо суперечливий. Ми добре знаємо, до чого призвела політика імперської русифікації.\nАле мені не відомо, якими можуть стати системні ризики політики прискореної вестернізації для нації, що себе ще остаточно не утвердила. Переконаний лише у тому, що вони, без сумніву, існують. У зв’язку з цим я думаю, що політика Л.Кучми, яка виражається формулою «В Європу — через політику самоствердження», є на сьогодні чи не найбільш виваженою.\nНА ПРОТИЛЕЖНИХ НАПРЯМАХ\nВважаю найбільш підступною, розрахованою на простаків, ідею «В Європу разом з Росією». У нас принципово різні стратегічні цілі. Росія є великою європейською державою, яка вже сьогодні займає досить вагоме місце у європейській спільноті. У майбутньому ця роль може посилюватися. Однак, будучи Європою, Росія водночас є і Азією. Росія — це Євразія. Євразія — це не географічне поняття. Йдеться про специфічну ментальність, особливий цивілізаційний зріз. Якщо основою європейської цивілізації є індивідуалізм та демократія, то російська ментальність базується на протилежному — на абсолютизації колективізму та запереченні особистості, беззастережній вірі у доброчинність монарха. У зв’язку з цим А.Тойнбі вказував на те, що російська ментальність за своєю суттю ідентична принципам марксизму. «Зрівнялівка, відсутність духу підприємництва, підозрюване та заздрісне ставлення до чужого багатства, віковічна надія на барську та державну допомогу, — пише з приводу цього російський академік Л.Абалкін, — ось той тягар, що ускладнює нині оновлення суспільства». Йдеться про потенційний конфлікт азіатських та європейських цінностей. Переконаний, що президент В.Путін і його команда добре усвідомлюють цю ситуацію, розуміють, що Росія може стати елітним світовим гравцем лише в контексті зміцнення свого євразійського статусу.\nЧасто висловлюється точка зору, нібито Росія до цього часу не знає, що вона хоче і куди їй потрібно йти. Я так не думаю. Росія має багатовіковий досвід невдалої вестернізації, і навряд чи вона не враховує цього. За оцінками А.Тойнбі, саме насильницька вестернізація Росії, що здійснювалася Петром I, фактично призупинила її прогресуючий розвиток і започаткувала процес історичної стагнації. «Петрова політика, — писав він з цього приводу, — полягала в перетворенні Російської імперії з православної світової держави на одну з локальних держав новітнього західного світу». «Хоча Петрова політика протягом більше ніж двох століть, — наголошує англійський вчений — нібито досягла очевидних успіхів, російський народ ніколи не підтримував її щиросердно. Ганебний крах російських мілітарних зусиль під час загальної війни 1917—1918 рр. став очевидним свідченням, що після двохсот із гаком літ експериментів Петрова політика вестернізації виявилася не тільки неросійською, а й невдалою».\nДоречно відзначити й те, що А.Тойнбі розглядав більшовицький експеримент як другу спробу реанімації (звісно, за іншими принципами) тієї ж політики вестернізації, яка, як і петровська вестернізація, провалилася.\nЯ уважно відслідковую політичні процеси в Росії і переконаний, що цей аспект дуже добре усвідомлюється російською елітою. Саме тому Росія не грає безпосередньо в єесівські ігри. «Росія — серцевина євразійської цивілізації і тому у видимій перспективі, — пише з приводу цього відомий російський політики Є.Строєв, — не матиме потреби приєднуватися до Євросоюзу. Це означало б втрату її унікальної євразійської специфіки, ролі центра тяжіння у інтеграційній взаємодії країн СНД». У цій ситуації формується нова геополітична стратегія Росії — стратегія, що базується на ідеології двоблочної Європи. Це, з одного боку, Європейський Союз, з іншого — «східне коло Європи», або т.зв. Євросхід, до якого зараховано й нашу державу. До цього, схоже за всіма ознаками, схильні й деякі недалекоглядні чиновники Євросоюзу, а там, на жаль, є й такі. Власне, підтримана ще у 2001 р. на Московському саміті лідерів Росії та ЄС ідея спільного європейського простору, в основі якого лежатиме заснована за критеріями СОТ зона вільної торгівлі, передбачає взаємодію між відповідними полюсами єдиної Європи. «Росія, — пише у зв’язку з цим один із наближених до Кремля російських політологів Гліб Успенський, — виступає на Євросході як ініціатор нових форм європейської єдності, а не противага йому і тим більше не як антиєвропейська сила» (Независимая газета, 31 мая 2004).\nУ цьому контексті більш чітко виокремлюються стратегічні наміри Росії щодо проекту ЄЕП. Для Росії ЄЕП — це насамперед геополітичний проект, який має підтвердити її функцію інтеграційного центру Євросходу, а відтак і статус Великої Росії. «Росія, — пише відомий російський політолог О.Пушков, — не зможе реалізувати себе, як впливова держава, якщо не стане центром впливу для своїх найближчих сусідів — насамперед України, Білорусі та Казахстану». Цілком очевидно, що критичною масою для утвердження ЄЕП є участь у цьому інтеграційному об’єднанні України. Тож і гасло «В Європу разом з Росією» має розглядатися у відповідному контексті: воно фактично визначає межу євроінтеграційних устремлінь нашої держави, окреслює її границями Євросхідного простору.\nПотрібно враховувати й інші геополітичні реалії. Так склалося, що після розпаду СРСР Росія і наша держава виявилися у протилежних фазах історичного циклу. Якщо для України визначальною домінантою є процес самоствердження, то неминучим для Росії є логічне завершення циклу деімперіалізації, остаточне подолання свого імперського минулого. Цю місію не зміг виконати СРСР, правонаступницею якого стала Росія. Навпаки, як писав свого часу відомий російський політик В.Шульгін, «прапор єдиної Росії було фактично піднято більшовиками». Такої ж думки дотримувався і наш співвітчизник Д.Донцов. «Можна з впевненістю сказати, — зазначав він, — що ідеологія російського комунізму, як і царизму, — це тільки різні форми однієї й тої ж самої суті, одного й того ж самого явища загального характеру, — це ідеологія російського імперіалізму». Таким чином, і за часів радянської влади проблема демонтажу основних підвалин однієї з найреакційніших у світі імперій залишилася не розв’язаною. Ця історична місія покладається на нову Росію. Звісно, що вона не може бути втілена у форматі чубайсівської ліберальної імперії. Проект деімперіалізації Росії А.Д.Сахарова вбачав інше. Він поєднував 4 пункти: демілітаризацію, деідеологізацію, відмову від російського месіанства та від російської великодержавної ідеї. Однак і до сьогодні ці питання поки що остаточно не знято з повістки дня російської історії. До них і нині прикута увага не лише російського політикума, а й світової громадськості. Свого часу Шарль Монтеск’є на прикладі розпаду Римської імперії обґрунтував закономірність, що визначає історичні межі імперської експансії. Торкаючись цієї закономірності, авторитетний російський політолог А.Мигранян нещодавно — два роки тому — писав: «Минуло лише 10 років з часу підписання Біловезької Угоди, а вже з цілковитою очевидністю виявляється картина повільного відходу під воду й самої Росії». І далі він зазначає: «Якщо після падіння західної частини Римської імперії східна частина її, Візантія, прожила славну тисячолітню історію, то складається враження, що Росія як держава, як суб’єкт міжнародної політики і як геополітична реальність навряд чи протягне й сто років після розпаду Радянського Союзу в її нинішніх кордонах» (Свободная мысль, № 7, 2002, С. 4). Цю ж небезпеку для Росії свого часу обґрунтовував і Зб. Бжезинський.\nВеликою заслугою В.Путіна є те, що він зумів певною мірою локалізувати активізацію дезінтеграційного процесу, на якому акцентував увагу А.Мигранян. Але у В.Путіна не було вибору, і він вимушений був відійти від позитивних надбань політики Б.Єльцина, тим більше — від демократичних ідей А.Д.Сахарова, і вдатися до реанімації єдино дієздатного у цій ситуації інструментарію — авторитаризму. Дехто з політологів розглядає т. зв. путінську «керовану демократію» або, як її ще називають, «керований плюралізм» реанімацією принципів більшовизму, які у своїй основі кореспондуються з російським менталітетом. Йдеться фактично про другу (після більшовизму) модифікацію марксизму, про своєрідний неомарксизм, який, по суті, відтворює природний стан російського суспільства. У зв’язку з цим більш зрозумілими є причини нищівної поразки на останніх парламентських виборах партій ліберальної ідеології, яка на противагу європейським цінностям не вписується в основні постулати російської ментальності.\nТож і в цьому питанні очевидною є суперечливість геополітичних ліній розвитку нашої країни і Росії. Для України поглиблення демократизації — це візитна картка, яка все більшою мірою стає визначальною у євроінтеграційній стратегії. Для Росії інструментом виживання є, повторюю, близька за своїм змістом до принципів радянської системи псевдодемократія, тобто — керована демократія. Достатньо толерантне ставлення західних політиків до цієї проблеми має своє пояснення. Процес розпаду Російської Федерації не відповідає геополітичним інтересам Заходу. Звідси логіка стосунків з Кремлем: раціональною стратегією в цьому вважається підтримка авторитаризму В.Путіна, який, незважаючи на очевидні проблеми з демократією, забезпечує не лише стабільність, а й розвиток у величезній проблемній державі. Тож і у розглянутій принциповій позиції стратегічна неадекватність гасла «В Європу разом з Росією» є достатньо очевидна. «У Путіна, — дуже слушно зауважила відомий російський політолог Л.Шевцова, — залишається лише один сценарій — імітація західництва». Для нас необхідною є не імітація, а лише реальна, активно здійснювана європейська інтеграція.\nЯ не думаю, що політичне керівництво нашої держави не розуміє суті цих проблем. Переконаний у тому, що, підписавши Угоду про ЄЕП, ми не зіграли у цьому питанні з Росією у «піддавки». Українська дипломатія поки що не програє на цьому векторі. Україна об’єктивно зацікавлена у формуванні на основі принципів ЄЕП зони вільної торгівлі. Водночас для нас це — найвища планка євросхідної інтеграції. Всі можливі наступні кроки, у т.ч. й створення митного союзу, на ділі означатимуть поступки політичній домінанті інтеграційного процесу, що для нас є неприпустимим. Власне, наші розходження з позицією Росії, для якої побудована за аналогом ЄС модель ЄЕП має стати основою формування автономного інтеграційного угруповання, акцентуються саме на цьому.\nУ зв’язку з цим маємо враховувати три принципових застереження, що здійснені українською стороною. Перше — це застереження Президента при підписанні минулого року Угоди про те, що «Україна буде приймати участь у формуванні і функціонуванні Єдиного економічного простору в межах, що відповідають Конституції України». Друге — рамковий характер Угоди, яка передбачає близько ста додаткових угод з конкретних питань, жодна з яких не зможе бути реалізована без відповідної ратифікації. І третє — конче важлива для нас є п’ята стаття, включена до Угоди за наполяганням української сторони, в якій йдеться про різнорівневу і різношвидкісну інтеграцію, зокрема про право кожної країни «самостійно визначати, в якому з напрямів розвитку інтеграції чи в окремих інтеграційних заходах вона прийматиме участь і в якому обсязі». Я думаю, що зазначені позиції чітко й однозначно вказують на те, що основна гра, яка визначатиме механізми ЄЕП, попереду. Тож нерви здають лише у невпевнених у собі політиків.\nПРИНЦИП КОНСТРУКТИВНОЇ ІНТЕГРАЦІЇ\nНа нинішньому етапі чітко визначилися дві базові позиції, що стосуються практичної реалізації нашою державою євроінтеграційної стратегії: активне просування України шляхом євроатлантичної інтеграції і наші наполегливі кроки до членства в СОТ. Для нас конче значущим є якнайшвидше розв’язання як першої, так і другої проблеми. Нам би дуже хотілося отримати відповідну підтримку з боку наших західних партнерів.\nІнший ракурс цієї проблеми — реалізм у наших оцінках, що стосуються остаточної перспективи євроінтеграційної стратегії, її кінцевої мети, яка залишається для України незмінною. Попри всі необачні заяви єесівських чиновників йдеться, як і раніше, про набуття у майбутньому повноправного членства в ЄС. Водночас всі ми розуміємо, що реалізація цієї мети потребує часу. Це 10—15 або й більше років. Як заповнити цей часовий лаг? У своїй доповіді на науковій конференції, присвяченій питанням розвитку України — стратегії України до 2015 р., яка нещодавно відбулася, Президент України обґрунтував «принцип конструктивної інтеграції», що відтінює, як він зазначив, «специфічні риси українського шляху євроінтеграції, де основна увага концентрується на фундаментальності внутрішніх перетворень». Останні зводяться до розв’язання трьох базових завдань. Йдеться:\n— по-перше, про реалізацію у відповідний проміжок часу стратегії випереджального розвитку, яка має забезпечити до 2015 року зростання ВВП у 2,3- 2,4 рази та відчутне подолання на цій основі розриву в обсягах ВВП на одну особу між Україною та державами-членами Євросоюзу;\n— по-друге, опанування інноваційної моделі, метою якої є істотне підвищення конкурентоспроможності економіки, утвердження України як високотехнологічної держави;\n— по-третє, цілеспрямоване забезпечення надійних передумов скорочення розриву в рівні та якості життєвих стандартів з країнами ЄС, утвердження середнього класу — основи політичної стабільності та демократизації суспільства.\n«Відкладення на більш віддалений, ніж це передбачалося нашими планами раніше, термін реалізації кінцевої мети — набуття Україною повноправного членства в ЄС, а це наше незмінне прагнення, — наголосив на конференції Л.Кучма, — не повинно стати втратою для суспільства, оскільки йдеться про розширення періоду фундаментальних системних трансформацій, які належить здійснити». У цьому контексті тверезомислячі політики розуміють, що поглиблення конструктивної співпраці в межах ЄЕП — це наш серйозний актив і у контексті євроінтеграційних перспектив. Вже йшлося про протилежні лінії поведінки. Одна з них відображає позицію «ура-патріотів»: вмонтуватися у західні структури за будь-якої ціни, з протягнутою рукою доповзти до них, а далі — що буде. Інша лінія — позиція Л.Кучми, який, повторюся, весь час акцентує увагу на тому, що на Захід потрібно йти з дієздатною державою, конкурентоспроможною економікою та сформованою національною ідентичністю народу. Л.Кучма каже про те, що ми повинні творчо осмислити досвід країн попередньої хвилі євроінтеграційного процесу, проаналізувати не лише позитивні, а й негативні сторони, аби уникнути помилок, яких припустилися країни центральної Європи. Ми не повинні інтегруватися в Європу як «молодша сестра». Ми вже це «проходили». Маємо запобігти цим явищам.\nІнша складова цієї політики: найактивніша співпраця з країнами центральної Європи та Балтії — новими членами ЄС. Поглиблення такої співпраці має декілька аспектів. Фахівці нашого Інституту виокремлюють насамперед проблему збереження у зв’язку із набуттям членства в ЄС специфічної ідентичності цих країн, які відіграли достатньо вагому роль у становленні загальноєвропейських цінностей і в той же час відрізняються особливою культурною спадщиною, традиціями та ментальністю, є близькими до відповідних цінностей українського народу.\nМає місце і взаємна зацікавленість у поглибленні економічних відносин. Я вже торкався цієї проблеми у своїх попередніх публікаціях. З моєї точки зору, країни центральної Європи не мають відчутного потенціалу розширення торгівлі на Захід. Цей потенціал вже значною мірою вичерпано. Тому зазначені країни прагнутимуть використати потенційну місткість українського ринку, яка достатньо велика. Можна передбачити й активізацію інвестиційного процесу — перенесення низки орієнтованих на експорт виробництв з території Чехії, Словаччини, Угорщини та Польщі на територію України з метою використання її конкурентних переваг, а також (що не менш важливо) виходу з-під дуже жорстких регуляторних вимог, які діють на території ЄС. Прикладом може слугувати Польща та деякі інші країни, які вже тепер схильні розглядати Україну як стратегічну територію для виходу на ринки інших пострадянських країн. У цьому ж контексті конче важливим є поглиблення прикордонного співробітництва між нашими країнами.\nЗазначені обставини визначають природну зацікавленість країн Центральної Європи та Балтії у реалізації євроінтеграційної стратегії України, офіційну (публічну) підтримку цієї стратегії, яка з кожним днем посилюється. Це створює об’єктивні передумови поглиблення субрегіональних інтеграційних процесів на рівні країн центральної Європи та Балтії за участю України. Не виключається можливість формалізації відповідних відносин, надання їм у відповідності з існуючою світовою практикою інституційно визначеної форми.\nУ новій ситуації непересічне значення набуває ініціативна позиція України і щодо зміцнення позицій ГУУАМ та інтенсифікації взаємодії з країнами центральної Азії та Кавказу, зокрема у розвитку міжнародних транспортно-комунікаційних мереж та освоєнні покладів вуглеводів Каспійського басейну. Поглиблення відповідного співробітництва повною мірою кореспондується з інтересами Євросоюзу. У цих та інших питаннях Україна може стати важливою зв’язуючою ланкою між Сходом і Заходом.\nІ, нарешті, останнє. 20 квітня сталася подія, яка викликала чи не найбільше суперечностей на сторінках мас-медіа. Маю на увазі саму ратифікацію Верховною Радою Угоди про ЄЕП, а також договору про українсько-російський державний кордон та про співробітництво наших країн у використанні Азовського моря та Керченської протоки. Всі розуміють, що синхронна ратифікація цих документів стала можливою лише при їх пакетному розгляді парламентами чотирьох країн. У зв’язку з цим потрібно враховувати доленосність для нашої держави насамперед Договору про держкордон. Його геополітична значимість в десятки разів вища Угоди про ЄЕП. Ми йшли до цього довгих дванадцять років, і його підписання та ратифікація, з моєї точки зору, — особливо знакова перемога української дипломатії, результат неймовірних зусиль Президента Л.Кучми. У цьому документі кровно зацікавлена й європейська спільнота, адже йдеться про важливий чинник геополітичної стабільності на східному векторі європейського континенту. Нещодавні події на острові Тузла — незаперечний доказ сказаного. Не можна забувати й того, що урегулювання кордонів — це для нашої держави, окрім іншого, й важливий чинник розблокування бар’єрів на шляху євроатлантичної інтеграції, одного з базових пріоритетів зовнішньополітичної стратегії України. Тож по суті і в цьому напрямі події розгортаються у прогнозованому руслі.\n№101 12.06.2004 «День»


Спасенний Покров Пресвятої Богородиці - РІСУ\nСпасенний Покров Пресвятої Богородиці\nНапевно немає на світі людини, яка не хотіла б мати для себе, для своїх рідних, друзів і приятелів захисника від усіх нещасть і хвороб, від ворогів, видимих і невидимих. Для багатьох християн такими є святі. Серед них найбільшою є Матір Сина Всевишнього – Ісуса Христа – Пресвята Богородиця, Покрову Котрої вшановуємо 14 жовтня. Тисячі чудесних об’явлень і Її заступництва по всьому світу за всю історію Церкви Христової засвідчують цю незаперечну істину.\nВ молитвах до Цариці Небесної віруємо і визнаємо, що вона молиться за всіх. Але ж не всі отримують Її чудесну опіку в бідах. Чому?\nМатір Спасителя світу ніколи і нікому не допоможе на своє особисте бачення, розуміння і відношення. Вона діє згідно зі святими Божої правди і волі, і спасенної Євангельської науки. Її ніколи й нікому не вблагати найщирішими, найдовготривалішими слізними молитвами, якщо життя молільників-страждальців буде гріховне і противне спасенній науці Христа, якщо не буде щирого розкаяння в гріховному минулому, правдивого навернення до Бога, переродження, преображення і нового життя в Бозі, в Ісусі, в Святому Дусі. Цю істину потверджують чуда Її заступництва і порятунку багатьох страждальців. Цю істину засвідчує Сам Господь у відомій притчі про фарисея і митаря. Її можна інтерпретувати та осучаснити до нас, що живемо у ХХІ ст., не змінюючи глибинної і спасенної суті.\nНаші молитви зазвичай зводяться до благань про здоров’я, про особисте, рідне… А це – знак самолюбства. Але так часто поміж нами є заздрість, захланність, зарозумілість, зловтіха, злопам’ятство, користолюбство, лукавство, лицемірство, гнів, гординя, тобто дбання про якнайкраще своє влаштування на цій землі.\nІ як у такому жахливому душевному стані, в такій сердечній нечистоті ми виглядаємо в очах Божих і Пресвятої Богородиці, до Якої так часто молимося?! Хіба чесно було би, щоби Вони нас вислухали і сповнили наші прохання?! Та що вже говорити про простих вірян, коли поміж нами, священнослужителями, навіть найвищих чинів, так багато нечесності, несправедливості та інших пристрастей і пороків. Заради кар’єри, тобто вищих посади, стану чи чину, заради великих статків і комфортів зневажаємо все праведне і святе: обманюємо, фальшуємо, підкуповуємо … А найгірше, що нерідко зухвало, зверхньо, помпезно і гордовито приступаємо до Святого Престолу до відправи. Хіба це не блюзнірство, не відкрита зневага Самого Творця?! До цього ще й закликаємо вірних любити Матір Божу і молитися до Неї.\n«Не кожний, хто промовляє до Мене: Господи, Господи! – ввійде в Царство Небесне, лише той, хто чинить волю Отця Мого, що на небі,» - сказав Христос. А воля Його свята і вирішальна для спасіння всіх. Сповнити її під силу кожному, хто буде під всесильним і всепереможним покровом Матінки Божої, якого всім щиро бажаю.\nПресвята Богородице, покрий нас чесним Твоїм омофором і спаси нас. Амінь!


