Даніела Стіл - Неодружені та небезпечні\nГоловна » Авторський куточок » Стіл Даніела » Даніела Стіл - Неодружені та небезпечні\nДаніела Стіл - Неможливо\nДаніела Стіл — «Чари»\nЯскраві та гарячі сонячні промені лоскотали палубу моторної яхти «Блакитний місяць». Це була вісімдесятиметрова блискуча досконала конструкція з незвичайним дизайном. Басейн, посадочний майданчик для гелікоптерів, шість гостьових кают класу люкс, каюта власника — ніби декорація до фільму про гламурне життя — і команда з шістнадцяти бездоганно вишколених моряків. Зображення як самого «Блакитного місяця», так і його власника часто з’являлися у журналах з вітрильного спорту по всьому світу. Чарлз Самнер Гаррінгтон придбав цю красуню шість років тому в одного арабського шейха. Свою першу яхту він купив, коли йому виповнилося двадцять два роки. То був невеликий двадцятип’ятиметровий катер із назвою «Мрія». І двадцять чотири роки по тому він насолоджувався життям на борту «Блакитного місяця», як колись на своїй «Мрії».\nУ свої сорок шість Чарлз Гаррінгтон розумів, що він «везунчик». З усього було видно, що фортуна ласкава до нього. У двадцять один він успадкував велику купу грошей, і з того часу вже двадцять п’ять років поспіль відповідально розпоряджався нею. Він досяг неабияких успіхів на чолі фонду, який колись заснувала його родина, і вигідно вкладав гроші. Чарлі розумів, що мало кому так посміхнулася доля, і робив усе, аби підтримати багатьох інших — або за допомогою фонду, або ж особисто. Він відчував цей величезний тягар відповідальності і навіть ще юнаком думав передовсім про інших, а вже потім про себе. Особливо він переймався проблемами нещасних дітей. Фонд багато робив у галузі освіти, медичної допомоги знедоленим, насамперед у країнах, що розвиваються, також велика увага приділялася вирішенню проблеми брутального поводження з дітьми в бідних районах міста. Чарлз був головою громади, проте завжди без пафосу чинив благодійність або через фонд, або анонімно. Чарлз Гаррінгтон був гуманістом, людиною надзвичайно сумлінною та дбайливою. Він глузував, коли визнавав, що є «безнадійно зіпсованим», проте не мав наміру змінювати той спосіб життя, який вів. Він міг собі дозволити, віддаючи мільйони на добробут інших, водночас витрачати й на свої особисті потреби кругленьку суму. Цей чоловік ніколи не був одруженим, не мав дітей, насолоджувався заможністю і, коли випадала нагода, щиро насолоджувався у компанії своїх друзів.\nКожного року, без жодного винятку, Чарлі та двоє його найближчих друзів — Адам Уейс і Грей Хоук — цілий місяць проводили на яхті Чарлі у круїзі по Середземномор’ю, роблячи зупинки де забажається. Вони відпочивали в такий спосіб ось уже десять років. Саме на цю подорож усі чекали з нетерпінням і зробили б усе можливе, аби не проґавити її. Щороку, хоч дощ, хоч каміння з неба, першого серпня Адам і Грей приїздили до Ніцци на борт «Блакитного місяця» на цілих чотири тижні — як колись на борт його попередниці «Мрії». Чарлі жив на яхті вже з липня, часом не повертаючись до Нью-Йорка аж до середини або навіть і до кінця вересня. Справами фонду та фінансовими операціями він легко керував із борту яхти. Весь серпень друзі відводили для розваг. Цей рік теж не став винятком. Чарлз спокійно снідав на палубі, яхта повільно гойдалася на хвилях. Друзі кинули якір біля порту Сен-Тропе. Тієї ночі вони повернулися запізно, десь близько четвертої ранку.\nОднак, незважаючи на це, Чарлз прокинувся рано. Його спогади про вчорашній вечір були дещо туманними. Так було завжди, коли він опинявся в компанії Адама та Грея. Вони були грізним тріо, але їхні розваги були безневинні. Вони ні перед ким не відповідали, ніхто з трьох не був одружений, а на цей момент жоден навіть не мав постійної коханки. Ще з давніх-давен вони домовилися, що, незважаючи на їх сімейний стан, вони приїздитимуть на яхту самі, перебуватимуть цей місяць холостяками, серед чоловіків, задовольняючи свої примхи. Вони нікому не завинили ані вибачення, ані пояснення; кожен із них останні одинадцять місяців року старанно працював у своїй царині: Чарлі — благодійником, Адам — адвокатом, Грей — художником. Чарлзу подобалося говорити, що вони заслужили на свою відпустку — тобто щорічний круїз.\nДвоє з трьох залишалися холостяками за власним бажанням. А Чарлз, проте, наполягав на тому, що його це зовсім не стосується. Його сімейний стан, на його думку, це — випадковість, так би мовити, примхи долі. Він хотів одружитися, але, незважаючи на всі роки пошуків, ще не зустрів тієї «єдиної» жінки. Втім, він усе ще не втрачав надії і продовжував ретельні пошуки. Колись, ще замолоду, він був зарученим чотири рази. І кожного разу щось траплялось, і весілля було відкладено — на його великий жаль та прикрість.\nЙого перша наречена зрадила його з майбутнім весільним дружкою за три тижні до весілля. Це стало для нього справжнім ударом. У нього, звичайно, не залишилося іншого вибору — тільки відмовитися від весілля. Тоді йому виповнилося тридцять.\nЙого наступна майбутня «наречена» переїхала у справах до Лондона, щойно вони заручилися. Він розривався між домом та Лондоном, щоб мати можливість бачитися з нею, а вона працювала в британському часописі — журналі «Вог», ледве викроюючи для нього якусь часинку. А він терпляче очікував на неї в орендованій саме для побачень квартирі. За два місяці до весілля дівчина зізналася, що кар’єра для неї — головне, вона не бачить себе без неї і, коли вони одружаться, не кине роботу заради нього. Для нього це питання було принциповим: він сподівався, що дружина сидітиме вдома, виховуючи дітей. Він не хотів одружуватись із бізнес-леді, тож вони вирішили залишитися друзями. Для Чарлза це стало справжнім розчаруванням. Тоді йому було тридцять два, і ще ніколи в житті він не мав такої рішучості щодо пошуку жінки своєї мрії. Рік по тому він був упевнений, що вже знайшов її — фантастичну дівчину, готову заради нього кинути медичний інститут. Вони разом поїхали до Південної Америки у справах фонду: відвідати дітей з країн, що розвиваються. Він і вона мали стільки спільного, що заручилися через півроку після першої зустрічі. Все йшло чудово, доки Чарлз не зрозумів, що невід’ємною часткою його нареченої є її сестра-близнючка. І передбачається, що де одна, там і друга. Чарлз та сестра-близнючка одразу ж не вподобали одне одного. Їхні зустрічі перетворювалися на палкі суперечки та нескінченні сутички. Він був упевнений, що згодом їхні стосунки переростуть у ворожнечу. Тому Чарлз і вирішив припинити свої стосунки з майбутньою нареченою. Вона не заперечувала. Її сестра надто важила для неї, щоб одружитися з чоловіком, який відверто нехтував близнючкою. Десь через рік та дівчина узяла з кимось шлюб. Близнючка переїздила до них. Чарлз зрозумів, що вчинив правильно.\nОстаннє заручення Чарлза п’ять років тому мало жалюгідний кінець. Вона кохала Чарлі, але сказала, що не бажає мати дітей — навіть після поради сімейного психолога. І немає значення, як сильно дівчина його кохає: вона не поступиться своїми переконаннями ані на йоту. Спочатку він вважав, що зможе вмовити її, але програв. І вони лишилися друзями. Як і з усіма попередніми. І ніяких винятків.\nЧарлзу таланило залишатися друзями з усіма своїми коханками. На Різдво жінки, з якими він принаймні недовго зустрічався або весілля з якими було скасовано, котрі узяли вже шлюб з іншими чоловіками, зазвичай закидали його вітаннями. На перший погляд, якщо узяти родинні фотокартки цих жінок, вони здавалися однаковими. Вродливі вишукані білявки зі знатних родин, які відвідували належні школи, одружувалися з відповідними чоловіками. Жінки посміхалися до нього з цих різдвяних знімків-привітань: поруч солідні чоловіки, коло них — біляві діти. Він досі спілкувався із багатьма з цих жінок, вони всі любили Чарлі й зберігали ніжні спогади про нього.\nЙого друзі Адам і Грей постійно натякали Чарлі, що годі вже зустрічатися з дебютантками вищого світу та світськими левицями, час покохати «справжню» жінку. Що таке «справжня» жінка, кожен розумів по-своєму. Але Чарлз точно знав, яку жінку він шукає. Родовиту, багату, освічену, розумну — жінку, яка має такі самі цінності, ідеали, родину, що й він. Ось що було важливим. Його родинні корені простежувалися аж до Англії п’ятнадцятого століття. Багатству його було вже декілька століть. І він закінчив Прінстон, як його батько та дідусь. Мати вчилася у школі пані Портер у Європі, як і його сестра. І Чарлі хотів одружитися саме з такою жінкою. Це був дещо застарілий погляд, який навіть відгонив снобізмом, але Чарлі точно знав, чого він бажає і що йому припаде до смаку. Він і сам був дещо старомодним, із традиційними цінностями. Маючи консервативні політичні вподобання, Чарлз, однак, користувався надзвичайною повагою, і, якщо траплялися подеколи інтрижки, він завжди був чемним і винятково шляхетним. Чарлз був джентльменом, чоловіком неабиякої елегантності та пошани, як кажуть, з голови до кінчиків нігтів. Він був уважним, люб’язним, щедрим і чарівним, а його поведінка — бездоганною. Жінки обожнювали його. Уже давно він став своєрідним викликом для всіх жінок не тільки Нью-Йорка, а й багатьох міст, де подорожував та мав друзів. Усі любили Чарлі. Його важко було не любити.\nШлюб із Чарлзом Гаррінгтоном здавався своєрідним головним призом для кожної. Але, немов чарівний принц із казки, він подорожував світом у пошуках своєї жінки, тієї особливої, «справжньої». Втім, він зустрічав привабливих жінок усюди, спершу таких дивних та чуттєвих, але потім вже по дорозі до вівтаря розумів, що припускається фатальної помилки. І це вкрай засмучувало самого Чарлі. Його плани щодо одруження та дітей кожного разу псувалися. У свої сорок шість він був усе ще неодруженим, і, як він вважав, не через власну помилку. Просто та сама жінка десь ховається, але він сповнений рішучості знайти її. Чарлі відчував, що знайде. Колись. Невідомо де. Досі ж йому вдавалося уникати фатальних помилок з усіма цими перевтіленими самозванками. Його тішило те, що він таки не одружився з «чужою» жінкою. Сподівався цього уникнути й надалі. І дякував Богові, що Він досі оберігав його. Чарлз пильнував, був завжди насторожі, аби не припуститися цих фатальних помилок. Немов відчував, що його жінка десь є, він просто ще не зустрів її. Але одного дня зустріне. Обов’язково.\nПоки дві офіціантки подавали сніданок та готували другу чашку кави для нього, Чарлі сидів із заплющеними очима, підставивши обличчя сонячним променям. Після минулої ночі — він випив кілька келихів мартіні, а потім шампанського — Чарлі було зле, але після ранкового купання йому стало краще. Він був досвідченим плавцем, капітаном команди у Прінстоні та вправним віндсерфінгістом. Незважаючи на вік, він мав надзвичайно спортивну форму. Також був пристрасним лижником, узимку при найменшій можливості грав у сквош, улітку в теніс. Заняття спортом вплинуло не тільки на його здоров’я. Він мав тіло тридцятирічного чоловіка. Чарлі виглядав надзвичайно привабливо — високий, стрункий, з солом’яного кольору волоссям, у якому губилися сиві волоски, що з’явилися з віком. У нього були блакитні очі, а після місяця на борту яхти з’явилася золотава засмага. Він мав такий вигляд, що одразу вражав. І йому подобалися високі, худорляві шляхетні білявки. Він ніколи не замислювався чому, але ж і його мати, і сестра були саме такими — високими білявками.\nМати була писаною красунею, а сестра — зіркою тенісу в коледжі, але все покинула заради брата. Коли його батьки проводили відпустку в Італії, їхня машина потрапила в автомобільну аварію. Обоє загинули. Тоді йому виповнилося шістнадцять, а сестрі — двадцять один. На передостанньому курсі вона змушена була кинути навчання й повернутися додому, щоб узяти на себе тягар відповідальності за сім’ю, бо батьків не стало. Ще й досі Чарлі не міг без сліз згадувати свою сестру. Два роки по тому, коли сам Чарлз вступив до коледжу, Елен запевняла, що повернеться до занять. З її боку це була велика жертва задля нього. Елен була надзвичайною жінкою, Чарлі обожнював її. Коли від’їздив до коледжу, він ні про що не здогадувався. Сестра не сказала, що вона хвора. Їй вдалося тримати свою хворобу в таємниці протягом трьох років. Вона виправдовувалася, що дуже зайнята у справах фонду й не має можливості повернуться до навчання. І він вірив їй. Насправді ж у неї була пухлина головного мозку, і вона відважно боролася за життя. Лікарі відразу встановили, що пухлину не можна видалити через її місцезнаходження. Елен померла, коли їй було лише двадцять шість, за місяць до того, як Чарлі закінчив Прінстон. На випускний вечір до Чарлі ніхто не приїхав. Його родина — батьки та сестра — покинули його, він залишився сам у цілому світі, володіючи купою грошей та водночас відчуваючи величезний тягар відповідальності за все, що близькі залишили після себе. Одразу ж після закінчення коледжу він придбав свою першу яхту й протягом двох років поспіль подорожував навколо світу. Кожного дня він згадував свою сестру й усе, що вона для нього зробила. Елен навіть залишила навчання задля нього, присвятивши все своє життя до останнього подиху йому, братові, як колись їхні батьки. Родинне життя Гаррінгтонів було сповнене любові та гармонії. Єдина жахлива річ, яка трапилася з ним у юні роки, — втрата всіх, кого він любив і хто любив його. Вони загинули, залишивши його напризволяще. Тому єдине, чого він побоювався, — покохати когось, а потім втратити.\nЙому виповнилося двадцять чотири, коли він повернувся з плавання навколо світу. Чарлз пішов до школи бізнесу Колумбійського університету і здобув там ступінь магістра, навчився керувати фондом та вести грошові операції. Він подорослішав за одну ніч, коли взяв на себе відповідальність. І відтоді ніхто жодного разу не зневірився у ньому. Хоч і знав, що ані Елен, ані їхні батьки не покинули його навмисно, він почувався самотнім, немов залишився один у всесвіті. У нього був неабиякий капітал, декілька ретельно вибраних друзів. Але він розумів, що, доки не знайде своєї жінки, відчуватиме себе самотнім. Він не погоджувався ні на що інше, тільки на ідеальну жінку, таку, якою була його мама, якою була Елен. Жінку, яка залишиться з ним до кінця. Чарлі навіть собі майже ніколи не зізнавався, що боїться знов залишитися самотнім. Їхня смерть — не їх провина. Просто їм судилися тяжкі випробування. І ще важливішою ставала для нього проблема знайти саме свою жінку — ту, на яку він міг би розраховувати, яка б народила йому дітей, ідеальну жінку у всіх її проявах. Це було найголовнішим для нього. Чарлі вважав, що така жінка заслуговує на очікування.\n— Боже мій... — він почув стогін позаду.\nУпізнавши голос, Чарлі посміхнувся, розплющив очі й повернув голову. Напроти нього за столом сидів Адам у білих шортах та світло-блакитній футболці. Одна з офіціанток налила йому чорної кави. Адам зробив кілька ковтків, перш ніж продовжити розмову.\n— Що, в чорта, я пив учора? Хтось мене отруїв.\nУ Адама були майже чорні очі, темне волосся, про гоління він забув. Він був середній на зріст, широкоплечий, проте мав дещо брутальний вигляд. Його не можна було назвати красунчиком, як Чарлі, але він був розумний, веселий, привабливий і, як то кажуть, мав шарм. Жінки обожнювали його. Усі недоліки у зовнішності він компенсував своїм розумом, силою та грошима. А він непогано заробляв у останні роки.\n— Здається мені, що ти пив ром та текілу, але це після пляшки вина за вечерею.\nВони всі разом пили «Шато Бріон», перш ніж відвідати бари та дискотеки Сен-Тропе. Щодо Чарлі, то він не сподівався знайти тут свою єдину жінку, але ж навколо було багато інших дівчат, щоб весело провести час.\n— Коли я йшов з дискотеки, ти смоктав бренді.\n— Досить. Я вирахував. У всьому винен ром. Кожного року на твоїй яхті я перетворююся на п’яницю. Якби я так пиячив удома, я б залишився без роботи. — Адам Уейс примружився від сонця, надягнув темні окуляри й посміхнувся.\n— Ти паскудно впливаєш на мене, Чарлі. Але в тебе весело. О котрій годині я повернувся?\n— Десь о п’ятій.\nУ голосі Чарлі не звучало ані захоплення, ані докору. Він не засуджував своїх друзів. Просто хотів, щоб вони розважалися. І вони гуляли на повну силу, всі троє. Адам і Грей були його найкращими друзями. Між ними встановився особливий зв’язок, більший, ніж просто дружба. Вони троє були як брати й останні десять років багато часу проводили разом.\nАдам познайомився з Чарлі одразу ж після розлучення з Рейчел. Адам та Рейчел зустрілися в Гарварді на другому курсі. Відтак вони разом навчалися на юридичному факультеті. Вона здобула диплом та з першого разу отримала адвокатську практику, хоча ніколи не працювала за фахом. Адам отримав практику лише з другої спроби, однак став видатним адвокатом і заробляв багато грошей. Працював у фірмі, яка спеціалізувалась на представленні інтересів рок-зірок та видатних спортсменів, і любив свою роботу. Вони з Рейчел одружилися наступного дня після закінчення університету. Обидві родини, що мешкали в одному районі міста, на Лонг-Айленді, і були знайомі, сприяли цьому весіллю та раділи за молодят. Якось так сталося, що Адам із Рейчел познайомилися тільки в університеті, хоча їх батьки приятелювали. Він ніколи не прагнув знайомитися з дочкою батькових друзів. Він знайшов її сам, хоча, коли вони привіталися, Адам відразу зрозумів, хто вона. Рейчел здавалася ідеальною парою для нього.\nКоли вони одружилися, все було спільним, а попереду — ціле щасливе життя. Упродовж медового місяця Рейчел завагітніла. Через рік ще раз. За два роки після одруження вони вже мали двох дітей. Зараз Аманді та Джейкобу було чотирнадцять та тринадцять. Подружнє життя Адама тривало п’ять років. Він був дуже зайнятим: багато працював, будував кар’єру, повертався додому о третій ночі — після годин, проведених зі своїми клієнтами та їхніми друзями на концертах або спортивних змаганнях. Але, незважаючи на всі спокуси навколо нього, — а їх було чимало, — Адам залишався відданим Рейчел. Однак саме вона втомилася від самотніх ночей і закохалася у дитячого лікаря, з яким була знайома ще з часу свого студентства. Вона зрадила чоловіка з ним, доки Адам, як божевільний, заробляв гроші. За три місяці до того, як дружина покинула його, він став компаньйоном у конторі, і Рейчел запевняла, що в нього все буде гаразд. Вона забрала з собою дітей, меблі, половину грошей і швидко одружилася з лікарем. Ще й чорнило не встигло висохнути на свідоцтві про розлучення. І десять років по тому Адам все ще ненавидів її. Йому коштувало багатьох зусиль залишатися чемним із нею. Остання річ у світі, яку б він зробив, — знов одружитися, знов пережити усе. Він мало не загинув, коли Рейчел пішла й забрала дітей.\nІ десять років поспіль він уникав будь-якої прихильності до жінок, з якими зустрічався, обираючи дівчат, удвічі молодших за себе, з однією мозковою звивиною. Що більше грошей він мав, то легше було знайти таких дівчат. У сорок один рік він зустрічався з дівчатами між двадцятьма одним та двадцятьма п’ятьма роками: моделями, майбутніми зірками, прихильницями, які завжди оточують спортсменів та рок-зірок. У більшості випадків він навіть не пам’ятав їх імен. Адам завжди був чесним та щедрим до них. Він одразу казав, що більше не планує одружуватися, і всі їхні зустрічі — лише задля розваги. Його прихильність тривала не більше місяця, та й навіть цього було забагато. Усе, на що можна було сподіватися, це кілька вечорів у ресторані, кілька ночей кохання, і все — Адам ішов далі, до нових перемог. Рейчел забрала його серце й викинула на смітник. І розмовляли вони принагідно, а з роками такі нагоди траплялися дедалі менше й менше, бо діти виросли. Найчастіше він відправляв їй коротенькі повідомлення електронною поштою або телефонував через свого секретаря. Він не хотів мати з нею нічого спільного. Як і з кимось іншим. Адам обожнював свою незалежність, і ніщо у світі не змусило б його ризикувати нею.\nЙого мати врешті-решт припинила нарікати на те, що він не одружений, і майже облишила спроби познайомити його з «гарною дівчиною». Адам уже мав те, чого жадав, — нескінченну низку партнерок задля задоволення. Якщо він бажав із кимось побалакати, то дзвонив друзям. На його думку, жінки існували лише для сексу, веселощів та... тримання дистанції. Він не мав наміру наближатися до жодної з них, аби знов не відчути біль. На відміну від Чарлі, він не шукав ідеальну жінку. Все, чим він переймався, — ідеальні коханки на час, не довше, ніж на два тижні. І він продовжував таке життя. Адам не мріяв про серйозні стосунки. Важили для нього лише його діти, робота, друзі. А серед його друзів жінкам не було місця. Рейчел була його запеклим ворогом, мати — тягарем, котрий він повинен нести, сестра — прикрістю, а жінки, з якими він зустрічався, — не більше, ніж чужими людьми. Йому значно більше подобалося бути в компанії чоловіків: набагато спокійніше і зручніше. Особливо з Чарлі та Греєм.\n— Здається, я неабияк розважився вчора, — сказав Адам із посмішкою. — Останнє, що я пам’ятаю, як танцював серед якихось бразилійок. Вони навіть не розуміли англійської — але, друже, як вони танцювали! Я сам танцював самбу, наче божевільний, і випив море алкоголю. Дівчата були неперевершені.\n— Ти теж не дав маху, — голосно зареготав Чарлі.\nОбидва повернулись обличчями до сонця. Погода стояла чудова. Навіть Адам, попри головний біль, почувався краще. Адам гуляв на широку ногу, але й багато працював. Він був на цей час найвідомішим адвокатом у своїй галузі, постійно зібраним та заклопотаним, носив із собою три мобільні телефони й пейджер і весь час перебував у перельотах або на зустрічах із клієнтами. Він представляв інтереси цілої низки знаменитостей, які надзвичайно регулярно потрапляли у халепи. Але Адаму подобалася його робота. З клієнтами він являв такий взірець терплячості, як ні з ким іншим, окрім хіба що своїх дітей. Бо діти були для нього всім.\nЗдається, я призначив двом із них побачення, — зауважив Адам, усміхаючись від згадки про цих бразилійок. — Вони не розуміли жодного мого слова. Я повинен повернутися сьогодні ввечері до того бару й подивитися, чи вони там.\nДруга чашка кави збадьорила Адама. З’явився Грей у темних окулярах, із кучмою білявого волосся, що стирчало на всі боки. Він нерідко забував розчісуватися. Однак при цьому не виглядав неохайним навіть у купальному костюмі чи футболці, на якій залишилися плями від фарби. Позіхнувши, він сів за стіл.\n— Я вже застарий для цього, — сказав він, із подякою беручи чашку й відкорковуючи невеличку пляшечку з пивом «Антерберг». Присмак пива заспокоїв розладнаний після вчорашньої ночі шлунок. Він поступався фізичною формою Чарлі та Адаму. Був високий та худорлявий і виглядав дещо сухоребрим. У дитинстві його можна було знімати на постер разом із голодуючими дітьми. Зараз він виглядав просто худим. Грей був художником і жив у Вест-Вілідж, де місяцями працював над своїми вигадливими картинами. Він якось зводив кінці з кінцями, коли вдавалося продати два-три шедеври на рік. Як і Чарлі, він ніколи не був одружений і не мав дітей. Його поважали у світі мистецтва, однак його картини не мали успіху. А йому й байдуже. Гроші для нього нічого не важили. Він постійно визнавав, що єдина річ, яка його турбує, — його робота. Він запропонував Адамові та Чарлі пиво. Обидва скривили губи та відмовилися.\n— Не розумію, як можна пити таку гидоту, — зазначив Адам, кривлячись навіть від самого запаху пива. — Може, воно й допомагає, але краще похмілля, ніж пиво.\n— Пиво — велика річ. Похмілля як рукою знімає. Краще хай мене відразу розстріляють, ніж так пиячити. Я завжди забуваю, яка то погана річ — пияцтво. Нас уже зарахували до асоціації анонімних алкоголіків? — спитав Грей, роблячи ще один ковток пива. Потім, випивши каву, він узявся за яєчню.\n— Зараз тільки перший тиждень, усе попереду, — весело відповів Чарлі.\nВін насолоджувався колом друзів. Спершу потураючи всім своїм забаганкам, після декількох днів вони зазвичай починали бурчати собі під ніс. Однак усе було не так вже й погано, як здавалося на перший погляд. Хоч вони й багато випили минулого вечора, проте ж і багато танцювали з незнайомками, спостерігали за життям, насолоджувалися компанією один одного. Чарлі залюбки проводив цілий місяць із друзями. Їхня відпустка була кульмінацією цілого року. Для нього, для Адама, для Грея. Кожен рік вони з нетерпінням чекали на цей місяць, протягом якого отримували заряд бадьорості на всі наступні одинадцять місяців. У них уже були спогади про десять таких подорожей, і вони потішалися щоразу, коли зустрічалися та згадували про свої витівки.\n— Цього року ми щось рано розпочали пиячити ночами. Моя печінка вже не витримує і постійно нагадує про себе, — зауважив Грей.\nВін виглядав дещо занепокоєно після того, як покінчив з яєчнею та грінками, щоб заспокоїти шлунок. У голові ще гуло, але пиво допомогло. Адам навіть не міг дивитися на все, що з’їв Грей. Завдяки лікам, які Адам приймав скрупульозно кожного дня, знаходячись у морі, він не страждав від морської хвороби.\n— Я помру, якщо ми не зменшимо обертів. Менше алкоголю, менше танців. Чорт забирай, я втрачаю форму. — Грею лише недавно виповнилося п’ятдесят, але він здавався набагато старшим, ніж його друзі. Чарлі ж мав дуже молодий вигляд: у свої сорок шість він виглядав на п’ять, навіть на десять років молодше. Адаму було лише сорок один, і він мав прекрасну статуру. Де б він не знаходився, наскільки зайнятий би не був, він щодня відвідував тренажерний зал. Адам вважав це єдиним антидепресантом для себе. Грей ніколи не займався спортом, недостатньо спав, мало їв, жив тільки задля мистецтва. Як Адам — задля своєї справи. Грей витрачав години, стоячи біля мольберта, міркуючи, мріючи, дихаючи мистецтвом. І хоча він був не набагато старшим від Адама та Чарлі, він виглядав на повні п’ятдесят. Можливо, через кучму свого неслухняного волосся. Жінки, з якими він зустрічався, вважали його привабливим та шляхетним — принаймні деякий час, поки не пізнавали ліпше.\nНа відміну від Чарлі та Адама, Грей ніколи не ганявся за жінками, у цьому напрямку він не робив жодних зусиль. Він обертався у світі мистецтва, й жінки, немов домашні голубки, кружляли навколо нього. Завжди. Він був як магніт для жінок, яких Адам прозвав божевільними. Грей не заперечував. Жінки, з якими він зустрічався, або недавно пройшли курс лікування, або припинили його, захопившись Греєм. Їхні попередні коханці постійно билися з Греєм, або ж йому постійно дзвонили чоловіки, які виставили своїх дружин за двері. Грей завжди погоджувався допомагати жінкам, не зважаючи ані на їх зовнішність, ані на їхні проблеми, ще задовго до того, як вони опинялися в одному ліжку. Він надавав їм притулок — «лише на декілька тижнів, доки вони не оговтаються, не стануть на ноги». Але вони не просто ставали на ноги, вони сідали йому на шию. Грей готував для них їжу, давав притулок, турбувався про них, шукав для них лікарів та психотерапевтів, улаштовував їх до реабілітаційних центрів або й сам лікував їх від алкогольної залежності. Часто наділяв їх грошима, а сам залишався без коштів. Він пропонував їм безпеку, турботу та допомогу. Робив задля них усе, що тільки міг, якщо вони не мали дітей. Діти були тим єдиним, чого Грей не приймав. Він завжди їх побоювався. Вони нагадували йому про власне дитинство, яке не навіювало приємних спогадів. Серед сімей та дітлахів він особливо гостро відчував відмінність між ними та своєю родиною.\nЖінки, з якими Грей зустрічався, спершу не здавалися відразливими і запевняли, що не скривдять його. Вони були дещо розбиті, спантеличені, нерідко істеричні, а все їхнє життя являло собою справжнісінький безлад. Їхні стосунки з Греєм тривали від одного місяця до року. Він знаходив їм роботу, «чистив пір’ячко», знайомив з необхідними людьми, і завжди жінки, якщо не проходили десь реабілітаційний курс, кидали Грея заради іншого. Він ніколи не мав бажання одружитися з кимось із них, але звикав до них, і, коли вони залишали його, на деякий час відчував прикрість. Нічого іншого він не очікував. Він поводився як справжній опікун і, як усі люблячі батьки, знав, що його пташенята колись вилетять із гнізда. Але кожного разу дивувався, як це боляче та важко — розлучатися. Жінки рідко гідно поводилися під час розлуки. Вони крали його речі, зчиняли жахливі бійки, й сусіди змушені були викликати поліцію. Викидали його речі у вікно або здіймали такий ґвалт, що він почувався огидно й ніяково. Напевне, вони б проколювали йому колеса, якби він мав машину. Жінки ніколи не дякували йому за те, що він для них зробив: ані за час, ані за гроші, ані за його витрачені зусилля. І коли вони нарешті йшли, він відчував щасливе полегшення. На відміну від Адама та Чарлі, Грей ніколи не приваблював молоденьких дівчат. Жінкам, з якими він мав справу, було десь близько сорока, і вони завжди мали проблеми. Він зізнавався, що йому подобається їхня вразливість, і співчував їм. Адам колись жартома запропонував йому попрацювати на Червоний Хрест або в кризовому центрі, де той зміг би досхочу піклуватися про нещасних, аніж перетворювати своє життя на божевільну «гарячу лінію» для збочених жінок середнього віку.\n— Не можу нічого вдіяти, — сором’язливо відповідав Грей. — Я думаю, якщо я їм не допоможу, то ніхто не допоможе.\n— То й що? Тобі ще пощастило, що ніхто з цих божевільних не вбив тебе, поки ти спиш.\nЧесно кажучи, за ці роки одна чи дві таки намагалися. На щастя, не вдалося. Грей мав надзвичайну, непереборну потребу рятувати світ, врятовувати жінок у скруті. Так уже виходило, що цим жінкам був потрібен хтось інший, а не Грей. Майже кожна кинула його заради іншого чоловіка. І після розлучення з однією з’являлась інша, теж у стані розладу, і знов перевертала життя Грея з ніг на голову. Все починалося з початку. Він до цього вже звик. Його життя ніколи не було іншим.\nРізниця між ним та його друзями полягала в тому, що Адам та Чарлі походили з традиційних, шанованих і дещо консервативних родин. Адам виріс на Лонг-Айленді, Чарлі — на П’ятій авеню в Нью-Йорку, Грей же ріс по всьому світу. Змалечку його усиновили музиканти одного з найвідоміших в історії рок-гуртів. Він зростав, якщо можна так сказати, серед найвидатніших рок-зірок того часу. З восьми років він уже пробував і пиво, і марихуану, якими щедро ділилися дорослі. Батьки також удочерили маленьку дівчинку. Йому дали ім’я Грей, їй — Сперроу, «горобчик». Коли Грею виповнилося десять, батьки, як вони казали, «народилися знову» й кинули музику. Спочатку вони поїхали до Індії, потім до Непалу, деякий час перебували на Карибських островах, чотири роки жили у човні на Амазонці. Єдине, що запам’ятав Грей, — це бідність, з якою вони постійно зіштовхувалися, та аборигенів, із якими зустрічалися. Роки наркотичного чаду раннього дитинства пам’яталися вже не так ясно, але слід залишили. Його сестра стала буддійською черницею й повернулася до Індії, щоб працювати з голодуючими в Калькутті. Грей зіскочив з човна, у прямому та переносному значенні слова, і поїхав до Нью-Йорка, щоб малювати. Йому було вісімнадцять. Його родина зовсім не мала грошей, і він вирішив заробляти їх самотужки. Він провів декілька років у Парижі, вивчаючи мистецтво, і лише згодом повернувся до Нью-Йорка.\nУ той час його батьки жили у Санта-Фе, і, коли Грею вже було двадцять п’ять, вони усиновили ще одну дитину, індіанця з племені навахо. Ім’я йому дали Бой — «хлопчик». Процес усиновлення проходив дуже складно, однак плем’я нарешті погодилося. Грею здавалося, що Бой — чудова дитина, однак різниця у віці між ними була надто велика, тому брати бачилися лише кілька разів. Коли Бою виповнилося вісімнадцять, їхні прийомні батьки померли, тому хлопець повернувся до свого племені. Це сталося сім років тому, і, хоча Грей знав, де мешкає його брат, вони ніколи не бачилися. Сперроу кожні два-три роки писала Грею листа. Вони ніколи не були близькими, хоча все дитинство обоє намагалися вижити, попри всі примхи та дивацтва їхніх прийомних батьків. Він знав, що сестра протягом декількох років намагалася відшукати своїх справжніх батьків — можливо, для того щоб хоч якось владнати своє особисте життя. І нарешті знайшла їх десь у штаті Кентуккі, але одразу відчула, що між ними немає нічого спільного, і ніколи більше з ними не бачилася. Грей не мав навіть такого бажання — знайти своїх. Цікавість була, однак він був по зав’язку ситий своїми прийомними батьками, щоб будувати стосунки з якимись ще людьми. Двох божевільних було більше ніж досить. Саме такими нестямними були всі його жінки. Такого божевілля, від якого він їх рятував, було аж задосить у його житті, і він звик до цього. З ними він почувався впевнено. Єдине, у чому він був упевнений остаточно, — це небажання колись мати дітей та змушувати їх повторити його життя. Батьківські обов’язки — це для інших, таких як Адам, для людей, які в змозі надати належне виховання. Сам Грей цього не міг. У нього просто не було батьківського прикладу, який він би наслідував, родинних стосунків, які б можна було відтворювати. Він нічого не міг би дати своїм дітям — так він вважав. Усе, що його цікавило, було мистецтво, і в ньому він досяг певного успіху.\nЯкими б не були його гени, ким би не були його справжні батьки, Грей мав неабиякий талант, який хоча й не приносив йому вагомих дивідендів, але визнавався у світі мистецтва. Навіть критики погоджувалися, що його картини дуже і дуже непогані. Він просто не міг правильно керувати своїм життям, заробляти гроші на картинах. Усе, що його прийомні батьки заробили, замолоду було витрачено на наркотики та подорожі світом. Грей звик до порожньої кишені і не переймався з цього приводу. Все, що мав, віддавав тим, хто, на його думку, більше потребував грошей. І знаходитися на яхті Чарлі, серед пишноти, чи мерзнути у своїй студії в районі Мітпекінг у Нью-Йорку — для нього було однаково. Він також не переймайся тим, чи є в його житті жінки. Усе, чим він справді переймався, — мистецтво та його друзі.\nДля нього вже став аксіомою той факт, що, хоча жінки часом вимагають уваги, приємно мати у ліжку холодними ночами чиєсь тепле тіло. Втім, усі жінки божевільні — принаймні ті, що опинялися в його ліжку, були божевільні. Ні в кого вже не виникало питання, чи при здоровому глузді жінка, яка опинилася біля Грея. Найчастіше — ні. Він приймав цей факт як злу долю, нездоланний потяг. На що ще він міг сподіватися після свого дитинства? Він бачив єдину можливість зруйнувати прокляття, зупинити цей фатум, цей безперервний божевільний спосіб життя — не мати нащадків. За його словами, це був його дарунок світові — ніколи не мати дітей. Цієї обітниці він ніколи не порушував і в майбутньому не порушить. У нього була алергія на дітей, а в них — на нього. На відміну від Чарлі, Грей не шукав ідеальної жінки. Він просто хотів знайти одну. Таку, щоб була нормальною. До цього часу всі його жінки були предметом його власних турбот і жартів його друзів.\n— Ну, то що ми сьогодні робитимемо? — запитав Чарлі, коли всі троє після сніданку розляглися у шезлонгах.\nСонце стояло вже високо, був майже полудень, і на кращу погоду годі було й сподіватися. День видався неперевершений. Адам сказав, що хоче дещо купити в Сен-Тропе для своїх дітей. Аманда завжди любила подарунки, які він привозив, та й Джейкоб теж. Обоє вони обожнювали свого батька, хоча любили й матір, і свого вітчима. У Рейчел із лікарем було ще двоє спільних дітей, яких для Адама не існувало, хоча він і знав, що Аманда з Джейкобом люблять малих, як справжніх брата й сестру, а не зведенят. Адам нічого не хотів про них чути. Він досі не пробачив Рейчел її зраду і ніколи не пробачить. Багато років тому він зрозумів, що всі жінки — стерви. Його мати завжди прискіпувалася до батька, постійно зневажала його. На всі образи батько відмовчувався. Його сестра була ласкавіша, ніж їхня мати, і домагалася свого через скиглення. У тих рідкісних випадках, коли сестра не скиглила, вона випускала свої ікла та нігті й аж бризкала люттю. В Адамовому випадку потрібно було знайти німу жінку, тримати її на відстані витягнутої руки і швидко рухатися далі, шукаючи наступну. Все було гаразд, коли він рухався. Він зупинявся, щоб відчути смак життя, зняти напруження, тільки на яхті зі своїми друзями або в компанії своїх дітей.\n— О першій крамниці закриваються на перерву, — нагадав Чарлі. — Ми можемо відвідати їх після обіду.\nАдам пам’ятав, що перерва триває до пів на четверту або навіть до четвертої. А обідати було ще зарано.\nВони щойно поснідали, навіть Адам, котрий через все те, що трапилося минулої ночі, спромігся проковтнути булочку з кавою. У нього був дуже тендітний шлунок, кілька років тому в нього трапилася виразка, і він зажди мало їв. То була ціна, яку він платив за власне бажання займатися своєю непростою справою. Після стількох років, проведених у розмовах зі спортсменами та зірками, він досяг успіху й пишався цим. Він витягав їх із в’язниці, влаштовував до бажаних команд, укладав угоди про концертні виступи, обговорював умови розлучень, сплачував відступне їхнім коханкам і складав зобов’язання на забезпечення дітей, що народилися поза шлюбом. Його клієнти завжди знаходили йому роботу, тримали у стресі та водночас приносили відчуття щастя. І насамкінець він їхав у відпустку. Адам мав два священні обов’язки: провести серпень на яхті Чарлі й один тиждень — на його ж яхті, але вже на Карибському морі взимку. Грей ніколи не відпочивав із ними взимку, бо мав тяжкі спогади про Кариби ще з дитинства, коли мешкав там зі своїми батьками. Він казав, що ніщо не змусить його повернутися туди. І кожного року наприкінці серпня Адам проводив тиждень зі своїми дітьми, подорожуючи Європою. Як завжди, він зустрічався з ними наприкінці своєї відпустки. Його літак забирав їх з Нью-Йорка, потім у Ніцці підбирав самого Адама, а далі всі троє летіли на тиждень до Лондона.\n— А чи не кинути нам якір десь за пляжем? Ми б могли чудово пообідати у клубі «55», — запропонував Чарлі.\nДрузі закивали на знак згоди. Вони завжди так робили, коли прибували до Сен-Тропе.\nНа борту Чарлі мав усі необхідні розваги для гостей: водні лижі, гідроплани, невеличкий човен, дошки для віндсерфінгу та спорядження для підводного плавання. Але більшість часу чоловіки проводили у неробстві. Весь вільний час вони або обідали, або вечеряли, або були з жінками, або випивали, або плавали. І ще вони багато спали — особливо Адам, який завжди повертався виснаженим і вважав яхту Чарлі єдиним місцем, де можна виспатися досхочу. Тільки в серпні він ні про що не турбувався. Кожного дня він отримував факси, щодень перевіряв електронну пошту. Але його секретарі, помічники, партнери турбували його лише в разі крайньої потреби. Серпень був єдиним місяцем, коли Адам передавав керування бізнесом у руки партнерів і намагався не думати про клієнтів. Тим, хто його знав достатньо добре, було відомо, як багато він працює і як потребує відпочинку. Після подорожі, у вересні, з ним було набагато приємніше спілкуватися. Заряду бадьорості після часу, проведеного з Чарлі та Греєм, вистачало на декілька тижнів, та й навіть місяців.\nУсі троє познайомилися через свою доброчинність. Фонд Чарлі організував благодійній захід для фінансування кризового центру порятунку жінок та дітей, що зазнали насильства у Верхньому Вест-Енді. Голова оргкомітету намагався залучити до справи когось із видатних рок-зірок. З цією метою він зв’язався з Адамом, який представляв саме таку зірку. Відтак Адам із Чарлі обговорили за обідом деталі й дуже сподобалися один одному. Іще задовго до благодійної акції чоловіки стали справжніми друзями.\nНасправді Адам просто примусив зірку пожертвувати весь гонорар — мало не мільйон доларів — на доброчинність, що було нечувано, але Адаму вдалося. Грей у свою чергу подарував одну зі своїх картин для аукціону — велика жертва з його боку, враховуючи, що це був його заробіток за півроку. Після акції він запропонував розмалювати стіни будинку, де розміщувався кризовий центр, що його фінансував фонд Чарлі. Тоді він зустрівся з Чарлі та Адамом — коли перший з них запросив їх до себе на обід. Важко було уявити собі трьох більш несхожих людей, але, незважаючи на це, вони мали дещо спільне й у справах, якими вони опікувалися, і в тому, що всі троє були неодружені, ні з ким на той час не мали серйозних стосунків. Адам щойно розлучився, Чарлі перебував між зарученнями. Він запросив Адама та Грея провести з ним на яхті цілий серпень — місяць, який він планував провести з майбутньою молодою. Він вважав, що подорож у чоловічій компанії буде приємним розслабленням, але все виявилося ще краще, ніж він сподівався. Вони пречудово провели час. Дівчина, з якою Грей зустрічався, у червні намагалася вчинити самогубство, а вже в липні втекла з одним його учнем. У серпні Грей не мав кращої нагоди, як поїхати з міста, і був дуже вдячний Чарлі за таку пропозицію. В Адама випала нелегка весна: двоє спортсменів дістали травми, один відомий гурт скасував гастролі — все це викликало багато судових справ. Подорож Європою на яхті Чарлі обернулася на чарівну пригоду. З того часу це стало приємним відпочинком для всіх трьох. І цей рік не мав бути винятком. Сен-Тропе, Монте-Карло для азарту, Портофіно, Сардинія, Капрі та ще місця зупинок за бажанням. Вони вирушили лише два дні тому, і всі троє були збуджені в передчутті чогось дивного. Чарлі, як і кожен з них, насолоджувався компанією своїх друзів. І «Блакитний місяць» був ідеальним місцем для витівок та жартів.\n— Ну що, хлопці? Обід у клубі «55», а спершу скупаємося? — уточнив Чарлі, щоб повідомити капітана про їхні плани.\n— Що, в біса, трапилося? — проревів Адам, закочуючи очі, бо дзвонив його французький мобільник. Але він не відповів. Він міг прослухати повідомлення пізніше. У подорож по Європі він брав тільки один телефон, на відміну від купи телефонів та стосу паперів, що він мав при собі в Нью-Йорку.\n— Бути адвокатом — важка праця, але ж хтось повинен її робити, — посміхнувся Адам.\n— Усі будуть «Криваву Мері»? — запитав Чарлі весело.\nВін знаком показав офіціантові, що вони збираються на берег. Стюард — привабливий молодий хлопець із Нової Зеландії, — що стояв осторонь, кивнувши, пішов повідомити капітана та замовити стіл. Для нього слова були зайві. Він знав, що Чарлі забажає зійти на берег о пів на третю. У більшості випадків він віддавав перевагу судновому камбузу, але краєвиди Сен-Тропе надто спокусливі. Вони одностайно погодилися піти на обід до клубу «55», як і до ресторану «Спун» напередодні.\n— Зроби мені одну чисту «Криваву Мері», — замовив Грей офіціанту, посміхаючись. — Гадаю, що відкладу свою подорож до реабілітаційного центру на кілька днів.\n— А мені зроби міцну та пряну. Дай подумати — мабуть, із текілою, — широко оскалився Адам.\n— А мені один «Белліні», — замовив Чарлі коктейль із шампанського та персикового соку — найпростіший спосіб чудово розпочати день. Чарлі завжди обожнював шампанське та кубинські сигари. І того, й іншого на яхті було чимало.\nТроє чоловіків куштували свої напої, розслаблено сидячи на палубі, поки яхта виходила із порту, вправно маневруючи серед безлічі маленьких човнів-катерів, які щоденно здійснювали туристичні прогулянки і завжди були повні роззяв, що робили безліч фотознімків упродовж поїздки. Цілі натовпи папараці зібралися біля набережної, очікуючи великі яхти, що заходили до порту: підгледіти, хто на борту. Вони полювали на знаменитостей на мотоциклах, переслідуючи їх на кожному кроці, тому й сфотографували «Блакитний місяць» на виході з бухти, безпомилково здогадуючись, що ця красуня повернеться ввечері. Папараці нерідко знімали Чарлі на прогулянках містом, але він рідко, майже ніколи, не давав нагоди для «жовтої» преси. Незважаючи на величезну пишноту та розмір його яхти, сам Чарлі провадив відносно тихе життя і робив усе можливе, аби уникати скандалів. Він просто був багатою людиною, яка подорожує з двома друзями, а про них ніяка «жовта» преса й не чула. Попри той факт, що Адам був знайомий із зірками та представляв їхні інтереси, він завжди тримався осторонь. А Грей Хоук був не більш як зголоднілий художник. Усі троє були неодруженими відданими друзями, які вирішили розслабитися у серпні.\nДесь із півгодини вони поплавали. Потім Адам, задля виходу киплячої енергії, сів на один із водних літаків, щоб зробити коло над іншими човнами. Грей відпочивав на палубі, Чарлі насолоджувався сигарою. Чудове життя...\nПотім на катері вони попливли на обід до клубу «55». Там вони зустріли Алена Делона, він був постійний гість у клубі; відпочивали там і Жерар Депардьє та Катрін Деньов. Остання спричинила бурю емоцій у трійці. Всі погодилися, що вона все ще красуня, незважаючи на вік. Вона належала до того типу жінок, які подобалися Чарлі, хоча була надто старшою від тих, з якими він зустрічався. Його коханкам було трохи за тридцять, навіть менше. Він рідко зустрічався з жінками свого віку. Він вважав, що ті, кому вже за сорок, повинні зустрічатися з чоловіками, яким за шістдесят, або навіть ще старшими. Що ж до Адама, йому подобалися набагато молодші.\nГрей зауважив, що з Катрін Деньов він був би щасливим у будь-якому віці. Йому подобалися жінки-однолітки чи навіть старші. Однак Катрін Деньов не була його жінкою — вона виглядала цілком нормальною та впевненою, коли сміялась та розмовляла з друзями. Жінок, які приваблювали Грея, було б помітно всюди. Вони тихо плакали б у куточку чи схлипували б у слухавку мобільного телефона, виглядаючи як божевільні. Жінки, які приваблювали Адама, були б лише на десять років старшими за його дочку. І він був би змушений сплатити за силіконові груди та виправлений ніс. Дівчина-мрія Чарлі мала б німб та кришталеві черевички. Однак у його казці вона б не втекла та не зникла опівночі. Вона б залишилась на балу, пообіцявши ніколи не кидати його й танцювати з ним довічно. Він сподівався, що одного дня зустріне її.


