6 січня - Святий вечір (Навечір'я Різдва Христового) » Українська газета ЧАС\n5-01-2014, 17:02 / Коментарів: 0 За давньою традицією, належне різдвяне святкування починається ще ввечері напередодні Різдва з духовних і матеріальних приготувань. Вечір цей зветься Святим чи Свят-Вечором, або ж Навечір'ям Різдва Христового, що припадає на 6 січня.Це один з найбільш шанованих днів для всіх християн - і східного, і західного обрядів - та одне з найважливіших родинних свят, магічний день, коли кожна сім'я створює в оселі атмосферу затишку, достатку та злагоди.Однак не менш важливою була завчасна й серйозна підготовка до різдвяно-новорічних обрядів. Обов'язково з пори жнив зберігали обжинкового Дідуха та відбирали пахуче сіно. До свят завершували всю важливу роботу по господарству - від наведення ладу в хаті та обійстві до ремонту робочого реманенту, ткання полотна й вичинки шкір.За звичаєм до свят господині ретельно прибирали в хатах, вибілювали помешкання й розмальовували квітами комин, застеляли нові або чисто випрані скатерки, рядна й рушники. Обов'язково намагалися справити новий одяг для всіх членів родини та купити новий посуд (макітри, горшки, коцюби й макогони). Із воску власної пасіки люди виготовляли святкові свічки, приказуючи спеціальні замовляння і молитву. У підготовці були задіяні усі - і малі, і старі.У яких сподіваннях та клопотах проводили Святий вечір наші прадіди та як відбувалося усе обрядове дійство - про це читайте далі.Ранкові приготуванняЩе вдосвіта господиня приступає до праці. Першою магічною дією є добування нового вогню. Жінка дістає з покуття кремінь і кресало, які останні дванадцять днів лежали під образами. Вона тричі кладе на собі знак хреста і, ставши обличчям до схід-сонця, викрешує «новий огонь». Цим вогнем вона розпалює в печі дванадцять полін, що їх припасала та сушила дванадцять днів останнього місяця.Після цього господиня приступає готувати дванадцять свят-вечірніх страв: ставить узвар, варить горох, квасолю, смажить капусту, рибу, ліпить вареники, готує бараболю, гриби, кашу гречану з конопляним молоком, голубці з пшоном, коржі з маком та кутю з товченої пшениці. В усьому їй допомагають діти. В цій багатій, але пісній вечері господиня представляє найголовніші плоди поля, городу і саду, ніби дає звіт новому рокові за своє багатство в минулому році.В той час господар іде напувати худобу, стелить нової соломи та дає їй свіжого сіна. Потім він одкидає сніг від хати, розчищує стежки і уважно оглянудає усе господарство. Ніщо не може бути в цей вечір поза домом - позичене чи десь забуте.Всі члени родини теж повинні бути вдома. Кажуть, якщо в цю ніч десь заночувати, то цілий рік будеш блукати по світу. Не можна і сваритися в цей день, а навпаки, треба помиритися з ворогами, щоб у новому році було мирно і в хаті, і поза хатою. Тому, аби когось не забути, господиня заворожує усіх своїх ворогів: затикає клоччям усі дірки в лавках та ослонах і заклинає: «Не дірки затикаю, а роти моїм ворогам, щоб їх напасті не зловили мене через увесь рік». Також вона зав'язує ґудзі на мотузці — стільки ґудзів, скільки має ворогів, а коли сідатиме вечеряти, то покладе той мотузок під себе, примовляючи: «Щоб так мої вороги мовчали, як ці ґудзі мовчать!»Встановлення на покуті ДідухаСьогодні не снідають і обходяться без обіду. Хіба дітям, що не можуть терпіти голоду, мати дозволить дещо з'їсти, та й то лише в обідній час.Коли вечоріє, починається готування домашнього вівтаря. Господар вносить сніп жита — «дідуха». Переступаючи поріг, він скидає шапку і вітається з господинею, ніби вперше входить до хати:— Дай, Боже, здоров'я!— Помагай Біг, — відповідає господиня, — а що несеш?— Злато, щоб увесь рік ми жили багато! — говорить господар, зупиняючись посеред хати. Тут він хреститься і, звертаючись до родини, віншує:— Віншую вас із щастям, здоров'ям, з цим Святим Вечором, щоб ви в щасті і здоров'ї ці свята провели та других дочекались — від ста літ до ста літ, поки нам Пан Біг назначить вік!Повіншувавши, господар підносить «дідуха» високо над столом і ставить на покутті під образами. Далі він перев'язує «дідуха» залізним ланцюгом і кладе біля нього ярмо, чепіги від плуга і хомут. Господиня добуває із скрині нову білу скатерку і все це накриває.Згідно з українським світоглядом Рай-Дідух був умістилищем духів-пращурів, духу житла, добрих духів-Лада. Останні, вважалося, після жнив вселяються в сніп-Дідух і з ним переходять з ниви до клуні. А інші духи-Лада переходять з полів у ліси, гори та долини. Духи разом із Дідухом входять до оселі людей і для них господарі влаштовують Святу Вечерю. На цю Багату Кутю, крім добрих духів, приходять і бог урожаю та бог домашніх тварин. Місце ж Дідуха в хаті звалося «Раєм», бо там, вважали, з цього часу перебуватимуть душі пращурів-покровителів роду і дому.До тих пір, поки Рай-Дідух стоїть на покуті, суворо заборонялося виконувати будь-яку роботу, окрім догляду худоби. В цю пору господині навіть виносили з оселі віника, щоб не підмітати в хаті. В цю пору годилося лише святкувати й не працювати.Облаштування оселі та святкового столуГосподар знову вносить до хати оберемок соломи та сіна. Солому він розстеляє по долівці, а сіно ділить на дві нерівні частини. Меншу кладе на покутній бік столу, а з більшої робить стіг під столом. Зверху на сіні ставить черепок з жевріючим вогником, де куриться ладан, наповнюючи хату святочними пахощами. Збоку коло сіна, під столом, господар кладе ще «заліззя» — леміш від плуга, гистик без держака та сокиру. Діти по кілька разів торкаються тих речей босоніж — «щоб ноги були тверді, як залізо». Таким чином господарі захищають свою господу від «злої сили», щоб позбутися її не тільки на цей вечір, а й на весь господарський рік.Господар і господиня з новоспеченим «святочним» хлібом, медом та маком обходять двір, комори та обкурують все це ладаном. Біля обори, де стоять корови, господиня посипає насінням дикого маку — «щоб відьми, його визбируючи, не могли приступити до худоби». На закінчення цього обходу господар «зарубує» поріг — «щоб звір не міг переступити».Йдучи в обхід, жінка вбирає собі на голову чоловічу шапку — «щоб цілий рік ходити простоволосою».У хаті господиня кладе під скатерку на чотири кути столу по голівці часнику — «щоб злу силу відігнати».На сіно, що намощене на покутньому кінці столу, «невинна душа» (дитина до семи років) кладе три хліби або калачі, грудку соли і ставить велику воскову свічку. Мати виставляє полумиски з вечерею на стіл, а на сіно, що на покутті біля «вівтаря», ставить горщик з кутею та узваром.Хоч діти вже дуже голодні, вони терплять і крізь вікно уважно дивляться на небо: чи не зійшла вже вечірня зоря, що має сповістити всім людям про велике чудо — народження Сина Божого!Увага до свійських тваринДо хати входить батько і сповіщає родині, що Святий Вечір уже почався, бо на небі засяла вечірня зоря. Але перш ніж приступити до вечері, йому треба нагодувати худобу і «запросити гостей». Господар бере миску, підходить до столу і набирає по кілька ложок кожної страви. Господиня дає йому хлібину та черпак з медом, а для пса окремо — окраєць хліба і грудку овечого лою. Тримаючи в руках усі ці «дари», в кожусі, але без шапки батько виходить з хати. На порозі його зустрічає добрий вартовий господарства — кудлатий Сірко. Господар урочистим голосом говорить до нього:— Це той хліб і вівці, що ти доглядав мені весь Божий рік. Як служитимеш вірно і в цьому році, то в наступному Святому Вечорі ще більше візьмеш!З цими словами він — не кидає, а кладе перед псом хліб і лій, а сам іде до стайні. Господар поставив миску з вечерею на вікно, а сам узяв у руки хліб і, підходячи до кожної тварини, благословив її, тричі торкаючися хлібом до голови:— Благословляю тебе цим святим хлібом і закликаю на тебе добро, щоб ти звіря не боялася, грому не лякалася та щоб минали тебе чорні напасті!Отак поблагословивши, він бере черпак із медом і малює хрестик межи очима кожної тварини. Після цього, в чисто вимите дерев'яне корито він сипле з миски вечерю, кришить туди хліб, досипає борошна, солить сіллю, все це добре перемішує дерев'яною кописткою і розділяє поміж усіма тваринами, що є в господарстві.Вдарити сьогодні будь-яку тварину — великий гріх! У цю ніч, опівночі, всяка німина людською мовою розмовлятиме з Богом. Бог запитає, як їй ведеться у господаря. Якщо господар не б'є її і добре годує, вона похвалить його перед Богом, а коли б худоба голодна була і заплакала, то не поведеться йому з худобою в наступному році.Після цього господар, якщо має пасіку, відвідує бджіл і дає їм сити. Господиня тим часом відвідує курей, качок, гусей і всіх їх годує вареною пшеницею — «кутею».Закликання злих силПовернувшись від худоби, господар знову набирає в чисту миску по ложці всіх свят-вечірніх страв, зверху ставить кухоль з медом та склянку з водою і кладе калач, кілька горіхів і яблуко. Все це він тримає лівою рукою, а праву озброїв бичем від ціпа. Без шапки чоловік виходить за поріг і стає під дверима. Господиня замкнула за ним двері на засув, погасила світло і наказала дітям сидіти тихо, не ворушитись. У хаті — напружений настрій. Діти вірять, що батькові загрожує небезпека, що він стоїть віч-на-віч із стихійними силами природи. До нього може з'явитися «гість» у супроводі цілої зграї голодних вовків. Тим часом господар надворі з вечерею в руках та бичем викручується «за сонцем», вдивляється у далечінь неба і тричі басом гукає:— Морозе, морозе, йди до нас кутю їсти!Після третього разу він сердито погрожував бичем, примовляючи:— Як не йдеш, то не йди і на жито-пшеницю, усяку пашницю. Іди краще на моря, на ліси та на круті гори, а нам шкоди не роби.Потім господар запрошував сірого вовка:— Іди і ти на кутю, сірий вовче, а як не йдеш, то не бери у нас ні телят, ні ягнят, ані малих поросят!Нарешті господар просив чорні бурі та злі вітри. Він щосили гукав у безмежну далечінь нічної темряви, ніби справді хотів, щоб його почув цей, останній «гість»:— Чорні бурі та злії вітри, приходьте до нас на Святу Вечерю! А коли тепер не прийдете на дари Божі, на страви ситі, на горілки палені, на все велике добро, на яке ми вас просимо, то не приходьте до нас і влітку та не робіть нам шкоди на ярині і на житі!Після цих запросин батько повертався до хати, не оглядаючись, і щільно зачиняв за собою двері. До кінця вечері вже ніхто не повинен виходити з хати і двері не можна відчиняти.Спільна вечеря всього родуСвята Вечеря — це спільна вечеря всього роду. Навіть мертві родичі і безвісти загинулі — всі мають у цей вечір зібратися разом, щоб трапезувати цілим родом.У пам'ять про своїх мертвих родичів люди ставили для них кутю та узвар на вікнах, розкидали варений біб по кутках, залишали немитими ложки та миски після вечері — «щоб душі могли їх лизати для поживи». Сідаючи на стілець чи на лавку, продували місце — «щоб не привалити собою мертвої душі», бо в цей вечір «мертвих душ з'являється сила-силенна! І скрізь вони є: на лавках, на вікнах, на столі та під столом ...»Господар запрошує всі мертві душі на Свят-Вечерю. Він бере миску з кутею, ставить її на шматок полотна, запалює свічку і ліпить її до миски. Все це він бере обома руками і обходить тричі «за сонцем» навколо столу. Потім ставить миску на стіл, а сам стає на коліна перед образами і молиться за померлі душі. Жінка і діти наслідують приклад батька, і всі разом моляться вголос:Просимо Тебе, Боже, щоб і тих душ до вечері допустив, що ми про них не знаємо; що в лісі заблудилися, у водах утопилися, в темних нетрях задушилися. Молимось Тобі, Боже, за тих, що ніхто про них не знає, лягаючи і встаючи, і дорогою йдучи, ніхто не згадає. А вони, бідні душі, гірко в пеклі пробувають і цього Святого Вечора чекають. Від нас у цей вечір молитви йдуть і мертві душі спом'януть!