Поговоримо про сезонну алергію | Современная фармация\nПоговоримо про сезонну алергію\nСезонна алергія (поліноз) широко розповсюджена у всіх країнах світу та є серйозною\nсоціальною проблемою, так як в сезон цвітіння дерев, кущів і трав виводить з робочого стану мільйони людей внаслідок ураження слизових верхніх і нижніх дихальних шляхів, кон'юнктиви очей.\nНезважаючи на загальну боротьбу з даним захворюванням, кожні 10 років число хворих на поліноз збільшується вдвічі. За прогнозами до 2017 року на поліноз в будь-якій формі буде страждати кожен четвертий житель Землі. Це не дивно, оскільки багато пацієнтів пускають процес на самотік, залишають його без контролю, і тоді може виникнути вже більш серйозна реакція — сезонна пилкова брохіальна астма.\nПро «винуватців» захворювання\nЯк ми вже знаємо, причиною полінозів є пилок рослин. Однак, в даний час вчені світу вважають, що алергеном є не тільки пилок рослин, але і спори грибів. Цей факт ще не досить вивчений і заперечується. Відомо про існування понад 700 найменувань алергенів рослин і їх пилку. Для кліматичної зони нашої країни характерно чотири основні групи рослин з пилком, що має алергенні властивості і чотири періоди їх цвітіння.\nЯк правило, сезонна алергія починається практично в один і той же час року, проявляючись рядом симптомів: нежить з рясним рідким виділенням, утруднене дихання через ніс, погіршення нюху, чхання, першіння в горлі, кашель, свербіж, сльозотеча, набряк і почервоніння кон'юнктиви очей.\nУ деяких пацієнтів відзначаються шкірні прояви полінозу: кропив'янка, набряк Квінке, дерматит. До рідкісних проявів полінозу відносяться ураження урогенітального тракту (вульвовагиніт, уретрит, цистит, нефрит) і шлунково-кишкового тракту (нудота, блювота, болі в епігастрії, розлади травлення).\nПоза періодом цвітіння симптоматика зменшується, зникає, і пацієнти відчувають себе здоровими.\nЦікаво, що значний вплив на стан алергіків в період цвітіння рослин, дерев, трав надають метеофактори. При дощовій погоді пилок прибивається, і його концентрація в повітрі значно знижується, відповідно, симптоматика зменшується. У той же час вітряна, посушлива погода сприяє тривалому підтриманню високої концентрації пилку і посиленню симптомів.\nДля діагностики полінозів використовують дані алергологічного анамнезу (вказівка пацієнта на контакт з можливим алергеном, сезонність і повторюваність виникнення, обтяжливі чинники), результати специфічного обстеження (шкірні проби або скарифікаційні, провокаційні тести) та лабораторні методи дослідження.\nУ більшості пацієнтів з полінозами проявляється «перехресна» алергія. При полінозі з реакцією на березовий пилок перехресною реакцією буде алергія на моркву, фундук, яблука, персики. З реакцією на злаки — реакція на щавель. З алергією на полин — реакція на цитрусові, мед, соняшникове насіння.\nелімінація, тобто виключення, якщо це можливо, «винного» алергену;\nмедикаментозна патогенетична і симптоматична терапія;\nспецифічна передсезонна імуно-терапія, що проводиться в лікувальних установах.\nЕлімінація (виведення) пилкових алергенів вимагає проведення заходів, спрямованих на зменшення контакту з пилком. Бажано максимально зменшити час перебування на відкритому повітрі. На роботі і вдома, по можливості, не відкривати вікна, особливо в ранні години і, бажано, до раннього вечора, користуватися очисниками повітря, які ловлять пилок рослин в приміщенні.\nУ період загострення полінозу слід частіше стояти під душем, змиваючи пилок. Слід пам'ятати, що пилок може перебувати на вашому одязі або потрапити на постільну білизну під час сушіння на відкритому повітрі.\nЗастосовується також і алергенспецифічна імунотерапія (Асіта) або специфічна алерговакцинація, завдяки якій знижується тканинна чутливість до алергенів, зменшує-ться гіперреактивність тканин, зменшуються ознаки алергічного запалення.\nФармакотерапія полінозу полягає у використанні лікарських засобів, спрямованих на усунення основних симптомів риніту, кон'юнктивіту, бронхіальної астми. Проводиться така терапія за допомогою антигістамінних препаратів, які, конкурентно зв'язуючись з Н1-рецепторами, блокують ефекти гістаміну — головного медіатора, «винного» в розвитку симптомів полінозу.\nДля системного купірування алергічних проявів найбільш часто застосовують пероральні антигістамінні препарати ІІ-го покоління. Слід зазначити, що вони мають ряд переваг перед представниками І-го покоління: виявляють високу вибірковість і спорідненість по відношенню до Н1-рецепторів; при використанні в терапевтичних дозах не блокують рецептори інших біологічно активних сполук, не викликають седативного ефекту і мають тривалий терапевтичний вплив.\nСлід зазначити, що лікувальний ефект більшості антигістамінних препаратів ІІ-го покоління проявляється не вихідними діючими речовинами, а їх метаболітами, які утворюються в організмі за допомогою окислення системою цитохрому Р450. Важливо, що для утворення метаболітів і досягнення їх максимальної концентрації у плазмі крові необхідно приблизно у 2 рази більше часу, ніж для основної діючої речовини. Звичайно ж, це значно сповільнює початок наступу терапевтичного ефекту.\nСаме тому, на основі антигістамінних препаратів ІІ-го покоління були розроблені неметаболізуючі Н1-антагоністи, які, в середньому, в 3 рази швидше починають проявляти свою фармакологічну дію, значно ефективніше попередників і крім антигістамінної активності мають також протизапальну і протиалергічну дію. Яскравим представником таких препаратів є ТРЕКСИЛ НЕО компанії SUN Pharma у формі таблеток.\nДіючою речовиною препарату є дезлоратадин, з вмістом 5 мг в 1 таблетці. Речовина має здатність пригнічувати гостру фазу алергічної реакції за рахунок блокування H1-рецепторів і стабілізуючої дії на мембрани тучних клітин і базофілів. Дезлоратадин гальмує секрецію тучними клітинами і базофілами гістаміну, триптази, ПГ D2, ЛТ С4. Важливою фармакологічною властивістю ТРЕКСИЛ НЕО є наявність у нього протизапальної активності за рахунок пригнічення секреції ефекторними клітинами прозапальних цитокінів, хемокінів, міжклітинних адгезивних молекул, гальмування хемотаксису і процесу активації еозинофілів.\nЕфективність та безпечність дезлоратадину при алергічному риніті (АР) була досліджена в ран-домізованому подвійному сліпому дослідженні в паралельних групах з подвійним маскуванням, яке проводилося в 47 центрах США під час осіннього сезону алергії в 2000 році. Після 14-денного скринінгового періоду пацієнти за принципом рандомізації розподілялися на прийом дезлоратадину 5 мг (372 людини) або псевдоефедрину уповільненого вивільнення 240 мг (377 осіб) (для прийому 1 раз в день). Всі препарати використовувалися в ранкові години протягом 2 тижнів.\nВ даному дослідженні вперше вдалося засвідчити аналогічну ефективність дезлоратадину і псевдоефедрину щодо зменшення закладеності носа при АР, довівши наявність деконгестантних властивостей у дезлоратадину (Pleskow W., Grubbe R., Lutsky B. Ann Allergy Asthma Immunol. 2005; 94: 348-354).\nДія ТРЕКСИЛ НЕО починає проявлятися вже протягом 30 хв. після прийому і досягає максимуму через 3 години. Період напіввиведення препарату ТРЕКСИЛ НЕО, в середньому, 27 годин, що забезпечує зручність його застосування — всього 1 раз на добу.\nВажливо, що прийом їжі не впливає на фармакокінетику і доступність препарату.\nТРЕКСИЛ НЕО рекомендується дорослим та дітям після 12 років при: алергічному риніті (чхання, виділення з носа, свербіж, набряк і закладеність носа, а також свербіж та почервоніння очей, сльозотеча, свербіж піднебіння і кашель); кропивниці (свербіж, висипання).\nДля проведення терапії рекомендується 1-кратний прийом на добу ТРЕКСИЛ НЕО. Для досягнення максимального ефекту рекомендується приймати препарат в один і той же час доби.\nОтже, з огляду на вищесказане, ТРЕКСИЛ НЕО компанії SUN Pharma має ряд незаперечних переваг:\nвисока ефективність при алергічних станах,\nвисокий профіль безпеки,\nзручність застосування (1 раз на добу),\nшвидкий початок дії,\nвисока спорідненість до Н1-рецепторів,\nвідсутність седативної дії.\nОсь, власне, і все, що я хотів розповісти Вам про проблему сезонної алергії, яка не втрачає своєї актуальності для суспільства і системи охорони здоров'я.\nПам'ятайте, що тільки завдяки спільним діям лікаря і пацієнта може бути досягнена ефективна індивідуальна терапія, здатна поліпшити якість життя кожного пацієнта! Успіхів.\nБудьте здорові! Матвієнко С.О., ХМАПО\n« Осторожно, аскаридоз!\nДЖВП и холецистит: залог успеха в правильном лечении »


Картини за помірною ціною ➤ 5000-15000 грн. ➤ онлайн-галерея Мольберт\nКартини за ціною 5000-15000 грн.\nДля вітальні /залу 1626\nДля спальні 1357\nДля дитячої кімнати 703\nДля кухні 845\nДля офісу 1350\nДля ванної кімнати 250\nПідібрати картину 1715\nМіфологія 10000 грн.\nСонце в туманi\nУроки водіння Евер\nДівчина під парасолькою у червоному плащу\nМорський пейзаж 5800 грн.\nПортрет Ozzy Osbourne\nМіфологія 15000 грн.\nМіфологія 5000 грн.\nAбстракція 12680 грн.


