Газета "Подільські Вісті" — Перші кроки Хмельницького аеропорту\nЗа словами директора КП «Аеропорт Хмельницький» Валерія Сороки, минулий рік став для них переломним, адже будівництво підприємства було визнано пріоритетним. Якщо раніше фінанси із обласного бюджету надходили лише для погашення різного роду заборгованостей, то у 2018-му 3,3 мільйона гривень спрямовано на початок відновлювальних робіт.\n«Основною проблемою був технічний стан злітно-посадкової смуги. Торік восени нам вдалося відновити її статус, — каже пан Валерій, — тож нині тут уже можуть приземлятися літаки АН-24 і АН-2. Також ми провели поточний ремонт руліжної доріжки та перону для посадки гелікоптерів».\nКрім того, минулого року на території аеропорту розчистили понад шістдесят гектарів сухостою, капітально відремонтували контрольно-пропускний пункт, перекрили дах пожежно-рятувальної частини та замінили 89 вікон у командно-диспетчерському пункті.\nНа жаль, поки що залишається малий штат працівників. Щоб підготувати аеропорт до сертифікації, потрібно залучати фахівців. За попередніми підрахунками їх має бути хоча б 35. Це – пожежники, диспетчери та персонал обслуговування. За останніми підрахунками, на утримання такого мінімального штату (за умови середньої заробітної плати сім тисяч гривень) комунальному підприємству щороку потрібно п’ять мільйонів гривень.\n«Аеропорт — це складний інфраструктурний об’єкт. Щоб його повноцінно запустити, потрібно чотири-п’ять років за умов регулярного фінансування. А на зарплатню для персоналу ми не можемо постійно просити такі гроші в області чи міста, тому мусимо навчитися заробляти самотужки. Саме запуск малої авіації стане першим кроком у цьому напрямку», — зазначив Валерій Сорока.\nТож наразі розпочато створення злітно-посадкового майданчика для літаків малої авіації. Він займатиме площу 6,5 гектара. На ній вже вирізали сухостій і викорчували коріння. Залишається вирівняти й утрамбувати ґрунт, засіяти його травою та розставити кілки. Для цього планують залучати кошти благодійників. Крім того, минулого року комунальне підприємство для забезпечення польотів малої авіації придбало радіостанцію, а на початку 2019-го двоє працівників пройшло відповідне навчання.\n«До кінця року аеропорт для малої авіації запрацює повноцінно. До того ж, хочемо відкрити школу пілотів для західного регіону. До прикладу, цими днями до нас прилітали представники малої авіації з різних куточків України. Вони зацікавилися нашими планами і готові долучитися до спільної справи», — поділився Валерій Сорока.\nЗвичайно, міжнародним аеропорт зможе стати лише після капітального ремонту злітно-посадкової смуги. Як стверджує очільник летовища, щоб приймати літаки класу «Боїнг», потрібно продовжити злітно-посадкову смугу на п’ятсот метрів. Такі дороговартісні роботи потребують фінансування з державного бюджету. Поки що держава може виділити лише 375 мільйонів гривень. Однак ці кошти можна отримати лише після підготовки проектно-кошторисної документації. Відтак комунальне підприємство планує цього року замовити відповідну документацію на реконструкцію злітно-посадкової смуги і встановлення огорожі. Головне, що справа почала рухатись, і Хмельницький неодмінно матиме сучасний аеропорт.\nвійна на правах реклами АТО коронавірус армія земля виробництво ООС бліц-аналіз юридична консультація листоноші ОТГ ветерани газ зворотний зв ��язок волонтери медицина субсидія пенсія поштарі юридична сотня робота мартиролог війни армія


Твір-роздум “Моє ставлення до творів Григорія Сковороди” | Твори з літератури\nГоловна ⇒ 📁Твори з літератури ⇒ Твір-роздум “Моє ставлення до творів Григорія Сковороди”\nА невинність – крем’яна стіна. Якщо особа є віруючою та справедливою, все в неї йде спокійно та добре, бо Всевишній допомагає їй, і те, чого хоче та людина завжди виходить саме через її віру у краще. На відміну від чесної\nособистості, у злодія, нероби чи хитре ця стається навпаки, бо він намагається добитися своєї цілі поганим шляхом. В деяких творах автор засуджує такі вчинки і ледарство. Як у байці “Бджола і шершень”, де бджола-трудівниця прославляє працю та чесний труд і зневажає тих, хто живе за рахунок інших, наприклад, шершень.\n« Оповідання І. Франка про дітей та школу I. ФРАНКО


Чемпіонат України з кільцевих гонок: до 20 машин на старті!\nУкраїнське кільце 1-й етап ЧУ з кільцевих гонок Прев'ю\nНарешті українські вболівальники кільцевих гонок дочекалися - в найближчу неділю, 14 травня, Автодром «Чайка» прийме 1-й етап Чемпіонату України з кільцевих гонок. За деякими прогнозами клас «У1600» збере на старті більше 15 учасників!\nДійсно, свою участь в заліку «У1600» вже підтвердили майже півтора десятка учасників! І це далеко не все! Більш того, деякі пілоти, як наприклад Микола Понедельнік, збираються включитися в боротьбу з 2-го етапу. Що цікаво, серед тих, хто вийде на старт, не буде жодного Чемпіона України цього класу!\nСудячи з усього, одні з найсильніших кільцевиків останніх років в особі двох 3-разових чемпіонів України Володимира Апостолюка і Сергія Юнашева остаточно поступаються місцем молоді. Також, ставши Чемпіоном України всього на свій другий рік виступів у кільці, Валерій Шевельов вирішив переключитися на дисципліну Тайм-Аттак, принаймні - поки що.\nВалерій Шевельов - гонка\nОднак все це зовсім не привід для уболівальників засмучуватися, навіть навпаки! Фактор відсутності в пелотоні явних фаворитів є однозначним плюсом для глядачів! Напевно, багато хто пам'ятає, наскільки незаперечним часто було домінування того ж Апостолюка, коли навіть реверсивний старт других заїздів не міг стримати цього пілота, зупинити якого могла хіба що тільки відмова техніки ...\nСудячи з усього, на наших очах відбувається практично повна зміна поколінь українських кільцевиків, принаймні, в класі «У1600». Єдиним «зв'язком з минулим» тут стане Руслан Сєров.\nНезважаючи на свою роль тренера і інженера, який допомагає готувати машини багатьом, хто в підсумку стає його прямим суперником на трасі (!), ветеран не збирається вішати свій шолом на цвях.\nБільш того, минулий рік напевно запам'ятався багатьом і без перебільшення увійде в історію українського автоспорту завдяки протистоянню Сєров-Шевельов.\nЛише зрадницька поломка підвіски буквально за коло до фінішу Фіналу позбавила Сєрова заповітного чемпіонського титулу, до якого йому в підсумку не вистачило 2,5 очок!\nХтозна, можливо цей сезон стане тим самим для Руслана та його вірної «Калини», адже саме Сєров став першим, хто «привів» в український Чемпіонат машину цієї моделі ...\nА протистояти ветерану буде цілий сонм молодих пілотів, які вже набралися достатнього досвіду.\nАнтон Поляничко та Сергій Бабак\nСеред них потрібно відзначити третього за підсумками минулого року Сергія Бабака, який одночасно є вихованцем Сєрова ...\nКрім Бабака на старт вийдуть Вадим Євтушенко, Антон Поляничко і Вадим Конончук - всі троє закінчили минулий сезон «ніс до носа» розташувавшись з 4-го по 6-й рядок підсумкової турнірної таблиці відповідно.\nІ, головне, весь перерахований квартет в минулому році не раз радував уболівальників видовищними і часто безкомпромісними битвами між собою. Однак, всім цим пілотам належить мірятися силами з дуже швидким, досить досвідченим, а також агресивним суперником в особі Андрія Скуза - його жорстка їзда не рідко засмучує суперників, зате радує вболівальників видовищними обгонами.\nБабак, Волинець, Конончук, Понедельнік\nТакож на старт в «У1600» збираються вийти відразу кілька новачків, але, головне, в цей залік «перебирається» один пілот, якого можна сміливо назвати «темною конячкою» нового сезону.\nЙдеться про Іллю Замулу. Цікаво, але минулого року, почавши свої виступи у великому кільці всього в 14 років, вчорашній картингіст просто домінував в класі «ВАЗ 2108», що проводився в рамках серії Grand Classic Cup.\nВпевнено вигравши в п'яти поспіль гонках, Іллі навіть не було потреби стартувати в Фіналі. Тепер же він пересідає на більш потужну 16-клапанну машину і, не виключено, що саме цей зовсім ще юний пілот може виявитися несподіваним фаворитом!\nЩо ж до інших класів, то поки їхня доля і наповнення не зовсім ясні. Судячи з усього, українські формулісти ось уже який рік поспіль не можуть домовитися між собою і нарешті вийти на старт всією дружною сім'єю.\nВ результаті деякі з них збираються виступати за кордоном - в Росії та країнах Балтії, зовсім не патріотично позбавляючи українського вболівальника неповторного звуку заряджених моторів і виду нехай і вікових, але все ж формульних болідів...\nЩо ж до другого основного кузовного класу - «Турінг-лайт», то в ньому можна було б очікувати неабиякої інтриги. Справа в тому, що сюди після трирічної перерви у виступах повертається Ігор Скуз.\nНагадаємо, що Ігор є 3-разовим Чемпіоном України в цьому класі. Однак, на жаль для вболівальників, судячи з усього тепер паузу бере Чемпіон України двох останніх років Андрій Євтушенко.\nПроте, компанію Скузу складе завсідник «Турінг-лайта» Валерій Жовтоног.\nВалерій Жовтоног та Андрій Євтушенко\nСтавши першим в історії Чемпіоном України в класі «У1600» в 2011-му році, Валерій закінчив 2013-й рік віце-чемпіоном в «Турінг-лайт», повторивши цей успіх минулого року, коли всі пілоти «лайта» їхали в більш старшому GT Open, де титул завоював Євтушенко.\nНу а пізніше до Ігоря Скуза на аналогічній Ford Fiesta приєднається його старший брат Олег, на рахунку якого також є віце-Чемпіонське звання «Турінг-лайта» 2015-го року.\nМожливо, пізніше по ходу сезону в цьому заліку вийде на старт і чинний Чемпіон України в класі «У -1600» Валерій Шевельов, тепер вже за кермом «Фієсти». Чи відбудуться прописані в Регламенті класи GT Open і 4WD стане зрозуміло в міру появи учасників у них.\nЩо ж до гонок, то на відміну від минулого року тепер етапи Чемпіонату України з кільцевих гонок знову будуть проходити по неділях. Субота відведена адміністративним і технічним перевіркам, а також вільним тренуванням, які почнуться після третьої дня. Всі ж офіційні заїзди пройдуть в один день.\nНедільний ранок з 9-ї відкриють офіційні тренування, за ними підуть кваліфікаційні заїзди. Вони визначать стартову решітку перших гонок, які стартують одразу після полудня.\nСкільки саме заїздів буде, ймовірно стане відомо тільки в суботу в міру наповнення класів. Швидше за все, мова буде йти про чотири кузовні гонки, так як етап Чемпіонату України з кільцевих гонок дотепер складається з двох рівноцінних заїздів для кожного з класів. Нагадаємо, що старт другого з них визначається порядком фінішу першої гонки.\nДолю подіуму вирішуватимуть суми балів, набраних пілотами в обох заїздах - 12 за перше місце, 10 за друге, 8 за третє і далі по мінус одному пункту. Важливими стануть і бонусні очки - по одному за поул-позицію, а також за краще коло в гонці.\nЩо ж, будемо сподіватися, що якщо не українські формулісти, то крім учасників класу «У-1600», уболівальників порадують інші пілоти туринга. А отже на сьогодні згідно більш толерантним технічним вимогам в заліку «Турінг-лайт» по-суті може стартувати будь-який спортивний автомобіль з 1,6-літровим атмосферним мотором!\nБільш того, GT Open і зовсім є відкритим класом, де може їхати будь-яка машина, обладнана необхідними системами безпеки без будь-яких обмежень в її технічній підготовці! ...\nАле, навіть якщо ці класи не зберуться на старті 1-го етапу Чемпіонату України з кільцевих гонок, а «Турінг-лайт» виявиться малочисельним, стартове поле під 20 машин в «У1600» обіцяє чудове спортивне видовище, яке останній раз радувало українського вболівальника майже 10 років тому…\nСтарт гонки 2: Валерій Шевельов та Руслан Сєров\n«Автоспідвей» на Чайці: найкращі моменти гонки\nПодія 1-й етап ЧУ з кільцевих гонок


Накладка на годинник і браслет Amazfit Stratos Face cover and Strap Dark Blue купити у Одесі, Дніпрі, Харкові, Львові, Запоріжжі, Вінниці, Житомирі, Рівному на MioT (Mi.UA), ціна в Україні\nНакладка на годинник і браслет Amazfit Stratos Face cover and Strap Dark Blue\nКод товару: 3003535\nНакладка на годинник і браслет Amazfit Stratos Face cover дозволяє створити годинник в певному стилі і певному настрої, в єдиній кольоровій гамі.\nРемінець для розумного годинника Amazfit Stratos виконаний з гіпоалергенного силікону. Конструкція забезпечує надійне кріплення корпусу годинника на ремінці. Він добре регулюється, завдяки чому він чудово підходить, як для жіночої, так і для чоловічої руки.\nПолікарбонатна накладка на годинник Amazfit Stratos покликана захистити його корпус від слідів щоденної експлуатації, від ударів, подряпин і невеликих пошкоджень.\nПолікарбонатна накладка на годинник Amazfit Stratos покликана захистити його корпус від слідів щоденної експлуатації, від ударів, подряпин і невеликих пошкоджень. Накладка має дуже невелику масу, близько 1 г, що дозволяє абсолютно не обтяжувати годинник. При цьому вона забезпечує максимально зручний доступ до кнопок. Накладка легко одягається на годинник, а також, при необхідності, досить легко знімається з нього завдяки кліпсам.\nНазва: Накладка на годинник і браслет Amazfit Stratos Face cover and Strap\nМатеріал: Силікон і полікарбонат\nРозміри: 220x20 мм\nРозумний годинник Xiaomi AMAZFIT Stratos Sport Smartwatch Black\nРозумний годинник Xiaomi AMAZFIT Stratos Sport Smartwatch 2S Black


Календар свят в лютому - Привітання та тости на всі свята українською мовою\nКалендар свят в лютому 2022\n← січеньлютий 2022березень →\n2 лютого ср. З днем ангела Інни — 6 привітань Інні\n2 лютого ср. З Днем ангела Мирослава — 22 привітань Мирославу\n2 лютого день Мирослава. Мирослав — ім’я, відоме ще з часів Київської Русі. Воно слов’янського Походження, утворене від двох слів «мир» і «слава», тому може мати кілька варіантів перекладу: «вихваляє світ», “прославлений миролюбністю”. Деякі джерела трактують його як «переможець».\n4 лютого пт. З Днем ангела Тимофія — 15 привітань\n4 лютого день ангела Тимофія. Ім'я Тимофій пішло від грецького "тимофеос", що в перекладі на нашу рідну мову означає " бога почитає".\n5 лютого сб. Міжнародний день бойскаута 2022 — 13 привітань бойскауту\n6 лютого нд. З Днем ангела Оксани 2022 — 36 привітань Оксані\n9 лютого ср. Міжнародний день стоматолога 2022 — 20 привітань стоматологу\n9 лютого ср. З Днем ангела Еріка — 13 привітань Еріку\n13 лютого нд. З днем ангела Вікторії — 5 привітань\n13 лютого день ангела Вікторії. Походження ім’я Вікторія має латинське. У перекладі воно означає "перемога", "переможниця". І, дійсно, Вікторії часто йдуть переможницями по життю, хоч успіхи не завжди даються їм легко.\n13 лютого нд. З Днем ангела Микита — 29 привітань Микиті\n13 лютого день ангела Микити. Ім’я Микита означає «переможець». Походить воно від грецького Νικήτας утвореного від імені давньогрецької богині перемоги Ніки. У українську мову потрапило після прийняття на Русі християнства. Досить поширені прізвища, похідні від цього імені: Никитин, Никитчук та ін.\n14 лютого пн. День Святого Валентина — 93 привітань коханим\n14 лютого пн. День Валентина — 21 привітань\n14 лютого день ангела Валентина. Ім’я Валентин має латинське походження. Воно походить від римського бога Марса, який зображувався сильним, здоровим і міцним чоловіком. Завдяки цьому Марс отримав прізвисько valens, що і означало “здоровий тілом”. Від цього прізвиська утворилося чоловіче ім’я Valentis (Валент), а його зменшувальна форма Valentinus (Валентин) незабаром стала самостійним ім’ям. Дослівне значення імені — «здоровий, міцний і сильний чоловік».\n15 лютого вт. Стрітення Господнє — 153 привітань\n21 лютого пн. Міжнародний день рідної мови 2022 — 19 привітань\n23 лютого ср. З днем ангела Валентини — 9 привітань Валентині\n23 лютого день ангела Валентини. Жіноче ім’я Валентина має давньоримське коріння і в перекладі означає “всесильна”, “міцна”. Воно виступає парою до чоловічого імені Валентин. На Русі дівчаток почали називати Валями після прийняття християнства. Ім’я було особливо популярним у черниць, правда, звучало воно трохи інакше — Іуалентина.\n25 лютого пт. З Днем ангела Євгена — 10 привітань Євгену\n25 лютого день ангела Євгена. Ім'я Євген за походженням давньогрецьке. У перекладі з давньогрецької воно означає "благородний", "знатний". Більш дослівний його переклад у сучасній інтерпретації – "з хорошими генами". Ім'я походить від слова Εὐγένιος, яке вимовлялося як Еугеніос. Особливо популярним воно було у дворянському середовищі XIX століття.\n26 лютого сб. З днем ангела Зої — 14 привітань Зої\n26 лютого день ангела Зої. Ім'я виникло в Древній Греції від слова «життя», тим самим підходячи за загальним значенням біблійній Єві (у древніх слов’ян — Жива). Для чоловіків смислового аналога не існує.\n28 лютого пн. З днем ангела Софії — 11 привітань Софії


Аероблок - Надійність та екологічність газобетону\nНадійність та екологічність газобетону\nГазобетон є будівельним матеріалом з мінеральною основою, що викликає питання щодо екологічності використання такої продукції. Насправді мінеральна основа істотно відрізняється за ступенем накопичення та активністю природної радіації, проте навіть гранітний щебінь чи бетон не несуть серйозної загрози здоров'ю чи безпеці довкілля. Негорючість – вигідна властивість мінеральних будівельних матеріалів: готові конструкції із застосуванням автоклавних пористих бетонних блоків відрізняються найвищою вогнестійкістю. Для стандартної малоповерхової забудови вистачає рівня вогнестійкості простого гіпсу. Примітно, що мінеральні будівельні матеріали відрізняються нульовим показником емісії у навколишнє середовище шкідливих продуктів, що утворюються внаслідок деструкції синтетичних полімерів основи.\nГотова конструкція виключає будь-які шкідливі виділення внаслідок хімічного розпаду речовин під впливом вологи, перепадів температур. На кам'яній поверхні стін не розвиваються грибки через відсутність органічних сполук в основі. Найчастіше гриби утворюються на ґрунтовці, органічній фарбі або шпалерах, проте кам'яні стіни залишаються чистими.\nМожна переконатися практично, що газобетону характерна мінімальна активність природної радіації, будівельний матеріал забезпечує вогнестійкість, мінеральна основа виключає поширення органічних утворень, не підходить субстрату грибкових колоній чи вищих грибів. Вперше громадськість почала обговорювати екологічність використання будівельних матеріалів у 1960-ті роки після поширення синтетичних полімерів. З об'єктивних причин подібні розмови можуть мати сенс щодо синтетичних органічних виробів, але не мінеральної будівельної продукції.


Москва веде активну роботу з підготовки місцевих виборів на Донбасі – розвідка\nМосква веде активну роботу з підготовки місцевих виборів на Донбасі.\n19:24, 25 січня 2016\nПро це представник Головного управління розвідки Міністерства оборони України Вадим Скібіцький заявив телеканалу "112 Україна".\n"На сьогодні Москва активно веде таку роботу, проводяться консультації, представники РФ постійно приїжджають на територію "ЛНР" і "ДНР" для того, щоб вирішувати ці питання. Пов'язано це з тим, що вони готуються до проведення місцевих виборів", - повідомив Скібіцький.\nЧитайте також Жителі Горлівки побили офіцера ЗС Росії - розвідка\nТакож він зазначив, що конфлікт між ватажками «ЛНР» і «ДНР» Ігорем Теслярським та Олександром Захарченком та їх кураторами з Росії справді існує.\n"За нашими оцінками, так, це безпосередній конфлікт, який насамперед пов'язаний з боротьбою за сфери впливу, за фінансові ресурси і так далі", - повідомив Скібіцький.\nРаніше терористи "ДНР" заявили, що мають намір провести «вибори» в квітні. До цього бойовики мали намір провести свої "вибори 28 жовтня і 1 листопада 2015 р.\nЧитайте також Бойовики посилюють свої підрозділи: відкриті "військкомати" у Донецьку і Макіївці - розвідка\nУ свою чергу президент України Петро Порошенко заявляв, що таке фейкове волевиявлення ставить під загрозу Мінський процес.\n6 жовтня минулого року на переговорах Тристоронньої контактної групи в Мінську бойовики заявили про перенесення місцевих виборів на 2016 р.\nРазом з тим Порошенко запевняє, що вибори в деяких районах Донецької та Луганської областей відбудуться тільки після погодження внесення змін до відповідних розділів українського законодавства. Крім того, президент заявив про необхідність посилити військову допомогу Україні в разі проведення псевдовиборів.\nУ Путіна готують евакуацію представника "ЛНР" у Мінську до Росії - ІС\nСаакашвілі зник із готелю у Львові: не повернувся на ночівлю\n"Від сексі-блондинки не залишилося й сліду": голлівудська актриса неприємно здивувала новою зачіскою (фото)\n17:00 На Одещині хочуть нагородити підлітків, які врятували понад 20 дітей із пожежі у дитячому таборі


Друковані видання, художня література для дорослих 43 найменувань на загальну суму 11268,00 грн. - setam.net.ua\nДруковані видання, художня література для дорослих 43 найменувань на загальну суму 11268,00 грн.\nНомер лоту: 192216\nСтартова ціна: 11 268.00 грн.\nГарантійний внесок: 563.40 грн.\nКрок аукціону: 338.04 грн.\nДата публікації: 30 Грудня 2016 14:11\nДруковані видання, художня література для дорослих 43 найменувань на загальну суму 11268,00 грн. Друковані видання зберігаються з квітня 2015 року при різних температурних умовах, у зв’язку з чим могло зазнало впливу природних факторів (пожовклі листи). Неодноразово переміщувалось, та транспортувалось у зв’язку з чим зазнало механічних пошкоджень (наявні розірвані листи та ін). Супровідна, гарантійна документація відсутня, документи про якість та безпечність товару відсутні.\nРеєстраційний номер лота: 192216


Щоденник Samsung Galaxy S20 FE: зйомка вночі - не проблема (приклади знімків) | PriceMedia\nЩоденник Samsung Galaxy S20 FE: зйомка вночі – не проблема (приклади знімків)\n09.12.2020\t- Просмотров: 20\nНічна зйомка в камерах сучасних смартфонів зазнала радикальних змін в кращу сторону за останні пару років і стала для них одним з драйверів зростання. Ми вже звикли до того, що флагманські моделі навчилися робити відмінні знімки в темряві – всередині приміщень і в умовах низької освітленості зовні (в сутінках і навіть вночі). Інтелектуальні алгоритми обробки зображень, нейронні мережі та високопродуктивні процесори для смартфонів призвели до обчислювальної фотографії. Можна довго говорити про те, що картинка намальована, а можна просто милуватися ефектними зображеннями, для створення яких не потрібні професійна техніка, Освітлювальне обладнання та спеціальні знання. Досить просто сучасного смартфона.\nБудучи наймолодшим в серії смартфонів S20, Galaxy S20 FE не програє в нічній зйомці і дозволяє робити ефектні знімки в нічний час. Скоро ми будемо чекати різдвяних свят і готуватися до них. Вулиці будуть прикрашені великою кількістю гірлянд і ліхтариків. І все це може стати сценою для чарівних знімків, досить просто показати трохи фантазії, мати хороший смартфон і прикласти деякі творчі зусилля.\nЦя серія знімків робиться після заходу сонця, в умовах невеликого туману, який тільки додавав Візуальні казкові ефекти, створюючи відчуття завіси. Зверніть увагу, що на знімках видно не тільки джерела світла, але і їх відображення на полірованих поверхнях.\nІ ось як виглядає нічна відеозйомка. Я спеціально вибрав сцену з яскравим знаком, який змінює колір підсвічування.\nТакі знімки, як ви бачите нижче, з джерелами світла не можуть бути зроблені протягом дня, тому що сонячне світло вб’є все чарівництво. На першому знімку мені також особливо подобається гарне художнє розмиття гірлянд з попередньої серії на задньому плані.\nОкремо варто відзначити, що можна використовувати не тільки різні джерела світла, але і ефекти відображення. Можна довго дивитися на другу фотографію, намагаючись оцінити, який ліхтар справжній, а який – його відображення у віконному склі.\nНе забувайте про можливості масштабування в Fe-камері Galaxy S20. Граючи з наближенням кадру сцени, можна впливати на завмер експозиції, враховуючи більш-менш джерела світла. І, відповідно, отримати різні результати. Але в цілому, ідею знімати вуличний ліхтар на камеру смартфона пізно ввечері з відстані доброго десятка метрів, ще десять років тому я б сприйняв як свідомо утопічний. А тепер можна навіть красиво сфотографувати, не напружуючись ні на секунду.\nЩе один приклад зйомки в сутінках з зумом. У першому кадрі-основний ширококутний фотоапарат, у другому – суперширококутний. У третьому кадрі-10-кратний гібридний зум.\nЧекав відкриття нового магазину з величезним рекламним оформленням старовинного велосипеда на фасаді. Велосипедисти з’явилися на ньому набагато раніше і заінтригували місцевих жителів пару місяців. Також мені було цікаво, який велосипедний супермаркет відкривається в нашому регіоні. Фотографії вночі виглядають ще ефектніше, ніж вдень. А велосипеди виявилися частиною концепції магазину, де увага приділяється зеленим технологіям (неподалік є автостоянка з електромобільними зарядними пристроями і ліхтарями з сонячними батареями) і переробці сміття, що символізують всі ці кола. Велосипедні ліхтарі мають підсвічування, яка дозволяє знімати їх вночі з зумом, як вдень. Зверніть увагу на сіре небо на зображенні з велосипедом на стовпі – в реальності воно, звичайно, чорне, як і повинно бути вночі, але саме так алгоритми збільшення динамічного діапазону. Сіре нічне небо є відмінною рисою нічних знімків, зроблених сьогодні за допомогою смартфона.\nІ так звичайна київська вулиця дивиться на захід. Сучасні будівлі з підсвічуванням спеціально побудовані для того, щоб їх можна було частіше фотографувати.\nЯк вишня на торті, ось кілька фотографій ночі з кімнати. Зйомка через віконне скло, підсвічування – все це вже не перешкода для сучасного фотоапарата.\nІ я б не посмів зробити такий знімок десять років тому навіть за допомогою дзеркального фотоапарата. Є і яскраві (майже реалістичні) кольори, і білий колір стін-білий, і темні неосвітлені ділянки, які невидимі для ока – темні.\n1 Як це працюєтьсьогодні ні для кого не секрет, що за замовчуванням в камерах смартфонів використовується режим розпізнавання сцени, який активує потрібний режим зйомки, найбільш підходящий для даної ситуації. Все це відноситься і до нічної зйомки. Іноді досить просто підняти чутливість ISO до 2-3 тисяч одиниць. Коли я навчався фотографії в шкільні роки, чутливість в 130 одиниць вже вважалася занадто "зернистою", і я зазвичай купував 250 одиниць плівки один раз в житті, щоб знімати в приміщенні, але жоден різкий знімок з 36 кадрів плівки не міг бути зроблений. Тепер знімки при ISO 3200 не виглядають зернистими (принаймні, поки ви не почнете вивчати реальні пікселі, але хто це робить в епоху перегляду фотографій на смартфонах і комп’ютерах). Якщо світла недостатньо, камера активує спеціальний нічний режим, в якому витримка вимірюється в секундах (скільки секунд залежить від освітлення – в смартфонах Samsung на це впливати не можна). В цьому випадку камера нагадує про те, що потрібно тримати себе в руках, але на практиці можна спокійно знімати руками, головне не трясти смартфоном спеціально – цього буде достатньо. При бажанні можна активувати нічний режим окремо, хоча в реальних ситуаціях я не помітив різниці, якщо автоматика не включила спеціальний режим і знімати без нього. Тому тепер можна покластися на роботу автоматичних режимів зйомки.\n2 Три речі, які слід знати про зйомку Fe Samsung Galaxy S20\n3 Для тих, хто хоче дізнатися більше\nЯк це працюєтьсьогодні ні для кого не секрет, що за замовчуванням в камерах смартфонів використовується режим розпізнавання сцени, який активує потрібний режим зйомки, найбільш підходящий для даної ситуації. Все це відноситься і до нічної зйомки. Іноді досить просто підняти чутливість ISO до 2-3 тисяч одиниць. Коли я навчався фотографії в шкільні роки, чутливість в 130 одиниць вже вважалася занадто "зернистою", і я зазвичай купував 250 одиниць плівки один раз в житті, щоб знімати в приміщенні, але жоден різкий знімок з 36 кадрів плівки не міг бути зроблений. Тепер знімки при ISO 3200 не виглядають зернистими (принаймні, поки ви не почнете вивчати реальні пікселі, але хто це робить в епоху перегляду фотографій на смартфонах і комп’ютерах). Якщо світла недостатньо, камера активує спеціальний нічний режим, в якому витримка вимірюється в секундах (скільки секунд залежить від освітлення – в смартфонах Samsung на це впливати не можна). В цьому випадку камера нагадує про те, що потрібно тримати себе в руках, але на практиці можна спокійно знімати руками, головне не трясти смартфоном спеціально – цього буде достатньо. При бажанні можна активувати нічний режим окремо, хоча в реальних ситуаціях я не помітив різниці, якщо автоматика не включила спеціальний режим і знімати без нього. Тому тепер можна покластися на роботу автоматичних режимів зйомки.\nТри речі, які слід знати про зйомку Fe Samsung Galaxy S20\nНічний режим включається автоматично, але його можна активувати і вручну;\nКамера може впоратися з експозицією навіть при наявності декількох джерел світла;\nОсобливо ефектні знімки можна робити при мінімальній кількості джерел світла.\nДля тих, хто хоче дізнатися більше\nГлавная › ★Новини Hi-tech › Щоденник Samsung Galaxy S20 FE: зйомка вночі – не проблема (приклади знімків)


Ексклюзивні роботи - виняткові, неповторні роботи, які виготовляються дуже рідко, іноді можуть бути лише у одному екземплярі. Такий рекламний виріб неодмінно Вам припаде до душі, адже всі неординарні ідеї ми можемо втілити в реальність. Створивши спочатку візуально у макеті вигляд самої конструкції, Ви бачите на який виріб Вам варто очікувати. Тоді виготовляємо рекламу з дотриманням усіх норм, використовуємо хороші матеріали та робимо монтаж (при потребі).\nПісля виготовлення замовники просто в захваті, так як реклама виходить ще гарніша, ніж замовник бачив її на фото - макеті. Комп’ютер не може на 100% передати насиченість кольорового друку, особливо якщо ми використовуємо УФ друк, також об’єм та загальний вигляд самої вивіски чи фігури.\nