Ранкова зустріч 13 тиждень "Зима"\nРанкова зустріч 13 тиждень "Зима"Ранкова зустріч 13 тиждРанкова зустріч 13 тиждень "Зима"ень "Зима"Ранкова зустріч 13 тиждень "ЗимРанкова зустріч 13 тиждень "Зима"а"\nНавчально-методичні матеріали до Модельної навчальної програми для першого класу / За ред. О. Волощенко, О. Гайдамаки, О. Шиян, О. Козак, Д. Біди. – 2017 р.\nНазаренко Г. А., доктор педагогічних наук, старший науковий співробітник проректор КНЗ «Черкаський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради»,\nЧепурна Н. М., кандидат педагогічних наук, доцент, ректор КНЗ «Черкаський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти педагогічних працівників Черкаської обласної ради».\nІванова О. С., учитель початкових класів середньої загальноосвітньої школи № 91 м. Львова, голова методичного об’єднання вчителів початкових класів.\nВ основу цих «Навчально-методичних матеріалів» покладено Модельну навчальну програму для першого класу, розроблену учасниками проекту «Нова українська школа» під керівництвом Р. Шияна та схвалену ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти» для використання в загальноосвітніх навчальних закладах, які працюють у межах дослідно-експериментальної роботи всеукраїнського рівня за темою «Розроблення і впровадження навчально-методичного забезпечення початкової освіти в умовах реалізації нового Державного стандарту початкової загальної середньої освіти».\nУ «Навчально-методичних матеріалах» використано ідеї регіональних тренерських груп і вчительських спільнот, що здійснюють пілотування Модельної навчальної програми для 1-го класу.\nВидання здійснено у межах реалізації проекту «Нова українська школа – точки зростання».\nПросимо надсилати Ваші коментарі та пропозиції до цих матеріалів на електронну адресу [email protected]\nОрієнтовні дослідницькі / проблемні запитання:.................................................................4\nЗавдання тринадцятого тижня:..............................................................................................4\nОчікувані результати тринадцятого тижня:..........................................................................4\nЯкі сюрпризи нам готує зима?..................................................................................................9 Узагальнена таблиця..............................................................................................................9\nРанкова зустріч ....................................................................................................................11\nВправа “Сюрприз у коробці”...............................................................................................11\nРозгадування ребуса для визначення теми інтегрованого тижня......................................11\nЕкскурсія «Ознаки зими у природі»....................................................................................13\nВизначення “кольорів зими”. Бесіда “Що змінилося довкола?”........................................13\n«Хто робить сніг?» Виготовлення штучного снігу. «Снігова математика»......................14\nВизначення “сюрпризів зими”. Гра «Передай сніжку»......................................................16\nМоделювання життєвих ситуацій для запобігання негативних наслідків шкідливих\n“сюрпризів зими”.................................................................................................................17 Підведення підсумків заняття. Обмін враженнями............................................................18\nЩо відбувається з рослинами взимку?..................................................................................19\nРанкова зустріч ....................................................................................................................20\nЧитання тексту з метою визначення теми заняття.............................................................21\nБесіда «Як дерева готувалися до зими?» ...........................................................................21\nЕкскурсія на природу...........................................................................................................23\nСкладання діалогів на задану тему. Сюжетно-рольова гра «Підслухана лісова розмова»24\nСтворення композиції «Дерева взимку» на тонованому папері .......................................24\nПідведення підсумків заняття. «Що нового я сьогодні дізнався/ дізналась?» ..................24\nЯк зимують тварини?/ «Чи кожна пташина у вирій на зиму літає?»................................25\nРанкова зустріч ....................................................................................................................27\nСлухання казки Марини Яремійчук «В очікуванні зими» для пригадування, як тварини\nготуються до зими................................................................................................................27\nІнсценізація-імпровізація «Як зимують тварини» за мотивами слайд-шоу / сюжетних\nОбговорення «листа від синички», у якому вона розповідає ластівці про зиму...............29\nРозпізнавання птахів, що не летять у вирій, за словесним описом. ..................................30\nОбчислення математичних виразів на додавання та віднімання в межах 10....................32\nВиготовлення годівничок для пташок ................................................................................32\nЕкскурсія до парку / лісу / на шкільне подвір’я для дослідження поведінки пташок\nвзимку...................................................................................................................................34 Підведення підсумків заняття. Обмін враженнями............................................................34\nЯк цікаво проводити час взимку?..........................................................................................35 Узагальнена таблиця............................................................................................................35\nРанкова зустріч ....................................................................................................................36\nБесіда за коміксом «За що любити зиму?».........................................................................37\nЗимові забави на свіжому повітрі........................................................................................39\nВиконання математичних завдань ......................................................................................39\nСтворення мініатюри «Зима в сірниковій коробці»...........................................................42\nПідведення підсумків заняття. Емоційна картина дня.......................................................42\nДодатки. МАТЕРІАЛИ ДЛЯ ДІТЕЙ…………………………………………………………..43\n• Які сюрпризи нам готує зима?\n• Що відбувається з рослинами взимку?\n• Як зимують тварини? / «Чи кожна пташина у вирій на зиму літає…»?\n● Як цікаво проводити час взимку?\n● зміни, які відбуваються у неживій та живій природі взимку; ● можливі небезпеки, що можуть очікувати людину в довкіллі взимку; ● як дбайливо ставитися до водних багатств.\n● демонструвати самозарадність під час виконання навчальних завдань; ● уважно слухати один одного в умовах безпосереднього спілкування.\n№ Назва освітньої з/п галузі\nЗ увагою сприймає усні репліки учителя й однокласників (вітання, знайомство, запитання, просьба, прощання) й\nСприймає монологічне висловлення (казку, вірш, розповідь про події з життя або про спостереження за чимось /кимось) Ставить запитання до усного повідомлення й відповідає на запитання\nПідписує друкованими літерами своє ім’я та прізвище , назву на власних малюнках, на роботі, виконаній спільно в групі\nНазиває учасників спілкування (персонажів комп’ютерної гри), їхні дії та ознаки дій; робить висновок про настрій,емоції учасників спілкування\nПозначає звуки [з],[з/]буквами на письмі\nЧитає і записує числа (1 - 10) – словами і цифрами\nУтворює числа 2 - 10 прилічуванням одиниці до попереднього і відлічуванням одиниці від наступного до нього числа\nЗнаходить число за даним відношенням "більше на ...",\n"менше на ..."\nУтворює рівності на основі знання про склад чисел 2 - 10\nІлюструє додавання та віднімання за допомогою малюнків\nБудує відрізок заданої довжини ( 1 – 10 см)\nРозпізнає зміни в неживій та живій природі взимку Спостерігає за сезонними змінами у природі\nСтворює та оздоблює виріб за власним задумом (розробка ескізу виробу; використання матеріалів для оздоблення:\nлелітки, бісер, стрічки, шитво, нитки, фарби, папір та ін.)\n5 Соціальна і здоров’язбережна\nПояснює можливі небезпеки, що можуть очікувати людину в\n6 Громадянська та історична\n7 Мистецька ПІЗНАННЯ, ІНТЕРПРЕТАЦІЯ МИСТЕЦТВА\n8 Фізкультурна БАЗОВА РУХОВА ДІЯЛЬНІСТЬ\nСПЕЦИФІЧНА РУХОВА ДІЯЛЬНІСТЬ, ЩО\nПОВ’ЯЗАНА З ВИДАМИ СПОРТУ\n(РУХЛИВІ ІГРИ ТА ЕСТАФЕТИ)\nІІ. ІІІ. ІV.\nVI Приклади навчальної діяльності\nРанкова зустріч. І. Привітання. ІІ. Гра «Сюрприз для тебе» Вправа «Сюрприз у коробці»\nРозгадування ребуса для визначення теми інтегрованого тижня Екскурсія «Ознаки зими у природі»\n«Хто робить сніг?» Виготовлення штучного снігу. «Снігова математика» Очікувані результати учіння\nНазиває букви, які впізнає в записаних словах Відтворює графічні знаки за зразком\nУживає відповідну до ситуації спілкування\n(тематика тижня) лексику і несловесні засоби\n(жести, міміка тощо)\nЗапитує, щоб довідатися більше Фіксує здобуті дані словами, зображеннями, символами\nСприймає монологічне висловлювання (вірш) Виявляє і пояснює роль епітетів (без вживання термінів) у художньому тексті (вірші) Спілкується з вчителем та однокласниками Пояснює, що подобається, а що не подобається у творі мистецтва\nРозповідає про твір мистецтва (картину), який\nУтворює рівності на основі знання про склад чисел\nЗнаходить число за даним відношенням «більше на…», «менше на …»\nСпіввідносить кількість елементів у групі з відповідним натуральним числом Порівнює числа в межах 10, використовуючи знаки <, >, =\n2 МОВ 1.1 – 1\n2 МОВ 1.1 – 2\n2 СЗО 4.4 – 1\n2 МОВ 4.2 – 1\n2 МОВ 4.1 – 3\n2 МОВ 1.7 - 1\n2 ПРО 1.4 – 1\n2 ПРО 4.2 – 1\n2 ПРО 2.2. – 1\n2 ПРО 2.3 – 1\n2 ПРО 3.1 – 2\n2 ПРО 3.1 – 3\n2 ПРО 3.1 – 8\n2 МОВ 4.1 - 10\n2 МИО 2.2 – 1\n2 МИО 2.2 – 3\n2 ПРО 1.5 – 1 2 МАО3.1 – 2\n2 МАО 2.1 – 1\n2 МАО 2.1 - 2\n2 МАО 2.1 – 3\nНадає допомогу тим, хто її потребує, і висловлює 2 ГІО 7.2 – 2 вдячність за підтримку\nVII Визначення Вправляється у правильній вимові й 2 МОВ 4.1 - 2\n«сюрпризів наголошуванні слів (тематика тижня)\nзими». Гра Описує зміни власних емоцій, почуттів, настрою 2 СЗО 2.2 – 8\nVIІI Моделювання З увагою сприймає усні репліки учителя й 2 МОВ 1.1 – 1 життєвих однокласників (вітання) й доречно реагує на усну ситуацій для інформацію в діалозі\nзапобігання Називає учасників спілкування, їхні дії та ознаки 2 МОВ 2.5 – 5\n10 негативних дій; робить висновок про настрій, емоції учасників наслідків спілкування\nшкідливих Планує послідовність технологічних операцій за 2 ТЕО 1.1 – 2\n«сюрпризів допомогою дорослих\nзими» Створює та оздоблює виріб за власним задумом 2 ТЕО 1.4 – 3 Дотримується безпечних прийомів праці під час 2 ТЕО 2.1 – 1 використання інструментів та пристосувань\nДемонструє іншим результати власної творчості 2 ТЕО 1.5 – 1 Пояснює можливі небезпеки, що можуть очікувати 2 СЗО 2.2 – 1\nлюдину в довкіллі\nПояснює, яку просту першу допомогу можна 2 СЗО 1.3 – 4\nУсвідомлює важливість рухів та активної 2 СЗО 3.3 – 5\nповедінки для себе та інших\nПояснює, як харчування впливає на здоров’я 2 СЗО 3.1 – 1\nПрогнозує наслідки різних дій, їхній вплив на 2 ГІО 6.3 – 3\nВпізнає на циферблаті годинника час («десята 2 МАО 1.3 – 4 година»)\nІХ Підведення Ставить запитання до усного повідомлення й 2 МОВ 1.2 – 1 підсумків відповідає на запитання\nзаняття. Обмін Уважно вислуховує думку співрозмовника, 2 ГІО 7.2 – 3 враженнями висловлює свій погляд, шануючи гідність інших\nІІ. Вправа “Сюрприз у коробці”\nІІІ. Розгадування ребуса для визначення теми інтегрованого тижня\nМатеріали для дітей. Додаток 2\nІV. Екскурсія «Ознаки зими у природі»\n- Як виглядають сніжинки? Розгляньте сніжинки за допомогою лупи.\nЗапам’ятайте, як вони виглядають – у класі замалюйте в альбом. - Чи є на вулиці іній, паморозь, лід, бурульки?