Американські експерти в галузі освіти давно вже обґрунтували висновки про те, що інженерна освіта - RefsUA\nРеферати / Педагогіка, виховання / Основні методи та засоби професійного навчання інженерів-педагогів\nФундаменталізація навчання повинна забезпечувати необхідні і достатні умови для поетапного розвитку методолого-культурологічного фундаменту особистості студентів, що забезпечує творчу самореалізацію їх в навчально-пізнавальній, навчально-дослідницькій, а надалі - в професійній діяльності і, значною мірою, гарантує їх якість.\nЯкщо розглядати формування компетентності майбутнього інженера-педагога в рамках системи вузівської освіти, то можна говорити про знання, уміння і навички, здібності в досягненні мети або досягнення позитивного результату в процесі навчально-виробничої діяльності, тобто про готовність фахівця. Отже, професійна компетентність може виявитися тільки в процесі його реальної виробничо-практичної діяльності, як на виробництві, так і в навчальному закладі. Цей дидактичний принцип є також передумовою для розвитку здатності постійної адаптації до безперервного розвитку техніки, технології і економіки. Звідси ми схиляємося до того, що професійний і практичний цикли за фахом повинні бути дидактичною єдністю, і цикл природничо-наукової підготовки повинен бути пов’язаний з теорією і практикою професії. Інтенсивність зв’язку може бути різною залежно від професії.\nДидактичний принцип науковості, що базується на принципі фундаментальності, забезпечує достатню теоретичну базу знань, якісну загальноосвітню підготовку, широту загального і професійного кругозору.\nНа думку А.М. Новикова одним з компонентів фундаменталізації є посилення “загально-освітніх компонентів професійних освітніх програм”, засноване на фундаменталізації знань з усіх дисциплін, включаючи і спеціальні.\nБезумовно, однією з сильних сторін вітчизняної вищої освіти в радянський період був його фундаментальний характер. Але разом з цим, приступаючи до роботи, вчорашній студент повинен був вчитися багатьом конкретним речам, яким можна було цілком навчити у вузі. Сьогодні ще достатньо дисциплін і їх об’ємів для “взагалі утвореного”. Вважаємо, що фундаментальні знання повинні відповідати профілю підготовки фахівця і навчання повинне будуватися так, щоб стимулювати майбутнього інженера-педагога до фундаментальної самоосвіти.\nПід впливом глобальних освітніх процесів в Україні теж відбуваються реформи вищої освіти, але, на жаль, через недостатню кількість та неузгодженість наукових досліджень з проблеми фундаменталізації професійної підготовки, вони протікають досить повільно. Зокрема невирішеними залишаються проблеми фундаменталізації професійної підготовки спеціалістів певних профілів. Найбільша увага приділяється питанням фундаменталізації інженерної підготовки, значно менша - педагогічної. І ці проблеми активно обговорюються вітчизняними науковцями. Зокрема, на підсумковій колегії Міністерства освіти і науки України та Загальних зборах Академії педагогічних наук України 2000р. було відмічено: “Стає все більш очевидним, що у змісті освіти є багато дріб’язкового матеріалу, який відволікає від головного, а то й просто дублює шкільні програми. Маємо вийти за ці межі і стати на шлях фундаменталізації освіти”.\nНаприклад, в навчальному плані для інженера-педагога швейного профілю для вивчення фізики і хімії полімерів, знання чого є необхідним для нього, відведено 108 годин, а фундаментальній фізиці і хімії - 270 і 162 години відповідно, майже як для фахівця фізики і хімії. Курс математики в об’ємі (459 год / 8,5 кредиту) перевищує об’єм технології швейних виробів (432/8), конструювання одягу (378/7), матеріалознавства і устаткування швейного виробництва (по 216/4), дисциплін, які є базовими складовими інженерної підготовки.\nЦим не обмежуються приклади фундаменталізації в підготовці інженера-педагога. У дискусіях з викладачами фундаментальних дисциплін спостерігається задоволеність від завантаженості студентів їх дисциплінами, яка викликає у студентів стійку огиду до фізико-математичної освіти, а потім і охолодження до навчання взагалі, тому що до майже нульових знань додаються заборгованості, знижується самооцінка. Залишається тільки бажання затриматися в навчальному закладі за всяку ціну, що і породжує пороки процесу навчання: списування, здачу контрольного етапу обхідними шляхами, згода на будь-яку низьку оцінку та ін. Бажання позбавитися заборгованості мотивує “творчість” тільки в цьому напрямі. Низька самооцінка, відсутність віри в свої сили не мотивує подальшого підйому в навчанні. У зміст професійної освіти інженера-педагога через відсутність ідеології навчання прагнуть “впхнути” все, що можна, і для педагога, і для інженера.\nА.Д. Урсул, погоджуючись з висновком Б.М. Кедрова про неправомірність концепції виняткової фундаментальності природничих і математичних наук, висловлює думку про те, що фундаментальними можуть бути “і технічні, і сільськогосподарські, і медичні науки і тому подібне" . Тому, не вдаючись до зайвих пояснень, до циклу фундаментальних дисциплін в системі підготовки інженерів-педагогів швейного профілю (інженерній складовій) ми відносимо наступні: “Матеріалознавство”, “Технологія швейних виробів”, “Конструювання одягу”, “Проектування швейних підприємств”.\nУ Великобританії в системі інженерної підготовки в блок фундаментальних дисциплін входять, окрім хімії, фізики і математики, окремі предмети з інших наук, галузей, наприклад: “Історія інженерної діяльності”, “Інженерне проектування”, “Основи екології” та ін\nЯкщо прискіпливо проаналізувати зміст конкретних навчальних дисциплін, то виявляється, що жодну з них не можна вважати фундаментальною в буквальному розумінні цього слова. Тому що фактично в кожній дисципліні можна виділити і теоретичні (які прийнято називати фундаментальними) і емпіричні знання. Отже, фундаментальними, на нашу думку, можна вважати будь-які знання, які складають основу, “фундамент” професійної підготовки майбутнього фахівця, дають можливість постійно здобувати нові знання, підвищувати кваліфікацію, забезпечують мобільність його принаймні в межах професії, цим самим забезпечуючи конкурентоспроможність фахівця на ринку праці. Саме тому для кожного напряму підготовки цей “фундамент” буде специфічним. Для кожного профілю підготовки фахівців повинен бути визначений свій перелік дисциплін у циклі фундаментальної підготовки, яка складатиме основу майбутньої професійної діяльності. На базі цих знань можна за короткий строк зрадити спеціалізацію (але не завжди професію).