Короткий зміст Бунін Кавказ для читацького щоденника, читати короткий переказ онлайн | Короткий зміст\nКороткий зміст Бунін Кавказ для читацького щоденника, читати короткий переказ онлайн\nСуть розповіді полягає в тому, що люди, які люблять один одного, в силу обставин не можуть бути разом, так як жінка заміжня. Вони придумали план, як залишитися наодинці. Жінка переконала чоловіка, що відпочинок на морі їй необхідний. Після того, як їй вдалося загубитися в лісовій гущавині разом з коханою людиною, вона змогла зітхнути на повні груди. І хоч вона панічно боялася, що чоловік щось з нею зробить, вона зважилася на такий крок. Чоловік вирушив на пошуки дружини, і не знайшовши її, просто застрелився.\nРозповідь вчить тому, що не потрібно через дрібницю так безглуздо позбавляти себе життя.\nЧитати короткий зміст Кавказ Буніна\nРозповідь починається з того, що один чоловік зняв номер у готелі на Арбаті. Він намагався сидіти тихо, щоб його мало хто бачив, з нетерпінням очікуючи зустрічі з коханою. Вона вдавалася до нього, всього на кілька хвилин і страшенно поспішав. Жінка була за чоловіком, і до смерті боялася, що чоловік дізнається про їхні стосунки. Вона підозрювала, що чоловік може просто вбити її, і тремтіла. З тривогою в голосі вона розповідала коханому, як це важко, що їй доводиться обманювати чоловіка. І що може бути він навіть про щось здогадується. Чоловік заспокоював її, переконуючи, що скоро вони будуть разом відпочивати, і у них все вийде. Ця пара задумала, в таємниці від чоловіка відпочити на Кавказі в одному мальовничому місці серед кипарисів, де не буває великого скупчення народу, тижні три. Вони задумали їхати одним поїздом. Їй вдалося переконати чоловіка, що їй у що б то не стало потрібно побачити море, сонце та пляж. Їх план був настільки крихким, що вони майже не вірили в успіх.\nВ день відправлення поїзда цілий день лив дощ, і надворі було дуже холодно. Чоловік намагався, як можна не помітніше пробратися на вокзал, закрився коміром пальто, і опустив на самі очі головний убір. Він прийшов на вокзал першим, як вони й домовилися, сів у потяг зайняв зручне місце біля вікна, закрив фіранку, і в щілинку став визирати даму серця. Нерви були на межі, проходили хвилини, а жінки все не було. Дали перший дзвінок, чоловік здригнувся, і в його голові промайнула думка, що раптом в останню хвилину чоловік передумав і не відпустить її. Буквально незадовго до відправлення він побачив їх і серце його стиснулося. Він став розглядати її чоловіка. Це був рішучий владний впевнена людина. Його висока струнка фігура викликала повагу. Він галантно притримував за лікоть свою дружину, і ніс важкий чемодан. Подумки чоловік представив, як чоловік провів дружину до сусіднього вагона, допоміг донести валізу, поцілував її на прощання, і посміхнувся…\nДали другий дзвінок, потім третій.\nЖінка зайшла в купе, її проводив кондуктор, і напружено посміхнулася. Не поспішаючи вона зняла капелюх і зітхнула з полегшенням. Тепер пара закоханих, здавалося б, була щаслива. Затьмарювало тільки одне: жінку турбували невеселі думки. Вона переживала, що і на курорті чоловік її знайде. Вона залишила йому дві адреси, щоб заплутати сліди, і переживала, що через кілька днів чоловік піде за нею.\nНа наступний день за вікнами спочатку здалися рівнини і степи, пилові дороги. Далі почало припікати сонце, і з’явилися перші проблиски гір на горизонті. Вони під’їжджали.\nЗ міста жінка послала чоловікові кілька телеграм з невизначеним місцем розташування, згадавши, що вона зупиниться толі в Гелинджике, толі в Гаграх.\nНарешті закохана пара могла насолоджуватися плескотом хвиль і сонячними променями. Вони були нерозлучні: обіймаючи один одного, вони насолоджувалися щастям.\nЩасливі мандрівники знайшли дике містечко, яке заросло чинарами. Тут було вдосталь квітучих чагарників, гранатів і магнолій, від яких виходив п’янкий аромат. Пальми і кипариси гордо височіли над головами подорожніх.\nЧоловік прокидався раніше, і поки його кохана спала, він бродив по лісових заростях. Спостерігаючи, як мальовничо стелиться туман, і йде в гори, чоловік повертався.\nПоснідавши, щасливі туристи йшли на безлюдний берег, досхочу купалися і ніжилися в ласкавих променях сонця. У спеку вони поверталися в свою хатину, а коли спека спадала, відкривали вікна і насолоджувалися морськими пейзажами і свіжим повітрям. Також був дуже вродливий, і захід, який вони спостерігали кожен вечір. Все було чудово, як в казці.\nЖінка рахувала дні, які летіли зі швидкістю звуку в обіймах коханого, і засмучувалася, що скоро все це чарівництво закінчиться.\nВночі з гір насувалися страхітливі хмари, і з лісу долинали різні голоси птахів.\nЧоловік шукав дружину в описаних нею містах, але все безрезультатно. Потім він приїхав в Сочі, але не знайшовши дружини і там, він скупався в приємному море, поголився і переодягнувся в чисту парадну одяг. Потім поснідав, ще трохи походив по околицях і випив келих шампанського. Потім задумливо викурив сигарету, і прийнявши якесь рішення, повернувся до себе. Не придумавши нічого кращого, він просто-напросто застрелився.\nЧитати короткий зміст Кавказ. Короткий переказ. Для читацького щоденника візьміть 5-6 пропозицій


П'ятниця, 19 березня 2010, 01:31\nМарія Морозенко - поетеса, член Національної спілки письменників України. Автор збірок «Зоряні перевесла» (1999), «Елегія любові» (2006), історичної поеми «Княгиня Ольга» (2004), поем "Марія Магдалина"(моновиставу Лариси Недін «Поза зоною досяжності» представлено цього року) та "Князь Святослав" (2006), дитячих казок «Про країну ласунів», «Де найкраще в світі жити?», навчальних серій «Хто це?», «Що це?», серії пізнавальних загадок, літературного переказу казки «Дванадцять місяців» та багатьох інших творів.\nДо храмів врочисто сходяться люди,\nСкликає усіх Божий глас.\nЛунає над світом і чується всюди:\n«Воскрес наш Спаситель!.. Наш Спас…»\nВеликодній день! Великоднй день! Великодній день!\nУ кошичках писанки сяють святково,\nЛунає молитва свята.\nДзвенить над землею освячене слово:\nВесь світ прославляє Христа.\nЄднаймося, люди, в єдину громаду\nЗаради свого майбуття.\nХай лине над світом святково і радо\nМолитва во славу життя.\nЄднаймося, люди, в єдину родину.\nЄднаймось в один дужий рід.\nПомолимось щиро за рідну Вкраїну.\nЗа Божий дарунок – цей світ.\nВеликодній день! Великодній день! Великодній день!\nНеділя, 26 червня 2022, 02:15


14 лютого 2012 року минає 160 років від дня народження Віктора МАТЮКА - Голос Сокальщини - новини Сокаля, Червонограда\nГоловна / Згадаємо, як це було / 14 лютого 2012 року минає 160 років від дня народження Віктора МАТЮКА\n14 лютого 2012 року минає 160 років від дня народження Віктора МАТЮКА\n«КРИЛЕЦЬ, КРИЛЕЦЬ, СОКОЛЕ, ДАЙ! ПОЛИНУ, ЗЛЕЧУ В РІДНИЙ КРАЙ…»\nЦе строфи з пісні, музику до якої написав композитор о. Віктор Матюк. Для нього Сокальщина була рідним краєм, а для нас він видатний син Сокальської землі, котрим ми гордимося нині і сподіваємося, що наступні покоління українців теж вшановуватимуть цю талановиту людину, ревного священика та громадського діяча.\n14 лютого 2012 року минає 160 років від дня його народження. Народився Віктор Матюк у Тудорковичах Сокальського повіту у сім`ї сільського дяка. Був здібним хлопцем, особливо обдарованим до музики, тому батько старався дати йому відповідну освіту. Початкову школу закінчив у рідному селі, далі Сокаль, Львівська нормальна школа, класична гімназія. Але закінчив гімназію у Перемишлі, куди переїхав до старшого брата Антонія після смерті батька. Впродовж усіх років навчання у Сокалі, Львові, Перемишлі співав у хорах церковних, шкільних, гімназійних, а згодом і семінарському. Мав надзвичайно гарний голос спочатку сопрано, а потім тенор, тому часто виконував сольні партії у хоровому співі.\nВ Перемишльській гімназії організував музичний гурток, який складався з хору і оркестру смичкових інструментів. Тоді вже почав компонувати музику і хор часто виконував його твори, приурочені до гімназійних свят та для церковних потреб. Ще навчаючись в сьомому класі гімназії, Віктор Матюк написав музику на поезію Маркіяна Шашкевича "Цвітка дрібная". "Ця пісня один з найкращих і найпопулярніших творів композитора. У неї всю душу вклали три таланти Галичини Маркіян Шашкевич, Віктор Матюк, Олександр Мишуга. З О. Мишугою пісня облетіла всі найкращі сцени Європи" (С. Івасейко, "Віктор Матюк", 1992 р.). Цю веснянку часто виконувала Соломія Крушельницька.