\nПрочитайте дітям вірш Галини Джемули «Зима у місті»\nПада, пада безліч літ Білий сніг на білий світ. …Шумувало недарма – В місто в’їхала зима. Враз слухняне помело Гори снігу намело.\nВін – неначе білий птах – Повсідався на дахах.\nБілосніжні подушки Повлягались на лавки.\nВати білої шматки. І машини, й машинята Одяглися в білі шати.\nЩе й з’явилась відучора Біла шапка в світлофора.\n(Джерело інформації: Літературна студія «Зимова розмова» журналу для дітей\n«Джміль»; https://jmil.com.ua/2014-6/litstudio )\n- Чи однакова зимова погода зображена на картинах? Поясніть свої думки. - Які кольори можна назвати «зимовими»?\nVІ. «Хто робить сніг?» Виготовлення штучного снігу. «Снігова математика»\nЗапропонуйте дітям самостійно зробити штучний сніг. Для цього підготуйте необхідні складники: крохмаль (кукурудзяний, картопляний) та олію (дитяча, соняшникова, рапсова…). Для того, щоб зробити штучний сніг, необхідно до крохмалю поступово влити олію і перемішати. Сніг на дотик стає крихким, як кінетичний пісок, але чудово ліпиться в кульки.\n- Викладіть на парті 4 сніжки. Справа від них викладіть таку кількість сніжок, щоб їх загальна сума складала 10. Утворіть відповідну рівність: J + J = 10\n- Викладіть зліва 7 сніжок, а справа – 3. На скільки більше сніжок справа? На скільки менше сніжок зліва?\nПорівняйте за допомогою відповідних знаків:\nVІІ. Визначення “сюрпризів зими”. Гра «Передай сніжку»\nVІІІ. Моделювання життєвих ситуацій для запобігання негативних наслідків шкідливих “сюрпризів зими”\nСніг. Як ставляться до снігу двірник дядько Василь, хлопчик Назар, ворона? Мороз. Що відчувають бездомний песик, пташка?\nМатеріали для дітей. Додаток 6\nЗапропонуйте пограти у гру “Одягни ляльку на прогулянку”.\n- Що приємніше: самому робити чи отримувати сюрприз ?\nІ. Привітання ІІ. Гра\n2 ГІО 7.2 – 2\n2 СЗО 4.4 – 6\n2 МОВ 2.2 – 2\nБесіда «Як дерева готувалися до\n2 МОВ 1.2 – 1\n2 ПРО 1.1 – 2\n2 ПРО 3.1 – 4\nЛічить до 10 в прямому і зворотному порядку Знаходить знайомі двовимірні (площинні) та тривимірні (об’ємні) фігури на предметах\nнавколишнього середовища Записує слова з відомими буквами\n2 ПРО 3.1 – 6\n2 МАО 3.1 – 2\n2 МАО 4.2 – 3\nСкладання діалогів на задану тему.\nрольова гра «Підслухана лісова розмова»\nВикористовує голос (тембр, темп, інтонація) і мову тіла (міміку, жести, рухи) для створення образу в процесі сюжетно-рольової гри Обговорює сюжетно-рольову гру, у якій брав участь\n2 МОВ 1.7 – 1\n2 МОВ 1.7 – 3\n2 МОВ 1.2 – 2\n2 МИО 1.1-5 2 МИО 1.2-4\nПідведення підсумків заняття. «Що нового я\nТри – березовий листочок, А чотири – рідний клас, П’ять – добром вітає нас.\nШість – це вчителька моя Нас вітає зранку.\nСім – це діточки усі, Вісім – мами й татусі.\nДесять – ми у дружнім колі.\nЗапитайте, з яким настроєм діти прийшли до школи та що очікують від дня.\n2. Пограйте з дітьми у гру «Доторкнись до…»\nПограйте в гру «Доторкнись до…»\nПротягом гри спонукайте дітей допомагати один одному торкатись відповідних кольорів. У цій грі немає тих, хто програв або вибув з гри! Ця гра – зусилля всієї групи. Якщо хтось не може втримати рівновагу або падає, гра починається спочатку.\nМатеріали для дітей. Додаток 7.\n22 Інформація для вчителя\nВлітку зеленого кольору листю надає природний барвник – хлорофіл, який є майже в усіх рослинах. Хлорофіл поглинає сонячне світло, вбирає необхідні речовини з ґрунту та повітря і виробляє продукти, необхідні для життя рослин. У листках є і жовтий барвник, але влітку його „перебиває” сильніший – зелений. Восени ночі довшають, рослини отримують менше світла. Хлорофіл у листках руйнується і не встигає відновитися. Листя жовтіє. У горобини та клена з’являються оранжеві та червоні листки, бо ці рослини мають і зелений, і червоний барвники. Листя вільхи та бузку опадає зеленим – в них є лише зелений барвник.\nЩе одна мета опадання листя – захистити тонкі тендітні гілочки від снігу. Листя на деревах має велику площу поверхні, тому під вагою снігової ковдри можуть зламатися не лише гілки, а й стовбури дерев.\nДжерело: науково-популярна тематична природнича газета для розумників і розумниць «Колосочок» № 21/ 2013, жовтень.\nОбговоріть з дітьми, як змінився смак рослини і чому так відбувається. Запитайте, які органи чуття брали участь у дослідженні.\nУсе літо рослини, в тому числі й дерева, запасають у стовбурах та гілках поживну речовину – крохмаль, а соки дерева поступово густішають. Маючи такий запас, дерево готове витримати морози. Перші морози загартовують дерево, а його сік густішає дедалі більше. На пагонах залишаються лише ті бруньки, які витримують морози від – 350С до – 40 0С.\nДжерело: науково-популярна тематична природнича газета для розумників і розумниць «Колосочок» № 21/ 2013, жовтень\nІV. Екскурсія на природу\nПід час екскурсії попросіть дітей впізнати рослини. Запитайте, які дерева діти впізнали відразу, а які – не змогли ідентифікувати. Розкажіть, як можна впізнати породи листяних дерев за їхніми ознаками.\n• Найлегше впізнати струнку березу з білою корою.\n• У липи кора темна, тверда, в дрібненьких зморшках-тріщинках.\n• У вільхи сірий стовбур. Взимку на її гілках є маленькі круглі шишечки.\n• Тополя має великий високий світло-сірий стовбур.\n• Осику можна впізнати за гладенькою зеленавою корою, а її стовбур прикрашений внизу жовтувато-помаранчевим лишайником.\nДжерело: науково-популярна тематична природнича газета для розумників і розумниць\n«Колосочок» № 21/ 2013, жовтень\nЗверніть увагу дітей на кору дерев. Важливо порівняти кору на стовбурах молодих і старих дерев. Повідомте, що у зимовому лісі можна почути й різкі звуки. Це тріскає кора дерев на стовбурах, які з одного боку нагріваються сонячним промінням, а з іншого – залишаються холодними.\nЯк зимують тварини?/ «Чи кожна пташина у вирій на зиму літає?»\n1. Привітання 2. Створення спільного оповідання\n2 МОВ 1.8 – 2\n2 ГІО 7.2 – 3\nСлухання казки М. Яремійчук «В очікуванні зими» для пригадування, як тварини готуються до зими\nСприймає монологічне висловлювання (казку) Ділиться своїми почуттями та емоціями від прослуханого висловлювання (казки) З увагою сприймає усні репліки учителя й однокласників й доречно реагує на усну інформацію в діалозі\n2 МОВ 1.8 – 1\n2 МОВ 1.1. – 1\nІнсценізаціяімпровізація «Як зимують тварини» за мотивами слайд- шоу / сюжетних малюнків\nВикористовує голос (тембр, темп, інтонація) і мову тіла (міміку, жести, рухи) для створення образу в процесі інсценізації\n2 МОВ 2.5 – 5\nОбговорення «листа від синички», у якому вона розповідає ластівці про зиму\nСприймає монологічне висловлювання\nРозпізнавання птахів, що зимують у рідній\nмісцевості, за словесним описом. Гра «Розпізнай пташку»\nСприймає монологічне висловлювання (опис пташки)\nНазиває букви, які впізнає у записаних словах Вправляється у правильній вимові й наголошуванні слів (тематика тижня) Уважно вислуховує думку співрозмовника, висловлює свій погляд, шануючи гідність інших\n2 МОВ 4.1 – 2\n2 ГІО 7.2 - 3\nОбчислення математичних виразів на додавання та віднімання у межах 10\nЗнаходить суму (додає), різницю (віднімає) зручним для себе способом у межах 10, зокрема й користуючись предметами або засобами, які їх замінюють (наприклад, на пальцях)\n2 МАО 3.3 – 2\nВиготовлення дітьми годівничок для пташок\n2 ТЕО 3.1. – 2\n2 ТЕО 2.2 – 1\n2 ТЕО 1.5 – 1\nЕкскурсія до парку/ лісу/ на шкільне подвір’я для дослідження поведінки пташок взимку\nЛічить до 10 в прямому і зворотному порядку Дотримується встановлених в освоєному громадському просторі (у парку) правил\nГрає в рухливі ігри\nВиконує різні ролі в ігрових ситуаціях Спостерігає за птахами, що зимують у їхній місцевості та описує їхню поведінку\n2 ГІО 2.3 – 1\n2 ФІО 1.3 - 1\n2 ФІО 3.2 – 1\n2 ФІО 3.1 – 3\n2 ПРО 4.3 – 8\n2 МОВ 1.6 – 3\n2 СЗО 2.2 – 8\nЗаготуйте заздалегідь картки з іменами всіх дітей класу та Вашого імені.\nЗробіть стос із карток з іменами кожної дитини або розкладіть картки написами донизу в центрі кола. Діти по черзі вибирають картку і вітають того, чиє ім’я на ній написане.\n2. Створення спільного оповідання\nПокладіть у сумку набір різних предметів, які використовуються у класі щодня, наприклад, гребінці, гумки, папір тощо. До предметів долучіть іграшку або картку із зображенням будь-якої пташки. Передавайте сумку по колу, запропонувавши дітям по черзі витягувати з неї один предмет. Діти мусять вигадувати речення про предмет, який вони витягнули. Таким чином створюється спільна історія – кожна дитина додає одне-два речення про свій предмет.\nІІ. Слухання казки Марини Яремійчук «В очікуванні зими» для пригадування, як тварини готуються до зими\nПобавтесь з дітьми у гру „Завітай у казку”.\n- Прочитайте дітям казку „В очікуванні зими”.\n- Після читання казки запропонуйте сплести «сніжинку», використовуючи клубок ниток для в’язання.\n1. Діти сідають у коло.\n2. Один учень бере клубок, називає тварину, згадану у казці, і розповідає, як вона готується до зими. Потім передає клубок тій дитині, яка готова висловитися наступною (залишає кінчик нитки у себе).\n3. Наступний учень, озвучивши факт, передає клубок іншій дитині, але продовжує тримати нитку.\n4. Гра триває, поки не закінчаться факти. За ниткою буде видно, чи усі діти висловилися. Якщо хтось не згадав жодної тварини і факту, то ця дитина підсумовує названі у групі факти.\nПорада: якщо фактів менше, ніж дітей, можна поділити дітей на групи і роздати кожній групі по клубку ниток. Наприкінці можна сказати, що діти за допомогою ниток створили чудову сніжинку.\nБесіда на тему «Як тварини готуються до зими»\nПередаючи мікрофон, діти починають кожне речення словами: „Усі тварини порізному готуються до зими, наприклад...” У ході бесіди можна згадати ще мишку, ховрашка, жабку, комах, мурах, змій.\nЗапитайте дітей, коли востаннє бачили мух? Чи помітили, що вони восени стають „ледачими”? Куди і чому щезають восени метелики, жаби, змії, ящірки?\nІІІ. Інсценізація-імпровізація «Як зимують тварини» за мотивами слайдшоу / сюжетних малюнків\nПокажіть дітям слайд-шоу «Як зимують тварини» (режим доступу: https://goo.gl/G7Lepe) або серію сюжетних малюнків і обговоріть побачене.\nІнсценізація-імпровізація “Як зимують звірі” (за результатами перегляду слайдшоу): діалоги, монологи “звірів” між собою.\nІV. Обговорення «листа від синички», у якому вона розповідає ластівці про зиму\nПокажіть дітям мнемотаблицю й повідомте, що це – «лист» від синички, але зовсім не розумієте його змісту. Попросіть учнів «прочитати» його.\nМатеріали для дітей. Додаток 8.\nПрочитайте дітям уривок з поезії Лесі Українки «Мамо, іде вже зима…» і попросіть дати свою відповідь допитливій дитині:\n«Мамо, іде вже зима, Снігом травицю вкриває, В гаю пташок вже нема..\nВ неньки спитала дитина….»\n** Зверніть увагу дітей на те, що серед птахів є ті, що весь рік живуть у нас, але є й ті, які спеціально прилітають до нас на зиму (наприклад, шишкарі, снігурі).\nV. Розпізнавання птахів, що не летять у вирій, за словесним описом.\nПограйте з дітьми у гру «Відгадай пташку». Для цього роздайте дітям картки із зображення птахів, що зимують у їхній місцевості. Прочитайте дітям опис такої пташки, а діти повинні відшукати її на картці. Виграє та дитина (група), яка зробить найменшу кількість помилок.\n** Завдання можна ускладнити, якщо роздати ще додатково картки із словами-назвами пташок і попросити дітей визначити за описом пташку, віднайти картки з її зображенням і словом-назвою.\nЯ – найгарніша пташка в зимовому лісі, мене здалеку видно! Голівка чорна, грудка – червона! Ще й свистіти я вмію! (Снігур)\nЯ теж надзвичайно гарна пташка: маю штанята червоні й червону шапочку на голівці. Дзьобик мій гострий-гострий, а крильця – строкаті. (Дятел)\nЯ – спритна пташка і швидка! Маю коричневе забарвлення, але животик – світліший. Стрибаю по дворах, крихти збираю. Завжди біля людей зимую. (Горобець)\nУ цієї пташки великий, довгастий тулуб, великі сильні ноги. Ходить вона великими кроками. Дзьоб міцний, великий. Голова, горло і крила – чорні, а решта тіла – сірого кольору. (Ворона)\nА я найбільша скрекотуха. Пір’ячко моє чорно-білого забарвлення, хвостик довгий, наче стріла. Коли ми танцюємо, то так гарно розкриваємо свій довгий хвостик віялом. (Сорока)\nЯ завжди біля людей, і взимку, і влітку, бо дуже люблю поїсти.