У Тернополі замість дитячого майданчика на Новому світі збудують житловий будинок - 0352.ua\nУ Тернополі замість дитячого майданчика на Новому світі збудують житловий будинок\n10:30, 25 квітня 2014 р.\nНа перехресті вулиць Гнатюка та Ясної, що на Новому світі, земельну ділянку, де раніше був облаштований дитмайданчик, викупили приватні особи, аби збудувати для себе житло. Сьогодні цю територію почали зачищати від дерев. Мешканці із цих та сусідніх вулиць прийшли цьому завадити.\nРаніше тут були гойдалки та зеленіли дерева. Це - чи не єдиний дитячий майданчик загального користування, куди приходили діти не з однієї вулиці. Мешканці, які прийшли протестувати проти того, що цю територію продано, запевняють - це взагалі перший дитячий майданчик, який з'явився у Тернополі при відбудові міста після Другої світової війни, повідомляє тв4.\n- Була така, цього року померла, їй було 90 з лишнім років, Кудінова. Вона працювала в міськкомі і на основі її пропозиції тут відкрили дитячий майданчик. В 67 році тут було велике дійство, тому, що справляло 20 років відкриття цього майданчика, і на раз так знищити його? Першший майданчик в місті Тернополі. Неможливо так робити, так не повинно бути, щоб забирати в дітей все, - розповідає мешканка вулиці Котляревського Галина Ярема. - Гралися діти з вулиці Гнатюка, з вулиці Рівної, з вулиці Ясної, з вулиці Котляревського, бо тут старі будови, не було дітям де гратися, це раз. По-друге, що саме обідно, що ніхто нікого нічого ніколи не спитав, а спокійно взяли і продали той дитячий майданчик. Тут всьо забрали. Тут були дитячі гойдалки, горки були, тут всьо було. В момент забрали, за один день приїхали, всьо зрізали, всьо забрали.\nЯк виявилося, у земельної ділянки, де був облаштований дитячий майданчик, нині є п'ятеро власників.\n- Попереднім власником була фізична особа, не хочу говорити, не можу розголошувати, це якби, можливо та людина потім буде мати якісь претензії, що я оголошую його ім'я, - говорить співвласник земельної ділянки Павло Ільчук.\n- Це не було власністю міста?\n- Це не було власністю міста, це була приватна особа, громадянин, який мав свідоцтво на право власності на цю земельну ділянку. Ще хочу так само зауважити, що при купівлі даної ділянки я вивчав історію її, і з 2003 року ця ділянка числилася пустирьом. Вона не була на балансі жодної організації, ні міського ЖЕКу, ні якогось дитячого садочка, не була закріплена\nНинішні власники - п'ятеро друзів, котрі викупили це місце, аби спільно побудувати собі житло. Вони запевняють, що мають всі необхідні документи і на право власності і на будівельні роботи.\n- Призначення цієї земельної ділянки - під будівництво житла. Не багатоповерхового, а приватного житла котеджного типу. Значить, купили ми цю земельну ділянку в червні місяці 2013 року. Весь цей час, до недавньої пори, ми виготовляли документи, які необхідні для будівництва приватного житла. В нас є повідомлення про початок будівництва, в нас є свідоцство прав власності, в нас є будівельний паспорт, в нас є проект, в нас є історико-архітектурне обгрунтування, всі необхідні документи, які від нас вимагали, ми виконали, ми їх отримали і маєм повноцінне право тут будувати, - каже Павло Ільчук.\nЩодо негативної реакції від людей, каже Павло Ільчук, то цього моменту він із друзями не передбачив, та вже пізно.\n- Вони хочуть доказати, що це все незаконно і ми порушили закон. Ми їм радимо, щоб вони зверталися в суд, подавали, якщо наприклад, на нас скаргу, чи зверталися в прокуратуру, чи зверталися в СБУ, в слідчі органи, які можуть дати цьому правову оцінку, а не діяли самосуд і не перешкоджали нашій законній діяльності, - говорить співвласник.\nУ понеділок 28 квітня цю справу таки розглядатимуть у суді.\n- Ми зібрали всі документи, громада, зібрали гроші на адвоката і будем розбиратися. Ми почали знизу: хто різав, хто вкрав той майданчик, хто дав дозвіл. Чому той майданчик не прикріпили до якогось будинку? Не робити його пустирьом. Є бумага з зелених, вони сказали - нічого не мають права різати. Вже чотири дерева зрізали повністю. Вон там пеньки, хочете - підіть подивіться.\nТернопіль дитячий майданчик будівництво


Перметрин (Permetrin) » Аптека - онлайн-довідник лікарських засобів\nміжнародна та хімічна назви: permethrin; (3-феноксифеніл)метиловий ефір 3-(2,2-дихлоретеніл)-2,2-диметилциклопропанкарбоновоїкислоти;\nосновні фізико-хімічні властивості: прозора рідина слабко-жовтого кольору, зхарактерним спиртовим запахом, що знаходиться в аерозольному балоні. При виходіз балону утворює дисперсний струмінь;\nсклад: 1 г розчину містить перметрину 5 мг;допоміжні речовини: спирт етиловий 96% або спирт етиловийректифікований, етоній, бензалконію хлорид, вода очищена.\nФармакотерапевтична група. Засоби, що діють на ектопаразитів. Пиретрини,включаючи синтетичні сполуки. Код АТС Р03А С04.\nФармакологічні властивості.Фармакодинаміка. Інсектицидний засіб контактної дії, який належить догрупи синтетичних пиретроїдів. Високоефективний щодо багатьох видівчленистоногих (вошей, блох, кліщів, у тому числі коростяних та іншихектопаразитів) і малотоксичний для теплокровних. Пригнічує розвиток і спричинюєзагибель личинок, гнид і статевозрілих особин.Фармакокінетика. Після нашкірної аплікації абсорбція становить небільше 2%. Частина речовини, яка протрапляє в системний кровообіг, швидкогідролізується до неактивних метаболітів, екскретуються виключно нирками. Приодноразовому обробленні поверхней, уражених педикульозом, дія зберігається від2 до 6 тижнів.\nПоказання для застосування. Педикульоз (головний, лобковий).\nСпосіб застосування та дози. Зовнішньо. Волосся добре змочують розчином,втираючи препарат в корені волосся. Після оброблення препарат залишають наволоссі на 10 - 40 хвилин (голову можна покрити хустинкою), потім ретельнозмивають теплою проточною водою з милом або шампунем і висушують звичайнимспособом. Після миття волосся розчісують густим гребінцем для видаленнязагиблих паразитів; у разі знаходження живих вошей оброблення повторюють переднаступним миттям волосся або через 7 днів.Витрата препарату залежно від густоти і довжини волосся - від 10 до 60мл.\nПобічна дія. Рідко – алергічні реакції у вигляді шкірнихвисипань.\nПротипоказання. Підвищена чутливість до перметрину та допоміжнихречовин препарату.\nОсобливості застосування. Оброблення проводять у добре провітрюваномуприміщенні. При обробленні слід запобігати потраплянню спрея на слизовіоболонки очей, носа, ротової порожнини, сечостатевих шляхів.У разі потрапляння препарату на слизові оболонки останні слід промитиводою. Після оброблення треба вимити руки і прополоскати рот проточною водою.\nПереглядів: 1689 Мітки препарату: Роздрукувати