\nВ 1875 році Віктор Матюк поступив у Львівську духовну семінарію. І тут він не полишає музику. Його обрали диригентом семінарського хору, "віддає хорові багато часу і творчих сил". Писав свої, а також переробив для чоловічого хору та інструментував твори інших композиторів. Часто спілкувався з митцями Львова. Був своїм у музичних і театральних колах Львова. У нього були дружні стосунки з Олександром Мишугою. Разом з драматургом Сидором Мидловським створили мелодрами "Капрал Тимко", "Інвалід", "Наші поселенці". У цей період зпід його пера вийшло багато пісень, солоспівів на слова Г. Гейне. У 1882 році Віктор Матюк висвячується і приступає до праці. Спочатку був у Перемишлі, а потім працював священиком у різних селах Галичини. У 1889 році переїхав у с. Карів, де працював до кінця своїх днів.\nДе б не трудився Віктор Матюк, всюди організовував музичні гуртки, хори, якими і диригував. Для них писав музику і світську, і духовну. Багато своїх духовних творів присвятив Матері Божій.\nОдночасно, Віктор Матюк, розуміючи роль освіти, духовності в долі народу, працював як просвітитель. Так він упорядкував і видавав своїм коштом не один збірник пісень, де зібрав твори галицьких композиторів М. Вербицького, І. Лаврівського, С. Воробкевича, а також свої твори. Збірки вийшли від назвами "Боян" (1886 р.), "Співаник церковний для шкіл народних", "Пісні церковні різних авторів і народних мотивів, оброблених для жіночого хору В. Матюком" (1894 р.). У 1900 році у Перемишлі вийшли три збірки церковних народних пісень, упорядкованих Віктором Матюком. Дописував до газет і журналів на тему української музики. Підготував і видав підручник з теорії •музики "Короткий начерк гармонії і композиції" (1906 р.).\nНе дивлячись на те, що жив і працював у селі, він підтримував особисті зв`язки з широким колом творчої інтелігенції І. Франком, О. Маковеєм, О. Партицьким. Листувався з Миколою Лисенком. Дружні стосунки були у о. Віктора Матюка з митрополитом Андреєм Шептицьким, котрий завжди підтримував його у творчих починаннях.\nОкрім цього, о. Віктор Матюк займався просвітницькою, публіцистичною діяльністю, якщо когось зацікавить детальніше ознайомитися з цією визначною особистістю ви можете дізнатися у книжці В. Івасейка "Віктор Матюк" 1992 р. та Л. Кияновської "Еволюція Галицької музичної культури ХIХ ХХ ст.", матеріали з яких я використала.\nВіктор Матюк був не дише духовним пастирем для своїх парафіян. Він дбав за їх життя. У селі створив церковний і сільські хори. Піклуючись про диригента хору, посилав молодих селян на науку до Львова. Розуміючи велике значення освіти для народу, багато уваги приділяв розвиткові шкільництва та створенню осередків "Просвіти" у селах. У Карові був першим головою осередку "Просвіти", організував будівництво читальні і часто навідувався туди. Допомагав селянам, захищаючи їх права на землю перед місцевим паном. Він був людям порадником в господарських, економічних, правових справах. Свого часу здобувши знання з медицини, давав селянам і лікарські поради.\nБагато було планів у цієї людини, але не судилось. У шістдесятирічному віці, 8 квітня 1912 р., на другий день Великодня Віктора Матюка не стало. Похований він у "своєму" селі Карові, на пам`ятнику напис: "Композиторугромадянинові Вікторові Матюкові".\nОтака коротка, далеко неповна розповідь про Людину з великої літери, священика, громадянина, композитора, українця Віктора Матюка. Земляки пам`ятають його. В Тудорковичах і Карові стоять пам`ятники Віктору Матюку, його ім’я присвоєно Сокальській школі мистецтв.\nДо 160річчя від дня народження Віктора Матюка вчителі і учні Сокальської школи мистецтв готують концерт, викладач Оксана Думанська створила відеофільм "Віктор Матюк", оновлюємо експозицію нашої кімнатимузею, де є речі, які колись належали Віктору Матюку. Найціннішим з них є його рояль (на знімку) "чорний фортепіян", як називав його митрополит Андрей Шептицький.\nНе забуваймо наших відомих і визначних синів Сокальської землі.\nгромадський завідувач кімнатимузею Віктора Матюка.\nНа знімках: вгорі – рояль Віктора МАТЮКА; в центрі – пам’ятка Віктора Матюка, видана з нагоди 25ліття з дня його смерті.\nПопередня: На Сокальщині з обмороженнями до лікарів звернулося шість осіб\nНасутпна: Будьте обережні на льоду!


Крем-есенція від зморшок, зменшує зморшки, вироблення колагену\nвода демінералізована, османтуса екстракт, екстракт гібіскуса, інжиру екстракт, аралії маньчжурської екстракт, екстракт розмарину, емульгатор, циклометикон, трипептид, емоленти, комплекс тетрапептидов, гідролізований бета-глюкан, біотин, натрію гіалуронат високомолекулярний, натрію гіалуронат низькомолекулярний, моною масло, ефірна олія сандалу, стабілізатор, ароматизатор, антисептик.\nМістить надпотужний комплекс з anti-age пептидів останнього покоління, які борються з віковими змінами шкіри, впливаючи на саму причину виникнення зморшок.\nКомплекс пептидів стимулює активне вироблення власного колагену і еластину зменшуючи зморшки, збільшуючи щільність і пружність шкіри.\nІнтенсивне зволоження, еластичність і гладкість шкіри забезпечують ексклюзивні складові крем-есенції. Ніжна текстура крему розчиняється на шкірі, огортаючи її тонким квітковим ароматом і відчуттям абсолютного комфорту.\nЩоденне застосування крему-есенції дозволить уповільнити прояв зморшок і подарує неперевершений захист і ніжний догляд!\nнанести крем-есенцію на очищену шкіру обличчя, шиї і декольте і рівномірно розподілити до повного вбирання.\nКомплекс тетрапептидів-стимулює утворення біологічно активних молекул шкіри, що беруть участь у створенні нових опорних структур. Завдяки чому активізується здатність клітин шкіри до відновлення і регенерації, посилюється синтез колагену, еластину, гіалуронової кислоти. Допомагає нейтралізувати вільні радикали, врегулювати імунну реакцію шкіри і вплинути на запальні процеси.\nТрипептид-потужний пептид останнього покоління, який стимулює утворення зміцнюючих шкіру волокон і колагенів. Надає ліфтинг-ефект і при регулярному використанні розгладжує глибокі зморшки, «гусячі лапки», вирівнює рельєф шкіри, підтягує контур і овал обличчя.\nБіотин-вітамін Н, який необхідний для створення кератину, важливою складовою здорової, гладкої і еластичної шкіри. Крім того, біотин містить сірку, яка бере участь в синтезі білка колагену, що впливає на пружність шкіри.\nНатрію гіалуронат низькомолекулярний — відновлює гідробаланс шкіри, підвищує її тонус і активізує фізіологічні процеси, надаючи омолоджуючий ефект. Шкіра стає гладкою і пружною, розгладжуються зморшки і поліпшується колір обличчя.\nМасло Моною-зволожує, живить, омолоджує шкіру, розгладжуючи зморшки робить її гладкою, сяючою і пружною. Захищає від негативного впливу навколишнього середовища.\nЕктракт османтусу - володіє зміцнює, загоює властивостями. Відновлює структуру колагенових волокон, підтягує шкіру і розгладжує мімічні зморшки, надає регенеруючу дію, запобігає роздратування і лущення шкіри.\nЕктракт гібіскуса-має потужні антиоксидантні, регенеруючі і омолоджуючі властивості. Підтягує і розгладжує шкіру, сповільнюючи старіння. Зміцнює структуру шкіри, покращує кровообіг, зволожує і живить шкіру, а також вирівнює колір обличчя.\nЕктракт інжиру-відновлює і пом'якшує шкіру, активізує процеси регенерації, стимулює мікроциркуляцію і покращує клітинне дихання.\nЕктракт аралії маньчжурської-має омолоджуючу і зміцнюючу властивостями, відновлює еластичність шкіри, покращує кровообіг, підвищує тонус шкіри.\nЭктракт Розмарину — відновлює еластичність і сприяє розгладженню шкіри, знімає набряки, покращує колір обличчя. Має омолоджуючу і антисептичну властивостями.\nАнтисептик — збільшує термін зберігання готового косметичного виробу. Володіє антигрибковим і антибактеріальним властивостями.\n24 місяці при температурі від +5 С до +25 С.\nТут можна задати питання про Крем-есенція від зморшок.


Скорочення запасів підтримує ціни на кукурудзу в Україні - AgroONE\nСкорочення запасів підтримує ціни на кукурудзу в Україні\nНовости Украина Скорочення запасів підтримує ціни на кукурудзу в Україні\nПопит на українську кукурудзу з боку трейдерів зростає на тлі необхідності виконання травневих контрактів та дефіциту пропозицій від виробників. Для виконання контрактів трейдери змушені підвищувати ціни, тому за поставки у травні наразі пропонують вищу ціну, ніж за червневі.\nСтаном на 1 травня запаси кукурудзи в Україні зменшилися в порівнянні з минулим роком на 28,5%, зокрема у сільгоспвиробників – на 21,1%, на підприємствах, що займаються переробкою та зберіганням зерна, на 36,1%.\nЗ початку сезону Україна експортувала 28 млн т кукурудзи, що на 1,6 млн т перевищує відповідний показник минулого року. У 2018/19 МР експорт кукурудзи склав 29,8 млн т, а в поточному, згідно з травневим прогнозом USDA, він сягне 32 млн т, хоча вітчизняні експерти вважають, що він не перевищить 30 млн т внаслідок зниження експортного попиту та світових цін.\nЗа тиждень ціни пропозицій української кукурудзи виросли на 4-5 $/т до 180-182 $/т FOB для поставок у травні-червні, тоді як ціни попиту не перевищують 175-176 $/т FOB.\nЦіни пропозицій бразильської та американської кукурудзи поступово опустилися до 150-157 $/т FOB, а аргентинської обвалилися до 140 $/т FOB внаслідок падіння курсу місцевої валюти після оголошеного дефолту. Збирання кукурудзи в Аргентині йде досить активно, і вже обмолочено 50% площ.\nВ Україні закупівельні ціни на кукурудзу в порту для поставок у травні виросли до 168-170 $/т або 5400-5450 грн/т, проте виробники не активізували продажі, сподіваючись, що ціни виростуть до минулорічного рівня 180 $/т. Але на тлі подальшого падіння світових цін через прогнози рекордного нового врожаю навряд чи трейдери підніматимуть ціни.\nТемпи сівби кукурудзи в США та Україні перевищують середні, а нещодавні опади покращують перспективи майбутнього врожаю.\nСтаном на 21 травня в Україні кукурудзою засіяно 5,25 млн га із запланованих 5,4 млн га, в порівнянні з 4,42 млн га на 22.05.2019 р, тому прогноз виробництва від USDA на рівні 39 млн т виглядає доволі реалістичним.\nФорвардні ціни на кукурудзу нового врожаю в Україні складають 143-144 $/т в порту, але зниження грудневих ф’ючерсів на американську кукурудзу до 130 $/т тисне на ринок. В разі рекордного врожаю кукурудзи в США ціни на кукурудзу в Україні опустяться до 130-135 $/т в порту.


[ HOME ] Зустріч з письменниками Антоном КУШНІРОМ та Валентином ТЕРЛЕЦЬКИМ\n23 травня громадське об’єднання „Український клуб” та обласна універсальна наукова бібліотека ім. Д. Чижевского запрошують на зустріч з письменниками Антоном КУШНІРОМ та Валентином ТЕРЛЕЦЬКИМ\nЗустріч розпочнеться о 16:00 в читальному залі обласної універсальної наукової бібліотеки ім. Д. Чижевського, 3-й поверх (вул. В.Перспективна, 24).\nМожлива тема обговорення «Мости свободи – шлях в Європу прокладуть українські письменники!». Письменники розкажуть про їхнє власне світосприйняття, почуття гідності і переконання, що повинні сприяти активізації громадської позиції суспільства.\nПоїздка письменників відбувається відповідно до плану другого етапу спільного Проекту «Відкрита платформа для дебатів» Благодійного фонду "Фундація видавництва «Кальварія»" та ГО «Книжковий простір». Цей етап має назву «Література в українському контексті» і триває до кінця травня 2012 року. Проект, який ставить за мету пропагування та поширення європейської практики публічного спілкування та діалогу, підтримано Програмою з Фонду Ріната Ахметова «Розвиток України».\nАнтон КУШНІР народився в Києві у 1983 р. Навчався в Українському гуманітарному ліцеї Київського національного університету, згодом в Інституті журналістики Київського національного університету. В студентські роки був членом редколегії літературного альманаху «Святий Володимир», в якому мав перші літературні публікації. Займався літературною критикою, матеріали виходили друком у «Дзеркалі тижня» та «Молодій Україні». Один із критичних матеріалів був надрукований у зібранні творів Сергія Жадана "Капітал" (Харків: Фоліо, 2006). Очолював літературне угруповання «Шабаш». Працював кореспондентом, копірайтером, головним редактором. Веде блог «Транслітера», присвячений книжковій культурі та паралітературним явищам. Дипломант літературного конкурсу «Коронація слова 2011».\nВалентин ТЕРЛЕЦЬКИЙ народився в Запоріжжі у 1975 р. Закінчив Запорізький державний університет, філологічний факультет. З 1997 року працює журналістом, є членом Спілки журналістів України. У 1992 році заснував рок-групу „Декаданс”. В групі Валентин співає, грає на кількох інструментах, є автором музики і текстів. Також він є автором 2-х книг віршів «Ключі від сутінок» (2003) і «Небесний оркестр» (2006). У 2003 році Терлецький був нагороджений «Золотим пером» від всеукраїнського конкурсу «Коронація слова», як літературний критик. Також вийшло 2 його книги прози: «Рок-н-рол, стакан, кохання» (роман-переможець конкурсу міського молодіжного роману «Графіті» видавництва «Фоліо» 2007), та «Хроніки міських божевільних» (роман-переможець міжнародного літературного конкурсу «Євроформат 2008», видавництво «Альтерпрес»). У 2009 р. Терлецький став лауреатом премії від журналу Національної Спілки письменників України «Березіль». У видавництві «Нора-Друк» готується до виходу роман «Хмарочос».


Кислинський: Москаль відправляв бомжів і повій на баржах Дніпром | Українські Новини\nКислинський: Москаль відправляв бомжів і повій на баржах Дніпром\n28 вересня 2009, понеділок, 22:43\t1576\n2009-09-28T22:43:00+03:00 Новини 2019-04-15T11:14:31+03:00\nКислинський розповів, що не боїться перевірок ГПУ.\nЗаступник голови СБУ Андрій Кислинський відповів на обвинувачення Геннадія Москаля про його фальшивий диплом.\nЗаступник голови СБУ Андрій Кислинський розповів, що колись Геннадій Москаль, готуючись до приїзду Президента Кучми в Дніпропетровськ, де він очолював обласну міліцію, відправляв бомжів і повій на баржах униз Дніпром.\nПро це сказано в його заяві у відповідь на обвинувачення Геннадія Москаля про фальшивий диплом Кислинського про вищу освіту.\nКрім того, Кислинський зазначив, що не проти перевірки генпрокуратурою його диплома.\nЗі слів Кислинського, "викриття" Москаля вкотре показало, до якого стану може довести людину "суміш відчуття абсолютної безкарності депутатського мандата з бажанням за всяку ціну догодити своїм політичним вождям".\n"Сподіваюся, що ця людина в нападі свавілля ще остаточно не перетнула моральну межу, як це зробив колишній депутат Лозінський і його можна врятувати для суспільства", - заявив заступник голови СБУ.\n"Куди гірше те, що він, на відміну від Лозінського, озброєний не рушницею чи пістолетом, а всією системою МВС", - заявив Кислинський.\nКислинський заявив, що на відміну від Москаля, не тримається за посаду і буде вітати повторні перевірки, у тому числі й прокурорські, у разі надходження запиту Москаля про справжність диплома.\nЯк повідомляли Ukranews, Міністр внутрішніх справ Юрій Луценко порекомендував СБУ перевірити наявність вищої освіти в заступника голови СБУ Андрія Кислинського.\nНагадаємо, колишній заступник глави Секретаріату Президента Андрій Кислинський був призначений заступником голови СБУ 19 червня. Під час роботи в Секретаріаті Кислинський "прославився" тим, що в серпні 2008 року обвинуватив Юлію Тимошенко в державній зраді й політичній корупції.\nБільше новин про:\tМоскаль Кислинский


Що таке пудинг? – Клименко Анастасія Юріївна\nMay 19, 2020 May 19, 2020 adminManualLeave a Comment on Що таке пудинг?\nІдіоми зі словом “pudding”:\nТаємниче слово “пудинг”. Воно асоціюється з усім англійським. Якщо у французів є круасани, а у бельгійців – вафлі, то у англійців є пудинг. Але що ж це таке? Чому у нас його немає? І чи дійсно у нас його немає? З чого вони його готують і, найголовніше, як він виглядає? Ось саме це мене обурює. Якщо хочеш дізнатися, що таке бейгл або макарони, в інтернеті є однозначні картинки. Все ясно і зрозуміло!\nНа обличчя відмінні риси страви. А як загугли “pudding”, випадає величезна кількість фотографій десертів. І вони всі різні! Ось і думаєш-гадаєш, що з них пудинг? Або вони все пудинги? Як же тоді англійці їх розрізняють? Мозок кишить питаннями! І не можеш заснути.\nНасправді англійці називають пудингом будь-які солодкі страви. Між словом “десерт” і “пудинг” стоїть жирний знак рівності. Ось стоїть на столі нешкідливий тортик, теж пудинг. І нічого з цим не поробиш.\nПотрібно відзначити, що визначення цього слова в тлумачних англомовних словниках нічого не прояснює. Навпаки, все стає ще заплутаніше. Але спробуємо розібратися. Незважаючи на те, що зараз у Великобританії це найчастіший десерт, пудинг може бути солодким і несолодким. Спочатку слово “пудинг” означало виключне несолодке м’ясне блюдо (pudding походить від botellus “маленька ковбаска”). Це була напіврідка суміш м’яса та інших інгредієнтів, укладена в оболонку, яка готувалася на пару або варилася (з подібних блюд до сих пір роблять кров’яну ковбасу blood sausage і, звичайно ж, хаггис).\nЗагортаємо в тканину і варимо\nДесертна форма пудингів сталася якраз з подібних “ковбасок”: процес готування був абсолютно таким же, просто інгредієнти були іншими. Перші солодкі пудинги представляли собою однорідну масу з різних інгредієнтів з елементом: борошном, подрібненими зернами, маслом, яйцями, жиром. Все це перемішувалося, викладалося в оболонку зі спеціальної тканини або в форми (вигадливі, їх нелегко було придбати, використовувалися особливо в свята) і готувалося на пару, в печі або варилося. Взагалі, всі пудинги зазвичай варилися, це потім прийшла манера печі. Ці десерти були настільки ситними, що часто вважалися головним блюдом. До речі, пироги, солодкі чи ні, в яких начинка повністю закрита тістом на основі ниркового жиру (так званим suet pastry), теж є пудингом.\nНайтрадиційніший пудинг в Великобританії – це Christmas pudding або “duff” або “pud”. Він складається з сухофруктів, скріплених разом масою з яєць і ниркового жиру, з додаванням спецій, таких як кориця, імбир, гвоздика і ін.\nСьогодні в Великобританії, якщо не брати до уваги тренд величання всіх десертів пудингом, солодкий пудинг – це насичені і дуже ситні десерти на крохмальної або молочній основі, наприклад, рисовий пудинг, іноді з додаванням сухофруктів. З’явився ще новий тип пудингів, який традиційно в Британії називають custard. Це кремовий десерт, що містить цукор, молоко і загущувач (крохмаль, желатин, яйця, рис), який частіше за все готується на пару. Він більш типовий для США і Канади, де пудинг – це та ж сама британська custard на яєчній основі або мус. Зараз у багатьох країнах, включаючи Британію і США, популярні пудинги швидкого\nУлюблений жарт багатьох коміків, тому гріх не поділитися. Так, є такий пудинг в Англії, який називається “Spotted Dick.” Популярна версія походження – pudding – puddink – puddick – dick. А spotted – це тому, що в ньому родзинки. Пудинг в цятки тобто.\nproof is in the pudding (ост.) – не можна бути впевненим у своєму успіху, не впевнившись в остаточному результаті.\nMary: I think we’ve done a good job of fixing the lawn mower.\nStephany: Well, the proof is in the pudding. We have not tried to mow the lawn with it yet.\nЩе один варіант з тим же значенням – The proof of the pudding is in the eating.\nI’ve read the proposal and it looks promising, but the proof of the pudding is in the eating.\nto be in the pudding club (Бр.) – бути вагітною\nI think that Lucy is in the pudding club. Look how fat she’s got!\nto over-egg the pudding (Бр.) – зіпсувати щось своїми надмірними зусиллями\npudding face – товста кругла фізіономія\npudding head – дурний, недалекий чоловік\n← Англійська для будівельників\n20+ способів сказати «Я не знаю» англійською →


Як на 8 квадратних метрах розмістити всі функціональні зони - Nu-Da\nДодому Різне Квартиры до 45 кв.м. Як на 8 квадратних метрах розмістити всі функціональні зони\nЯк на 8 квадратних метрах розмістити всі функціональні зони\nСтавите на перше місце функціональність і практичність? любите раціонально використовувати кожен сантиметр корисного простору? зверніть увагу на мініатюрну квартирку, розташовану в парижі\nНавіть найзатятіші любителі мінімалізму здивуються задумом авторів цього проекту. Дивлячись на міні-кімнату, ви спочатку можете подумати, що перебуваєте в гардеробній. Але крім шафи-купе тут є раковина на підвіконні і телевізор на стіні. Виникає питання: навіщо? все дуже просто-це квартира-трансформер з прихованими зручностями. Отже, дивимося, як це виглядає і хто може жити в такій кімнаті.\nПринцип армійського ножа\nАрхітектурна студія kitoko розробила і реалізувала цікавий проект, побудований за принципом швейцарського армійського ножа, який відрізняється багатофункціональністю і компактністю. Концепція цього інтер’єру полягає в тому, що при невеликому обсязі кімнати в ній може міститися багато складних і розсувних елементів. Обмежені розміри приміщення не завадили створити на восьми квадратних метрах місце для сну, систему зберігання речей, міні-кухню і санвузол з душем.\nВарто тільки відкрити дверцята шафи, як тут же він трансформується в сходи, по якій легко забратися на ліжко. Хочете сісти і почитати? для цих цілей передбачений висувний стіл, під ним заховані табурети. Звичайно, не надто великі.\nЦілком ймовірно, ця квартира призначена для молодої консервативної дівчини. Їй від 25 до 30 років. Судячи з гардеробу, вона вважає за краще зручність у всьому. Вона весь час зайнята і вдома проводить дуже мало часу. Тому тут застосований такий раціональний і практичний підхід до оформлення простору. Головне, що в квартирі є всі умови для того, щоб швидко привести себе в порядок і відпочити.\nБудинок часів наполеона iii\nСтолиця франції славиться компактними міні-квартирами. Але ця-просто малюк! квартира знаходиться в історичній будівлі часів наполеона iii, на сьомому поверсі. Раніше такі кімнати призначалися для покоївок і не відрізнялися великими розмірами і комфортом.\nПри дефіциті житла в парижі такий варіант вважається бюджетним. Студія kitoko вирішила показати на реальному прикладі, що навіть такі, здавалося б, нежитлові і непривабливі приміщення можна перетворити в цікаве житловий простір.\nСвітло-сіра гама в приміщенні обрана за кількома параметрами: такий колір ідеально підходить для маленьких просторів, і він діє на психіку розслаблюючу. Що, загалом, і необхідно.\nАвтори проекту зуміли настільки все компактно розмістити, що знайшлося місце для санвузла з раковиною, тумбою і душа. Хоча спочатку він тут не був передбачений. Просто справжні маги!\nТут теж використовували візуальні прийоми, щоб простір виглядав більше: дзеркало, світлу сантехніку, дрібну мозаїку.\nпопередня статтяЛіжка з старих піддонів


Нотатки небайдужого: УПА. Руйнування «червоних» міфів\nУПА. Руйнування «червоних» міфів\nНещодавно у головному корпусі ЛНУ ім. І. Франка відбулась лекція старшого наукового співробітника національного музею-меморіалу жертв окупаційних режимів «Тюрма на Лонцького» Ігора Деревʼяного, яка була організована ГР «Відсіч». Тема лекції була "Міфи про український визвольний рух".\nКожному небайдужому українцеві варто ознайомитись із спростуванням цих міфів, щоб бути озброєним у дискусіях із українофобами та вміти переконувати людей, які все ще перебувають під впливом радянської пропаганди.\nУПА створена Німцями\nУ 1941 – 1942 рр. на Волині склалася така ситуація, що з однієї сторони німецькі окупанти вивозили місцеве населення на примусові роботи у Німеччину, з іншої сторони в краї почали активно діяти радянські партизани, які, здійснюючи диверсії проти нацистів, тим самим спричиняли жорстокі репресії щодо місцевих жителів. Також, враховуючи ще польсько-українське протистояння, можна зробити висновок, що українці опинились у ситуації, коли зусібіч їх оточували вороги. Тому на Волині склалась така ситуація, коли населення почало самоорганізовуватись. Але ця самоорганізація була приречена на поразку без політичного проводу. ОУН спочатку не мала одностайного плану дій щодо цих загонів, тому що перебувала в очікуванні, коли Німеччина та СРСР виснажать себе. Але згодом постало перед ними питання: або очолити цей повстанський рух, або опинитись на маргінесі. В 1942 р. були створені перші загони – сотні, до яких було приєднано частину загонів Бульби-Боровця, які почали діяти раніше. Таким чином УПА була створена для протистояння німецьким репресіям, а не створена німцями.\nУПА воювала із Червоною армією\nВ 1944 р. при проходженні фронтів УПА уникала боїв із Червоною армією, намагаючись зберегти свої сили, натомість в середовищі Червоної армії вони використовували пропагандивні методи, агітуючи проти радянської влади. Вся боротьба УПА була направлена в першу чергу проти загонів НКВД – карально-репресивних органів, які безпосередньо здійснювали терор проти цивільного населення. Навіть у найбільшому в історії УПА бою під Гурбами повстанці воювали із НКВД,\nУПА була засуджена на Нюрнберзькому трибуналі.\nВ жодному із 42 томів Нюрнберзького процесу імʼя УПА не згадувалось поряд із військовими злочинами нацистів. Для СРСР було принциповим завданням засудити ОУН-УПА на Нюрнберзькому трибуналі, але були залучені такі документи, які змусили суддів відкинути це питання, зокрема нацистські накази до поліції про знищення оунівців після допиту, так як вони планували підняти повстання, щоб створити незалежну державу.\nРоман Шухевич був нагородженим німецьким хрестом із рук Адольфа Гітлера\nУ німецьких архівах є списки усіх людей, нагороджених залізним хрестом і серед них Романа Шухевича немає.\nОтотожнення УПА із дивізією «Галичина»\nУПА та дивізія «Галичина» є різними поняттями. Більш того із самого початку створення дивізії оунівці виступали проти її створення. Але, зрозумівши, що цей процес незворотній, вирішили зосередитись на агітаційній роботі серед бійців дивізії, усвідомлюючи, що дивізійники можуть стати потенційними вояками УПА.\nГеноцид поляків на Волині зі сторони УПА\nЦе міф включає у себе одностороннє обвинувачення української сторони та перебільшення кількості загиблих. В сучасній українській історичній науці події на Волині розглядають в контексті україно-польської війни, тому що, як мали місце жорстокості українців щодо поляків, так само і мали місце жорстокості поляків щодо українців. Крім того польська сторона, говорячи про події на Волині, не згадує про причини протистояння, що появились ще у 30-ті внаслідок асиміляційної політики поляків.\nУчасть УПА у голокості євреїв\nЦей міф почав творитися СРСР на поч. 60-тих рр. ХХ ст. Тоді при владі у Німеччині був Конрад Аденауер, його міністром мав стати Теодор Оберлендер, що був одним із офіцерів «Нахтігалю». Тому перед спецслужбою Східної Німеччини постало завдання очорнити нову владу, таким чином від них іде запит у Москву до КДБ, що робити із владою Західної Німеччини. КДБ ж дає з Москви запит до Києва провести розслідування щодо злочинів батальйону «Нахтігаль» проти євреїв. Згодом з Києва надходить відповідь, що проведене розслідування, але жодних доказів причетності батальйону «Нахтігаль» до вбивств євреїв не знайдено. Після чого з Москви надійшло розпорядження провести розʼяснювальну роботу із населенням і здобути потрібні свідчення. Очевидно, що ці свідчення здобувались шляхом залякування або надання «свідкам» певних вигод.\nКрім того є відоме розпорядження І. Климіва, керівника Крайової Екзекутиви ОУН у Львові до оунівців, не брати участь у влаштованих німецькою владою єврейських погромах у Львові.\nУПА не була армією, а бандою\nУПА мала усі ознаки армії, а саме: форму та відзнаки, систему нагород, внутрішню чітку структуру та ієрархію.\nБоротьба УПА не мала ніякого значення для України\nІснує міф, що боротьба УПА не мала впливу на здобуття незалежності Україною. Але це неправда, тому що упівці перехопили естафету боротьби у своїх батьків – вояків армій УНР та ЗУНР та передали її своїм дітям, які у формі дисидентства продовжували боротись та були причетними до здобуття Україною незалежності у 1991 р.\nВідео з лекції: http://www.ustream.tv/recorded/17712495\nо 23:49 Мітки: Волинська трагедія, КДБ, москалі, націоналісти, НКВД, ОУН, патріоти, поляки, Українська повстанська армія, УПА, Шухевич\nsilver19 14 жовтня 2011 р. о 18:59\nУПА не була створена німцями, але "Нахтігаль" та "Роланд" були підпорядковані саме фашистами.\nУПА воювала проти Червоної армії. І на початку війни УПА була саме за Німеччину. Потім вже, і проти окупантів, і проти ЧА.\nМабуть, ви кажете про УПА(М), чи УПА(Б). Але, здається усі вони були за німців на початку.\nOlko.D 14 жовтня 2011 р. о 22:31\nГоворите правду "Нахтігаль" та "Роланд" були підпорядковані німцям (зауважте, вони не давали присяги Гітлеру), тому що ОУН (М) та ОУН (Б) на початку розраховувала на підтримку Німеччини, але ця надія не виправдалась, адже після проголошення у Львові незалежності України почались масові репресії нацистів проти українських націоналістів і ці загони були розформовані німцями. Після цього ОУН (Б) займає очікувальну позицію допоки дві тоталітарні системи виснажать себе у війні аж поки процес створення армії не пришвидчила самоорганізація селян на Волині не почалось формування УПА.\nНа Прикарпатті поширюють фальшиві листівки проти ГР "Відсіч"\nОсь таку відверту брехню поширювали на Івано-Франківщині щодо мене і моїх колег з ГР "Відсіч".\n10 вересня, у день міста, вулицями Борислава пройшов парад вишиванок, організований бориславським осередком "Союзу Українок".\nНещодавно у головному корпусі ЛНУ ім. І. Франка відбулась лекція старшого наукового співробітника національного музею-меморіалу же...\nУ Дрогобичі вшанували памʼять жертв Голодоморів\nФото Володимир Федорчак 26 листопада вся Україна вшановувала памʼять жертв Голодомору 1932-1933 рр. Болісно стискалося цього дня серце у...\nПостріл в оборону мільйонів\nМикола Лемик У 1932 році на тому березі Збруча починалася “залізна завіса” і жахливе горе . Дві колоністські держави, два режими, дві вл...\nСамолет сбросил 40 тонн воды вместо леса на полицаев в Подмосковье (видео)\nУЦОЯО запрошує експертів з освітніх вимірювань\n"Газпром" знищує сам себе\nКак открыть файл .docm\nНагадування усім владним паразитам


Емілі Дікінсон. Біографія Емілі Дікінсон\nadmin 13.12.2020 Обсудить\nЕмілі Дікінсон – видатна американська письменниця кінця ХІХ століття.\nНародилася зимою 1830 року в американському місті Амхерст, в родині було троє дітей : брат Вільям, молодша сестра Лавінія і Емілі. Дівчина захопилася вивченням літератури, ботаніки, геології. На студентських курсах перебуває у дружніх відносинах з Джейн, Еббі та Сюзан. Саме цими трьома персонами здійснювався вплив на творчу діяльність Дікінсон.\nЧотирнадцятирічна студентка Емелі втрачає двоюрідну сестру Софію Холанд. Це для неї було справжнім потрясінням. Тихість дочки змусила батьків замислитися над станом власної доньки і для того, щоб вона відійшла від усього негативного відправили її до Бостона. Із закінченням школи відвідую в Маунт –Лайоні жіночу семінарію. Потім із-за невідомих причин залишили навчання, повернувшись до батьків.\nУ 1855 році – відвідує з батьком-конгресменом міста Вашингтон та Філадельфію. Емілі ніколи не була заміжньою. Мала хороші відносини з Леонардом Хамфрі – директором Бостонської школи, потім – Бенджаміном Франкліном Ньютоном, який займав посаду адвоката і наблизив до творчості Вордсворта та Емерсона. Уважно вислухавши поезію Емілі, Бенджамін напророкував велике майбутнє як поетеси.\nДівчину зацікавлюють інші твори, зокрема таких авторів як Лідія Марія Чайлд, Генрі Логфелло, сильно вплинула Шарлотта Бронте своїм романом «Джейн Ейр». Ознайомившись із Сент-Джонсом Ріверсом, згідно його книги вирішує вчинити як персонаж, даючи ім’я своїй собаці Карло. Життя Емілі проходило в задоволенням, святкуваннях та заходах, навіть тоді, коли помер її наставник, якого найбільше поважала – Леонард Хамфрі.\nЕмілі, в листі до подруги Абії висловлює сум, назвавши відданим – власні сльози, які може дати спочилому вчителеві. Найбільше листів було отримано Сюзан, що вдало вийшла заміж за брата Емілі – Вільяма. Навіть тоді вона не переставала любити їх обох. Сюзан була для неї як муза та порадник. Будучи вбитою хронічною хворобою матері, поклала на себе важку ношу – домашнє господарювання при садибі Амхреста. Як дбайлива господиня слідкувала за садом, час від часу читала. Настав вирішальний період творчої діяльності Емілі. Вона зуміла зібрати ще раніше написані праці в книги, але побоюючись критики, не наважувалася це зробити. Сусіди вважали її якоюсь дивною, адже ніде публічно не з’являється, носить білий одяг, надає перевагу розмови через зачинені двері. Відбувалися непоодинокі листування Емілі з іншими. Сама ж поетеса хворіла досить часто, проте не підозрювала якою хворобою. Академічне навчання залишила.\nЧорна смуга в житті поетеси остаточно добила, адже важко пережити втрати рідних та близьких (батьки, друзі, племінник). Нею ж була написана низка віршів: «Ось усе – що принесла я тобі»; «Подруга поетів – Осінь минула…»; «Як змінився кожний пагорб!..»; «Я дізнаюсь – чому?…»; «Я п’ю з перлових кружок…»; «Цивілізація жене Леопарда» та інші.\nДва з половиною роки мучилася з нефритом, не змогла подолати цю важку хворобу. У п’ятдесяти п’ятирічному віці 1886 року померла. Поховання поетеси Емілі Дікінсон відбулося в рідному місті Амхерст.\nЗ 1890 року – вірші Дікінсон отримали світову славу. Талант поетеси визнав увесь світ. Близько тисяча вісімсот віршів було нараховано в її бібліографії, частина – у російському варіанті перекладу. В основному у віршах описувалася любов, природа, сум, смерть.\nЖиття Емілі Дікінсона, книги Емілі Дікінсон