\nЗабарвлення можу мати різне:\nсірувате, біленьке, руденьке. (Голуб)\nЯ невеличка, але дуже енергійна і рухлива пташка. Маю яскраву зовнішність. Черевце моє жовтозелене і розділене чорною смужкою, щічки – білі, а крильця синьо-сірі\nЯ невелика пташка червоного кольору з чіпкими лапками і дзьобом, що нагадує хрестик.(Шишкар)\nVІ. Обчислення математичних виразів на додавання та віднімання в межах 10\nЗапропонуйте дітям обчислити математичні вирази, позначаючи відповідь на малюнках:\nVІІ. Виготовлення годівничок для пташок\nПідведіть дітей до того, що взимку пташкам не завжди легко відшукати собі їжу, тому варто допомагати їм у цьому. Запропонуйте дітям виготовити годівнички. (Джерело інформації: Завдання конкурсу «КОЛОСОК» Осінь 2016)\nГолуби та ворони внадилися до твоєї годівнички і відтіснили малих птахів? Синички легко підхоплюють їжу на льоту, а щиглики можуть поїдати корм у будьякій позі, навіть зависаючи головою донизу. Повісь годівничку на дереві поблизу свого дому, і ти отримаєш незабутні враження, а пташки – смачну поживу!\nТобі знадобиться: шматочки несоленого сала, ягоди горобини, несмажене насіння, зерно, білий хліб, яблука, сушені гриби, горіхи, зварені на твердо яйця, мед, варена картопля, крупи, сухофрукти, вівсяні пластівці.\nНанизай на міцну нитку або жилку сушені фрукти, гриби, шматочки несоленого сала, ягоди горобини. Розвішай їстівні гірлянди на гілках дерев. Окремо на шнурочку повісь невеличкі фрукти або овочі. Частування можна насипати у годівничку з гарбуза, кавуна або з шкірки цитрусових.\nРецепт „пташиного пирога”\nГоловні складники: 3 частини розтопленого сала або маргарину, 1 частина соняшникової олії, 3 частини зерна. Додай натерте яблуко, горіхи, зварені на твердо яйця, мед, варену картоплю, крупи, сухофрукти, вівсяні пластівці. Усе ретельно перемішай, розклади в одноразові скляночки, формочки для піску або печива, невеликі тарілочки. У формочку встав петельку з дротику або скручений шнурочок, щоб підвісити корм. Постав пиріг у холодильник або вистав на холод, щоб він затверднув.\nДля дроздів, омелюхів і снігурів можна виготовити годівничку з марлі або дрібної сітки. Загорни у тканину заготовлені на зиму плоди горобини, зерна пшениці та інший корм, зав’яжи краї і підвісь на дереві.\nШпажки з несоленого сала\nШматочки несоленого сала нанизай на міцну нитку, жилку або дротик завдовжки приблизно 40 см. Повісь шпажку високо на дереві, щоб не дісталося воронам. Шматочки сала розвісь на гілках дерев. Розтопленим салом полий шорстку поверхню кори дерева. Знайшовши такий смаколик, пташки обов’язково пошукають під корою і комах-шкідників.\nЗроби отвір для пташок в окрайці свіжого білого хліба і вибери більшу частину м’якуша. Насип всередину несмажене насіння і зерно. Не можна використовувати чорний або пліснявий хліб!\nЗамочи білий хліб у воді, хай він добре просочиться. Злий воду, відтисни хліб, розімни його в кашку. Додай все, що люблять пташки. Виліпи тістечка, встав всередину шнурочки-петельки. Виклади печиво на посипаний манкою лист і підсуши його у духовці. Або зроби\nспеціальний корм-клейстер і закріпи його на картонній основі.\nРецепт клейстеру: 3/4 склянки муки; 1/2 склянки води; 2,5 ч. ложки желатину без добавок; 3 ст. ложки цукрового сиропу; 4 склянки суміші для годування птахів.\nVІІІ. Екскурсія до парку / лісу / на шкільне подвір’я для дослідження поведінки пташок взимку\nПроведіть дітям екскурсію до парку (лісу, на шкільне подвір’я тощо). Під час екскурсії попросіть дітей розпізнати пташок, полічити їх кількість, поспостерігати за їх поведінкою, розвішати на деревах власноруч виготовлені годівнички.\nНа вулиці запропонуйте побавитися в рухливу гру «Горобці, голуби, ворона».\nОберіть ведучого – «ворону», решта дітей – «горобці» та «голуби». Всі діти (крім «ворони») за сигналом ведучого бігають по визначеній території, імітуючи поведінку пташок. Раптом вилітає «ворона» (після іншого сигналу), яка хоче впіймати «горобчика» або «голуба». Діти втікають від «ворони» за окреслену лінію. Той, кого «ворона» спіймала, водить наступну гру.\nЗапитайте дітей, чи мають вони улюблених пташок серед тих, про які згадувалося сьогодні. Чому ці пташки подобаються дітям? Чи турбуються діти про пташок коло свого дому?\nІ. Привітання ІІ. Слухання музики А.\nВівальді. Концерт «Пори року. Зима»\n2 МОВ 1.1 - 1\n2 МИО 2.1 – 1\n2 МИО 3.3 – 3\nНазиває учасників спілкування (персонажів коміксу) , їхні дії та ознаки дій; робить висновок про настрій, емоції учасників спілкування Читає короткі тексти з метою отримати інформацію\nДілиться своїми почуттями та емоціями від прослуханого / прочитаного висловлювання Пояснює, яка діяльність взимку приносить і радість, і користь\n2 МОВ 1.8 - 1\n2 СЗО 3.4 – 4\nЛічить до 10 в прямому порядку Пояснює, як правила та їх дотримання впливають на безпеку в довкіллі\nВиконує метання різними способами на\nдальність та в ціль\nГрає у рухливі ігри та бере участь у естафетах Співпрацює й досягає спільних командних цілей\nпід час рухливих ігор та естафет\n2 СЗО 3.3 – 2\n2 ФІО 1.1 – 8\n2 ФІО 1.3 – 1\n2 ФІО 3.1 – 4\n2 ГІО 7.2 – 1\nВиконання математичних завдань\nЗнаходить суму (додає), різницю (віднімає) зручним для себе способом у межах 10, зокрема й користуючись предметами або засобами, які їх\nзамінюють (наприклад, на пальцях)\nВимірює довжину відрізків\n2 МАО 3.2 – 1\n2 МАО 4.1 – 1\nСтворення мініатюри «Зима\nПідписує друкованими буквами своє ім’я та прізвище, назву на власній роботі\nв сірниковій коробці»\nСтворює та оздоблює виріб за зразком та власним задумом (розробка ескізу виробу; використання матеріалів для оздоблення:\n2 ТЕО 1.1 – 2\n2 ТЕО 1.4 – 3\n2 ТЕО 2.1 – 1\nПідведення підсумків заняття. Емоційна картина дня\nПривітайтеся з дітьми і запропонуйте їм послухати віршик-вітання Ірини Жиленко «З добрим ранком!».\nДонечко, з добрим ранком! Глянь за вікно, маленька.\nКотик на нашім ґанку З чорного став біленьким.\nВуха сховавши в іній, Диба трамвайчик синій. З неба летять троянди — Щічки дітей квітчають. Мама прасує банти, Поки співає чайник.\nТато вмиває доню.\nДоня сміється: «Тату!\nТреба купити поні — В саночки запрягати».\nСонце прийшло до ґанку, Котику в очі диха...\nДонечко, з добрим ранком! Донечко, з першим снігом!\nЗапитайте дітей, що особливо потішило донечку і тата – героїв твору Ірини Жиленко?\nДізнайтеся, що радує зранку кожного учня? Заохочуйте кожну дитину до висловлення думки.\n2. Слухання музики Антоніо Вівальді Концерт «Пори року. Зима». (Режим доступу: https://goo.gl/UoNLFZ) / Спів пісні «Морозець, морозець!» (муз. Б. Фільц, вірші Г. Бойка – режим доступу: https://goo.gl/RTNr7H)\nЗапитайте дітей, якою вони уявили зиму під час слухання музики – тихою, спокійною чи неспокійною, із завірюхою, хурделицею? Чому? Як музика про це «розповіла»?\nПопросіть дітей поділитися власними емоціями від сприймання мистецького твору.\nЗапитайте дітей, за що вони люблять зиму?\nІІ. Бесіда за коміксом «За що любити зиму?»\n(Джерело: дитячий журнал «Джміль», № 1, 2017; режим доступу: https://jmil.com.ua/2017-1/movie )\nМатеріали для дітей. Додаток 11\nОрієнтовні запитання і завдання для бесіди з дітьми за коміксом\n• Чому Вуханчику не подобалася зима?\n• Хто допоміг зайчикові змінити думку? Як саме?\n• Як Вуханчик може зробити зиму приємнішою для себе, подружитися з нею?\n• Опишіть Вуханчику зиму так, як бачите її ви.\n• Намалюйте (або сфотографуйте) зиму – цікаві, несподівані, дивовижні зимові явища; те, що можна бачити (робити) тільки взимку. Допоможіть Вуханчику побачити її красу та привабливість.\n• Які негативні сторони є у зими, яких він, можливо, ще не зауважив? Чи варто розповідати про них зайчикові? Чому?\n• Розкажіть, чому зиму можна назвати веселою. Як іще можна назвати зиму?\nПридумайте якомога більше імен-прикрас для зими.\n• Які зимові забави ви можете придумати для Вуханчика?\n• Що ви порадите зробити зайчикові, щоб зима сподобалася йому ще більше?\n• Подаруйте Вуханчикові картинну (або фото) галерею “Портрети зими” різних митців або колекцію зимової музики.\n• Придумайте для зайчика дотепні снігові скоромовки.\n• Пограйте у гру “Добре – погано”: поясніть, чому зима цікава і весела пора року, чим вона може не подобатися і кому саме; розкажіть, чим зима подобається вам, а чим не дуже.\n• Що ви подарували б Вуханчику, аби він навчився бачити в усьому різні сторони (і добрі, й погані)?\n• Чи варто бачити в усіх подіях тільки погане? А тільки добре?\n• Чому варто бачити різні сторони будь-якого явища?\n• Поміркуйте, чи бувають явища тільки негативні. А тільки позитивні?\nІІІ. Зимові забави на свіжому повітрі\nОрганізуйте частину заняття на шкільному майданчику / стадіоні/ в парку. Проведіть рухливі забави. Не забудьте наголосити на правилах поведінки під час зимових забав та попросіть дітей пояснити, як правила та їх дотримання впливають на безпеку в довкіллі.\nПроведіть естафету «Перегони на санчатах», у якій використайте найнеймовірніші способи пересування: традиційне катання парою, самостійне пересування на санках сидячи верхи і відштовхуючись ногами або лежачи на животі та відштовхуючись руками.\nНамалюйте на паркані або стіні будівлі мішені. Розподіліть дітей на команди. Повідомте дітям, що кожна команда – влучні стрільці. Завдання: якомога більше влучних потраплянь у мішень. Можна ускладнити гру, метаючи сніжки, наприклад, лівою рукою/ із заплющеними очима/ на час.\nРозподіліть дітей на команди. Попросіть одного члена команди (наприклад, капітана) пробігти визначену відстань. Всі гравці з кожної команди повинні пробігти шлях, визначений капітаном «слід у слід». Перемагає та команда, яка найбільш точно і швидко виконала дане завдання. Для ускладнення гри можна запропонувати дітям пробігти шлях у прямому і зворотному порядку.\nЗакріпіть на висоті 2 м звичайний кошик. Діти стають півколом за кілька кроків до нього і по черзі кидають сніжки в кошик. Той гравець, хто влучив у кошик, має право на додатковий кидок. Гру можна урізноманітнити, поділивши дітей на команди.\nЗапропонуйте дітям зліпити сніговика (сніговиків, якщо організовуєте командну гру). Проїжджаючи повз сніговика, потрібно влучити сніжкою в нього. Перемагає та команда, яка зробила найбільшу кількість влучних «пострілів».\nНа вулиці, між іграми, запропонуйте одним дітям написати паличкою на снігу букви, які вони знають, слова, а іншим – прочитати написане.\nПід час проведення рухливих ігор заохочуйте дітей рахувати, наприклад: скільки сніжок потрапило у мішень?\nІV. Виконання математичних завдань\nПоцікавтесь в дітей, що вони роблять вдома, якщо з якихось причин батьки не дозволяють піти на вулицю (наприклад, дуже холодно/ захворіли/ швидко настав вечір).\nСкажіть, що і вдома можна цікаво та корисно проводити час завдяки завданням, які вони виконуватимуть далі.\nПограйте в гру «Що зайве?»\nРоздайте дітям картки і попросіть викреслити в кожному ряді «зайве» зображення. Перемагає той гравець, хто найшвидше і правильно виконав завдання.\nМатеріали для дітей. Додаток 12\nЗапропонуйте пройти «зимові лабіринти». Попросіть виміряти шлях ниткою, а потім виміряйте її довжину в сантиметрах.\nМатеріали для дітей. Додаток 13\nПроведіть з дітьми графічний диктант «Ялинка».\nПопросіть дітей обчислити вирази і за результатами обчислень розмалювати зображення.\nМатеріали для дітей. Додаток 15\n2 – синій\n3 – блакитний\n5 – жовтий\n7 – помаранчевий\n8 – рожевий\n9 – бузковий\nV. Створення мініатюри «Зима в сірниковій коробці»\nДля створення мініатюри підготуйте для кожного учня ножиці, сірникову коробку, кольоровий папір, двосторонній скотч, клей, поліетилен, зірочки для декору тощо.\nПереконайтеся, що дітям відоме значення слова «мініатюра».\nПокажіть дітям готовий виріб і розкажіть, як його створити. Заохочуйте дітей до створення власних зимових пейзажів.\nНаголосіть, щоб дитина не забула підписати свою мініатюру. Проведіть виставку дитячих робіт.\nVІ. Підведення підсумків заняття. Емоційна картина дня\nПодякуйте дітям за гарні саморобки. Запропонуйте висловитися охочим про те, з якими враженнями вони йдуть додому. Разом створіть уявну чи реальну (кольорову) емоційну картину дня.\nРозгадайте ребус і визначте тему інтегрованого тижня\nРозглянь візерунок, який намалювала на вікні зима.\nУ своєму візерунку снігова красуня заховала літери. Обведи олівцем ті літери, які ти знаєш.\nРозгляньте репродукції картин\n- Зверніть увагу на колір снігу. Чи завжди він чисто білого кольору?\nУявіть себе кимось із запропонованих персонажів та розкажіть про своє ставлення до зими від його імені.\nОжеледиця. Що сказали б про неї бабуся Наталя Володимирівна, дівчинка Надійка, лікар Іван Денисович?\nСніг. Як ставляться до снігу двірник, хлопчик Назар, ворона?\n(Джерело інформації: Літературна студія «Зимова розмова» журналу для дітей «Джміль»; https://jmil.com.ua/2014-6/litstudio )\nСкладіть речення за мнемотаблицями\nсJитJсJ літо. Липі сJитJсJ .\nВсім сJJтJсJ птаJи.\nПодивіться, який «лист» «написала» синичка ластівці. Але я чомусь не можу його прочитати… Можливо, вам вдасться відтворити зміст «листа» синички.\nПослухайте опис пташки. Якщо ви її впізнали, то покажіть картку, на якій ця пташка зображена. Відшукайте слово – назву пташки.\nОбчисліть вирази, позначаючи відповідь на малюнках\n6 + 2=__\n4 + 5=__\n9 – 3=__\n8 + 2=__\n7 – 5=__\nЩо «зайве» у кожному ряді?\nПройди «зимовий лабіринт»\nДодаток 13 (продовження)\nЗавдання для графічного диктанту\nОбчисли вирази і за результатами обчислення розмалюй зображення.\n1 – червоний; 2 – синій; 3 – блакитний; 4 – коричневий; 5 – жовтий; 6 – зелений; 7 – помаранчевий; 8 – рожевий; 9 – бузковий\nРанкова зустріч 14 тиждень "Космос"\nРанкова зустріч 20 тиждень "Спорт"\nРанкова зустріч 22 тиждень "Весна"\nВистава під Новий рік. "Пригоди Нового року"