Екскурсія на місцеве підприємство учнів Мізоцької спеціальної школи-інтернату | Здолбунівська РДА\nЕкскурсія на місцеве підприємство учнів Мізоцької спеціальної школи-інтернату\nДля учнів 9-10 класів Мізоцької спеціальної школи-інтернату Здолбунівська районна філія Рівненського обласного центру зайнятості організувала екскурсію у місцеве приватне акціонерне товариство “Мізоцьке ремонтно-транспортне підприємство”.\nУчням розповіли про основні види діяльності підприємства (вирощування зернових, бобових та насіння олійних культур; ремонт, технічне обслуговування і монтаж машин та устаткування для сільськогосподарського та лісового господарства). Зустріч відбувалася у класі правил дорожнього руху та безпеки руху.\nДля підвищення інформованості учнів про види транспортних заходів, які використовуються у світі, фахівець служби зайнятості Надія Білоус підготувала низку цікавих фото-слайдів. Демонстрація супроводжувалася детальною інформацією про призначення, застосування техніки, про вимоги та умови здобуття прав водіїв на керування цими транспортними засобами. Також зупинилася і на правилах техніки безпеки та знаках дорожнього руху для пішоходів, якими на даний момент є присутні.\nНаступний етап екскурсії був сюрпризом для учнів: спробувати свої сили у водінні легковим транспортним засобом. На подвір’ї дітей очікували дві навчальні автівки з досвідченими інструкторами з водіння. Усі школярі із задоволенням по черзі сідали за кермо та показували непогані перші спроби водіння. Всі отримали масу позитивних емоцій та задоволення: як діти, так і організатори заходу.\nЦя екскурсія підвищила поінформованість учнів щодо різноманіття актуальних професій сфери транспорту, про вимоги до професії «водій автотранспортних засобів»», якими має володіти майбутній водій: уважність, відповідальність, стриманість тощо.


Контрольная работа : Види банківського переказу\nнайменування отримувача платежу;\nсума і валюта платежу;\nосновні реквізити рахунка продавця;\nв разі покриття назва банку, з якого воно здійснюється;\nнайменування товару або інвойса (рахунка-фактури).\n... приходиться на розрахунки у формі банківського переказу. Таблиця 2.2. Структура міжнародних ... іціару). Розрізняють два види банківського переказу: авансовий платіж; - по ... умовах контракту. Розрізняють два види банківського переказу: - авансовий платіж; - по ...\n... і вкладом, що оформлений банківською установою у відповідний вид банківського рахунку. Критерії вказаного ... «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» рахунком визнається ... «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» від 5.04.2001 р. Закон ...\n... рних, накопичувальних, переказами внесків в кредитні установи іншої банківської системи, ... : управління рахунками (виписки, перекази із рахунку на рахунок, баланси); ... зв’язку; мінімізувати типові види банківського ризику (втрата документів, помилкова адресац ...\n... , його роль в економіці. Форми та види банківського кредиту. Організація кредитної діяльност ... міжнародних розрахунків: банківського переказу, інкасо та документарного акредитиву. Порядок розрахунків з використанням банківського переказу, інкасо ...\n... процентних ставок. Для банків, де позички є головними видами активів, процентний ризик ... ткої роботи у формі банківського переказу комерційний банк повинен регулярно повідомляти ... потрібний, повертається в банк, який його видав. У міжнародній практиці розрахунк ...\n... закінчення акредитива; вид акредитива; авізуючий банк і банк, який підтверджує ... способу платежу використовуються такі види акредитивів. Вид акредитива Спосіб використання Акредитив ... у формі інкасо або банківського переказу. Але такий акредитив може бути ...\n... для здійснення міжбанківських переказів. Відкриття кореспондентських рахунків банками іншим ... є із суті договору банківського вкладу. У договорі банківського вкладу, зокрема, зазначають: вид банківського вкладу; суму, що ...\n... клієнтів і банків-кореспондентів, у тому числі переказ грошових коштів з ... етапів: процедура ініціювання переказу, проведення міжбанківського переказу, порядок його завершення. ... строк. Тобто, створення даного виду банківського об’єднання буде являти собою ...\n... іонерного товариства "Міжнародний комерційний банк"\n... існуючих і створення нових видів банківських послуг Впровадження нових видів послуг у практику й контроль ... акредитивної операції зовнішньоекономічного банківського переказу з документальними умовами виконання платіжного ...\n... обслуговування клієнтів пропонує різні види грошових переказів: • з відкриттям рахунку • без ві ... після відправлення. За здійснення банківського переказу комісійну плату за послуги ... права на проведення абсолютно усіх видів банківських та інших операцій, що ...


Уже понад два місяці на Дніпропетровщині діє програма «ЛікиВдома». Завдяки їй мешканці регіону можуть замовляти онлайн медикаменти за оптимальною ціною та їх безкоштовну доставку. Пілотував проєкт у п’яти районах, та тепер діє по всій області. Його перевагами жителі вже скористалися 11 тис. разів. Про це повідомив голова Дніпропетровської облдержадміністрації Олександр Бондаренко.\n«Проєкт «ЛікиВдома» запустили разом із сервісом Liki24.com. Це дуже зручно – купувати онлайн потрібні медикаменти та користуватися безкоштовною доставкою. А ще програма дозволяє замовляти і «доступні ліки». Вона стала популярною в регіоні. Мешканці вже здійснили 11 тис. замовлень. Наш досвід підхопили в інших областях. Тепер програма «ЛікиВдома» діє і на Херсонщині, Сумщині, Одещині та Львівщині», – зазначив Олександр Бондаренко.\nСкористатися перевагами програми «ЛікиВдома» легко. Необхідно сформувати замовлення на сайті Liki24.com. У способах доставки обрати «Доставка Укрпоштою». Вона – безкоштовна.\nСайт «шукатиме» потрібні ліки серед 55 тис. аптечних товарів і допоможе заощадити до 20% їхньої вартості.\nОтримують замовлені медикаменти у відділеннях Укрпошти. Можна оформити адресну доставку до дверей, а у містах – самостійно забирати ліки в аптеці поблизу. Для цього необхідно їх забронювати онлайн.\nЗамовити медикаменти за програмою «ЛікиВдома» можна і телефоном – 068 296 14 52.


В День знань Олексій Чернишов відкрив дві школи на Донеччині, відбудовані в рамках програми «Велике будівництво» – Мінрегіон\nГоловна > Прес-центр > Новини > В День знань Олексій Чернишов відкрив дві школи на Донеччині, відбудовані в рамках програми «Велике будівництво»\nВ День знань Олексій Чернишов відкрив дві школи на Донеччині, відбудовані в рамках програми «Велике будівництво»\n1-го вересня Міністр розвитку громад та територій України Олексій Чернишов відвідав Донецьку область. Головною метою його візиту стало відкриття двох шкіл, відбудованих в рамках програми Президента «Велике будівництво».\nМіністр Олексій Чернишов разом з головою Донецької ОДА, керівником обласної військово-цивільної адміністрації Павлом Кириленком завітали на урочисту лінійку в загальноосвітню опорну школу І˗ІІІ ступенів № 6 в місті Селидове. В цьому навчальному закладі було реалізовано проєкти термомодернізації будівлі та капітального ремонту внутрішніх приміщень на загальну суму понад 82 млн грн.\nОлексій Чернишов тепло привітав школярів, вчителів та місцеву громаду з Днем знань та відкриттям оновленої школи. «За станом виконання програми Президента «Велике будівництво» Донецька область має один з найкращих показників по країні. Усі п’ять шкіл, які входять до програми на Донеччині, відкрились 1 вересня», – наголосив Міністр розвитку громад та територій України.\nОчільник Мінрегіону та керівники області оглянули класи Селидівської школи, завітали на окремі уроки, де змогли оцінити нове навчальне обладнання опорного закладу.\nДелегація на чолі з Міністром також взяла участь в урочистостях, присвячених відкриттю Красногорівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Мар’їнської районної ради Донецької області.\nКрасногорівська школа входить до програми Президента України «Велике будівництво». Заснована в 1936 році, її будівля вже двічі постраждала в ході військових дій, вперше під час Другої світової війни, вдруге під час збройного вторгнення Російської Федерації. Протягом 2014 – 2015 років в результаті обстрілів будівля школи була пошкоджена, а 28 травня 2017 року під час прямого влучення в північне крило школи, вона зазнала значних пошкоджень, відбулася пожежа.\nДля відбудови школи був проведений капітальний ремонт та термомодернізація будівлі, здійснено заміну системи теплопостачання з влаштуванням модульної котельні, замінені меблі та встановлено нове мультимедійне обладнання. У відновленій школі тепер функціонує 11 класів та працює 25 педагогів.\nОлексій Чернишов підкреслив, що відбудова соціальних об’єктів Донеччини дозволяє створювати умови для гідного життя громадян. «Східні області залишаються в зоні підвищеної уваги. Будь-яка подія на цій землі традиційно має широкий суспільний резонанс далеко за її межами. Отже, наше завдання – і надалі наполегливо працювати заради добробуту людей. Відкриті сьогодні на Донеччині школи – приклад єднання зусиль заради майбутнього українських дітей, їх освіти в сучасних комфортних умовах, забезпечення високих стандартів освітнього процесу в кожній школі, незалежно від її розташування», – наголосив Міністр.


Приховане і відкрите відеоспостереження: особливості, переваги, що вибрати – Статті – ТОВ "Охорона-Київ"\nПриховане або відкрите відеоспостереження\nСистема відеоспостереження стає популярною серед власників приватних будинків в Україні, так як дозволяє в безперервному режимі контролювати ситуацію у власній оселі. Залежно від індивідуальних потреб встановлюють традиційні відеокамери, які видно кожній людині, або мініатюрні приховані камери, надійно заховані від сторонніх очей в потрібному місці. Кожен з представлених варіантів стеження має свої переваги і недоліки.\nВідкрите відеоспостереження дозволяє забезпечити захист від пограбування або крадіжки. Якщо злочинець не відразу побачив камеру, за допомогою чітких відеозаписів можна ідентифікувати його особу. В цілому встановлення камери всередині і біля будинку відлякує злодія, оскільки він не бажає стати поміченим. Приховане відеоспостереження використовується з наступних причин:\nПотрібен нагляд за дітьми.\nУ будинку знаходяться працівники або інші сторонні люди: няня, домробітниця, викладач і т.д. Приховане відеоспостереження дозволяє запобігти розвитку неприємних подій, пов'язаних з недобросовісною поведінкою домашнього персоналу, будівельників та інших осіб, які мають тимчасово або на постійній основі бути присутніми у будинку.\nУ будинку залишається хворий родич, який потребує догляду.\nТакож грає роль захищеність мініатюрних відеокамер від вандалізму. Тоді як традиційні камери можуть при можливості пошкодити або взагалі знищити. Для підвищення безпеки використовують антивандальні камери відеоспостереження, які відрізняються підвищеною механічною міцністю та надійністю.\nВідеоспостереження і законодавство\nКамери можна встановлювати, якщо метою є захист свого житла, а не стеження за конкретною людиною. Відповідно до українського законодавства, приховане відеоспостереження в будинку дозволяється за умови, що всі мешканці та персонал попереджені про це.\nПлюси прихованої системи відеоспостереження - це захист від виявлення та руйнування зловмисниками, а також відсутність психологічного тиску на добропорядних громадян. Тоді як стандартні камери викликають у всіх присутніх деякий дискомфорт, крім того, негармонійно виглядають в домашній обстановці. Недоліками прихованих систем є наступні параметри:\nЦіна. Такі моделі дорожчі за традиційні рішення.\nСкладнощі в юридичному плані. Закон забороняє стежити за конкретною людиною, тому таємне слідкування за хатньою робітницею або членом сім'ї може спричинити за собою кримінальну відповідальність.\nНевисока якість відеозйомки. Це призводить до недостатньої ефективності в разі дії зловмисників.\nВиявлення таємних камер за допомогою спеціального обладнання.\nВідеокамери відкритого типу відрізняються більш доступною вартістю, високою якістю зображення, оптимальної світлочутливістю за рахунок інфрачервоного (ІЧ) підсвічування. Грамотне розміщення камер в будинку обмежує зловмисника в діях, в результаті чого він поспішає покинути територію або взагалі проходить повз. Якісні моделі мають широкий функціонал, мають різні форми й розміри, дозволяють швидко ідентифікувати злочинця в будь-який час доби.


Зелінка підводна рушниця Zelinka Techno 600 мм; торцева рукоять; без регулятора - купити в інтернет-магазині KatranGun | Київ, Дніпро і Україна\nКод товару: 2959740203623\nВиробник: Zelinka Techno\nПідводне рушницю Zelinka Techno 600 мм; торцева рукоять; без регулятора\nНА ДАНИЙ МОМЕНТ РУШНИЦЯ ZELINKA TECHNO ЧОХЛОМ НЕ КОМПЛЕКТУЄТЬСЯ!\nРушниця Зелінка Techno 600, торцева рукоять, без регулятора - це новинка 2017 року на ринку зелінок і в цілому пневматичних підводних рушниць України. Більш бюджетної і при цьому якісно виконаної Зелінка на вітчизняному ринку вам не знайти. Підводні рушниці Зелінка Техно підійдуть як для новачків у підводному полюванні, так і для професіоналів. Зелінка Techno володіють усіма основними плюсами рушниць системи Зелінського, а саме:\n- активним лінесбросом - спеціальним штоком, який при пострілі моментально зникає в торці рушниці; додатково продумано коромисло-прапорець, за який йде власне намотування лина, щоб не деформувати шток; розташування лінесброса ззаду дає нам намотування лина уздовж осі рушниці, тобто ніяких перешкод для установки ліхтаря і / або котушки;\n- м'який спуск - притаманний усім рушниць системи Зелінського; сама конструкція системи така, що навантаження на шепотіла непропорційна рівнем закачування рушниці - спусковий механізм фіксується за рухливий стовбур, а не за поршень;\n- більша потужність в порівнянні з серійними італопневматамі - досягається завдяки таким факторам, як система рухомого ствола (додатковий розгін гарпуна), більший ефективний хід поршня, більш тонкий стовбур (10 мм), а значить, менше «паразитного» води виштовхується;\n- анатомічна збільшена рукоять і збільшений простір під спусковим гачком - все націлене на те, щоб рушницю зручно утримувалося в руці, одягненою в товсту неопренову рукавиці, щоб вона не зісковзувала в воді;\n- стовбур, спусковий гачок і лінесброс - з нержавіючої сталі; вони ніколи не зламаються, що не будуть корродировать, що особливо важливо для збереження робочих характеристик стовбура.\nЗелінка Zelinka Techno - єдині з зелінок, які виробляються серійно. Частково це пояснює їх доступну ціну. Важливо і те, що з недавніх пір все рушниці виготовляються на спеціальних комп'ютеризованих верстатах ЧПУ (числове програмне управління), тобто процес автоматизований і ризик людської помилки зведений до нуля.\nРукоятка підводної рушниці Zelinka Techno - справжній шедевр. Ідеально лежить в руці, зручна як для правші, так і для лівші, чіпка і зручна.\nРесивер ідеально відполірований і дуже рівно анодований, без плям. Все це свідетельствут про відповідальне ставлення до виготовлення кінцевого продукту.\n- ресивер - дюралюміній в аноді, довжина - 600 мм, діаметр 36 см;\n- стовбур - нержавіюча сталь, діаметр 10 мм;\n- розташування рукояті - торцеве;\n- регулятор сили бою - не передбачений.\n- підводне рушницю (покрито маслом з заводу для збереження анода);\n- гарпун - нержавіюча сталь, різьбовій, 8 мм;\n- втулка - 8 мм, титанова, з Гідротормоз;\n- наконечник 1-прапорцевий;\n- запасний поршень робочий;\n- 3 О-рингу на поршень;\n- моток лина робочого;\n- сервісна гарантійна книжка.\nОсновні переваги підводної рушниці системи Зелінського:\nВисокий К. П. Д. (75%)\nНезначне зусилля на спусковому гачку.\nЗакачування рушниці стисненим повітрям проводиться за допомогою гарпуна (без застосування спеціального насоса).\nМожливість заміни поршня і поршневого кільця без стравлювання стиснутого повітря і розбирання рушниці.\nМіцна рукоятка з нековзною гумовою накладкою, що служить упором при зарядці рушниці.\nТитанова підводна рушниця Зелінського Етеліс 600 мм; зміщення 3/4; регулятор бою\n6429 ₴5464 ₴\nРушниця системи Зелінського Етеліс має довжину 600..\nЗелінка Заславця Олексія 600 мм дюралюміній; з регулятором сили бою\n6166 ₴5549 ₴\nПідводна рушниця Зелінка Заславца 600 - дюралюміні..\n7398 ₴6658 ₴\nТитанова рушниця для підводного полювання Етеліс 600 мм, зміщення 15 см, з регулятором\n7500 ₴6375 ₴\nТитанове рушницю для підводного полювання Етеліс з..


Ви тут: Головна Про нас Події Ярмарок проектних робіт "Мій інститут і я"\nСтворено: П'ятниця, 27 березня 2015, 11:57\nБез формальностей говорили про студентське життя на ярмарку проектних робіт «Мій інститут і я». Завдяки невимушеності та дружній атмосфері захід і було названо ярмарком – місцем, де в цікавій формі студенти презентували короткі фільми про своє життя.\nРозпочалася подія з фото-вікторини. Розпізнати інститутську місцинку за фотографією змогли практично всі. А студенти-журналісти виготовили в Астудії та представили ще й відео про ці куточки – ліфт, роздягальня і таємнича 227 аудиторія.\nКліпи викликали бурхливу реакцію на таке небанальне відображення звичного. Минулорічні першокурсники створили справжній реаліті-марафон - навчання, спільні розваги, підготовка до виступу «Ось ми які». У цьому кожен грінченківець зміг упізнати себе. Студенти-філологи підготували відео-розповідь про свої інтереси, переживання, мрії.\nСтудентка другого курсу Лейла Аюбова вважає, що основна фішка проекту – впізнаваність героїв та можливість зблизитися, краще пізнати одне одного\nТекст: Бельскіте Христина, Гаращук Ірина\nВідео: Ян Махівський, Денис Тітенок, Інна Устиловська, Наталія Голенба, Ліна Стопятюк, Катерина Ялова\nФото: Вікторія Трибуль


Філатов обіцяє 200 тис. гривень "за зламані руки" вандалів, які розмалювали пам'ятник - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — Життя — 6 березня 2019, 15:46\nУночі невідомі розмалювали центр міста рекламою наркотиків.\nМер Дніпра Борис Філатов обіцяє виплатити 100 тис. гривень з фонду мера за упіймання зловмисника, який розмалював рекламою наркотичних речовин центр міста, в тому числі пам'ятник першому почесному громадянину Катеринослава Олександру Полю.\n"Сьогодні вночі наркоторговці розписали своєю «рекламою» всю центральну частину міста. Включаючи пам'ятник Олександру Полю ... Ну, все, хлопці. Моє залізне терпіння луснуло. Тепер повоюємо. Для початку оголошується премія будь-кому, хто дасть достовірну інформацію, що дозволяє затримати цього покидька - 100 тис. гривень за його ім'я", - написав Філатов.\n"Якщо під час упізнання і затримання у нього виявиться зламана рука (краще обидві), тоді виплачую 200 тис. з мерського фонду", - додав голова міста.\nФілатов також зазначив, що за кожного затриманого сума винагороди буде затверджена на найближчій сесії міськради.\nНагадаємо, раніше 27-річний графітник отримав два роки умовно за напад на київську електричку.\nТемы: Дніпро (місто), вандалізм, пам'ятники, Борис Філатов, політик\n01 березня 2018, 14:23


Електричні декоративні каміни —\nНа відміну від намальованого вогнища папи Карло ці прилади цілком достовірно імітують мови палаючого полум’я. Установка электромодели — максимально простий і швидкий спосіб влаштувати камін в міській квартирі.\nЯк змінилися електрокаміни?\nПодумайте про розетки. Електрокамін працює від мережі. І немає нічого сумніше, ніж клубки дротів подовжувачів, що тягнуться до електроприладу. Передбачте розетку поруч. Особливо, якщо ви плануєте установку панорамного каміна — не поблизу стіни, а посередині кімнати. В цьому випадку вам знадобиться особлива розетка з кришкою для монтажу в підлогу.\nНа фото: модель 1 кругла розетка з кришкою від фабрики Meljac.\nТрадиційний камін складається з топки, порталу та димаря. Оскільки в камінах електричних горіння не відбувається, дим відводити не треба. Тому конструкція електрокаміна включає в себе лише два елемента — топку та її обрамлення.\nТопка. Розрізняють два основних типи — з трансляцією горіння і з імітацією полум’я. У першому випадку топка виглядає як телеекран, на якому відтворюється знятий процес горіння. Більш достовірно горіння відтворюється у другому випадку. На дні прямокутної камери зі скляним фасадом викладається інсталяція з обвуглених полін, вугілля (пластикових чи справжніх) або крупної гальки, яка підсвічується знизу за допомогою складної оптичної системи. Регулюючи пультом або ручкою на корпусі інтенсивність освітлення, можна імітувати різні стадії горіння — від яскравого полум’я до тліючого вугілля. Є декоративні каміни електричні з вбудованим аудиопроигрывателем, який відтворює звук потрескивающих дров. Деякі топки електрокамінів здатні не тільки створювати ілюзію вогню, але й обігрівати кімнату. Однак використовувати їх можна лише як додаткове джерело тепла. До того ж час їх безперервної роботи обмежена.\nдекоративні Каміни електричні можуть не тільки створювати ілюзію вогню і відтворювати потріскування дров, але і працювати в режимі обігріву.\nПортали для електричних топок продаються в комплекті з ними, так і окремо. Електротопка можна вбудувати в будь-портал відповідного розміру. Проте зворотний варіант не працює: портали електричних камінів не підходять ні для яких інших конструкцій.\nНа фото: На фото: портал Fireplace CM.FP.JM.57 від Corato mobili.\nОбрамлення. Раніше всі електричні топки були вбудованими. Вони мали тільки один фасад, оформлений порталом в класичному або сучасному стилі.\nЗовсім недавно з’явився новий конструктивний тип топок — панорамний. Їм обладнуються острівні електрокаміни. У них є тільки задня стінка. Бічні фасади дають можливість спостерігати за полум’ям з різних частин приміщення.\nПодібні моделі не мають порталу, у кожного з них — свій унікальний дизайн корпусу.\nЕлектрокаміни прості в установці. Вони не потребує будівельних робіт, зведення підстави, димоходу. Єдине, що потрібно — розетка неподалік від місця підключення.\nНе потребують спеціального догляду, не приносять в дім бруд і кіптява.\nНе тільки імітують полум’я, але і працюють в режимі обігріву. Дозволяють комфортно пережити період сезонного відключення центрального опалення.\nБезпечні, особливо якщо у вас є маленькі діти.\nУстановка в квартирі не потребує отримання дозволів від пожежників, газових, екологічних та інших служб.\nКороткий опис статті: електричні каміни Ще років 15-20 тому електрокамінами називали непоказні електричні обігрівачі з відкритими спіралями. Навіть зовні вони нічим камін не нагадували. Сучасні ж каміни електричні вміють достовірно імітувати палаючий дров’яної вогнище. З усіх різновидів камінів вони найбільш прості в установці і використанні. каміни електричні, електричний камін, декоративні каміни електричні.\nДжерело: Електричні декоративні каміни


Група G20 підтримала Іспанію - портал новин LB.ua\nГоловна — Економіка — 20 червня 2012, 16:11\nМадрид направить офіційне прохання про фінансову допомогу до кінця тижня.\nКраїни групи G20 підтримали економічний курс Іспанії, заявив прем'єр країни Маріано Рахой.\n"Вони оголосили про підтримку наших планів", - підкреслив Рахой на останній прес-конференції, акцентувавши увагу на проведених двосторонніх переговорів з лідером Китаю Ху Цзіньтао. Пекін, за словами Рахой, поділяє його точку зору і вважає, що фінансова допомогу для Іспанії повинна надаватися тільки банківському сектору і не проходити через бюджет, щоб не збільшувати його дефіцит.\nКарикатури про кризу в Європі\nМадрид направить офіційне прохання про фінансову допомогу в четвер або в п'ятницю, після того як незалежні аналітики Олівер Вайман і Роланд Бергер випустять свій звіт про стан банківської системи країни і про її потреби в додатковому капіталі.\nЗараз Іспанія веде переговори з партнерами у ЄС про умови і терміни допомоги. Імовірно, це будуть середньострокові кредити за ставкою порівняно зі ставкою рефінансування ЄЦБ.\nНагадаємо, банківський сектор Іспанії виявився на грані краху. Для його порятунку Іспанія звернулася за допомогою до ЄС. Через це агентство Moody's знизило рейтинг Іспанії відразу на три пункти. Те саме зробило і агентство Fitch.\nТемы: Іспанія, "Велика двадцятка" (G20)\nВ ЄС готові надати Іспанії 100 млрд євро на боротьбу з кризою\n10 червня 2012, 12:05\n11 липня 2012, 20:29


Сергей Негода - Веселі синички ні нижче церкви, @ Песни под гитару и стихи от талантливых авторов — Поэзия.ORG\n??? » Украиноязычный текстовый архив (15606) / Религиозная лирика (179) / Сергей Негода (912)\nВеселі синички ні нижче церкви,\nні вище спини жертви війни-епідемії.\nМертвий фікс сестрички лине в стихії\nрежимів з ери перевертнів.\nБезкрилий ціп ще мріє,\nперевипестити всіх переселенців\nв електричні скрепи віри світів.\nІ ти вже, прийти, грецький піп,\nзберись звершити березневі зміни\nлементів з центрів-пресвітерів.\nТихіще, цей мирний місцевий степ\nз кілків діє в інтерес хвилин\nпід виритий рів і під ценз війни\nпід вибитий рід вірних із сіл.\nЛихий Сергій, ти зжер все і ти пишеш\nтриперстій жертві, Беллі з Женеви,\nчи не бере тебе свій вік\nв біль лишеньки, і все їм не те.\nЦивільний Ернст перегрів срібне вітрище\nв техніці, і в чехині Джемми дім свище в Відні.\nВідкритий метелик Федір хитрить свій витвір\nв центрі фейків Інесси в месседжері.\nВеликий Семен несе свій петрівський хліб\nпід вимисел всесвітів дітей Гликерії.\nНіжний Пилип іде сердити й перечити\nвисі від бід звідкись зігрітих лебедів,\nїм ще діє прибережний перехід Ельби\nбез віз в небесний вхід Єви.\nБілесенький перевізник Сидір\nні где і ні з ким не лежить\nзі слізьми між твердих брів при кривді\nв ренті, крім в безмежжі Берти з Швеції.\nВелетенський Єфим знищив міст\nпід місце чесній Килини і вивіз\nгеть цей перевіз від імені біди\nіз весіль Вінниці під певний чин схем.\nДикий Ведмідь Денис тисне\nтісний хвіст ведмедиці Кірі ізЧечні\nі геть не сміє бігти в двері з нелині весни,\nвін ще не сміє нестись під швидкий,\nсивий вітер кривдити всі ігри-бійні в Інтернеті.\nПеред вечір щирий лис Генріх з ферми\nчинить свіжий сир бідній величенькій\nЄвгенії з Німеччини, невби тільки\nтемніє в шестирічній бійні світів.\nЛегкий житель Землі, Северин в Києві,\nвтретє пішки переніс свій етикетник\nз міліції через біль піднебесних віршів\nпильній Вірі з Бельгії в її смішний сервіс\nзрілих стилів, і не склеїв ще він зі сильних\nслів безсилі ліри втіхи в Христі і Біблії.\nНевеличкий Еміль з зелень-вежі живе\nпід виїзд із сім’ї рідної сестри Регіни.\nЗлий Веремій держить зігіріте місце\nсвітлій приміській Терезі при печі в Вижниці.\nЛіпший Климент змінить всі дибки\nвсевишневих терпінь привільній Христині.\nЛишень хімік Михей тихо перебіг\nстежинки в житі Стеллі, і сміх і гріх,\nвесь в зерні, чи ще їм зійтись\nв четвер бігти в вересні.\nНе вчивсь Гліб, він ще не вміє\nвершити життєвий трепет плечей\nживенькій Сільвії, не зміг щецей хижий\nі впертий стерти свій піт,\nВсевишлній не піде в різке піке,\nне зійшлись їхні петельки в житті.\nЩе цей нетеп Дементій зі свиньми\nб’є вересневий глек Хіврі і кричить.\nНині пече нічний вилиск беріз,\nздібний Вікентій вилічив все,\nі не жде перемін від Лесі,\nні, стійте, лише шелехніть літні\nсили під берег в цей гніт,\nі в шепіт тебе ще сильніше\nвізьме цей шелех-світ.\nВищий Бенедикт, це ти біжиш\nз гречки і виєш сміливій Риммі\nв передерії, в низині,\nбез них, ти всіх Всевішніх не відведеш\nвід сербських звершень в біді.\nЛисий Євген верзе ні те, ні се Лілії,\nне все те смішки війни і біди.\nВеселий Фелікс не вміє перекреслити\nверхні ціни Нелі, їхні діти з війни - це квіти.\nІ лише трепетний, релігійний\nТерентій дише в свій бідний ківш,\nвін везе нелегкій леді Мілені\nсвій незвичний світ з Чилі.


Max factor блиск для губ, огляд\nГлавная/Краса/Max factor блиск для губ, огляд\n0 182 Время чтения: 4 мин.\nВлітку і навесні дівчата воліють блиск для губ, він має легку текстуру і приємно переливається на губах. Його винайшли близько 80 років тому, і весь цей час він користується популярністю.\nОсновною відмінною рисою цього декоративного кошти є надання губам об'єму і блиску. Він може бути абсолютно безбарвним або мати світлий відтінок, але навіть червоні його тони виглядають прозорими.\nЙого використовують як підлітки, щоб підкреслити припухлість губ, так і дорослі дами для додання обсягу.\nСеред усього розмаїття подібних засобів на особливу увагу заслуговує колекція блисків від Max Factor, яка складається з декількох серій.\nкожна з них містить карколомні відтінки і має високу стійкість.\n1 Особливості блисків від Макс Фактор\n2.1 Colour Elixir Lip Gloss\n2.2 Colour Elixir\n2.3 Lipfinity Colour & Gloss\n2.4 Vibrant Curve Effect\nОсобливості блисків від Макс Фактор\nVibrant Curve Effect\nВ їх складах переважають натуральні інгредієнти:\nтокоферол — продовжує молодість шкіри, за рахунок стимулювання регенерації нових клітин,\nланолін — запобігає сухості губ і їх розтріскування при будь-яких погодних умовах,\nканделильский і карнаубський віск надають засобу блиску і продовжують йогостійкість,\nслюда — цей мінерал застосовується для посилення пігментації і кольору,\nвазелін — синтетичний жир (вазелін), запобігає сухості шкірних покривів,\nкасторове масло пом'якшує і дбайливо доглядає за губами,\nполібутен — створює захисну плівку, яка оберігає шкіру від зовнішнього негативного впливу.\nВсе випущені компанією блиски живлять, пом'якшують і зволожують губи, діють на шкіру як бальзам. Їх застосовують окремо або спільно з губною помадою, щоб домогтися глибокого і сяючого відтінку. Спонжіком-аплікатори засобів здатні зручно фарбувати губи, регулювати інтенсивність одержуваного кольору.\nMax Factor наділила свої косметичні продукти неймовірним сяйвом і екстра блиском, вони стануть незамінні в теплу пору.\nТуш для вій — це та «чарівна паличка», яка допоможе зробити будь-який погляд виразнішим. Запрошуємо ознайомитися з оглядом туші Евелін.\nЯк зробити корррекція брів з набором Оріфлейм, відео http: // ilcosmetic.ru / uhod-za-litsom / makiyazh / karandashi / dlya-brovej / teni-oriflejm.html\nМарки гіпоалергенної туші для очей тут .\nКомпанія випустила всього чотири серії блисків, кожна з яких має численні і ненудні кольору, в них зустрічаються не тільки звичні рожеві відтінки, а й повністю прозорі, насичено-червоні і малинові, інтенсивно коричневі і бузкові.\nЦю лінійку знаменитий косметолог Максиміліан Фактор винайшов в 1930 році, призначалася вона для актрис і моделей.\nЇї подвійна функція: зволоження і яскравого фарбування підійде для літнього сезону. Блиск Elixir Gloss можна використовувати як самостійно, так і поверх губної помади. Колірна гамма цього кошти представлена відповідним чином і складається з наступних тонів:\n05 — напівпрозорий,\n15 — рожевий перламутр,\n20 — пастельний персиковий,\n25 — кораловий глянець,\n30 — класичний червоний,\n35 — глянцева троянда,\n40 — рожевий,\n45 — приглушений малиновий,\n50 — мерехтливийрожево-бузковий,\n55 — насичена фуксія,\n60 — приглушена фуксія,\n65 — сливовий глянець,\n70 — холодний бузковий,\n75 — пісочний глянсовий,\n80 — мерехтливий пісок.\nВартість — 950 рублів.\nColour Elixir Lip Gloss, блиск на губах\nПодивіться відео, як наносити скульптурірующій пудру Мейбелін master sculpt.\nЦя колекція складається з найніжніших і яскравих відтінків. Блиск подарує губам квітковий акцент, зробить їх виразними за рахунок блискучої переливу. Його консистенція зовсім не липка, зручний спонжик захоплює невелику кількість засобу і дозволяє коригувати інтенсивність кольору. Блиск не тільки забарвить губи в красивий відтінок, але і буде живити їх потрібними вітамінами. Після його нанесення на губах з'явиться ефект глянцевого покриття. Міститься в ньому пом'якшувальну масло і спеціальна формула будуть дбайливо доглядати за шкірою губ. Вона стане м'якою і гладкою. Рот придбає спокусливі обриси.\nКолекція складається з 16 відтінків:\nGlistening Dew — блиск сльози,\nPristine Nude — натуральний,\nRadiant Rose — промениста троянда,\nLustrous Sand — блискучий пісок,\nGlossy Toffee — іскриста іриска,\nGlowing Peach — стиглий персик,\nEnchanting Coral — чарівний корал,\nCaptivating Ruby — дивовижний рубін,\nLovely Candy — красива цукерка,\nDelightful Pink — чудова гвоздика,\nLuxurious Berry — розкішна ягода,\nLustrous Plum -блискуча зливу,\nPolished Fuschia — незвичайна фуксія,\nRavishing Raspberry — чудова малина,\nLuscious Amethyst — солодкий аметист,\nDazzling Fuschia — чудова фуксія.\nВартість — 580 рублів.\nColour Elixir, палітра\nВідгуки та фото лаку для нігтів Колорама.\nІнноваційна формула кошти створює багатовимірний блиск.\nЦей косметичний продукт має ефект 3D сяйва.\nВін дарує губам стійкий колір, який не стирається протягом 10 годин. Його вибирають візажисти всього світу.\nКожна упаковка кошти містить два блиску , один світлий відтінок, інший темний. Спочатку на губи наноситься матовий тон, а потім його покривають сяючим шаром і в результаті виходить об'ємний перелив сонячних відблисків. Цей ефект досягається завдяки вмісту в верхньому шарі перламутру.\nПалітра блиску представлена в 9 відтінках:\n500 Shimmer Pink — мерехтлива гвоздика,\n510 Radiant Rose — промениста троянда,\n520 Illuminating Fuchsia — люмінесцентна фуксія,\n530 Luminous Petal — світлий пелюстка,\n560 Radiant Red — променистий червоний,\n570 Gleaming Coral — блиск корала,\n580 Crystal Bronze — кришталева бронза,\n590 Glazed Caramel — скляна карамель,\n600 Glowing Sepia — розпечена сепія.\nВартість продукту становить — 1000 рублів.\nЩо кажуть покупці? Відгуки про туші Ів Сен Лоран Ефект накладних вій.\nБлиск дарує губам неперевершений обсяг, підкреслює вигин губ і надає свіжий кавуновий аромат. У його складі присутні пом'якшувальні, зволожуючі і живильні речовини, серед них ланолін і касторове масло. Вони попереджають фотостаріння, лущення губ і сухість. За рахунок інноваційної формули засіб рівномірно наноситься на губи, зберігає щільну текстуру протягом довгого часу, не розтікається. Її мерехтливі блискітки роблять посмішку променистою і переливаються при сонячному і штучному світлі.\nАплікатор блиску має скошений кінчик з ворсинками, він виконаний зігнутої форми, яка в точності повторює припухлість губ. За рахунок його зручного застосування декоративне засіб наноситься рівномірно і добре фарбує куточки, які не розмазуючи.\nЛінія Vibrant Curve Effect містить 13 модних блисків:\nтенденційний сетер (Trend-setter),\nрожевий (Me Me Me),\nбежево-рожевий ( Bubbly),\nнатуральний тон (Vibrant),\nп'янка Ніцца (Naughty but Nice),\nлідер моди (Fashion Leader),\nпряно червоний з золотистим мерехтінням ( Artistic),\nВартість — 680 рублів.\nПодивіться невеликий відеоогляд блиску\nЗаберіть інструкцію застосування крему з гіалуроновою кислотою Лібрідерм.\nКожна із серій має свої нюанси, але, в загальному, принцип дії і ефект після нанесення у них однаковий.\nБлиски наділені такими позитивними сторонами:\nзручною упаковкою і аплікатором,\nширокою палітрою відтінків,\nприголомшливим блиском і сяйвом,\nвисокою стійкістю кошти, враховуючи, що це блиск, а не губна,\nкрасивим ефектом об'ємних губ .\nПри розгляді недоліків вкажемо їх по кожній серії окремо, отже:\nColour Elixir: деякі скаржаться , що він нестійкий,\nVibrant Curve Effect: запах засоби нагадує хімічний препарат, з часом він вивітрюється, відтінки настільки прозорі, що їх рожевого забарвлення практично невидно, тримається не більше двох годин,\nLipfinity Colour & Gloss: перший шар у вигляді помади потрібно швидко розподіляти на губах, а то він вбереться і буде складно його розмазати рівним шаром.\nColour Elixir Lip Gloss: може підтікати по контуру і убиватися в складочки шкіри, особливо при сильній спеці.\nНевеличка історія бренду в відео і його продукти\nКатерина, 22 роки.\nЯк використовувати мед для схуднення?\nМанікюр з якорем для стильної морячки


Вінниця.info | До Вінницького краєзнавчого музею повернули «Стіл Петлюри», який два місяці був на виставці у столиці\n5 грудня 2021, 09:35\n19 жовтня 2021, 17:11\nВ оновленій залі Вінницького обласного краєзнавчого музею повернули «Стіл Петлюри» XIX століття.\nЗа інформацією Вінницького обласного краєзнавчого музею, впродовж 17 серпня – 10 жовтня цей раритет експонувався на виставці «Духовна велич: меморії видатних українців. Наукова реставрація» до 30-річчя Незалежності України, розгорнутій у виставкових залах Національного музею Тараса Шевченка в Києві.\n«Реставрацією займався завідувач науково-дослідного відділу реставрації по дереву Олександр Закусило. Після того, як зняв старий клей та фарбу, відновив розкішну стільницю. Та з часом відшарувалася. Також довелося відновлювати різьблення людських фігур і тварин, які знаходяться на ніжках та периметру столу. Оскільки не вистачало левів, реставратор заново їх відтворив в оригінальний спосіб. А саме, склеюючи дубові дошки між собою. Так, щоб утворилася голова тварини. Та доповнив втраченими деталями», - раніше повідомляли у Вінницькій обласній раді.\nСтіл з червоного дубу. Під час однієї з наукових конференції, яка відбулася у Вінниці, польські історики презентували документальні хроніки, де він фігурував. Музейники впізнали його за стільницею та різьбленням. Світлини «Стола Петлюри» зустрічаються у багатьох джерелах, зокрема й у пресі, коли йде мова про Пілсудського і польсько-українські відносини.\nВінниця.info, фото Вінницького обласного краєзнавчого музею та Вінницької обласної ради\nТеги: Стіл Петлюри експонат музей