Перехрестившися тричі, вся родина повторює за батьком другу молитву — «за себе»:Господи, захисти худібку мою від звіра, а мене грішного від віри поганої та від безвір'я — на росах, на водах та на тяжких переходах. Дякуємо Богові Святому, що поміг нам дочекатися у мирі і спокої цих Божих свят. Та поможи, Боже, їх у радості відправити і від цих за рік других дочекатись. Амінь.Після молитви господар знову бере в руки миску з кутею з полотном та свічкою і передає її господині, кажучи:Ми всі, з усього щирого серця і з Божої волі, кличемо праведні і грішні душі на святу вечерю, даємо їм усе, що маємо, — щоб вони на тім світі вечеряли, як ми тут. Ми дбаємо і за ті померші душі, що на світі погибли і порятунку не мали. Нехай Бог прийме для них цю нашу вечерю. Я їх стільки запрошую і закликаю на цю тайну вечерю, скільки у цім полотні є дірочок та скільки зернин у солодкій куті Божій. Амінь.Господиня бере з рук господаря миску, ставить на стіл, і родина починає вечеряти. Спочатку їдять кутю, а потім — голубці, вареники, смажену рибу, капусту — все, що готувалось, а запивають узваром. Страви обов’язково мають бути пісними, оскільки Свят-вечір припадає на останній день пилипівського посту.Також обов'язково на святковому столі мають бути:Свічка. Горіння свічки - це свідчення віри, приналежності людини до Божественного світла. Свічка супроводжує віруючу людину від Хрещення до смерті. Це - символ готовності людини до зустрічі із Богом, незалежно від часу і місця, коли Він схоче її покликати до себе.Сіль. Без неї не можна відчути повноти смаку страви. Так і людина не може творити справжнього добра, не перебуваючи в гармонії з Богом. Сіль вказує на внутрішню суть людини.Часник. Його кладуть на чотири кути столу під скатертину, щоб відігнати від родини і хати злих духів. Це символ очищення від гріха, який отруює людське життя, символ родючості і здоров'я.Коли когось із родини немає вдома, для нього ставлять миску і кладуть ложку.Якщо на цей час трапиться стороння людина, його теж запрошують до столу. Гість на Святій Вечері, за віруванням наших предків, приносив щастя в дім.Під час вечері виходити з-за столу не годиться, розмовляти багато — теж не добре. Першу ложку куті господар підкидає до стелі — «щоб так ягнята стрибали, як ця пшениця скаче від землі до стелі!»Другу ложку куті підкидає — «щоб телята рикали так, як це зерно стрибає від землі до стелі», а третю — «щоб бджоли роїлися».Все під час вечері має віще значення: якщо тінь на стіні подібна до скирти — буде врожай на хліб, до копиці — сіна буде багато, до дерева — садовина вродить... Якщо хлопець під час вечері захоче води напитися, батько йому пити не дасть і скаже:— Не пий, сину, води за Святою Вечерею, ти — козачого роду. Як виростеш — у похід підеш слави здобувати, а в походах всяко буває; буває і так, що спрага мучить. Отож знай: витримаєш спрагу за Святою Вечерею — ніякі походи не страшні!Якщо син під час вечері пчихне — батько дарує йому лоша, бо це знак, що козаком буде. Якщо ж пчихне дівчина, то це знак, що вона в господині збирається, і батько їй теля, буває, дарує — «на щастя».У центральній та східній Україні діти носять вечерю до близьких родичів: онуки — до баби і діда, племінники — до тітки і дядька, хрещеники — до хрещених батьків. Заносячи вечерю, люди ніби намагаються приєднати живих членів роду до спільної свят-вечірньої трапези. Звичай цей відбувається так: діти, найчастіше хлопчик з дівчинкою, йдуть до діда й баби з вузликом. Постукають у двері, переступлять поріг, хлопчик скине шапку і говорить: «Добрий вечір, з Святим Вечором будьте здорові! Просили тато й мама і ми вас просимо на вечерю — нате вам вечерю!»Баба візьме з дитячих рук вузлик і посадить за стіл, частуючи солодкою кутею чи медяником. Дід звичайно наділить їх горіхами та дасть по кілька дрібних монет. Потім баба загорне їм у вузлик свій калач, кілька пиріжків чи вареників — обмінює вечерю.На Гуцульщині та на Покутті заможніші ґазди несуть вечерю до бідніших. Цей звичай по-в'язаний там зі спомином про померлих родичів.Після вечеріПісля вечері починаються забави. Малі діти бігають по долівці, залазять під стіл і там «квокчуть» — «щоб квочки сідали». Мати їм кидає за це в солому горішки та дрібні гроші.Звичай оздоблювати ялинку на Різдво Христове походить із Німеччини. У нас на Україні цей звичай поширений у містах, а в селах, у селянських родинах, ялинка в хаті на Різдво — рідкість.Поступово все затихає. Малі діти, набавившись, лягають спати, а старші понесли вечерю до діда і баби. Батько та мати в напівтемряві тихим голосом співають: «Бог Предвічний народився ...»Ворожіння на Свят-вечірХлопець, який не хотів, аби до його юнки засилали сватів інші парубки, йшов увечері до млина, брав три скіпки зі шлюзів, які перетинали лотоку, загортав їх у ганчірку і таємно втикав у одвірок нареченої, приказуючи: «Як сеся застава не пущає воду на лотоки, так би (ім'я дівчини) не пускала сватів, окрім моїх».Дівчата у свою чергу йшли до прорубу, роздягалися і, скропившись водою, нашіптували: «Як сеся вода біжит, так би за мнов бігали сватачі!». Натомість удома розплітали волосся, брали в руки хліб і, тричі обійшовши оселю, дивились у вікно, де начебто «має показатися доля».Дехто з юнок вмивав обличчя калиновим соком, щоб завжди було рум'яним.Господарі готували для взуття нові солом'яні вустилки, котрі носили до Василя, потім перевертали їх на другий бік, а після Водохреща ними підкурювали корів, котрі хворіли.На Лівобережній Україні хлопці та дівчата робили для правого чобота вустилки з сіна, що лежало на покуті, а напередодні Нового року вустилку клали під подушку, приповідаючи: «Хто мені судиться, той сю ніч присниться».Крім того, дівчата мили посуд і виносили його на вулицю, постукуючи в миски; звідки одізветься пес, туди піде заміж. Потім підходили до вікон сусідів: якщо чули слово «сядь» — не пощастить вийти заміж, а коли «йди» — в цьому році прийдуть свати. Якщо дівчина хотіла побратися з хлопцем, то підходила до хліва і слухала, як поводять себе свині: тихо сплять — в родині буде лад, а коли кричать — у сім'ї будуть часті сварки.Ворожили і в такий спосіб. Дівчата, пов'язавши вузлами хустини, клали їх у ночви й імітували руками, начебто палають збіжжя — чиї хустки випали на долівку, ті юнки підуть заміж. Після цього клали на столі різні речі (сокиру, ножиці, чарку тощо), із зав'язаними очима почергово підходили — до якої речі доторкнулася, таким на вдачу буде майбутній чоловік.Крім молоді, ворожили й старші люди, їх переважну турбувало, скільки кому жити. Ставши між лампадкою і свічкою, дивилися, чи буде подвійна тінь; якщо тільки одна, то це на швидку смерть.Діти в цей час удосталь гралися на розстеленій долі соломі, відтворюючи звуки домашньої птиці чи сценки збирання грибів у лісі. Щоб діти не плакали («бо будуть цілий рік каверзувати»), їм давали гризти горіхи, аби «не боліли зуби». Проте суворо забороняли їсти надворі, бо «птиця постійно клюватиме зерно в посівах». У цей день намагалися не ходити в позички, щоб «не жебракувати цілий рік».Народні прикметиНа багату кутю зоряне небо — кури добре нестимуться і вродить горох.Місячна ніч — врожай на баштани.Ожеледь на деревах — вродять горіхи й садовина.Сніг іде — врожай на яблука.Іній або сніг — на мокре літо і дорід зернових.Дивляться після вечері у вікно: якщо чисте й зоряне небо, то буде сухе й урожайне літо, і навпаки.З кубельця витягували сінину; якщо довга, то рік буде врожайним, а коротка — на недорід.Повечерявши, зв'язували ложки житнім перевеслом, щоб «не губилися в череді корови».Джерело СХОЖІ НОВИНИ:\n2 січня - День святого Гната19 грудня - День святого МиколаяВеликодні традиціїНа Водохреща на Буковині відбудуться освячення води та купанняХристос ся рождає – славімо Його! + НАРОДНІ ПРИКМЕТИ


Побажання сімейного щастя напередодні професійного свята\nВсе потрібно знати машиністу - і сигнали, і силу струму, і «секрети» в електросхемах, і про пневматичні потоки у гальмовій магістралі. Отже, універсалом стати намагається кожний локомотивник, але вдається це одиницям.\nПОЇЗДКА ІЗ ПРОФЕСІОНАЛАМИ\nПоспілкувавшись із заступником начальника Конотопського локомотивного депо Олексієм ГЕРЦОВСЬКИМ про те, що на професії «машиніст» замикається весь величезний процес діяльності залізниць, вирішив до Києва проїхати у кабіні вантажного ВЛ80К.\n«Машиніст перебуває практично один на один із стихією руху. Помічник допомагає, але не втручається в процес керування поїздом. Бувають випадки, коли на рішення складної транспортної задачі - секунда або і менше. Машиніст здійснює рух, а тому він, наголошую, приречений у рейсі думати за всі залізничні служби, за тих, хто забезпечує йому маршрут, - ділиться роздумами Олексій Миколайович, який має 13 років машиністівського стажу. - Наш брат-локомотивник має передбачувати події, думати комплексно, а не однобоко. Якщо випаде - і чужі помилки виправляти, іноді миттєво, подумки охоплюючи одночасно весь залізничний процес. Придивіться до роботи локомотивної бригади у складі В’ячеслава ТОЧИЛЕНКА та його помічника Леоніда ТКАЧА».\nСказано-зроблено. Ваш кореспондент, надавши В. Точиленку для перевірки службові документи, що дозволяють їзду у кабіні локомотива та моторвагонного складу, опинився у святая святих «кайзера» (таку оригінальну назву мають електровози цієї серії - авт.).\n- Будемо ставати під состав, - такою короткою фразою В’ячеслав Леонідович наче підтверджує, що я «прийнятий» до них у бригаду. Стажером. Що ж не звикати.\nУ кабіні тісно від безлічі приладів, що й сьогодні, як і завжди, допоможуть бригаді вести вантажний №2209 разом із «хворим» електровозом. На останній чекають у Дарниці для поглибленого ремонту у місцевому депо. Нашому екіпажеві судилося доставити до столиці 3166 тонн вантажів.\nНеспекотне осіннє сонце, що заглядає у кабіну, контрастує із червоним «окуляром» локомотивного світлофора. Час готувати машину у рейс. Наступні 12 - 15 хвилин ні у В’ячеслава Леонідовича, ні у Леоніда Івановича не помітив жодного зайвого руху. Все доведено до автоматизму. За якусь мить було відпущено ручні гальма та прочищено стислим повітрям електровозний організм. Раптом у кабіні прозвучало російською: «Тяга не собирается». Це означало: слід якомога швидше шукати причину відмови у роботі апаратури, що слугує для захисту випрямного обладнання локомотива від коротких замикань в електросхемі. А якщо простіше, то скажу, що без функціонування цієї апаратури електровоз з місця не зрушить ніколи. Але ж я їду з професіоналами. Через дві хвилини цю несправність було ліквідовано.\nПРО ЖИТТЯ-БУТТЯ НОВИХ ЗНАЙОМИХ\n…Потужна машина поступово наближалась до маневрового світлофора. Незабаром біле око «карлика» підказало - час виходити на перегін. Після коротких маневрів та зчеплення із вантажним составом ми чекали, коли черговий по станції Конотоп відправить нас із 26-ї колії непарного парку. Перед цим отримаємо довідку ВУ-45 від оглядача-ремонтника з місцевого ПТО Сергія ГРИЩЕНКА, справність гальмової системи підтвердить слюсар-автоматник Олександр ТРАКОВЕЦЬ. Раптом - гучний стукіт по обшиву кабіни. Як виявилося, потрібно прийняти сувій із документів від чергового по парку Дмитра ХОМЕНКА. Цей симпатичний парубок від молодої душі побажав нам: «Щасливої дороги!». Подякували - і ось зелений на вихідному.\nВ. Точиленко звернувся до помічника. Накази чіткі, виконання миттєве. Далі - все як завжди, коли керуєш багатотонною машиною, а за плечима - декілька десятків навантажених вагонів. Осіння ніч підступила надто швидко. Попереду у нашого №2209 радіоконтакти із черговими по станціях Плиски, Крути. Черговий по цій станції Олена МарЧенко побажав щасливої дороги, пересвідчившись, що зв’язок між ним і нашим «кайзером» працює надійно. Далі - шлях до Ніжина по «зеленому». Наш поїзд не спіймає жоден КТСМ. І слава Богу. Цей технічний комплекс контролює температуру деталей, що в буксових вузлах рухомого складу. Відповідно, у місцях його установки неможливо гальмувати і набирати швидкість. Адже тоді можливі так звані хибні спрацювання чутливої апаратури, яка просигналізує, що є несправність в буксовому вузлі вагона чи локомотива. А це призведе до вимушеної зупинки поїзда та обов’язкового огляду состава. Що потягне за собою затримку у графіку руху поїздів.\nПісля Ніжина наш вантажний трохи знизив швидкість. Річ у тім, що попереду колію досліджували фахівці з вагона-лабораторії. А це, як відомо нашим читачам із попередніх публікацій, процес, що вимагає певного часу.\nМи встигнемо перекинутися декількома фразами з В’ячеславом Леонідовичем та Леонідом Івановичем.\nВсе життя машиніста пов’язано із правилами технічної експлуатації локомотивів, інструкцією з руху поїздів на маневровій роботі, інструкцією із сигналізації на залізницях. Три брошури, де все розписано, як належить: від приймання й обслуговування локомотива до вказівок, як діяти у випадку виникнення якої-небудь поломки.\nБезпека на маршруті залежить багато в чому від технічного стану машини, яку ти прийняв. Якщо локомотив справний, то безпеці й графікові руху ніщо не загрожує. Правда, бували й такі випадки, що при прийманні всі агрегати електровоза начебто працювали нормально. А на лінії однаково щось ламалося. Адже ВЛ80К - стара техніка, уявити її поводження на всі 100% часом досить проблематично.\nІ все ж. Здолавши незабаром разом із локомотивниками шлях аж до вхідного світлофора ст. Дарниця, у кабіні, яка наприкінці моєї подорожі здалася більш-менш зручною (через звичку їздити у відрядження в локомотиві), вдасться погомоніти про життя-буття моїх нових знайомих.\n«Ваша робота Вам подобається? Що вона для Вас»? - із цим запитанням звернувся наостанок нашого першого знайомства.\nВіктор ТОЧИЛЕНКО: «Романтика доріг. Останнім часом ми забуваємо суть цього явища. Мовляв, це є зрозумілим лише для поетичних натур. Але скажу, навіть у такій складній роботі, як наша, все ж таки є місце і для романтичних хвилин. Для професії машиніста, як і для професії льотчика, потрібно поєднання доволі визначних навичок і особистісних якостей. Далеко не кожний може бути машиністом. Ризик, безсонні ночі, вічна боротьба із сном, необхідність бути спокійним і розсудливим у будь-які моменти роботи, величезний обсяг професійних знань. Важко? Так, але мені назавжди припала до душі залізниця. Дома на мене чекають дружина Тетяна та донька Таїсія. Між іншим, радію її успіхам у спортивних бальних танцях. До речі, цей вид мистецтв подобається якраз завдяки таланту донечки. Тож в мене, як у поета, «…раскинулась даль перегона, а мне уж домой - глянь, зеленый горит, как здорово: ждут меня дома». Приємно повертатися до рідної домівки, якщо є «надійні тили».\nЛеонід ТКАЧ: «Я - з розряду тих, хто йде на «явку» із задоволенням. Попри труднощі із старою локомотивною технікою цю професію полюбив через те, що потрібно постійно вчитися. Мені, помічнику машиніста із правами управління локомотивом варто мріяти і про таке - сподіваюсь, прийдуть у наше депо нові локомотиви. І тоді працювати стане ще цікавіше. І ще одне: незабаром своїй коханій за-пропоную руку і серце. Побажайте мені щастя!» - попросив із усмішкою на вустах Леонід.\nЩо ж бажаємо від щирого серця!\nВіктор ЗАДВОРНОВ, Фото Миколи ПАЦАКА


Йдуть перемовини про забруднену нафту в трубопроводі «Дружба» | socportal: социальные новости\nГоловна > #Банкова > Йдуть перемовини про забруднену нафту в трубопроводі «Дружба»\nЙдуть перемовини про забруднену нафту в трубопроводі «Дружба»\n#Банкова 10.05.2019 13:23 | Громадське\nВ українській частині трубопроводу «Дружба» залишається забруднена нафта РФ. Україна веде з постачальником перемовини щодо очищення труб.\nУкраїна веде з Росією перемовини щодо очищення від забрудненої нафти своєї трубопроводної системи. Для того, аби відновити її транзит до ЄС.\nАндрій Пасішник, заступник генерального директора Укртранснафти сказав:\nДля відновлення транзиту до ЄС необхідно звільнити хоча б одну гілку «Дружби» від некондиційної (забрудненої) нафти. Зараз місце зберігання цієї нафти є предметом переговорів з Росією, черговий раунд яких відбудеться 14 травня.\nНапередодні повідомлялось, що біля портів ЄС стоять щонайменше десяток танкерів з забрудненою російською нафтою, яку ніхто не хоче приймати. У Міненерго РФ заявляли, що планують остаточно відновити постачання незабрудненої нафти до кінця травня.\nРаніше у слідчому комітеті РФ повідомили, що причиною забруднення російської нафти стало те, що постачальники хотіли приховати розкрадання на суму $15 тисяч.\nВнаслідок забруднення у Росії було приведено у непридатний для експлуатації стан 8 резервуарів з нафтою. Всього в трубі п'ять мільйонів тон забрудненої нафти, непридатної для експлуатації. Збитки від постачання забрудненої нафти лише у Білорусі оцінили у сто мільйонів доларів.\nУкраїна вдвічі скоротила експорт борошна.


Крістіан Лакруа - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Індустрія моди\nДень народження: 16.05.1951 року\nМісце народження: Арль південь Франції, Франція\n…Одного разу, сидячи за чашкою чаю з друзями-студентами, я обернувся і побачив Її — бліду, з дивовижною рудою шевелюрою і забавним тонким голоском. На Ній була якась старенька хутряна накидка, недбало накинутий на футболку з чорними намистинками, і білі туфлі. Це в листопаді — Дівчина була не просто забавна. Вона була чарівна!\nДжерело інформації: журнал «КАРАВАН ІСТОРІЙ», листопад 1999.\nТак Крістіан Лакруа починає розповідь про головної зустрічі свого життя. Майже тридцять років тому уродженець маленького французького містечка Арля приїхав у Париж з єдиною метою — зібрати матеріал для своєї дипломної роботи «Історичний костюм в живопису XVIII століття». Він був старанним студентом і мав всі підстави розраховувати, що його робота стане кращою за всю історію факультету. Цілком можливо, Крістіан і понині викладав би в університеті Монпельє, не зустрів він тоді, в листопаді, свою Франсуазу…\nВона увійшла в його життя, ставши дружиною, подругою, соратником, головним порадником і помічником. Франсуаза з повним правом може прийняти на свій рахунок успіх дизайнера, якого називають «королем візерунків» і «майстер ілюзій».\nЩо приховувати, тоді, на початку 70-х, в околомодной паризької середовищі Крістіан був лише студентом-провінціалом, Франсуаза ж — своєю людиною. Вона-то і представила його людям, що володів в цьому світі певним вагою.\n«Що-то у цього хлопця є…» — нерідко помічали старійшини паризького світу моди. І не без підстав… У 1987 році йому запропонували відкрити власний Будинок моди. Чи треба говорити, що Крістіан Лакруа негайно погодився? Він експериментував з тканинами та фурнітурою, змішуючи, здавалося б, непоєднувані кольори, малюнки, сміливо балансував на межі кічу і витонченої розкоші, пропонуючи пишні драпірування, сукні із завищеною талією, силуети, відповідні швидше далекій історичній епосі, ніж століття технічного прогресу.\nЙого ідеї були нарозхват: те, що Крістіан Лакруа втілював в колекціях haute couture, моментально копіювалося дизайнерами «готового одягу». Втім, Лакруа недовго відчував муки професійної ревнощів — незабаром він приступив до створення власних колекцій прет-а-порте.\nСьогодні Крістіан Лакруа вважає себе найщасливішим з людей. Раніше поруч з ним вірна Франсуаза, а пристрасть до історичного костюму допомогла затвердити власний стиль у сучасній моді, у якого безліч послідовників. При цьому кутюр’є створює і справжні історичні костюми, без всяких посилань на тенденції і моду, для театральних вистав. Однак сказати, що для нього важливіше — творити для сцени або для того, що прийнято називати театром життя, — месьє Лакруа, напевно, ніколи не зможе…


План-конспект уроку з курсу "Я і Україна" "Сонце – джерело світла і тепла. Тінь". 2 клас - Урок.OСВІТА.UA\nнавчальна: збагатити знання про Сонце як небесну зірку; ознайомити учнів із значенням сонячного тепла і світла; на основі практичної роботи переконати учнів у тому, що непрозорі предмети не пропускають сонячного проміння, що все живе тягнеться до Сонця; сформу вати уявлення про тінь;\nsontse_1.doc (66 КБ)


У Зеленського підтвердили візит Помпео в Україну - Політика - dt.ua\nУ Зеленського підтвердили візит Помпео в Україну\n19 грудня, 2019, 15:16 Роздрукувати\n"Думаю, що після цієї зустрічі буде більше ясності з можливим майбутнім візитом Зеленського до США", - сказав Єрмак.\nПомічник президента Володимира Зеленського Андрій Єрмак підтвердив інформацію про запланований візит в Україну на початку січня держсекретаря США Майка Помпео. Про це він сказав в інтерв'ю агентству "Інтерфакс-Україна".\n"На початок січня у нас запланована зустріч із держсекретарем США Майком Помпео. Думаю, що після цієї зустрічі буде більше ясності й з можливим майбутнім візитом президента Зеленського до США", - зазначив помічник президента.\nЗа його твердженням, в американському суспільстві "є стійка повага до президента Зеленського, який в складній ситуації зайняв дуже принципову, чесну, гідну позицію".\nПри цьому він заявив, що у медіапросторі США "щодня відбуваються якісь речі, але всім вже зрозуміло, що нова команда і президент Зеленський точно не мають ніякого стосунку до усього цього".\nРаніше журнал Politico написав про те, що Майк Помпео прилетить в Україну у січні 2020 року. Поїздка стане першим візитом Помпео до Києва в якості голови американської дипломатії. Перед цим журнал писав, що чиновники адміністрації президента Дональда Трампа роблять кроки зі стабілізації відносин США із Україною на тлі розслідування справи про імпічмент, яка серйозно зашкодила відносинам між країнами.\nНагадаємо, що Палата представників США проголосувала за імпічмент президента Дональда Трампа. Його визнали винним у зловживанні владою.\nДетальніше про поточну політичну ситуацію в США читайте у матеріалі Олександра Хари "Конституційні баталії за Білий дім" у тижневику "Дзеркало тижня. Україна".


Українські амбіції: будемо у ЄС через десять років? - 4 Квітня 2011 - Інформаційно-розважальний портал "ЕХО"\nПятниця, 23.02.2018, 14:21\nГоловна »2011 » Квітень » 4 » Українські амбіції: будемо у ЄС через десять років?\nУкраїнські амбіції: будемо у ЄС через десять років?\nПрем'єр-міністр Микола Азаров продовжує вселяти оптимізм в українців. Нещодавно він заявив про те, що українська економіка до середини 2012 року має вийти на докризовий рівень.\nПізніше прем'єр висловив упевненість, що Україна максимум через десять років стане членом Європейського Союзу.\nЗокрема, за словами Азарова, він запропонував екс-президенту Польщі Олександру Кваснєвському укласти парі, що Україна стане членом ЄС максимум через десять років.\n«Я зі свого боку кажу, давайте парі укладемо. Максимум через десять років Україна стане членом Європейського Союзу. Максимум, підкреслюю», - сказав Азаров.\nМіністр закордонних справ Костянтин Грищенко вважає реалістичними такі плани прем'єра. «Максимум завжди ближче до істини. Десять років – цілком реалістичний термін», - зазначив дипломат.\n«Десять років – це достатньо для того, щоб провести реформи, які нам просто необхідні», - вважає Грищенко.\n«Якщо, а я переконаний, до цього моменту не буде зрозуміло, що без України насправді Євросоюз буде більше втрачати, ніж буде отримувати від можливостей зміцнювати свої позиції у глобальній конкуренції, я думаю, у нас складуться всі передумови, щоб ми протягом десяти років набули повноправного членства у Європейському союзі», - заявив міністр закордонних справ.\nНагадаємо, раніше 18 березня Азаров заявив, що Україна вживає всіх необхідних дій для подання у перспективі заявки на членство у Європейському Союзі.\n«Підписання угоди про зону вільної торгівлі відкриє шлях до підписання угоди про політичну асоціацію, і крок за кроком ми з вами разом будемо рухатися до тієї мети, яка поставлена ?? у нас і законодавчо у законі про основи внутрішньої і зовнішньої політики, і записана у програмі Президента України та в інших документах, у тому числі й урядових», - сказав Азаров.\nНаскільки реально вступити Україні у ЄС через десять років? Чи розумно ставити конкретні терміни? Чи не є такі заяви популізмом?