США: Новий закон дозволяє домашнім тваринам ховати разом з власниками - SAN PLUS MAG - TELES RELAY\nГОЛОВНА » ПОРАДИ США: Новий закон дозволяє домашнім тваринам ховати разом з власниками - SANTE PLUS MAG\nСША: Новий закон дозволяє домашнім тваринам бути поховані з їх власниками\nЗв'язки, які об'єднують нас з нашими домашніми улюбленцями, невимовні, і вони поважними для багатьох з нас є нашими найкращими друзями і джерелом надзвичайної прихильності. Незважаючи на їхню важливість у нашому житті, багато хто з нас все ще недооцінюють біль своїх втрат. Проте, новий закон у Нью-Йорку може відображати усвідомлення, як наші колеги в Росії New York Times.\n"До тих пір, поки ми не любили тварину, частина нашої душі залишається сплячою", - сказав Анатоль Франс. Дійсно, для більшості з нас поділ, що викликає їхню смерть, викликає сльози і страждання, які часто недооцінюються. Штат Нью-Йорк зрозумів це, тому його кладовища тепер вітаються тварини дозволити їм відпочивати з тими, кого вони вважають своєю сім'єю.\nЦей закон, що привласнює людський вимір, нарешті дозволяє поховати ці маленькі кульки разом з тими, хто приніс їм стільки щастя через своє життя. Насправді, штат Нью-Йорк дозволив людям поховати на кладовищах тварин, але навпаки, було неможливо до прийняття цієї нової міри.\nЗгідно з цим новим законом, тільки кластери, що спалюються, можуть бути поховані на кладовищах Нью-Йорка. З іншого боку, немає обмежень щодо дозволених видів тварин. собаки, котів, рептилій та інших безхребетних, закон не робить відмінностей.\nДевід Флемінг, директор з питань урядових справ Асоціації державних кладовищ Нью-Йорка, визнає, що він заохочував прийняття цього закону більше, ніж 5 років тому. Він пояснює: "Часи змінилися; люди дивляться на своїх тварин по-іншому в сім'ї. "\nДійсно, зв'язки, здається, посилені завдяки все більшій кількості законів, які дозволяють цим чотирьохногим супутникам супроводжувати своїх господарів всюди в штаті Нью-Йорк. Як пояснюється в цій статті, домашні тварини тепер зможуть приєднатися до своїх власників у палубах ресторанів. Крім того, додаткові заходи, спрямовані на вдосконалення законодавства про добробут тварин, збільшили б суворість покарань за крадіжку, жорстоке поводження або незаконний продаж тварин.\nДомашні тварини є членами сім'ї\nLe Нью-Йорк Таймс Зберіть свідчення Shakeema Hutcherson, собака Уокер, який розраховує бути похований разом з його сім'єю: його собака Tinka і Sweetie, його кішка. Вона заявляє: "Це як мати дитину, так що це все одно, що ваша дитина похована у вас".\nДійсно, межі між людьми і тваринами все більше розмиваються. Як пояснив професор і психолог Стенлі КоренВласники домашніх тварин і собаки, зокрема, вважають себе набагато більш «батьками», ніж «господарями» своїх вихованців. Дослідження відносин між собаками та майстрами показало б, що 81% американців вважають їх Chiens як членів їхніх сімей, на тому ж рівні, що і їхні діти.\nПроф. Корен додає, що ця тенденція, головним чином, виправдовується нашим способом звернутися до наших тварин, як би говорили з людьми. Дійсно, інтеграція сімейства домашніх тварин дає йому статус, подібний до інших його членів, часто вводячи правила дисципліни так само суворі, як ті, що накладаються на його власні діти.\nОпитування, проведене за допомогою цього дослідження, показало б, що респонденти 1000, 81% з них знають дату народження своїх собак, а 77% ніколи не пропустив би можливість відсвяткувати їх або запропонувати їм подарунок випадок.\nКрім того, ці тварини, які Стенлі Корен характеризує віртуальними дітьми, займатимуть все більш важливе місце, оскільки основні фактори часто ігноруються. Як пояснює цей професіонал, сім'ї з невеликим чи бездітним дітям, швидше за все, приділятимуть всю свою увагу домашньому улюбленцю. Крім того, збільшення тривалості життя відповідало б за «синдром порожньої гнізда», що спонукало батьків заповнити емоційний розрив, створений від'їздом своїх дітей.


Собаки розуміють все, навіть вірші! » СФЕРА - Найпозитивніший портал Кременчука!\n27 листопада, 20:53 0 903\n25 та 26 листопада у Кременчуці пройшли дводенні благодійні читання «Собаки все розуміють…» за ініціативи арт-групи «Творчий Кременчук» та Пункту тимчасової перетримки безпритульних тварин. Метою заходу був збір коштів на підтримку притулку, адже для утримання кинутих, скривджених, ранених, безпритульних тварин потрібні ліки, теплі речі та їжа.\nПодія складалася з двох етапів.\nПерший, 25 листопада, пройшов у кав’ярні «Кекс». Кожен бажаючий мав змогу прийти послухати, або навіть зачитати вірші, а також, звісно, зробити свій внесок у підтримку притулку.\nДругий етап, 26 листопада, пройшов вже на території притулку і був не зовсім звичним. Головними слухачами цього читання були тваринки, які перебувають на утриманні в притулку.\nЗвісно гості прийшли не з порожніми руками. До початку читань відвідувачі мали змогу познайомитися з вихованцями притулку і пригостити їх ласощами.\nСамі читання проходили просто неба, якнайближче до більшості потенційних слухачів. Хочете - вірте, хочете - ні, але під час читань майже не лунав собачий гавкіт, мабуть вони дійсно все розуміють… Для незвичайних слухачів учасники підготували значну кількість зворушливих віршів, здебільшого про почуття, долю домашніх улюбленців та покинутих на вулиці.\nПісля читань всі бажаючи мали змогу приєднатися до невеличкої екскурсії на чолі з керівником служби відлову та утримання тварин Мариною Кожушко. Вона познайомила гостей зі співробітниками закладу, показала умови утримання тварин, приміщення, що будуються для тварин та розповіла чимало зворушливих історій.\nЯкщо Ви бажаєте допомогти притулку або обрати собі домашнього улюбленця завітайте до спільноти в соціальній мережі https://vk.com/club21869677 або безпосередньо до закладу за адресою вул. Горького, 48/75.


Розсіяний склероз та подарунок (Doctor`s Ask - Хвороби March 2019)\nРозсіяний склероз та подарунок\nМедичне І Лікарське Відео: подарунки дітям (Марш 2019).\nЯ провів сьогодні вранці, пишу спасибі зауважень. Стовп людей, які або зупинилися, принесли їжу, надіслали квіти або просто зробили телефонні дзвінки протягом останніх трьох тижнів, справді принижуються. Це привело мене до сьогоднішньої теми. Було багато разів за останні пару років, коли у нас були коментарі про "дозволити" комусь допомогти (занадто багато, щоб знайти та посилатись у цьому посту). Ми всі знаємо, що добре почувається щось для когось; ми просто ненавиджу того, хто потребує допомоги.\nКейрн (моя наречена) і я підписав угоду, коли вирішив запланувати цю операцію. Знаючи, що протягом тижня вона не може бути близько 24 години на добу, 7 днів тому вона була рекомендована для догляду після виписки з лікарні, я погодився провести . Це не було ідеально підходить для кожного з нас, але я хотів би зробити свою половину жертви, якщо вона була, і ми погодилися.\nПотім, приблизно місяць-півтора тому, я мав яскравий спалах очевидного і попросив мого батька, чи він хоче прийти і залишитися з нами на пару тижнів і допомогти. Це було дешевше, ніж моя співплата була б, і тато на пенсії, тому він мав час. Плюс це дасть йому можливість провести деякий час з його майбутньою невісткою.\nВін був більш ніж готовий, і моя мама була також (я думаю, що 17 днів він витратив тут був самим довгим вони були окремі, оскільки вони одружилися!).\nПрохання про допомогу ніколи не буде легким. Я зрозумів, що дозволити комусь допомогти, це одне з найбільших подарунків, яке ми можемо надати.\nЯк батько міняв одяг у перший день додому, він зазначив, як червоний і дратує шкіру навколо моєї рани стала з стрічки. Він м'яко втирає область з кінчиками пальців, і ми обидва транспортувалися близько 35 років. Я був його сином, і він був моїм батьком, піклуючись про мене любов'ю та турботою, яким ніхто інший не міг або не міг. Коли я згадав про це, він нічого не сказав. Пізніше того ж тижня він сказав мені, що коли я це сказав, він не міг говорити; він відчував те саме саме.\nЛюди, як правило, добре; ми хочемо правильно робити. Якщо нам потрібна допомога з речами, які роблять наше життя живими, ми не повинні вагатись, коли братимуть когось на "Щось, що я можу зробити …". Вони означають це; ми все це маємо на увазі, коли ми це кажемо. Чому саме тоді, коли нам потрібна допомога, ми проігноруємо пропозицію?\nКажуть, що краще давати, ніж отримувати. Що ж, я не буду сперечатися з "вони". Однак я скажу, що я бачив радість (майже полегшення) у людей, коли я фактично прошу допомоги. Що кращий подарунок давати, ніж дозволити комусь дати вам? Я називаю це даром отримання.\nЯ думаю, ми можемо все зайняти хвилину і пам'ятати, що коли важко статися. Ми зобов'язані це тим, хто найближче до нас, щоб допомогти. Це робить їх ще більш добрими, ніж це робить нас.\nНарешті, я також дякую всім, хто надсилає коментарі та / або електронні листи на користь Карин і я протягом останніх тижнів. Це дійсно означало багато!


У Румунії парламент упровадив День пам'яті переслідування християн – Духовний Фронт України\nУ Румунії парламент упровадив День пам'яті переслідування християн\n23:47 | 02.07.2020\nЦього року Румунія вперше вшановуватиме пам’ять жертв насильства щодо християн на державному рівні. День пам’яті переслідуваних християн відзначатимуть у всій країні 16 серпня. Таке рішення прийняло пленарне засідання парламенту Румунії.\nЯк повідомляє catholicnews.org.ua., на знак солідарності з переслідуваними християнами щороку 16 серпня будівля парламенту в Румунії, а також інші урядові будівлі в Бухаресті будуть освітлені червоним кольором. У цей новий день пам’яті також в Румунії також відзначають день пам’яті мучеників Бринковян, канонізованих 1992 р. Румунською Православною Церквою.\nСвітлом червоного кольору освітять і державні будівлі у всіх провінціях, а також Тріумфальну арку в Бухаресті та одну з найвідоміших пам’яток румунської культури – Палац Могосоя. Посол Даніель Георге, який просунув новий закон у румунському парламенті, наголосив, що його турбота полягає в інформуванні людей, серед яких і молоде покоління, про роль християнства в румунській історії та про переслідування християн у сучасності.\nВін висловив сподівання, що новий закон заохотить християн відстоювати своє право «на захист віри без страху та перешкод». Освітлення важливих будівель червоним кольором на знак солідарності з переслідуваними християнами ініціювала папська організація «Допомога Церкві в потребі», освітлюючи римський Колізей.\nНагадаємо, у Румунії офіційно вбачають в Росії ворожу державу. Також Митрополит Олександр заявив, що Румунська Церква не має жодних перешкод визнати ПЦУ. Румунська Церква передала 1,5 млн євро постраждалим від COVID-19.


This version of the page http://www.krytyka.kiev.ua/articles/s.6_1-2_2007.html stored by archive.org.ua. It represents a snapshot of the page as of 2007-05-21. The original page over time could change.\n1-2 /2007 рік, Ярослав Грицак :Конструювання національного міста\n© КРИТИКА. 1-2 2007 рік\nТріюмфальна брама на Марійській площі\nу Львові (1851)\nПереглянута та доповнена версія статті «Constructing A National City: Case Of L'viv», уміщеної в збірнику: John J. Czaplicka and Blair A. Ruble, eds.; assisted by Lauren Crabtree, Composing Urban History and the Constitution of Civic Identities, Woodrow Wilson Center Press, 2003. Авторизований переклад з англійської Павла Грицака. Повну версію цієї статті буде вміщено в щорічнику «Дух і літера» за 2007 рік.\nСеред популярних розповідей про Центрально-Східну Европу є анекдот про людину, якій випало жити в кількох різних державах, не покидаючи рідного міста. Ця історія добре пасує до Львова, де від 1914 року донині змінилося вісім політичних режимів. А ті декілька сотень львівських сімей, яким пощастило, перебувши війну, залишитися в місті, мешкаючи - що важливо - в тому самому помешканні, могли би додати до неї ще одну: як вони зуміли пожити на різних вулицях, не виїжджаючи зі своєї квартири. У Львові є лише кілька вулиць, що від XIX століття зберегли початкові назви. Більшість назв змінювалися з кожною новою владою. За частотою та масштабом перейменування вулиць Львів може претендувати на чемпіонство серед великих міст у цій частині світу, а можливо, й на всьому евроазійському континенті взагалі.\nТреба зразу сказати, що не Львів і навіть не Східна Европа започаткувала традицію перейменувань. Як і в багатьох випадках, коріння модерних традицій тягнеться від Французької революції. 1793 року паризькі депутати вимагали в Національних зборів почати систематичне перейменування вулиць і площ, «відповідно до республіканських цінностей», і в такий спосіб «подати громадянам урок революційної етики». «Слова лилися потоком», - писала дослідниця культури Французької революції Лін Гант, - вони мали «винятковість і магічність» і «чимраз більше набували емоційної, навіть життєво-смертельної значущости». Внаслідок цього політична мова\nбула не просто виразом ідеологічної постави, визначеної соціяльними та політичними інтересами, що лежать в її основі. Мова допомагала кшталтувати сприйняття інтересів, а отже, розвиток ідеологій. Іншими словами, революційний політичний дискурс був риторичним; це був засіб переконання, спосіб переукладу соціяльного та політичного світу.\nКоли йдеться про совєтський досвід, одним із головних об'єктів революційного перевиховання мали стати селяни. Вони внаслідок індустріялізації та колективізації масово перебиралися в міста, компенсуючи величезні демографічні втрати в міському населенні, що їх спричинила Перша, а особливо Друга світова війна. Ще 1999 року близько двох третин львівського населення були народжені не у Львові, а близько половини були вихідцями із села в першому поколінні (дані опитування, яке 1999 року проводив Інститут історичних досліджень). Совєтську політику не можна повністю зрозуміти, якщо не врахувати її специфічно «селянське коріння»: великі революційні перетворення здійснювали головно коштом селянства, а «приручення» селян та їхніх нащадків, які ще пам'ятали про своє коріння, було постійним клопотом совєтської влади. Вважається, що спільноти, які розвинули складніший і багатший набір мітів, здатні витримати значно більший стрес і нестабільність (політичну, економічну, соціяльну тощо), аніж спільноти з порівняно бідним набором мітів. Коли дві спільноти перебувають у боротьбі, деякі із членів слабшої можуть змінити лояльність, тобто асимілюватися. Це стається найчастіше тоді, коли, як зазначає Джордж Шепфлін:\nбідна на міти спільнота визнає, що рух догори вимагає відмовитися від своєї культури, мови та мітологічного світу в обмін на щось краще, на кращий світ. По суті, цю мету і ставив перед собою комунізм у Центральній та Східній Европі.\nУ Львові сталося навпаки. Тоді як більшість повоєнних переселенців із сіл в інших українських містах значною мірою зазнали асиміляції в панівну російсько-совєтську культуру, Львів асимілювала українська культура місцевих селян та їхніх дітей. «Дивна політика Львова» привернула увагу науковців. Дослідники зосереджуються переважно на соціяльних і політичних аспектах «націоналізації». У центрі уваги цієї статті натомість є символічна кодифікація оспорюваного міського простору. Тут аналізую особливий набір історичних символів, характерних для модерної міської культури, - назви вулиць. Саме вони є найпоширенішими символами, розповсюдженішими, ніж пам'ятники та меморіяльні дошки. Люди неминуче щодня звертаються до них, ідучи на роботу, показуючи дорогу іноземцеві, викликаючи таксі тощо. Як потверджує випадок Львова, ці символи дуже важливі для конструювання образу національного міста. Їх можна читати як текст, надто як популярний підручник, що висвітлює найславетніші та найтрагічніші періоди національної історії, представляє героїв, які збуджують почуття гордости за належність до певної національної спільноти, або нагадує про мучеників, чия особиста жертва заради всієї нації заслуговує наслідування. Перефразовуючи Ернеста Ренана, вони відображають особливу форму «соціяльного капіталу», яка для узгодження стратегічних ідей на майбутнє має більшу цінність, аніж митна служба, пости і прикордонні смуги.\nЛьвів як місто з довгою історією мав багато матеріялу для конструювання такого типу соціяльного капіталу. Писана історія та усна традиція зберігали пам'ять про руських князів, польських королів, німецьких бюрґерів, українських козаків, російських царів та єврейських рабинів, пов'язаних із домодерною історією міста. У модерні часи місто, з одного боку, відігравало ключову роль у формуванні польського, українського та єврейського націоналізмів, а з другого - саме формувалося під впливом боротьби між «наддержавами» за панування над реґіоном.\nХоча Львів демонстрував багатий історичний матеріял, та аби створити послідовний образ, що леґітимізував кожен із національних та політичних проєктів, більшість його складників іще треба було відібрати й перетворити. Символи, що не пасували до образу, треба було применшити в значущості або зовсім стерти, згідно зі знаним висловом Ренана, за яким «забування <...> є визначальним чинником у творенні нації...».\nЯк виразно показує історія перейменування вулиць, це було клопотом кожного політичного режиму, що в модерні часи здобував контроль над містом.\nНаціоналізація міста: 1870––1938\nЦей процес запустили - але не впровадили - перші австрійські бюрократи, яких дуже багато прибуло до міста після Габсбурзької анексії Львова та Галичини в 1772 році. У 1772-1825 роках вони розпочали масштабне реконструювання міста, збудувавши за межами середньовічних укріплень великий модерний центр. Реконструкцію здійснювано відповідно до загального принципу модерного европейського міського планування, себто наявности достатньої кількости вулиць. Новим вулицям надано строго технічних назв: Untere Strasse (Підвальна), Neue Strasse (Нова), Theatergasse (Театральна) тощо. Лише декілька назв апелювали безпосередньо до габсбурзького правління. 1821 року губернаторському радникові Вільгельмові Райценгайму спала на думку ідея загоспродарювати старий фортифікаційний вал: це місце засипали, обсадили тополями та каштанами і перетворили на променад. Львів'яни визнали радникову заслугу, назвавши цю алею Райценгаймівкою. Однак назва втрималася ненадовго: пізніше, коли Райценгаймівка стала місцем палацу губернатора, її переназвано в Губернаторські вали. Другою назвою, пов'язаною з Габсбурґами, була площа Фердинанда (Ferdinandsplatz), найменована на честь цісаря, та жодна з цих назв не апелювала до пам'яті минулого німецького періоду Львова (XIV-XVI століття). Австрійські бюрократи намагалися насадити лояльність до чинної династії, але не до нації. У кожному разі і династію при владі, і державних службовців цікавила радше сучасність, аніж минуле.\nВсупереч намірам, вони спровокували піднесення місцевих націоналізмів. Польські еліти почувалися загроженими через дедалі дужче онімечення міста. Під час Наполеонівських воєн і Весни народів 1848 року вони намагалися перебрати владу над Львовом і всією Галичиною. Невдача національних повстань водночас в Австрійській та Російській імперіях змусила їх до компромісу із Габсбурґами. Австрійський уряд теж схилявся до того, щоби шукати порозуміння з польськими елітами, оскільки був послаблений низкою військових поразок та внутрішньою напругою в багатонаціональній імперії. Упровадження самоврядування в 1860-х роках та полонізація краю стали умовою sine qua non лояльности польських еліт до Габсбурґів. Польський образ міста напередодні Першої світової війни виявився на різних рівнях: від переважання польських еліт у локальних урядах аж до надання вулицям польських назв.\nПерша велика хвиля перейменувань розпочалася за рік після відновлення міського самоврядування в 1870 році й тривала аж до Першої світової війни. Ця стадія виявила декілька візерунків, що повторювалися в пізніших перейменуваннях. По-перше, простежується виразна преференція для модерних (тобто після 1772 року), радше ніж давніх національних героїв і культурних постатей: вулиці Косцюшка (ulica Kosciuszki), Міцкевіча (Mickiewicza), Кілінського (Kilinskiego) тощо. По-друге, подибуємо багато назв, що відсилали до історії міста: Казимирівська (Kazimierzowska), Зиморовича (Zimorowicza), Фредра (Fredry) та інші. Ще одна тенденція полягала у повторенні імен найвидатніших постатей: існувало три вулиці, пов'язані з пам'яттю польського короля Яна III Собєського (вулиця Собєського, Собєщизна і вулиця Короля Яна III - ulica Sobieskego, Sobieszczyzna, Krуla Jana III), а також вулиця і площа, названі на честь знаного польського революціонера Юзефа Бема.\nВідродження польської держави в 1919 році стало початком другої стадії. У міжвоєнну добу різко зросла кількість вулиць (зі 120 до 1000) завдяки тому, що декілька навколишніх передмість і сіл було об'єднано у «великий Львів». Це означало, зокрема, що можна було застосовувати більший добір імен, а отже, створити інтенсивніше польський образ міста. Особливо вартою уваги є висока частота назв, пов'язаних із недавніми національними змаганнями поляків (1914-1919), особливо з польською перемогою в польсько-українській війні (1918-1919) за контроль над Львовом: вулиці Дітей Львова (ulica Dzieci Lwowa), Леґіонів (Legionуw), Алея Фоха (Aleja Focha), Галера (Hallera), Галерівців (Hallerczykуw), Орлят (OrlИt), Оборони Львова (Obrony Lwowa), Оборонців Львова (ObroДcуw Lwowa), Оборони Двірця (Obrony dworca). Природно, польські назви виразно переважали і в центрі, й на околицях міста.\nПрисутність інших етнічних груп була відбита дуже мало. Євреї, друга після поляків найчисельніша група у Львові, були представлені в назвах лише шістьох вулиць. Однак навіть сам вибір імен виявляв дуже «польське» бачення місцевої єврейської історії. У чотирьох із шести випадків ішлося про так званих «поляків Мойсеєвої віри», тобто поляків єврейського походження, причетних до полонізації Львова: вулиці Д-ра Еміля Бика (Dr. Emila Byka), Мойжеша Бейсера (Mojэesza Beisera), Германа Діаманда (Hermana Diamanda), Мауриція Рапапорта (Maurycia Rappaporta). Одну вулицю (Rabina Kohna) названо на честь прихильника німецької асимиляції євреїв, рабина першої реформованої синагоги у Львові Кона, якого вбив фанатичний ортодоксальний єврей. Лише одна вулиця була пов'язана з ортодоксальними євреями, які становили більшість місцевої єврейської громади (Старозаконна). Попри те, що Львів був знаним центром сіоністських організацій, жодна з вулиць не мала «сіоністської» назви. Єврейські назви (за єдиним винятком Діаманда) отримували вулиці в єврейській частині міста, але навіть там вони становили меншість.\nХоча відсоток українців у місті був удвічі нижчий за відсоток євреїв (відповідно 32% та 16%), кількість вулиць із українськими іменами була більша в два з половиною рази. Однією з них була стара Руська вулиця, де від часів середньовіччя жило «руське» (некатолицьке християнське) населення. Решта 14 одержали назви наприкінці XIX - у перші десятиліття XX століття: вулиці Івана Франка (Iwana Franki), Івана Котляревського (Iwana Kotlarewskego), Миколи Лисенка (MykoИy Эysenki), Івана Мазепи (Iwana Mazepy), Петра Могили (Petra MohyИy), Князів Острозьких (Ostrogskich Ksiаэаt), Огоновського (Ogonowskiego), Гетьмана Сагайдачного (Hetmana Sahajdacznego), Ісидора Шараневича (Izydora Szaraniewicza), Маркіяна Шашкевича (Markijana Szaszkevicza), Тараса Шевченка (Tarasa Szewczenki), Шевченка Бічна (Szewczenki Boczna), Івана Вагилевича (Iwana Wagilewicza), Вернигори (Wernyhory). Чисельну перевагу українських вулиць над єврейськими можна пояснити потужним українським національним рухом, який за мобілізаційними здатностями та можливостями чинити тиск на владу переважав єврейську громаду. Але навіть за таких обставин дві вулиці - вигаданого українського козака Вернигори чи українського письменника полонофільської орієнтації Івана Вагилевича - містили натяк на участь українців у польських національних змаганнях. Хоча до Першої світової війни місцева русько-українська громада була поділена на власне українську та русофільську орієнтації, русофіли, подібно до сіоністів у єврейському випадку, не сподобилися чести мати хоча б одну свою вулицю. Добір русько-українських імен виразно показував, що між польською владою та місцевим українським рухом було досягнуто компромісу щодо «українського» характеру місцевого греко-католицького населення. Влада могла надавати перевагу українофілам над русофілами, але в кожному разі репрезентативність русько-українського населення у назвах вулиць не могла й зрівнятися з польським образом Львова. Попри те, що кількість вулиць із українськими назвами зросла (з п'ятьох у 1916 році до п'ятнадцятьох у 1938), їх частка зменшилася з 4,5% до 1,3%. Окрім того, «українські» вулиці містилися поза центром у непрестижних районах. Показовим був випадок, коли польська міська рада відхилила петицію Товариства НТШ назвати ім'ям Шевченка центральну площу, де розташувався його осередок, і надала цю назву вулиці в передмісті, що перед тим називалася Болотяною.\nІснування «єврейських» і «українських» вулиць було наслідком більш чи менш ліберальних політичних режимів, що існували до 1939 року й ґарантували національним меншинам певні культурні права. Щонайменше, існували законодавчі практики, які давали змогу очільникам меншин звертатися до міської влади щодо надання деяким із вулиць «національних» імен. І совєтський, і нацистський режими скасували навіть ці обмежені практики. Починаючи від совєтської (1939) та нацистської (1941) окупацій, нові назви надавали винятково за наказами влади. Під час німецької окупації вулиць із польськими назвами різко поменшало. Їх змінено на нейтральні: Алейна (Alleenstrasse), Поетів (Dichterstrasse), Головна (Hauptstrasse), Паркова (Parkstrasse). Втім, для посвячених ця «нейтральність» виглядала виразно німецькою: такі назви були звичними в німецьких містах1. Одинокий значний виняток стосувався назви Adolf-Hitlerring, наданої центральному проспектові міста. Кількість українських назв зменшено спершу до шістьох (Frankistrasse, Lysenkistrasse, Ogonowskiegostrasse, Scharaniewiczastrasse, Schewtshcenkistrasse, Wagilewitschastrasse), а тоді до чотирьох (Frankistrasse, Lysenkistrasse, Ogonowskiegostrasse, Scharaniewiczastrasse). У кожному разі, вони не могли зрівнятися з кількістю залишених польських назв (56). За іронією, збережено також декілька єврейських назв (Rapoportstrasse, Diamandstrasse, Starozakonna). Хоча, судячи з нових назв вулиць, образ Львова як польського міста підважено, але воно не набуло ні німецького, ні українського вигляду. Цей «інтернаціональний» характер не мав нічого спільного з ідеологією, а був продиктований прагматичними міркуваннями: окупаційна влада мусила піти назустріч німецьким офіцерам та солдатам, які нарікали, що перейменування вулиць перешкоджає їм орієнтуватися в місті.\nФормування совєтського українського міста, 1939–1989\nОбраз Львова як українського міста був наслідком совєтського правління. Цей процес відбувався в різні періоди з різною інтенсивністю. Під час першої совєтської окупації (1939-1941) перейменування не мало масового характеру. Перейменовано лише 39 із 1000 вулиць, усі в центральній частині Львова. Натомість упродовж 1944-1969 років перейменовано 1042 вулиці (85%) по всьому місту2. Українські назви ніколи не становили найбільшої частки. Під час першої хвилі (1939-1941) із 36 нових назв лише 5 (14%) стосувалися української історії3; у 1969 році їх частка становила 20%. Але хоч би про яку хвилю перейменування ішлося, більшість українських назв стосувалися совєтської історії.\nПоодинокі досовєтські винятки стосувалися вулиць із назвами-іменами козацьких очільників, які боролися проти поляків начебто за возз'єднання з росіянами (Богун, Хмельницький), іменами українських письменників, які або зробили внесок у російську культуру (Гоголь, Короленко), або були знані через симпатії до соціялізму (Леся Українка, Франко, Кобилянська) тощо. Всі імена, хоч трохи пов'язувані з відвертими антиросійськими чи антисовєтськими настроями, було стерто з мапи. Так зникло ім'я Івана Мазепи або імена місцевих українських інтелектуалів XIX століття Ізидора Шараневича та Омеляна Огоновського, знаних за консервативні та націоналістичні погляди.\nСовєтській владі були потрібні символи, що могли би демонструвати місцеве коріння комуністичного режиму. Насправді історія Західної України могла надати низку імен місцевих марксистських та комуністичних постатей, наприклад, чільників Комуністичної партії Західної України (КПЗУ). Проблема, однак, полягала в тому, що більшість із них стали жертвами совєтських репресій. Вихід було знайдено в покликанні на другорядних членів (Коцко) чи робітника, що впав жертвою польських репресій (Козак), або назви фікційних таємних прокомуністичних організацій, що їх вигадала совєтська пропаґанда (Народна ґвардія ім. Івана Франка). Іншим зручним символом стало ім'я Івана Франка: у молодості він захоплювався марксизмом, брав участь у соціялістичному русі й до того ж помер за рік до революції 1917 року - отже, не встиг заплямувати себе антикомуністичною поставою (інша річ, що Франко в часи зрілости був українським націоналістом і гострим критиком Маркса, але ці факти влада воліла замовчувати). У кожному разі, на честь Франка у Львові названо вулицю, площу, університет, оперний театр і парк у центрі міста. Так само в центрі в шістдесятих роках минулого століття Франкові споруджено величезний пам'ятник. Порівняно з ним культ Шевченка займав друге і скромніше місце. Шевченкові «перепали» центральний проспект та одна з найдовших вулиць, але в совєтському Львові ніколи не було його пам'ятника. Влада послідовно відмовляла петиціям місцевої української інтеліґенції збудувати пам'ятник найбільшому українському поетові, побоюючися створити вабливе місце для антисовєтських акцій. Цим Львів різко відрізнявся від інших великих українських міст, кожне з яких - у тому числі найзрусифікованіші Харків, Донецьк та Одеса - мало свій пам'ятник Шевченкові.\nІще один складник совєтської політики полягав у стиранні пам'яті про інші етнічні групи. Ця політика найбільше вразила вулиці з польськими назвами. Їх кількість зменшено до мінімуму. Ті декілька, що залишилися (вулиці Коперніка, Міцкевіча, Косцюшка, Словацького), і декілька нових (Банаха та Боя-Желєнського, названі на честь професорів Львівського університету) приписувано до совєтського історичного пантеону «проґресивних» постатей із різних національних культур. Повністю було зліквідовано єврейські назви, так ніби перед 1939 роком у Львові не було євреїв. Із другого боку, попри те, що до 1939 року тут не було росіян, з'явилася велика частка (10%) російських назв4.\nПоєднання панівних совєтських, українських та російських символів мало на меті створити совєтський образ міста5, відповідно до концепції багатоетнічного совєтського народу. Совєтська влада була ладна толерувати певні етнічні відмінності кожної групи, доки вони не мали національного (політичного) виміру. Оскільки історична пам'ять відіграє критичну роль у формуванні національних ідентичностей, історія, чи радше уявлення про минуле, стала головною мішенню цієї політики.\nНовий український образ Львова, 1990–1997\nУ випадку Львова цей проєкт зазнав повної невдачі. Стирання совєтського образу міста розпочалося тут уже в останні місяці совєтського режиму. Перші вільні вибори у Совєтському Союзі (березень 1990 року) привели у Львові до влади і на міському, і на обласному рівні перші некомуністичні місцеві уряди. Звернення першої сесії львівської облради означило Львівську область як «острів свободи», що має на меті «покласти край тоталітарній системі». Справа заміни совєтських символів на українські національні набрала першочергової ваги для новообраного уряду. Досить сказати, що Львів став першим містом у Совєтському Союзі, в якому здемонтовано пам'ятник Лєнінові (вересень 1990), і першим великим містом у Совєтській Україні, де було офіційно вивішено український національний прапор.\nУ Львівській міськраді засновано Комітет національного та культурного відродження, поміж перших ініціятив якого було перейменування міських вулиць. Голова комітету Ярослав Сватко звернувся до директора Центрального державного історичного архіву у Львові Ореста Мацюка із проханням створити групу експертів, щоби розробити пропозиції. У групу ввійшло шестеро осіб: Орест Мацюк, Іван Сварник, Андрій Дорош, Роман Крип'якевич, Володимир Вуйцик і Богдан Якимович. Майже всі вони були фаховими істориками - крім Романа Крип'якевича, котрий був спеціялістом із технічних наук, але як син знаного львівського українського історика Івана Крип'якевича мав матеріяли про історію львівських вулиць із батькової архівної колекції.\nСклад групи по-своєму відображав драматичну історію Львова. Тільки Крип'якевич і Дорош належали до другого покоління народжених у Львові інтелектуалів. Родини чотирьох інших походили з-поза Львова, зокрема Сварник - зі Східної України. В умовах совєтського режиму анґажованість в українській історії попсувала їм наукову кар'єру. Орестові Мацюку не дозволили захистити дисертацію, а книжку Володимира Вуйцика вилучено із широкого обігу. Роман Крип'якевич декілька разів мав проблеми через участь у культурній діяльності й, зрештою, втратив роботу в академічному інституті. Івана Сварника в сімдесятих роках виключили із Львівського університету за читання та обговорення начебто антисовєтської літератури. Таку кару поділила Мар'яна Долинська, яка вчилася у Львівському університеті на тому ж курсі, а в 1991-1993 роках займала колишнє місце Сватка, очолюючи міський Комітет національного і культурного відродження.\nСватко та Долинська брали участь у зустрічах групи, виконуючи функцію зв'язку між експертами й міськрадою. Кожен експерт готував пропозиції щодо нових назв вулиць, обговорювані на реґулярних щомісячних зустрічах групи та, після досягнення консенсусу, передавані міськраді. За декількома винятками, ані в групі, ані поміж групою та міськрадою не було виразних суперечностей. Експерти відчували, проте, постійний тиск знизу, з боку громадських організацій і осіб, які наполягали на вшануванні певних імен (найчастіше імен очільників своїх організацій або ж своїх родичів). Ніхто з експертів не отримував за цю працю грошей, і вони мали цей факт за свідчення своєї громадянської відповідальности й інтелектуальної незалежности.\nЕкспертна група працювала сім років (1990-1997) і подала 550 пропозицій (список пропозицій збережено в особистих архівах Ореста Мацюка та Івана Сварника). На самому початку праця просувалася дещо хаотично, але експерти досить швидко розробили низку загальних принципів, за якими далі тривала робота. Деякі з них за суттю були неполітичні: імена не могли повторюватися (щоби уникнути ускладнень для поштової служби чи таксівок) або належати живим людям6. Інші принципи, однак, було продиктовано ідеологічними міркуваннями. Головне завдання полягало в стиранні совєтського образу міста. Перейменування здійснювано відповідно до певних пріоритетів. По-перше, експерти намагалися відновити в місті історичні назви вулиць (подеколи відновленню назви мало передувати відновлення самої вулиці, бо декотрі з них стали жертвою совєтського «укрупнення»). По-друге, нові імена мали відображати український характер міста. Неукраїнські імена приймали лише настільки, наскільки їх носії мали безпосередній стосунок до міста або були широко знані за межами Львова, але за умови, що вшанування цих імен не вражало національної гідности українців. Вибір імені мав відображати історичну дійсність: вулиця мала бути пам'яттю про особу, що на ній мешкала. У виборі імен із різних наборів група експертів ураховувала також престижний чи непрестижний характер вулиці. Вважалося, що ім'я першочергової ваги не можна надавати вулиці, що була дуже віддалена від середмістя або перебувала в поганому стані. Нарешті, був «мовчазний» принцип поки що не чіпати окремих назв, щоб створити певний резерв - заради посмертного вшанування сучасних українських діячів.\nДля дослідження перейменувань особливий інтерес становлять винятки з описаних вище правил, а не самі правила. Щодо повторних назв, то їх збережено у випадках із Шевченком і Франком. Вулиця Франка становила виняток також з іще одного огляду: попри те, що це була «укрупнена» совєтська вулиця, створена з кількох менших, група експертів залишила її цілою. Всі згадані вулиці порушували ще один принцип: жодна з них не відтворювала історичних (тобто досовєтських) назв. Це ще відчутніше з вулицею Лесі Українки - на противагу іншим вулицям, вона розташована у найстарішій історичній частині міста. Оскільки Шевченко, Франко та Леся Українка є основними постатями українського національного пантеону, їхні імена збережено, попри порушення низки основних принципів, що їх розробила група експертів.\nІще один цікавий випадок стосується імені совєтського маршала Конєва, який улітку 1944 року звільнив місто від нацистів. Він зробив Львову велику послугу, бо завдяки тактичному маневрові врятував місто від воєнної руйнації. У совєтські часи його ім'я мала одна з найбільших вулиць у середмісті. Експертна група, однак, ухвалила видалити його ім'я, бо нещодавно опубліковані матеріяли говорили про те, що Конєв з особливою брутальністю й жорстокістю розправлявся з українськими повстанцями.\nОсновний задум полягав не лише в тому, щоб створити український образ міста, але й у тому, щоби популяризувати й закорінювати у масовій свідомості українську історичну пам'ять. Перевагу віддавали іменам українських історичних постатей, тотально замовчуваних у совєтський період. Ці імена надавалися центральним і найзаселенішим вулицям із інтенсивним транспортним зв'язком (вулиці Мазепи, Дорошенка, Грушевського7, Винниченка, Петлюри, Бандери та інших). Інший принцип полягав у тому, щоб заповнювати певні райони наборами імен, що представляють певний розділ української національної історії. Тому двом сусіднім вулицям надано імена київських князів Ольги та Володимира; ще один квартал заповнено іменами чільників українського націоналізму 1920-1940-х років (Євгена Коновальця - Андрія Мельника - Степана Бандери - Романа Шухевича).\nЦентр міста перетворено на символ української незалежности і соборности. Головний проспект (колишній Hitlerring і Проспект Лєніна) перейменовано на Проспект Свободи. Вибір назви імпліцитно вказував на прозахідну орієнтацію: первісно пропонували назву «Проспект Незалежности», однак відмовилися від неї через те, що її було би тяжко вимовляти англомовним і німецькомовним туристам. До того ж на одному з центральних будинків проспекту є фігура Свободи, що встановлювало зв'язок зі знаною американською Статуєю Свободи.\nНа проспекті Свободи спорудили пам'ятника Шевченкові. Поєднання «Свобода - Шевченко» повторюється ще й у сусідстві проспекту Свободи із проспектом Шевченка. Два кінці проспекту Шевченка виходять, відповідно, на вулиці Драгоманова та Грушевського - двох східноукраїнських інтелектуалів, які зробили великий внесок в українізацію Галичини. Вузол, у якому проспект Шевченка поєднується з вулицею Грушевського, позначено великим пам'ятником Грушевському як «першому президентові незалежної української держави» (яким він насправді ніколи не був, бо ж УНР була парламентською республікою). Три інші дотичні вулиці мають імена «президентів» реґіональних західноукраїнських держав - Августина Волошина (Карпатська Україна), Євгена Поповича (Буковина) і Костя Левицького (Галичина). Ще одну площу, до якої ведуть проспекти Свободи та Шевченка, названо Соборна - тобто вона є символом «соборности» (єдности) українських земель.\nЗ усіх українських імен більшість стосується модерної української історії XIX та XX століть. Домодерну національну історію представляє давньоруська (14 імен) і козацька (32 імені), тобто періоди, коли, згідно з національною парадигмою історії, українці мали власну національну державу або боролися за неї. Є також група місцевих історичних постатей (10 імен), які народилися або жили у Львові, - їх вибрано, щоби символізувати український характер міста в середньовічні та ранньомодерні часи. Добір імен із модерного періоду організовано за такими ж критеріями. XIX століття представлено винятково діячами українського національного відродження. Цю групу можемо поділити на дві більш-менш рівні частини галичан і не-галичан (у відношенні 58 до 67), що мало би відображати значний внесок Львова та Галичини в модерне українське націотворення. Найбільша кількість (202) стосується XX століття, де переважають очільники та діячі українського націоналізму. Історію українського націоналізму знову ж таки подано вибірково. Низку важливих представників ліберальної (Мілена Рудницька), соціял-демократичної (Володимир Старосольський) чи несовєтської комуністичної (Роман Роздольський) течій полишено без уваги, тоді як войовничу націоналістичну течію представлено в значно більших кількостях і значно менших постатях.\nЗосередження на цій тенденції спричинило серйозну напругу між місцевими та центральними органами влади і в Совєтському Союзі, і в незалежній Україні. Досить сказати, що в грудні 1990-го і червні 1991 років у Західній Україні висаджено в повітря три націоналістичні пам'ятники: Євгенові Коновальцю та Степанові Бандері, чільникам ОУН, та дивізії SS-Галичина. Зробив це, за чутками, той самий антитерористичний загін КҐБ, який використано у Вільнюсі в січні 1991 року. Коли в Західній Україні ці націоналістичні постаті є першочерговими історичними символами українського руху за національну незалежність, у Східній Україні навіть після 1991 року їх широко трактують як нацистських колаборантів. Група експертів запропонувала перейменувати велику вулицю, що веде від головного залізничного вокзалу, на честь Степана Бандери. Ідея полягала в тому, що кожен гість, який прибуває до Львова, їдучи трамваєм з вокзалу до міста, на одній із перших зупинок почує оголошення «вулиця Бандери». Таку пропозицію не сприйняв навіть В'ячеслав Чорновіл, який теж народився у Східній Україні. Він намагався переконати Ореста Мацюка відкласти це перейменування, - мовляв, решта України «нас не зрозуміє». Рішення відклали на декілька років, і цю назву запроваджено під час однієї із останніх хвиль перейменувань. Але навіть після цього до Львівської міськради адресовано багато листів зі Східної України, в яких виголошено протест проти цього перейменування.\nІще одним суперечливим питанням стало вилучення таких високошанованих для російськомовного населення імен, як Алєксандр Пушкін та Міхаіл Лєрмонтов (ніби навмисно, щоб додати ситуації перцю, ім'я Лєрмонтова замінено на ім'я загиблого чеченського провідника Джохара Дудаєва). Міськрада здійснила обидва перейменування без погодження з експертами; ті зайняли нейтральну поставу в першому та неґативну в другому випадку.\nДо заслуг експертної групи слід зарахувати відновлення (хоч у обмеженій мірі) колишнього багатокультурного образу міста. Міськрада тиснула на експертів, щоб ті зменшили частку російських імен, але дарма. Як наслідок, найбільшу неукраїнську групу досі становлять російські імена, хоча їх кількість відчутно зменшилась (із 85 у 1986 до 33 у 1997 році). Серед утриманих імен більшість становлять досовєтські (Алєксандр Ґерцен, Іван Турґенєв, Лєв Толстой, Володимир Короленко, Іван Павлов та інші). Є лише одне нове ім'я з російської історії після 1917 року - вулиця Андрєя Сахарова, яку перейменовано відразу після його смерти. Наступною за російською групою іде польська. На противагу до російського випадку, частка польських імен навіть трохи зросла (з 9 у 1986 до 17 у 1997 році) завдяки відновленню низки назв із-перед 1939 року.\nПромовистим прикладом реконструкції мультикультурної історичної спадщини стало повернення трьох старих єврейських назв (Староєврейська, Діаманда, Рапопорта), що їх видалили совєти, а також додання двох нових (Меєра Балабана і Шолом-Алейхема). Тривала дискусія щодо Староєврейської, зокрема серед експертів, стосувалася того, яку форму назви обрати. Деякі експерти обстоювали відновлення початкової назви (Старожидівська), тоді як Мацюк наполягав модифікувати назву на Староєврейська, щоб уникнути будь-яких можливих кривд щодо євреїв. Зрештою, його рада перемогла.\nОстаточно, серед усіх львівських вулиць, що мають історичні назви (у 1997 році їх було 410), 20% мають неукраїнські імена. Серед цієї групи є вулиці з іменами всесвітньо знаних осіб. Ця група значно зменшилася (з 25 до 11 вулиць) внаслідок усунення імен, що їх совєтська система кодифікувала як предтеч комуністичної ідеології (наприклад, Дарвін, Марат), або імен, що мали якийсь стосунок до совєтської історії (американський співак Пол Робсон, знаний за симпатії до Совєтського Союзу). Серед нових назв у цій групі є вулиця, названа на честь Джона Ленона. Цю назву впроваджено з ініціятиви місцевих студентських організацій, які подали петицію з кількомастами підписів мешканців Львова. Більшість експертів спершу відхилила цю пропозицію, мотивуючи тим, що вона не має нічого спільного ані з національною, ані з міською історією. Але зрештою її прийнято за наполяганням Івана Сварника, який покликався на власний досвід українського студентсько-дисидентського руху сімдесятих років XX століття, коли Джон Ленон був потужним символом нонконформізму. Дехто з націоналістичних діячів гостро протестував проти цього перейменування.\nСправу перейменувань група експертів трактувала як можливість установити приклад для подальшого наслідування по всій Україні. Її проведено, за словами одного з експертів, «швидко, майже без помилок». Одначе для всієї постсовєтської України львівський досвід прикладом не став. Початкова хвиля перейменувань, що, як і у Львові, піднялася в останні роки перебудови та перші роки незалежности, у більшості українських міст швидко вигасла. З одного боку, дається взнаки живучість старих символів (і совєтські не становлять винятку) серед значної частини міського населення, а з другого - страх влади спровокувати ще одну дискусію навколо історичної пам'яті й тим самим розширити поле культурної війни, яка й без того точиться в Україні. До цих двох причин несподівано додається ще одна: позиція молодшого покоління, яке донедавна стояло осторонь цих дискусій. Одне з опитувань останніх років серед учнів шкіл і студентів університетів показало, що, хоча більшість із них поділяють европейську орієнтацію і мають певну повагу до українських національних символів, вони налаштовані різко неґативно щодо перейменування вулиць та спорудження історичних пам'ятників.\nНеможливо, однак, не помітити низку внутрішніх слабкостей українського націоналізаторського проєкту. Націоналізація мас у міському просторі вимагає певної рівноваги поміж традицією та модерністю. Як пише Бруно Тобія,\nПолітична педагогіка форми намагалася поєднати два різні чинники: глибокий пошук засновницького міту національної дійсности, закоріненого в минулому, закріпленого в минулому, виплеканого минулим, і водночас горде ствердження нової модерности...\nЖоден із цих двох чинників не мав у Львові успішного завершення. Щодо традиції існують очевидні хиби в репрезентації деяких періодів та імен. Однак значно важливіша невдача стосується модерности. У місцевій газеті звучали сердиті голоси щодо того, що перейменування вулиць «було чудовим прикладом неспроможности української інтеліґенції дієво радити містом, не кажучи вже про державу»8. Підтекст полягав у тому, що, замість заохочувати економічні реформи, які могли би стати прикладом для всієї України, міський уряд переймається відновленням історичної пам'яті. На той час, коли велику хвилю перейменувань було завершено, львівський мер Василь Куйбіда зі своєю командою намагався запустити амбітну програму перетворення Львова на великий европейський центр туризму. Завдяки цим зусиллям 1998 року місто здобуло статус культурної спадщини ЮНЕСКО. Можна припустити, що туристи із-за кордону найбільше хотіли би побачити багатокультурну спадщину міста. Судячи із назв вулиць, їх очікувало б тут дещо інше. Навряд чи є збігом те, що наступний мер, Любомир Буняк, на значне роздратування групи експертів, відкладав подальшу українізацію назв вулиць.\nПроєкт перетворення Львова на туристичний центр якихось відчутних результатів поки що не дав. Будівлі в історичному центрі міста розвалюються, містові бракує адекватної міської інфраструктури, а від дев'яностих воно переживає постійну депопуляцію. Наприкінці дев'яностих з'явилася група молодших інтелектуалів, фахівців та підприємців, які зробили спробу запустити альтернативний проєкт розвитку міста. Значною мірою вони протистояли міськраді, закидаючи їй поступки постсовєтським бюрократичним іграм (хабарі, зволікання з рішеннями тощо). Вони поєднують перспективи майбутнього розвитку з відживленням громадянських ініціятив «знизу». Одна з них стосувалася вулиці Джона Ленона: ця група закликала мешканців вулиці прибрати її назву без офіційної помпи.\n2006 року лідер цієї групи, Андрій Садовий, став новим мером Львова. Малоправдоподібно - і це вже показали кілька місяців його перебування при владі, - що він або продовжить стару хвилю перейменувань, або ж розпочне нову, «ліберальну». Львів так і залишиться сам зі своїми назвами вулиць, одинокий і незрозумілий серед інших великих міст України, в'язнем свого минулого та заручником сучасної української реальности.\n1На цю обставину мені вказав др. Вільфрид Їльґе, за що хочу йому подякувати.\n2Совєтські перейменування не припинилися після 1969 року, але брак систематичного списку не дає змоги оцінити їх точну кількість.\n3У 1939-1941 декілька старих вулиць об'єднано в більші, отже, кількість старих і нових вулиць не збігалася.\n4Складно простежити, як проблеми перейменовування вирішували в стосунках між союзною, республіканською, реґіональною владами та місцевою українською культурною елітою - особливо з огляду на те, як стару (дорадянську) львівську інтеліґенцію замінювали молодші покоління. Принаймні під час першої радянської окупації (1939-1941) Київ ішов набагато далі в «українізації» Львова, а тому польській інтеліґенції доводилося шукати захисту Москви, а в перші післявоєнні роки місцева українська інтеліґенція складала списки українських імен, які мали одержати свої вулиці у Львові. Можна, ризикнувши, припустити, що місцева еліта була зацікавлена передовсім замінити польські імена на українські, а радянська влада дедалі менше дослухалася до вимог українців утвердити український образ Львова.\n5«Модерний» совєтський образ Львова є навіть чіткіше вираженим, якщо взяти до уваги інші, неісторичні назви вулиць. Головна група (13%) відсилає до географії, але, без жодного винятку, це була географія Совєтського Союзу (в тому числі Совєтської України) та комуністичної Центральної та Східної Европи. Також була група назв (5%), які відображували новий, індустріяльний статус міста, що його 1944 року впровадили совєти, - так вони імпліцитно зміцнювали совєтський образ.\n6Із цієї причини ім'я першої жінки-космонавтки Валєнтіни Тєрєшкової видалено з однієї зі львівських вулиць, а невдовзі потому місцевий часопис зреаґував на це перейменування статтею з промовистою назвою: «Бажаємо Валентині Терешковій многая літа!».\n7Вулицю Михайла Грушевського названо рішенням міськради в 1990 році, перш ніж почала працювати група експертів.\n8Михайло Деп'як, «No pasaran!», Поступ, 1999, 14 жовтня.\nКРИТИКА. Усі права застережені.\nВідтворення, передрук матеріалів можливо лише за письмовим дозволом редакції.\nhttp://krytyka.kiev.ua, пишіть нам: krytyka@krytyka.kiev.ua


Перелік публікація “Ядерного монітору” за 2013 рік. – Екоклуб Рівне – природоохоронна громадська організація\nПерелік публікація “Ядерного монітору” за 2013 рік.\n– Колегією Державної інспекції ядерного регулювання України прийнята Постанова №10 Про результати державної експертизи ядерної та радіаційної безпеки документу «Основні концептуальні проектні рішення по новим енергоблокам №3 і 4 ХАЕСна базі проекту АЕС-92».\n– Российская сторона готова профинансировать очередную эмиссию акций завода по производству ядерного топлива в Украине на сумму порядка 50 млн долларов.\n– Уряд Болгарії зробив перші кроки до створення першого в країні сховища ядерних відходів.\n– Чотири японські енергетичні компанії подали до Комітету з контролю атомної енергетики заявки про відновлення роботи частини атомних реакторів на своїх АЕС.\n– Стан АЕС – зупинено 5 блоків. З 13 по 30 червня на атомних станціях України в роботі перебувало 9 з 15 енергоблоків.\n– Пізні уроки Чорнобиля, ранні попередження з Фукусіми – продовження.\n– Призначен новий виконуючий обов’язки президента ДП НАЕК <<Енергоатом>> Микита Константінов.\n– Урядом України прийнято рішення про підсилення органу ядерного регулювання нашої держави.\n– Україна зможе самостійно виробляти тепловиділяючі збірки (ТВЗ) за технологією ТВЭЛ.\n– Зняття з експлуатації Чорнобильської атомної електростанції затягується на десятиліття через брак грошей і досвіду таких робіт.\n– Кваліфікація ядерного палива компанії Westinghouse може тривати ще до чотирьох років.\n– Росія і США уклали у Вашингтоні договір про співробітництво щодо Рамкової угоди про багатосторонню ядерно-екологічну програму в Росії від 2003 року.\n– У ґрунтових водах поблизу аварійної атомної електростанції <<Фукусіма-1>> у Японії виявили підвищені рівні шкідливих речовин.\n– Стан АЕС – зупинено 6 блоків.\n– В.о. президента НАЕК <<Енергоатом>> В.В. Кім інкримінують те, що будучи головою ЮУАЕС він перевищив повноваження та підписав договір про ремонт машинного залу на суму, якою він не мав права розпоряджатися.\n– На Южно-Українській АЕС відбулася нарада з продовження терміну експлуатації.\n– Президент України ввів в дію рішення РНБО “Питання розвитку атомно-промислового комплексу та створення ядерно-паливного циклу в контексті гарантування енергетичної безпеки України”.\n– Не утихают баталии вокруг прекращения строительства Балтийской АЭС в Калининградской области.\n– Стан АЕС – зупинено 4 блоки\n– Хроніки інформаційного туру «За без’ядерну Україну».\n– Суперечлива інформація: чи сталося на РАЕС перевищення доз опромінення персоналу?\n– Європейський парламент критикує підтримку європейськими фінансовими структурами планів українського уряду щодо продовження роботи старих атомних енергоблоків.\n– На ЗАЕС відбулася нарада з продовження термінів експлуатації енергоблоків № 1, 2.\n– Балтийская АЭС в том виде, какой её планировал Росатом, скорее всего построена не будет.\n– Четыре ядерных реактора на АЭС Южной Кореи остановлены из-за обнаружения несертифицированного кабеля.\n– Інформаційний тур «За без’ядерну Україну» пройде навколо ПУАЕС.\n– ХАЕС та РАЕС відвідали представники Московського центру Всесвітньої асоціації операторів, які експлуатують атомні електростанції (ВАО АЕС).\n– ХАЕС, РАЕС, ВП «Атоменергомаш» та Інтегрована система менеджменту (ІСМ) Дирекції ДП НАЕК «Енергоатом» отримали сертифікати відповідності вимогам міжнародних стандартів ISO 9001:2008 (система менеджменту якості) та ISO 14001:2004.\n– Підписан Меморандум про спільні дії для досягнення нульової відмови ядерного палива між ВАТ «ТВЕЛ» (РФ), ДП НАЕК «Енергоатом», АЕС «Козлодуй (Болгарія) і ЧЕЗ (Чехія).\n– Мер найближчого до Фукусіми міста закликає не вірити у безпеку ядерної енергетики.\n– Україна відзначила 27-му річницю аварії на ЧАЕС.\n– Екоклуб: Питання безпеки атомних електростанцій залишаються актуальними.\n– Роботи в рамках продовження терміну експлуатації енергоблоків №1 і №2 Запорізької АЕС ведуться паралельно.\n– ЄС профінансував програми у Чорнобилі на 500 мільйонів євро.\n– Фінансовий план НАЕК «Енергоатом» на 2013 рік – тарифне питання, дефіцитні статті, фонд оплати праці та адміністративні витрати – проблемні питання функціонування Енергоатому.\n– Відставання Південно-Української АЕС з виконанням 12 заходів з безпеки згідно визначених термінів.\n– Обстеження трубопроводів на ЗАЕС.\n– Стан АЕС – зупинено 4 блоки.\n– Витік радіоактивної води на АЕС Фукусіма.\nЯдерний монітор, випуск 19


nespresso.nl Відгуки | - чи є цей сайт законним або фішинговим | Scamadviser\nчи є nespresso.nl законним чи афера?\nМи збираємо дані з більш ніж 40 джерел, щоб визначити Рейтинг Довіри. Ми ще не зібрали всю необхідну інформацію про nespresso.nl. Будь-ласка, оновіть сторінку через 5 хвилин скориставшись посиланням нижче. Приносимо наші вибачення за незручності.\nnespresso.nl має середній чи хороший рейтинг довіри. Чому?\nОгляд nespresso.nl позитивний. Позитивний показник довіри базується на автоматизованому аналізі 40 різних джерел даних, які ми перевірили в Інтернеті, таких як використовувана технологія, місцезнаходження компанії, інші веб-сайти, знайдені на одному веб-сервері, тощо.\nВся інформація, яку ми зібрали для перегляду веб-сайту, можна знайти на решті частини сторінки. Ми сподіваємося, що це допоможе вам визначити, чи є nespresso.nl законним і безпечним у використанні.\nФакти про nespresso.nl ( Оновити дані )\nUnited States: 56% / Switzerland: 22% / Singapore: 22%\nРейтинг nespresso.nl переглянуто 40 разів.\nРейтинг nespresso.nl останньо перевірявся 24-05-2019. Хотіли б мати оновленi цифри? Використовуйте посилання "Оновити дані" внизу цієї сторінки.


Главная › Материалы на украинском языке › Ніч із королевою: Оля Полякова заспіває в Osocor Residence\nЗустріти 2021-й у казці й чарівному настрої пропонує Osocor Winter Village. 31 грудня тут влаштують гуляння просто неба в стилі улюбленої поттер\nДивіться самі: 31 грудня Osocor Winter Village порадує всіма незмінними й улюбленими мільйонами атрибутами Нового року й Різдва.\nЦе і святкова ялинка,\nй ілюмінація казкового міста,\nі велика льодова арена,\nі фуд-корти й вуличні бари з тематичними смаколиками,\nі яскравий салют.\nНовий рік на льоду в магічній атмосфері Хогсміду — саме те, що потрібно, аби всією сім’єю зустріти новий 2021-й дивовижно.\nЗустрінемося в казці 31 грудня!


Надія Бойко: ДЕЗЕРТИРИ-СНІГИ - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Надія Бойко: ДЕЗЕРТИРИ-СНІГИ - ВІРШ\nНе малюється білим по чорному, Не метуть дезертири-сніги. І рілля – темна ту́га розорана, І не скуті в льода́х береги… Не морозно, не сніжно, не білено… Аритмія в природі. Абсурд. Сторінки́ календарні – відірвані, А зими все ніяк не несуть. 22.01.2020 © Надія Бойко\nдата надходження: 25.12.2020 01:25:59\n© дата внесення змiн: 25.12.2020 01:25:59\nМандрівник, Fridayboy13, Андрій Ключ, Івашина В.І. 2, Вікторія Воля, Новоградець\nВікторія Воля, 25.12.2020 - 17:26\nНадія Бойко відповів на коментар Вікторія Воля, 01.01.1970 - 03:00\nВдячна Вам, Вікторіє!


цвинтар і Катакомби\nearly Christian art and architectured\nТак, в 609 році папа Боніфацій IV перевіз в Пантеон, перетворений в церкву «Божої Матері і мучеників» (лат. Santa Maria ad Martyres), 28 возів з мощами. Похорони за межами Авреліанових стін також стали небезпечними. У результаті вже до IX століття катакомби виявляються настільки покинутими, що папі Пасхалію I з величезними труднощами (а, за переказами, ще й за допомогою самої святої) вдалося знайти тут мощі святої Цецилії.\nКрім цих пап в крипті були поховані святі Стефан I (254—257), Діонісій (259—268) (мощі обох спочивають у Сан Сільвестро ін Капіте) і Фелікс I (269—274).\nНа правій стіні крипти збереглися два уривки з поеми папи Дамасія, присвяченій мучеництву Сикста II. Від імені Сикста II автор говорить: «В той час, коли меч пронизував утробу Матері (Церкви), я, похований тут, був пастирем і вчителем Слова Божого. Коли раптово воїни увірвалися сюди і стягнули мене з кафедри, всі вірні схилили свої голови під меч. Але пастир, побачивши, що інші готові забрати в нього пальму (мучеництва), сам першим запропонував свою голову, бо не хоче, щоб лють (язичників) погубила паству.»\nКатакомби святого Калліста (нім.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Катакомби_святого_Калліста&oldid=31073874\nОстаннє редагування: 25 березня 2021, 12:45\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 12:45, 25 березня 2021.


Lexus LS 500 2018. Перші живі фото нового флагманського седана - Автоцентр.ua\nАвтоцентр Новини Новинка Lexus LS 500 2018. Перші живі фото нового флагманського седана\n10 Січ 2017, 11:18\nНовий Lexus LS став швидшим, економічнішим і отримав цілий набір сучасних технологій.\nСедан Lexus LS 500 2018 офіційно представлений на автосалоні в Детройті. П’яте покоління моделі склали на повністю новій задньопривідній платформі GA-L. Він помітно більший за попередника. Його колісна база зросла до 3125 мм, що навіть більше, ніж у подовженого Лексуса ЛС попереднього покоління. Довжина становить 5235 мм.\nДизайн Lexus став більш виразним – з традиційною веретеноподібною решіткою радіатора, Z-подібними світлодіодними фарами і виштамповками на боковинах. Лінія даху тепер більш похила, а задні крила розширені.\nУ салоні Lexus LS 500 2018 з’явилися віртуальна панель приладів і нова система проектування даних на лобове скло. Великий 12,3-дюймовий дисплей мультимедіа сусідить з циферблатом годинника. Для навігації в меню встановлено сенсорну панель, що розпізнає літери, написані пальцями.\nПередні сидіння оснащені електроприводом регулювань у 28 напрямках, а також підігрівом, вентиляцією і масажем. У задніх крісел можуть розкладатися спинки.\nНа Лексусі ЛС 500 дебютує новий 3,5-літровий бензиновий V6 з подвійним турбонаддувом. Він розвиває 415 к.с. і має максимальний крутильний момент у 600 Нм. З ним розгін до 100 км/год займає 4,5 с.\nСедан Lexus LS отримав 10-ступінчасту АКПП, а за доплату доступний і повний привід. У перспективі розширить лінійку гібридна модифікація, можлива поява версії з водневими паливними комірками.\nОсобливу увагу в Lexus приділили шумоізоляції. Її посилили і додали систему активного придушення звукових перешкод.\nВодневий кросовер Lexus – пар замість вихлопу і 600 км запасу ходу\nНовий Lexus LS 500 почнуть продавати з літа. Флагманський седан Лексус буде представлений у 90 країнах світу.\nТеґи: Детройтский автосалон седан