Урок 7 Узагальнення та корекція навчальних досягнень учнів - Географія 8 клас - Середня школа - Каталог статей - Учительська світлиця\nУрок 7 Узагальнення та корекція навчальних досягнень учнів\nМета: закріпити теоретичні знання та практичні вміння й навички учнів, які отримано й сформовано в них на попередніх уроках; закріпити вміння учнів розв’язувати конкретні задачі за допомогою топографічних карт; продовжити формування навичок самостійної роботи з джерелами географічних знань.\nОбладнання: топографічні карти шкільних атласів, мультимедійні презентації до попередніх уроків; роздавальний матеріал: аркуші з тестовими завданнями, картки для географічної розминки, друковані джерела географічної інформації (довідники, енциклопедії, словники, карти географічні, топографічні, гербарії тощо).\nТип уроку: закріплення практичних умінь та навичок.\nОсновні поняття та назви: план місцевості, топографічна карта, легенда карти.\nОчікувані результати: учні навчаться: самостійно працювати з умовними знаками та масштабом топографічної й географічної карт; відбирати необхідні джерела географічної інформації; робити висновки та узагальнення; використовувати на практиці теоретичні знання, отримані раніше.\nОрганізація групової роботи на уроці\nЗапропонувати учням об’єднатися в групи по четверо осіб. Разом із ними визначити мету та завдання уроку, назвати основні етапи та види роботи.\nМетодика проведення: учитель об’єднує учнів у три групи та роздає їм по шість карток. На трьох із них зазначені назви понять, на трьох інших — їхні визначення. Учні мають поєднати назву поняття з його визначенням. Після закінчення роботи представники груп по черзі оголошують результати.\nВідстань по вертикалі від рівня моря до певної точки\nФотографія місцевості, зроблена з літака за допомогою спеціальної апаратури в масштабі\nКут між напрямом на північ і напрямом на будь-який предмет на місцевості; обчислюється в градусах від 0 до 360° за напрямком руху годинникової стрілки\nКоротка лінія, позначена на горизонталі, яка вільним кінцем указує напрям зниження схилу\nЛінії на планах і картах, які з’єднують точки земної поверхні з однаковою абсолютною висотою\nПерелік використаних на географічній карті умовних позначень і пояснення до них\nКут між напрямком на північ і на будь-який предмет, відкладений за годинниковою стрілкою\nКут між напрямом магнітного меридіана (на північний магнітний полюс) і напрямом на предмет, виміряний за допомогою компаса й відкладений за годинниковою стрілкою\nКут між географічним та магнітним меридіанами\nНа дошці записати зазначені вище терміни й поняття та запропонувати учням по черзі дати визначення кожного з них.\nУчні до закінчення уроку мають з’ясувати відповідь на запитання:\nДля чого мені в житті можуть знадобитися знання про фізико-географічне положення України та джерела географічної інформації?\n(Коротко окреслити завдання щодо роботи з топографічною картою.)\nДля будівництва фермерського господарства необхідно оцінити умови території та зробити певні пропозиції. Для цього слід вивчити топографічну карту місцевості.\nУчні працюють у групах із фрагментом аркуша топографічної карти шкільного географічного атласу. За допомогою умовних знаків вони оцінюють природні умови певної частини території та роблять висновки щодо вигідності розміщення там фермерського господарства.\nЧас роботи — 5—7 хвилин. Після виконання роботи кожна група оголошує результати дослідження та робить певні висновки.\nУчитель роздає кожній групі друковані джерела географічної інформації: довідники, енциклопедії, словники, карти географічні, топографічні, гербарії тощо.\nЗавдання: стисло, у вигляді трьох тез, оголосіть зміст географічної інформації, яка міститься в цих джерелах. Назвіть інформацію географічного змісту, яка стосується України і наведена в зазначених джерелах.\n(Завдання можна виконувати колективно, на їх виконання відводиться 10 хвилин. Після цього учні здійснюють взаємоперевірку (із подальшою корекцією) за «ключами», які вчитель дає на дошці.)\n1. Виберіть держави, із якими Україна не має кордонів.\n2. Визначте, у якій частині материка Євразія розташована Україна.\nА Східна Європа\nГ Південна Європа\n3. Укажіть годинний пояс, за яким ведеться відлік часу в межах території України.\nА час ІІ годинного поясу (київський час)\nБ час ІІІ годинного поясу (московський час)\nВ час І годинного поясу (середньоєвропейський час)\nГ час 0 годинного поясу (Гринвіцький час)\n4. Виберіть кліматичний пояс, у межах якого лежить більшість території України.\n5. Установіть відповідність між крайніми точками України та географічними об’єктами, у межах яких вони розташовані.\nА мис Сарич на Кримському півострові\nБ місто Чоп Закарпатської області\nВ село Червона Зірка Луганської області\nГ місто Шпола Черкаської області\nД село Грем’яч Чернігівської області\n6. Установіть відповідність між країнами та природними межами, якими проходять їхні кордони з Україною.\nА річка Сіверський Донець\nБ річка Західний Буг\nВ річка Дніпро\nГ річка Тиса\nД Кілійське гирло річки Дунай\n7. Установіть відповідність між областями України та особливостями їх географічного положення.\nА має вихід до Чорного моря\nБ має державні кордони з Білоруссю\nВ має державні кордони з Росією\nГ має державні кордони з Польщею\nД межує з Донецькою, Дніпропетровською та Херсонською областями\n8. Визначте літній час у Лондоні, якщо в Києві полудень.\n9. Визначте зимовий час у Києві, якщо в Лондоні північ.\n10. Розрахуйте, яким буде час у місті, що розташоване на 30-му меридіані на схід від Києва, якщо в Києві 9-та година ранку.\n11. Розрахуйте, яким буде час у місті, що розташоване на 45-му меридіані на схід від Києва, якщо в Києві 12-та година дня.\nУчні висловлюють власні думки з приводу запитання, поставленого на початку уроку: для чого мені в житті можуть знадобитися знання про фізико-географічне положення України та джерела географічної інформації?\nРазом з учнями підбити підсумки роботи в групах та виставити оцінки за роботу.\n2. Випереджальне завдання: об’єднайтеся в пари та підготуйте повідомлення за темами, що стосуються географічних досліджень території України: «Королевська археологічна культура», «Трипільська культура», «Кіммерійці», «Таври», «Скіфи», «Сармати», «Слов’яни».\n1. Новий довідник. Історія України. — К.: Казка, 2008. — 736 с.\n2. Новий довідник. Географія. — К.: Казка, 2010. — 992 с.


Імперія сонця (фільм, 1987)\nФільми Імперія сонця\nКінопоіск 7.9 22 072 Кіноріум 7.7 1000+\nIMDb7.7 117 859\nтривалість 2 год 33 хв\nпрем’єра: Світ 25 грудня 1987\nЗбір – бюджет – $12 761 304\nпрем’єра: США $22 238 696 8 грудня 1987\nстудії виробництва Warner Bros.Amblin Entertainment\nДруга Світова війна, 1941 рік, Шанхай. Поки ще Шанхай живе спокійним життям. Але ситуація загострюється з кожним днем все більше. Поступово починають спалахувати різні заворушення. А на тлі всього цього проходить життя англійської родини. У цій родині живе маленький хлопчик на ім’я Джим. Його батьки багаті, вони живуть у великому маєтку. Джим має одну пристрасть — любов до літаків. Цілі дні він проводить... за вивченням літаків і грається зі своїми моделями. Але безтурботний час закінчується. Війна дістається і до шанхайського мирного життя. Японські збройні сили вторгаються в Шанхай. Під час евакуації Джим губиться в натовпі і залишається без батьків в захопленому місті. Тепер він змушений поневірятися у пошуках житла і їжі. Зрештою хлопчик потрапляє в табір для ув’язнених. Через чотири роки Японія капітулює. Перенісши всі жахи війни, перетворившись з щасливої дитини в змученого підлітка, Джим, нарешті, зустрічається зі своїми батьками.\n26 січня, 16:26\nВот так малютка Кристиан Бэйл\n2 15 червня 2020, 19:33\nФильм кажется в некоторой степени затянутым, а большом количестве наличествуют претенциозные метафоры, но в целом фильм добротно сделан; операторская работа – почти идеальна, актерская игра еще ребенка Бэйла – визитная карточка ленты, на его образе держится вся лента.\n5 12 квітня, 08:32\nПри всей масштабности фильма, ключевые моменты показаны эффектно, но при этом картина кажется затянутой. Благодаря режиссуре, операторской работе, актёрской игре и конечно же не забудем о композиторе – рука не подымается поставить меньше 7-ми, хотя от фильма ожидал большего.


У Франківську розпочався суд по справі забудови промзони в районі вулиці Макогона (оновлено) - Версії | новини та розслідування\nУ Франківську розпочався суд по справі забудови промзони в районі вулиці Макогона (оновлено)\n02/11/2016 0 11\nПрокуратура вимагає скасувати рішення міської ради від 8 липня, яким депутати затвердили детальний план території в межах вулиць Крайківського – Макогона -Промислова. Згідно цього ДПТ в промзоні мають звести 33 багатоповерхівки, пишуть Версії.\nВіталій Гоголь, заступник начальника відділу місцевої прокуратури, подав клопотання про забезпечення позову, в якому ще раз підкреслив, що рішення міськради щодо змін генплану міста є протиправним, оскільки було прийнято з порушенням чинного законодавства. Представник міської ради Назарій Перепічка вважає, що позивач не надав переконливих доказів, тому вимагає не задовольняти клопотання прокуратури.\nСуд задовільним клопотання прокуратури та зупинив дію рішення міськради до винесення рішення суду по суті з можливістю оскарження в апеляційному суді.\nПрисутні на засіданні жителі промзони зустріли ухвалу судді оплесками.\nДруге клопотання, яке розглянули на судовому засіданні, поступило від міськради. Перепічка просить долучити в якості третьої сторони представників Івано-Франківської харчосмакової фабрики та Івано-Франківської дорожньої служби, оскільки ділянки знаходяться в їх користуванні. Харчосмакова є фактичним землекористувачем, а дорожня служба заключила договір оренди на 10 років.\nОкремим клопотанням міськрада попросила також долучити третьою стороною Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківська, оскільки саме він був замовником ДПТ та ініціював проведення громадських слухань.\nДля вирішення заявлених клопотань суд знову відправився до нарадчої кімнати.\nПісля 45-хвилинного чекання присутні почули ухвалу суду – Олександр Григорук відмовив у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що розгляд справи ніяк не зачіпає інтереси сторін. Крім того, суддя зазначив, що рішення міськради стосується необмеженого кола осіб, тому виділяти декількох не вважає за доцільне.\nПісля цього Назарій Перепічка подав ще одне клопотання на 4 сторінки – в порядку статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає залишення позовної заяви без руху або її повернення, через недоліки в самій позовній заяві.\nДля ознайомлення зі змістом клопотання суд оголосив перерву на 15 хвилин, але в результаті також відмовив.\nТоді Перепічка подав четверте клопотання – відкласти розгляд справи у зв’язку із тим, що дату призначення судового засідання не було поінформовано в газеті “Західний кур’єр” за 7 днів до засідання .\nСуд задовільнив клопотання та оголосив перерву до 9 листопада 10:00.


Modu_pit_1-5 | EduDocs.net: образовательные документы\n1. Джерела людських ресурсів та їх особливості\nа) Домашні країни - Експатріанти\nКонтроль корпоративної стратегії\nб) Країни - господарі - Місцевий персонал\nПристосованість місцевих умов\nДовгострокові цілі персоналу\nв) Треті країни\nВисокі здатності до роботи\n- Відмінність ринків праці у країнах-господарях.\n- Переміщення працівників між підрозділами компанії, що розташовані в різних країнах.\n- Відмінність практики управління людськими ресурсами в різних філіях.\n- Національна орієнтація персоналу.\n- Ускладнення контролю виконання.\n2. Критерії відбору персоналу для міжн корпорацій\nЗагальні критерії для міжнародних призначень менеджерів:\n1) Технічні та управлінські навички.\n2) Мотиви та прагнення (інтерес до країни перебування, менші фінансові стимули).\n3) Соціальні навички (уміння взаємодіяти з людьми).\n4) Дипломатичні навички (здатність взаємодіяти з урядовими чиновниками, політичними лідерами, організаціями).\n5) Зрілість та стабільність (проявляти себе як зріла людина, здатна реагувати на різноманітні ситуації раціонально і знаходити прийнятні рішення).\n6) Сімейні фактори (здатність сім’ї менеджера адаптуватись до вимог).\nДодаткові критерії для міжнародних призначень\nБільш придатні менеджери\nМенш придатні менеджери\nСхильні адаптуватись до індивідуальностей\nСхильність адаптуватись до суспільства\nНаявність якостей для встановлення взаємодії\nНе потребують спеціальних навичок, інстинктивно діють правильно в залежності від ситуації\nПотребують тренінгу терпимості, співчуття, лібералізму, гнучкості\nВивчення для опису, інтерпретації та розуміння\nВивчення для з’ясування, міркування і обговорення\nФакти і інформація\nПочуття і враження\nАналіз культурного середовища\nНамагання описати різні культури з метою розрізняти їх між собою\nНамагання оцінювати і порівнювати різні культури\nМодифікація стереотипів, прояснення вражень і тлумачень\nДосвід роботи за рубежем\n3. Вплив культури на ММ\nСоціально-культурне середовище являє собою сукупність етнічних і культурних характеристик населення приймаючих країн, що створюють відповідні національні стереотипи поведінки.\nПід культурою розуміють домінуючу в суспільстві систему цінностей, вірувань, звичаїв і установок. Кожне суспільство має свою культуру, яка вливає на стиль повсякденного життя.\nКультура це набуті знання, які використовуються людьми для пояснення досвіду і загальної суспільної поведінки. Ці знання формують цінності, створюють позиції і впливають на поведінку.\nОпановуючи четверте питання теми, потрібно спиратися на такі основні характеристики культури:\nзасвоєність культура не є біологічною рисою, і являє собою результат навчання і досвіду (Learned);\nпричетність люди причетні до культури певних соціальних груп (Shared);\nспадкоємність культура передається від покоління до покоління (Trunsgeneratibnal);\nсимволічність культура пов'язана певними символами (Symbolic);\nмоделювання культура має певну систему, цілісність і власну структуру (Patterned);\nадаптивність культура ґрунтується на здатності людей пристосовуватись до змін (Adaptive).\nМожна згадати й інші сфери впливу культури суспільства на підходи в міжнародному менеджменті:\nцентралізація проти децентралізації прийняття рішень;\nбезпечність проти ризику;\nіндивідуальні винагороди проти групових;\nнеформальні процедури проти формальних;\nвисока організаційна лояльність проти низької;\nкооперація проти конкуренції;\nкороткострокові горизонти проти довгострокових;\nстабільність проти інновацій.\nКультуру США можна охарактеризувати як індивідуалістичну, неформальну, матеріалістичну та орієнтовану на самоцінність часу. Одночасно в Японії і Китаї групі приділяється набагато більше уваги, ніж індивіду. Підпорядкування і співробітництво важливіші за індивідуалізм. Американська культура не приділяє великого значення традиції, церемонії і формальності, які є важливими характеристиками латиноамериканської, ближньо- і далекосхідної культури. Американці не люблять «ходити навколо справи» і віддають перевагу без церемоній відразу переходити до діла. Але в Латинській Америці або Саудівській Аравії прийнято спочатку порозмовляти на теми, що не стосуються справи, і лише після цього зосередитись на справжній цілі зустрічі.\nЯпонці безумовні традиціоналісти, але, разом з тим, оригінали. Бережно зберігаючи все краще у своїй культурі, вони жадібно сприймають і досить уміло адаптують кращі досягнення інших країн і націй. Природна гнучкість і адаптація роблять японців першими у швидкості і точності врахування найрізноманітніших вимог регіонів, країн, окремих груп покупців і швидкості їх реалізації в товарах і послугах.\nМова ще один аспект культури завжди створює труднощі для організації, що веде свої справи за кордоном. У зв'язку з розбіжністю, значень у схожих словах, а, також через проблеми, пов'язані з перекладом, можуть виникати бар'єри на шляху обміну інформацією. Збільшити їх непроникливість може незбіг мови жестів у взаємодіючих культурах.\n4. Корпоративна культура як ресурс міжнар. Бізнесу\nКорпоративна культура - це система особистих і колективних цінностей, що приймаються всіма членами організації. З іншого боку, під корпоративною культурою розуміється набір засобів і правила зовнішньої адаптації та внутрішньої інтеграції працівників, правила, які виправдали себе в минулому і підтвердили свою актуальність сьогодні.\nУправлінські проблеми міжнародної фірми, що успішно вирішуються за допомогою культурних інструментів, зводяться до наступного:\n1. Культурні комунікаційні бар'єри в співробітництві. Комунікація з носіями інших культур може зіткнутися з непередбачуваними труднощами. Можливі комунікаційні порушення, зумовлені фактором культури:\nперешкоди в результаті розбіжностей культур;\nперекручення в сприйманні реальності;\n2.Розбіжності в стилях управління в різних країнах. Для високо розвинутих країн (Північна Америка, Північна Європа) властивий демократичний партисипативнии стиль управління, тоді як у країнах, що розвиваються (в тому числі вже з високим рівнем розвитку), переважають авторитарні патерналістичні методи.\n3.Розбіжності в постановці проблем і прийнятті рішення.\nДіючі процедури є відображенням цінностей, позицій і норм поведінки, які притаманні людям, які беруть участь у процесі вирішення проблем. Мультикультурна команда зможе ефективно працювати лише тоді, коли буде досягнута ясність у розумінні її членами суті колективної взаємодії.\n4. Потенційні конфлікти через відмінності в мотивації праці.\nМотиви тієї чи іншої діяльності визначаються головним чином соціальними обставинами та сімейним станом працівників. Саме тому, в країнах перехідного типу домінують матеріальні потреби та потреби в безпеці (що пов'язане із загальним рівнем життя і матеріального добробуту), тоді як у багатьох промислове розвинутих країнах на перший план висувається прагнення до саморозвитку й досягнення амбіційних життєвих цілей.\n5. Відмінності в соціально-культурній компетенції та розвитку персоналу. Культурна соціально-управлінська компетенція зумовлює необхідність певної гнучкості, яка проявляється в наступному:\nприйняття інших культур;\nрозуміння власних культурних взаємозалежностей;\nвідкритість і терпіння в процесі культурної комунікації;\nвміння оцінити можливість перенесення ноу-хау в галузі управління персоналом з одного культурного середовища в інше.\nТип КК, за ступенем впливу на ведення бізнесу\nСильна корпоративна культура\n1.Ясні та чіткі принципи, цінності, місія\n2. Постійний розвиток керівництвом цінностей\n3.Нерозривна пов’язаність з трудовою атмосферою\n4.Поділення культури більшістю співробітників\n5.Укоріненість принципів та цінностей\n6.Спадковість та сила лідерів\n7.Чітка організаційна структура\n8.Може виникнути конфлікт опору змінам\nСлабка корпоративна культура\n2.Відсутність загальної системи цінностей, традицій та норм поведінки\n3.Низький рівень згуртованості\n4.Слабкі зв’язки між структурними підрозділами\n5.Менеджмент не займається розвитком корпоративної культури\n6.Відсутність корпоративної єдності\n7.Відсутність відданості організації та організаційним цілям\nНездорова корпоративна культура\n1.Політизація внутрішнього середовища\n2.Вороже відношення до змін та осіб, які їх проводять\n3.Просування по службі менеджерів, що суворо виконують бюджет та орієнтують увагу на управлінських дрібницях\n4.Небажання шукати інноваційні методи роботи та досвід інших компаній\nАдаптивна корпоративна культура\n1.Впевненість співробітників в організації.\n2.Готовність ризикувати, сприйняття змін та інновацій.\n3.Активна позиція в прийнятті рішень та подоланні проблем\n4.Атмосфера, що сприяє довгостроковому успіху та забезпечує постійне відтворення ключових принципів та цінностей\n5.Заохочення ініціативи, участі в обговоренні та підприємництва\n6.Повага до цінностей\n7.Врахування інтересів всіх партнерів топ-менеджментом (працівники, клієнтів, акціонерів)\n5. Сучасні виміри ділової культури в ММ\nЯкщо говорять про ділову культуру, то мають на увазі, що це набір загальнолюдських, загальногуманітарних базових цінностей і морально-етичних норм як фундамент взаєморозуміння і взаємодії представників різних націй, як основа для встановлення ділових контактів . Тобто під діловою кульґ турою розуміємо цінності та норми, що регулюють поведінку і діяльність людей у процесі виробництва та обміну під час переговорів та укладення угод на міжнародному рівні.\nНа ділові відносини на міжнародному рівні накладають відбиток дві основні культури Заходу та Сходу. Основою західної соціокультурної системи є принципова автономія] сімейних домогосподарств, наявність яких сприяє формуванню соціально-економічної самостійності, повноцінного громадянського статусу та особистої гідності господаря-власника. Це привело Захід до перемоги принципів раціоналізму та індивідуалізму, утилітаризму та меркантильності, буржуазних відносин і парламентаризму, затвердження основних цінностей західної цивілізації: свободи, рівності, братерства, а також закону (права) та приватної власності. Східний шлях становлення цивілізації і розвитку визначається незмінним підвищенням ролі надобщинних органів влади та управління у всіх сферах життєдіяльності. Це було повґязано з необхідністю організації колективної праці великих мас людей (виконання іригаційно-меліоративних робіт, побудова терас на схилах гір, зведення пірамід тощо). Держава тут залишає за собою лише загальний контроль над політичним, економічним, релігійно-культурним життям.\nВиділені такі класифікаційні параметри ділових культур:\nСтавлення різних культур до часу.\nСприйняття часу в поведінці менеджера\nВ кожний момент часу робить тільки одну справу\nРобить декілька справ одночасно\nКонцентрується на роботі\nЛегко відволікається і схильний робити перерви\nДуже серйозно ставиться до домовленості про терміни\nРозглядає виконання домовленості про терміни як бажане\nПотребує великого обсягу інформації, часто перебуває під впливом низькоконтекстуальної культури\nПеребуває під впливом висо- контекстуальної культури, володіє значними обсягами інформації\nОрієнтується на роботу і кар'єру\nОрієнтується на людей і особисті відносини\nСуворо дотримується планів\nЧасто і швидко змінює плани\nСуворо дотримується норм приватного життя\nПідтримує тісні зв'язки з довіреними особами\nПоважає приватну власність, рідко позичає гроші\nДає і бере в борг часто і просто\nПереважно вважає за краще прямолінійність\nСпіввідносить рівень прямоти з глибиною особистих стосунків\nЧасто і просто укладає короткотермінові контракти\nЯскраво виражена тенденція до встановлення довготермінових (на все життя) контактів\nХарактеристики культур з високим і низьким контекстом\nОсобливості колективістських та індивідуалістських культур\nдумка сім'ї важливіша, ніж власна\nобов'язки по відношенню до сім'ї: гармонія інтересів; повага до спільної позиції; почуття сорому за проступки\nповага до власної точки зору\nобов'язки по відношенню до себе: власні інтереси; самоактуалізація; почуття провини, а не сорому\nучитись треба в молодості\nучать, як робити що-небудь\nвчать, як учитись\nподвійний стандарт - «ми» і «вони», істина конкретна\n«інші» - не наша турбота\nстосунки важливіші, ніж мета\nвіносини «бос-працівник» засновані на принципах моралі\nстосунки з колегами - «кожен сам за себе»\nкар'єра залежить від індивідуальних здібностей та кваліфікації\nетичний закон і стандарт універсальні для всіх\n«інші» - ресурс для досягнення власних цілей\nмета важливіша, ніж стосунки\nвідносини «бос-працівник» базуються на раціональній основі\nстосунки з колегами - «один за всіх і всі за одного»\nдумка колективу важлива для кар'єрного росту\nОсобливості феміністичних та маскуліністичних культур\nЧоловік повинен бути жорстким, але турботливим; статева рівність і рольова гнучкість; ні чоловік, ні жінка не повинні застосовувати силу\nАкцент на відносинах\nВирішення конфліктів через компроміс та переговори\nМужчина повинен бути жорстким, жінка - м'якою, турботливою. Чоловічі і жіночі ролі чітко розмежовані\nАкцент на досягненнях\nВирішення конфліктів силовими методами\nОрієнтація на середнього учня\nМета - соціальна адаптація\nРезультати навчання не дуже важливі\nОрієнтація на кращого учня\nМета - академічні успіхи\nПогані оцінки, відрахування - катастрофа\nМотивація через турботу, моральні стимули і умови роботи, співчуття до нещасних і слабких\nМотивація через амбіції, матеріальні стимули та досягнення; обожнювання сильних та успішних\nНад наполегливістю, само-\nЦінується скромність само\nЦінується уміння себе подати\nАкцент на кар'єру\nАкцент на якості життя\nРішучість вчинків схвалю-\nЗваженість вчинків схвалю-\n6.Національні особливості трудових відносин та розв*язання конфліктів у колективі\nНаціональні особливості трудових відносин у світовій практиці відображаються у вигляді різних моделей соціально-трудових відносин поділяються на 3 великі групи за рівнем регулювання СТВ.\n1. Європейська (континентальна) модель - соціал-демократична, має такі риси і властивості: високий рівень правової захищеності працівника; жорсткі норми трудового права, орієнтовані на збереження робочих місць; галузеве тарифне регулювання; відносно невелику диференціацію оплати праці.\n2. Англосаксонська модель характеризується такими особливостями як: достатньо високий рівень розвитку трудового та цивільного права; відсутність централізованої системи управління зайнятістю та боротьби з безробіттям; надання широких прав і свобод роботодавцям щодо наймання й звільнення працівників; функціонування моделей корпоративних колективно-договірних відносин та відсутність таких відносин на рівні галузей та регіонів; робота з підготовки персоналу ведеться тільки в рамках окремих фірм та їхніх галузевих асоціацій; високий рівень диференціації оплати праці; мінімальна оплата праці в країні, як правило, законодавчо не закріплюється. Дана модель поширена в\nтаких країнах, як США, Великобританія, Австралія, Нова Зеландія.\n3. Японській моделі соціально-трудових відносин властива низка національних, як-от: поширення принципу довічного наймання працівника; пряма залежність розмірів заробітної плати і соціальних виплат від тривалості роботи на фірмі; високий рівень розвитку внутрішньофірмового патріотизму та пов’язаних з ним методів мотивації праці; унікальні внутрішньофірмові системи росту і просування працівників.\n4. У Китайській Народній Республіці соціально-трудові відносини представлені двома моделями. У державному секторі - жорстке державне регулювання соціально-трудових відносин. У приватному - повна відсутність державного регулювання цих відносин.\n5.Для швецької моделі характерні наступні риси: держава здійснює лише законотворчу функцію і створює правові основи для діяльності господарюючих суб’єктів; активна роль держави проявляється в розробці й здійсненні програм, що стосуються ринку праці.\nСвітовий досвід переконливо засвідчує, що конфлікти в сфері найманої праці, вирішуються якнайкраще у разі, якщо відбувається орієнтація не на конфронтацію, а на досягнення соціальної згоди, узгодження інтересів різних суспільних груп. Найпоширенішим засобом вирішення конфліктів у світовій практиці є переговорний процес між основними економічними суб'єктами конфлікту, а саме роботодавцями та найманими працівниками. Наприклад, у Латвії вирішенням колективних трудових спорів займаються спеціальні примирні органи, які створюють безпосередньо сторони та які організовують безпосередній переговорний процес та регламентують його перебіг.\nКрім того, в практиці багатьох країн одним із найважливіших документів, що сприяють досягненню соціальної рівноваги та запобігають виникненню трудових конфліктів, є колективний договір. Мета його укладання – взаємоприйнятне рішення щодо умов праці між асоціаціями роботодавців та працівників.\n7.Розвиток персоналу в міжнар. Корпорораціях\nОсобливості розвитку персоналу в міжнародних корпораціях.\nВивчення особливостей культури учасників. Наприклад, в Японії ризикувати не прийнято. Тому ви можете виявити, що ніхто з японців не захоче добровільно брати участь у навчаючих рольових іграх, оскільки це означає прийняття рішень і, відповідно, ризик. На Близькому Сході рольові ігри розглядаються як забава для дітей, а не заняття для дорослих.\nПублічна критика є табу для деяких культур Далекого Сходу. Подібні труднощі можуть виникнути навіть у такому простому питанні, як вибір добровільного спостерігача в обговоренні або рольовій грі, тому що ця роль передбачає критику поведінки інших людей.\nВажливо зберегти «обличчя» фірми, компанії і не допустити незручності стосовно інших людей з країн Близького Сходу, Східної та Західної Африки і деяких європейських країн, включаючи Іспанію та Італію. Фактично проблеми можуть виникнути в будь-якій ситуації, коли поведінка слухачів може стати предметом обговорення і/або критики.\nСкладним може бути й отримання адекватної оцінки викладання. Навіть якщо ви порушуєте табу, учні не висловлять вам свого незадоволення, оскільки це означає критику вас і спровокує вас до втрати «обличчя».\nПравильне розуміння ставлення до роботи, яку вивчаємо, у національній культурі стажерів. У США, наприклад, прийнято навчати торгових агентів написанню листів керівникам вищого рівня, щоб забезпечити їхній доступ в організацію. У Японії така практика не прийнята. Замість цього рекомендуються особисті візити у фірму із залишанням візитних карток.\nДві основні функції міжнародної професійної підготовки:\n1)формування у всіх менеджерів єдиного глобального підходу до розв’язання проблем;\n2)навчання менеджерів розв’язанню конкретних проблем, що виникають у діяльності експатріанта у країні перебування (господаря).\nПричини тренінгу ТНК:\n1) Організаційні: команди прагнуть підвищити ефективність зовнішньоекономічних операцій; подолання етноцентризму, опанування менеджерами цінностей інших країн; поліпшення комунікацій між головним офісом і закордонними філіями (підлеглими).\n2) Людські: поліпшення здатності до ефективної взаємодії завдяки розвитку таких якостей: ввічливість, пунктуальність, тактовність, акуратність, чутливість, надійність, толерантність, вразливість; ігнорування рішень менеджерів нижніх рівнів; поліпшення загального управлінського стилю.\nУ середньому провідні міжнародні корпорації витрачають на цілі навчання 1,4 % фонду заробітної плати. Однак деякі компанії цьому питанню приділяють значно більше уваги. Так, корпорація «Ай-Бі-Ем» витрачає на навчання близько 250 млн доларів щорічно, що становить 5 % фонду заробітної плати. У компанії «Ксерокс» цей показник дорівнює 4 %, а «Тексас Інструмент» 3,5 %. Варто підкреслити також, що в Азії та Європі витрати корпорацій на навчання більші, ніж у США. У Франції законодавство вимагає від підприємців витрати на навчання коштів у розмірі не менше ніж 1 % фонду заробітної плати. У Німеччині, Швеції, Японії, Південній Кореї та Сінгапурі навчання стимулюється податковими пільгами та субсидіями.\n8.Основні типи організаційних культур в між. Корпор\nОрганізаційна культура - система особистих та колективних цінностей, що приймаються і поділяються всіма членами організації. Типи організаційних культур ТНК:\n*модель сім’я - віносини в компанії дружні, "родинні", з чітко визначеною ієрархічністю у відносинах. "Батько сімейства", яким є керівник організації, має не тільки досвід, а й значну, часто одноосібну владу, він краще знає, що для них добре, а що - погано. Перенесення сімейних відносин на ділову організацію особливо характерне для японців, у яких культивується абсолютно особлива система стосунків між службовцями різного рангу;\n*ейфелева вежа - керівник тут не особистість, як у культурі «Сім'я», а перш за все - посадовець, який інструктує підлеглих, доводить до них мету корпорації, вимагає виконання службових обов>язків. Особливості: ієрархічність, формалізація, орієнтація на ролі (посадові обов'язки); чітка структуризація «поверхів» владної вертикалі, жорстка субординація; контроль за виконанням детально прописаних функціональних обов'язків\n*ракета з автоматичним наведенням - безособова і орієнтована на завдання культура. Для «ракети» значення мають передусім результати: має бути зроблено максимум можливого для реалізації наміченої стратегії та досягнення поставленої мети. Особливості: керована через призму стратегії, місії, бачення; відрізняється високим ступенем делегування з мотивацією, що передбачає плату за результат; підходить для колективів ентузіастів і вирішення важливих завдань, що потребують самопожертви. Недоліком даної культури є нестабільність та неувага до конкретної людини (людина - «гвинтик», засіб для виконання завдання).\n*інкубатор - модель корпоративної культури, яка базується на ідеї про вторинність організації у порівнянні з цілями самореалізації і самовираження індивідумів. Тут головна мета звільнити працівника від рутинної роботи для творчої діяльності. Вирішальна роль належить людям: вони висувають ідеї, знаходять ресурси, розробляють продукт або нову послугу. Ця культура акумулює нові ідеї і реагує на всі ініціативи. Такий тип культури майже не має структури (лише деякі підрозділи - для зручності) і унеможливлює формалізацію. Інкубатор здебільшого засновується на використанні специфічної організаційної одиниці творчої команди.\n9.Міжнародні структури профспілок\nХарактеризуючи взаємовідносини, які склалися між транснаціональними корпораціями та профспілками, необхідно зазначити, що на початок 90-х pp. XX ст. склалися дві основні їх моделі:\n*"модель Макдоналдса" - ґрунтувалася на невизнанні профспілкових організацій, запереченні самої можливості їх існування. Так, на підприємствах "Макдоналдс" відсоток охоплення трудящих профспілковим членством складав у 2010 р. в середньому 9-15% залежно від країни базування. Послідовниками даної моделі є Кока-Кола і Дженерал Моторз.\n*"модель Фольксвагена" – ця компанія, навпаки, ще у 80-х pp. XX ст. сприяла створенню виробничої ради в складі керівників профкомів і рад підприємств корпорації з різних країн. На початку XXI ст. така модель усе більше поширюється серед світових ТНК – ІКЕА, Данон, Юнілевер, Ай-Бі-Ем тощо. Хоча, безумовно, і "модель Макдоналдса" продовжує існувати.\nУ наш час налічується шість паралельно існуючих форм участі профспілок у процесі соціального діалогу на рівні ТНК, що визначають їх структруру:\nПерша. Глобальні професійні федерації (міжнародні галузеві об’єднання профспілок) ініціюють переговори з центральною компанією ТНК з метою укладання глобальних угод. Помітну активність у переговорному процесі виявляють, зокрема, Міжнародні федерації профспілок працівників деревообробки і будівництва (IFBWW), хімічної, гірничо-видобувної промисловості й енергетики (ІСЕМ), металістів (IMF), харчовиків (IUF). У травні 2004 р. підписана перша на території СНД глобальна угода із транснаціональною корпорацією - а саме з ЛУКОЙЛом.\nДруга. Створення комітетів (рад) підприємств. Комітет (рада) формально не профспілковий орган, він складається з представників трудящих усіх підприємств, якими володіє "міжнародна компанія", але на практиці своїх представників направляють туди саме профспілки. Функції комітету (ради) переважно інформаційно-консультативні. Компанія повинна повідомляти через нього працівникам про своє фінансово-економічне становище і його перспективи, про можливі зміни з питань умов праці, зайнятості (тобто, насамперед, звільнення церсоналу), про запровадження нового обладнання, заслуховувати та враховувати думки членів комітету (ради) щодо такої інформації.\nТретя. Створення Рад профкомів підприємств, що входять у, ТНК і фінансово-промислові групи (ФПГ).\nЧетверта. Корпоративні міжнародні об’єднання профспілкових організацій (наприклад, "Лукойл", "Газпром" і ін.), які укладають угоди, що захищають інтереси працівників компаній, які діють у різних країнах світу .\nП’ята. Соціальні ради, що складаються на паритетній основі з представників роботодавців і профспілок і, які висувають у якості головного завдання -регулювання соціально-трудових відносин і узгодження соціально-економічних інтересів сторін.\nШоста. Активно включилися в процес налагодження взаємодії й організації колективних переговорів у рамках ТНК окремі міжнародні об’єднання профспілок: зокрема, Міжнародне об’єднання профспілок (МОП) працівників торгівлі, громадського харчування, споживчої кооперації і різних форм підприємництва.\n10.Особливості керівництва в міжнар. Корпораціях\nКерівництво це процес впливу на людей для спрямування їхніх зусиль на досягнення певних цілей.\nВиділяють дві основні моделі формування вищого менеджменту міжнародних корпорацій: широкого фахівця та спеціалізованого керівника.\nПерша модель ґрунтується на використанні фахівців різного профілю, які поступово набувають широкої управлінської підготовки. У цій моделі фахівець, піднімаючись по сходах службової кар’єри, переносить спеціалізований досвід на більш широкі сфери діяльності і дає, таким чином, поштовх до розвитку компанії.\nМодель спеціалізованого керівника базується на управлінській кваліфікації менеджера, що має фундаментальну бізнесову підготовку, насамперед завдяки отриманню ступеня «Магістр ділового адміністрування», і застосовує свою компетенцію в певних сферах.\nД. Мак-Грегор запропонував відому дихотомію менеджменту: теорію «Х» і теорію «Y». Теорія «Х» являє собою традиційний погляд на управління і контроль, або передумови автократичного керівника стосовно працівників, згідно з яким:\nкожна звичайна людина не бажає працювати і намагається ухилятися від роботи, наскільки це можливо;\nоскільки люди не схильні до праці, доводиться їх примушувати, керувати ними і погрожувати їм покаранням, якщо вони не докладають належних зусиль для досягнення організаційних цілей;\nкожна людина нечестолюбна, понад усе прагне особистого спокою, намагається уникнути відповідальності, бути підлеглою, щоб нею керували.\nТеорія «Y», яка є засобом інтеграції індивідуальних і групових цілей, виходить з інших припущень керівника щодо своїх підлеглих:\nпраця для людини так само природна, як і гра на відпочинку;\nлюди наділені здібностями до самоуправління і самоконтролю;\nвідданість цілям є функцією винагороди, яка асоціюється з досягненням цих цілей;\nнормальна людина, яка поставлена у відповідні умови, не тільки бере на себе відповідальність, а й прагне її;\nу людей під час вирішення організаційних проблем часто виявляється схильність до творчості, багата уява, винахідливість;\nв умовах сучасного індустріального суспільства інтелектуальний потенціал нормальної людини в рідкісних випадках використовується повністю.\nМоделі управління підлеглими в міжнародних корпораціях розглядають також в розрізі 3 підходів до управління:\nАвтократичне керівництво полягає у жорстких вертикальних відносинах між керівником і окремими підлеглими. Цей стиль забезпечує чіткість функціонування у простих процесах. Використовується в управлінні зарубіжними відділеннями, розташованими у країнах з перехідними економіками, та малорозвинутих країнах.\nПатерналістське керівництво базується на участі окремих підлеглих у прийнятті рішень і партнерських відносинах керівника з кожним підлеглим. Застосовується переважною більшістю західних компаній як у штаб-квартирі, так і зарубіжних відділеннях, розташованих у розвинутих країнах.\nДемократичне керівництво ґрунтується на численних партнерських відносинах між усіма членами групи, включаючи керівника. Використовується переважно японськими корпораціями, а також самонавчальними організаціями і в разі командної роботи.\nУ міжнародних корпораціях використовується також модель керіництва Р. Лайкерта, що включає чотири системи:\n1.Експлуататорсько-авторитарна. Ці керівники мають характеристики автократа.\n2.Прихильно-авторитарна. Ці керівники можуть підтримувати авторитарні відносини з підлеглими, але вони дозволяють підлеглим, хоча й обмежено, брати участь у прийнятті рішень. Мотивація створюється винагородою і в деяких випадках покаранням.\n3.Консультативно-демократична. Керівники виявляють значну, але не повну довіру до підлеглих. Є двостороннє спілкування і деяка довіра між керівниками і підлеглими. Важливі рішення приймаються нагорі, але багато конкретних рішень приймаються підлеглими.\n4.Система, що базується на участі персоналу в управлінні. Передбачає групові рішення та участь робітників у прийняття рішень. На думку Лайкерта, вона найдійовіша. Ці керівники повністю довіряють підлеглим. Взаємовідносини між керівниками і підлеглими дружні і взаємно довірливі. Прийняття рішень вищою мірою децентралізовано. Спілкування двостороннє і нетрадиційне. Лідери системи 4 відповідають характеристикам лідерів, що заохочують участь робітників в управлінні (теорія «Y»). Крім того, вони зорієнтовані на людину, на противагу керівникам системи 1, зорієнтованим на роботу.\n11. Моделі лідерства в міжнародних корпораціях\nНа модель лідерства впливають і культура компанії, і специфіка галузі. Існують дві основні моделі лідерства: харизматичне і експертне.\nХаризматичне лідерство - це лідерство, побудоване на енергетиці, чарівливості, умінні надихати, вести за собою. В більшості випадків формальний лідер, що володіє харизмою, одночасно є і неформальним: він користується пошаною і симпатією колег не тільки як керівник, але і як людина. Його особа є сильним мотиваційним чинником для підлеглих. Харизматичний лідер легко об`єднує людей і створює відмінні команди. Як правило, його підлеглі демонструють високий рівень лояльності і прихильності.\nІснує два варіанти харизматичного лідерства - назвемо їх м`якою і жорсткою харизмою: 1)лідера з мягкой харизмою люблять, поважають, але не бояться. Він швидше схильний мотивувати і переконувати, ніж залякувати і карати. Як правило, з ним радяться в складних ситуаціях, обговорюють свої помилки і промахи, до нього частіше звертаються за підтримкою. Проте м`який харизматичний стиль може мати такі мінуси, як зниження субординації більше, ніж це можливо, ослаблення дисципліни, деякі елементи вседозволеності. 2)Жостка харизма - це «чарівливість і лякаюча сила». Така людина, безумовно, привертає до себе, іноді навіть зачаровує, але при цьому вселяє певний страх підлеглим.\nЕкспертне лідерство - лідерство, засноване в першу чергу на знаннях, коли керівником стає кращий фахівець - аналітик, експерт, здатний вирішити практично будь-яку складну проблему. Експерт в даному випадку - це не професіонал, не що уміє керувати, а хороший фахівець в своїй справі і одночасно адміністратор, який може допомогти вирішити будь-яку проблему.\nУ міжнародних корпораціях використовується також модель керіництва Р. Лайкерта, що включає чотири системи.\n1. Експлуататорсько-авторитарна. Ці керівники мають характеристики автократа.\n2. Прихильно-авторитарна. Ці керівники можуть підтримувати авторитарні відносини з підлеглими, але вони дозволяють підлеглим, хоча й обмежено, брати участь у прийнятті рішень. Мотивація створюється винагородою і в деяких випадках покаранням.\n3. Консультативно-демократична. Керівники виявляють значну, але не повну довіру до підлеглих. Є двостороннє спілкування і деяка довіра між керівниками і підлеглими. Важливі рішення приймаються нагорі, але багато конкретних рішень приймаються підлеглими.\n4. Базується на участі персоналу в управлінні. Передбачає групові рішення та участь робітників у прийнятті рішень. На думку Лайкерта, вона найдієвіша. Ці керівники повністю довіряють підлеглим. Взаємовідносини між керівниками і підлеглими дружні і взаємно довірливі. Прийняття рішень найвищою мірою децентралізовано. Спілкування двостороннє і нетрадиційне.\n12.\tОсобливості міжнар. Комунікацій\n1.Здійснення комунікацій - це зв’язуючий процес, необхідний для будь-якої важливої управлінської дії.\n2.Комунікації - це обмін інформацією між людьми.\n3.Між організацією і її оточенням, між вище і нижче розташованими рівнями, між підрозділами організації необхідним є обмін інформації. Керівники зв’язуються напряму з підлеглими, незалежно від того чи то є індивіди, чи групи. Існують також чутки - як неформальна інформаційна система.\nОсновними елементами комунікаційного процесу є: відправник, повідомлення, канал, отримувач.\nЕтапи процесу - розробка ідеї,кодування і вибір каналу,передача, розшифровка (декодування).\nОсобливості міжнародних комунікацій:\nРозміщення окремих елементів комунікацій в різних частинах світу\nВплив різних культур\nОсобливості м/н комунікацій в різних країнах.\nКерівники заруб. відділень компаній повинні добре володіти системою комунікацій, щоб забезп-ти повне розуміння всіх інфор. повідомлень, які циркулюють між головною конторою та її філіями. Зв’язки між керівн-ми, які говорять на різних мовах, ще більш затруднені. Листи та повідомлення, директивні документи та інструкції перевести можна, але це потребує часу і витрат. При відсутності перекладу зміст може бути зрозумілий закордон-му відділенню, але процес розуміння буде більш тривалим, тому що на нерідній мові люди читають тексти значно повільніше. Саме через труднощі в передаванні інф-ї мен-ру за кордоном часто доводиться докладати більше зусиль для отримання адекватної якості роботи, ніж у себе в країні.\nОск-ки відмінності в культурі теж впливають на зміст та сприйняття того, що передається і приймається в офіційно передаваємій інф-ї, керів-ки ТНК можуть помилково вважати, що іноземці будуть сприймати прийняття рішень та стилі управління таким же чином, як їх співвітчизники. Однак, коли люди різних націоностей збираються разом (в колективі, який працює за проектом), ця проблема стає особливо відчутною. Деякі з цих відмінностей можна зменшити, формуючи єдину корпоративну к-ру.\nПорівняльний аналіз різних типів керівництва (табличка або питання 11)\n[ Cкачайте файл, чтобы посмотреть картинку ] 14.\tУправлінська решітка Блейка-Моутона у міжнар. Бізнесі\nДосить популярною в міжнародному менеджменті є широковідома модель «управлінська решітка», розроблена Р. Блейком і Д. Моутон. Ця модель враховує увагу керівника до бізнесових процесів (горизонталь) та людей (вертикаль) і включає п’ять основних стилів керівництва: Задача, Невтручання, Тепла компанія, Золота середина, Команда. Система участі Р. Лайкерта збігається з позицією «команда» БлейкаМоутона. Однак варто зазначити користь «управлінської решітки» з погляду опанування менеджерами іншої культури, яке зручно можна оцінювати за допомогою вертикального виміру. Адже для оцінки стилю від точки «невтручання» до точки «тепла компанія» для кожного рівня можна розробити відповідні тести і здійснювати необхідні тренінги менеджерів.\nЦе своєрідна матриця, утворена перетином двох складових лідерської поведінки: турботою про роботу і турботою про людей.\nСтиль 1.1 передбачає мінімальне піклування менеджера як про виробництво, так і про потреби працівників, що свідчить про його невисоку зацікавленість у збереженні свого місця в організації. Такі керівники найчастіше не докладають зусиль для впливу на своїх підлеглих, приховують свої думки, байдужі у стосунках з іншими людьми, не втручаються у конфліктній ситуації, не використовують у комунікаціях зворотний зв'язок тощо.\nСтиль 9.1 характеризується поєднанням максимальної турботи про підприємство з мінімальним піклуванням про підлеглих. Керівник вважає за необхідне більше уваги приділяти формуванню і контролю за виконанням виробничих завдань, ніж налагодженню стосунків з групою. Він фактично диктує своїм підлеглим умови виконання роботи, нав'язує свої ідеї, в конфліктних умовах змушує прийняти його позицію, фіксує недоліки в роботі та помилки підлеглих і карає за них.\nСтиль 1.9 свідчить про мінімальне піклування про виробництво і максимальну турботу про працівників. При цьому основна увага приділяється формуванню та збереженню в групі товариських стосунків. Це важливо для керівника навіть тоді, коли психологічний комфорт може спричинити погіршення результатів роботи. Керівник підтримуватиме ініціативу своїх підлеглих, враховуватиме їхні ідеї, запобігатиме конфліктним ситуаціям у групі, винагороджуватиме працівників за досягнення кращих результатів.\nСтиль 5.5 «золота середина». Орієнтована на збереження існуючого становища. Керівник намагається підтримувати досягнуті результати діяльності, перевіряє підлеглих тільки у разі появи відхилень, критично сприймає їхні нові ідеї, у конфліктних ситуаціях займає позицію, яка влаштовує всіх, домагається узгодженості при розробленні рішень, віддає перевагу неформальним оцінкам інформації, отриманої за допомогою зворотного зв'язку.\nСтиль 9.9 це ідеальний, практично недосяжний стиль. Для керівника інтереси виробництва та інтереси працівників є рівноцінними. Такий стиль управління часто називають «управлінням командою». Заохочується активність та ініціативність, колективне обговорення проблем і прийняття рішень з урахуванням позицій членів команди. Керівник користується підтримкою своїх підлеглих, ділиться з ними новими ідеями, разом планує діяльність. При виникненні спірних питань досягає консенсусу, заохочує обопільний зворотний зв'язок з метою підвищення ефективності діяльності організації.\n15. Міжнародні ділові комунікації = 12 питанню\n16. Особливості сучасного технологічного розвитку ТНК\nРозвиток технологій - основна рушійна сила економічного зростання фірми. За останні десятиліття проявились такі умови технологічного розвитку:\nкожна базова технологія - ядро багатьох прикладних технологій;\nОсобливість нового етапу полягає у тому, що тепер розвивається не один блок технологій, як було в 5060 рр. минулого століття, а цілих три: інформаційно-комунікаціний, біотехнологі- чний і блок, пов'язаний з новими матеріалами.\nТехнологічна революція, особливо в інформаційно-комуні- каціній сфері, сприяла процесу глобалізації економіки. З одного боку, збільшення вартості НДДКР інтенсифікувало пошук компаніями можливостей розширення ринків, щоб виправдати зростаючі витрати, а з іншого сучасні засоби комунікації дозволяють надзвичайно швидко поширювати нові зразки поведінки, впливаючи на культуру як виробництва, так і споживання у багатьох країнах. Спроби створення державою локального внутрішнього ринку рано чи пізно призводять до якісного розриву між товарами, запропонованими на національному і міжнародних ринках.\nВзаємодія розглянутих факторів призводить до змін в корпоративній культурі, сприяючи переходу на децентралізоване управління міжнаціональними корпораціями (МНК).\nНа сучасній міжнародній арені здатність компанії до технологічних нововведень стає основним джерелом її конкурентоспроможності. Щоб вижити у жорстких ринкових умовах транснаціональні корпорації мають уважно спостерігати за тенденціями, діями конкурентів, мати висококваліфікований персонал, робити усі необхідні дослідження для вірного вибору стратегії. Здійснюючи інноваційну діяльність, фірма має розуміти потреби ринку, намагатися стати лідером у тому секторі ринку, який був обраний для роботи, забезпечувати чудове виконання й постійно орієнтуватися на споживача, приводячи його в захват якістю товару (послуги). В ідеалі компанія віддала б перевагу роботі в таких умовах, коли споживачам потрібні інновації, наявні технології можуть їх забезпечити, а конкуренція мінімальна або взагалі відсутня. Тоді розуміння ринку зводиться до розширення уявлення про умови сприятливих для здійснення інновацій. При цьому для успішного здійснення інноваційної діяльності ТНК мають вміти точно оцінити свої перспективи та ризики, з якими вони можуть зіштовхнутися під час реалізації тієї чи іншої інноваційної стратегії.\n17. Типи та цілі технологічної політики ТНК. Програми «шість сігм»\nТехнологічна політика слугує двоєдиній глобальній цілі фірми: по-перше, знизити ризики і вижити, по-друге, підвищити ефективність власної діяльності, стати більш прибутковою.\nТрадиційно більшість ТНК застосовувала один з двох класичних типів проведення технологічної політики:\nполітика глобального центру («center-for-global»);\nполітика поліцентризму («local-for-local»).\nПолітика глобального центру полягає в пошуку нових технологій у країні базування для створення нових продуктів і процесів за рахунок використання централізованих ресурсів материнської компанії і поширенні інновацій по світових відділеннях МНК.\n1) необхідність контролю з боку менеджменту МНК над технологією, яка розглядається як довгострокова конкурентна перевага;\n2) необхідність тісної взаємодії між розробкою документації і обладнання, а пізніше між функціями виробництва і розвитку технології;\n3) в умовах мінливої конкурентної обстановки централізація скорочує час на проведення НДДКР.\nОсновний ризик централізованого проведення технологічної політики полягає у тому, що результат інновацій не може точно відображати локальні ринкові потреби, можливі також труднощі з впровадженням нової технології через опір з боку дочірніх фірм прийняттю централізованих рішень.\nДругий традиційний тип здійснення технологічних змін, політика полі центризму «local-for-local», передбачає, що дочірні компанії МНК використовують свої можливості і ресурси для розробки нових технологій, які забезпечують їх власні потреби. Ця модель дозволяє враховувати унікальні потреби різних країн, в яких діють МНК. У сучасних умовах, незважаючи на поглиблення тенденції глобалізації у багатьох галузях, необхідність врахування особливостей місцевого попиту і національних відмінностей не зникає, а часто навіть зростає.\nАле у такого типу інноваційного процесу є і негативні сторони:\nдублювання розробок, уже проведених в інших дочірніх компаніях МНК, у випадку, коли кожне національне відділення шукає власне рішення загальної проблеми;\nКрім основних двох типів технологічної політики варто згадати ще два проміжні варіанти, а саме розподілена та інтегрована системи технологічного розвитку.\nТехнологічна політика типу «locally-leveraged» включає використання ресурсів національного відділення в цілях створення інновацій не лише для місцевого ринку, але й для поширення їх на світовій основі. Даний спосіб проведення технологічної політики вимагає від менеджменту розвивати і контролювати процес навчання кадрів дочірніх фірм корпорації, координувати їх діяльність в області НДДКР, проте дає можливість значно підвищити ефективність використання інноваційних ресурсів.\nОстанній тип проведення інноваційної політики «globally- linked» передбачає об'єднання ресурсів і можливостей всіх елементів МНК як на рівні головної компанії, так і на рівні дочірніх фірм для спільного створення і впровадження інновацій. У цьому випадку кожна одиниця своїми власними унікальними ресурсами сприяє розробці спільних інновацій. Цей тип технологічної політики краще інших підходить в умовах, коли потреба в інноваціях не відповідає дослідницьким можливостям даного внутрішньодержавного відділення або коли об'єднані ресурси і можливості декількох організаційних одиниць можуть сприяти більш ефективній розробці потрібної технології. Створення гнучких зв'язків дозволяє об'єднати зусилля багатьох одиниць для отримання ефекту синергії.\n«Шість сигм»- це найвищою мірою організований процес, що допомагає зосередитися на виробництві і постачанні майже зроблених виробів і послуг. Слово «Сигма» тут означає середнє квадратичне відхилення (корінь квадратний з дисперсії), що показує, наскільки даний процес відхиляється від ідеального. Основна ідея, що лежить в основі методу «Шість сигм» наступна: якщо ми можемо вимірити кількість «дефектів» (у широкому змісті цього слова) у процесі, то ми можемо систематично обчислювати, як виключити їх і підійти якнайближче до «бездефектного» процесу. Метод «Шість сигм» це філософія ведення бізнесу, зосереджена на виключенні дефектів за допомогою використання знання фундаментальних процесів. Цей метод інтегрує в собі принципи ведення бізнесу, статистичні методи та інженерні методи для досягнення відчутних результатів. Інструменти методу «Шість сигм» можуть застосовуватись на всіх етапах ведення бізнесу у виробництві, продажу, маркетингу, проектуванні, управлінні та-сервісному обслуговуванні.\n18. Трансфер технологій в середні ТНК\nВиділяють такі форми трансферту технологій на світовому ринку:\nпередача, продаж або надання за ліцензією всіх форм промислової власності (за виключенням товарних і фірмових знаків);\nнадання know-how і технологічного досвіду;\nторгівля високотехнологічною продукцією;\nнадання технологічного знання, необхідного для придбання, монтажу і використання машин і обладнання, напівфабрикатів і матеріалів, отриманих за рахунок закупки, оренди, лізингу або якимось іншим шляхом;\nпромислове і технічне співробітництво в частині, що стосується технічного змісту машин, обладнання, напівфабрикатів, матеріалів;\nнадання консалтингових послуг та інжиніринг;\nпередача технології в рамках науково-технічної виробничої кооперації;\nпередача технології в рамках інвестиційного співробітництва.\nМіжнародна передача технології може здійснюватись як за між фірмовими каналами незалежними іноземними фірмами, так і за внутрішніми каналами МНК у випадку впровадження в будь - якому національному відділенні науково-технічного досягнення, розробленого організаційною одиницею МНК в іншій країні.\nЗагальна схема процесу передачі технології включає такі етапи:\n1. Визначення потреби. Передбачає вивчення економічної необхідності заміни існуючої технології, вимог ринкового попиту, факторів конкуренції, порівняння технології, що використовується з тією, яку планується залучити, з огляду на доступність ресурсів (людських, кваліфікаційних, матеріальних, фінансових та ін.), супутніх технологій (як у країні, так і за її межами).\n2. Оцінка технології. Пов'язана з визначенням всіх існуючих або розроблюваних технологій, які можуть задовольнити потребу. Включає оцінку доступності, придатності, продуктивності альтернативних технологій, можливість їх адаптації до місцевих умов. Також розглядаються тенденції технологічного розвитку і перспективи появи ще більш досконалих технологій.\n3. Планування передачі технології. Включає фінансове, маркетингове планування; планування трансферту як фізичного (у формі машин, обладнання), так і у формі передачі знань, науково - технічної документації; планування навчання і підготовки кадрів; планування матеріальних потоків; планування процесу впровадження технології (пошук найбільш ефективного способу впровадження); планування процесів управління, експлуатації технології та її модернізації.\n4. Здійснення трансферту технології. Оцінка і вибір найбільш ефективного способу впровадження технології, визначення графіку введення, організація навчання персоналу, розробка систем контролю, управління, змісту і обслуговування технології, а також розвиток місцевих можливостей для удосконалення технології з урахуванням потреб національної економіки.\n19. Планування та організація технологічної дія-ті міжнар. Корпор.\nТехнологічну позицію фірми багато в чому визначає правильне рішення стратегічних задач:\n-розміщення науково-дослідних підрозділів;\n-рішення про те, чи розробляти самим продукт (відповідно технологію), чи закуповувати;\n-вибір майбутнього напрямку дослідження;\n-розміщення людських і фінансових ресурсів в різних країнах.\n1.Моделі розміщення НДДКР.\nМодель технологічної кривої.\nМодель технологічної кривої виходить з того, що кожна технологія має свою природну межу, причому по мірі наближення до нього для покращання параметрів продукту (процесу) необхідні все більші питомі інвестиції. Модель відображає особливості процесу інтернаціоналізації досліджень і розробок. Це можливість перенесення НДДКР за кордон для досягнення тих же результатів за допомогою менших капіталовкладень із-за більш низької вартості ресурсів за кордоном, а також більш швидкого зростання результативності і, можливо, навіть підняття її межі за рахунок іншої науково-виробничої культури, впливу супутніх технологійЗвичайно результативність технологій порівнюють шляхом співставлення досягнутого з їх допомогою головного параметру, що цікавить основного споживача; нова технологія визнається перспективною, якщо вона дозволяє досягти тих же або кращих показників, ніж попередня.\nЙого особливість полягає у виділенні моделей для прийняття управлінських рішень по різним питанням. Вибір політики в технологічній сфері визначається в даній методиці в залежності від значення таких показників, як привабливість технології і технологічна позиція підприємства. При високій привабливості нової технології передбачається вибір більш капіталомістких проектів, а при низькій - менша інвестиційна активність. Із хорошою технологічною позицією пов’язується більш агресивна політика на м/н ринку, більший ступінь залучення ресурсів компанії в глобальну гонку, тоді як більш слабка орієнтує фірму на кооперацію в м/н масштабі.\nПроцес носить двохступеневий характер: спочатку вирішується питання про те, як буде проводитись науково-технічна діяльність, а потім - де будуть розміщені центри НДДКР.\nВ її основі лежить ромб факторів конкуренції М.Портера, яка модифікована таким чином, щоб можна було оцінити відмінності розміщення центрів НДДКР:\n-серед факторів виробництва виділені людські ресурси, так як кваліфікація персоналу у сфері НДДКР відіграє вирішальну роль;\n-споживчі “підтримуючі галузі” замінені “підтримуючими технологіями”;\n-попит має значення остільки, оскільки він визначає тип напрямку розвитку продукту: або орієнтоване на запити конкретних клієнтів (ринкове), або просуваюче технологію (технологічне);\n-фактор конкуренції меншою мірою суттєвий для вибору місця розміщення центрів НДДКР.\n2.Вибір форм науково-технічного співробітництва.\nАналіз сучасних тенденцій такої практики показує, що поряд із вказаними мотивами все більше значення набувають наступні вигоди від співробітництва: використання потенціалу партнера для виходу на зарубіжні ринки, нарощення неформалізованого обсягу знань і навичок, оптимізація процесу виконання НДДКР за рахунок координації діяльності постачальників і споживачів і посилення ринкових позицій учасників.\n3.Фінансування м/н проектів.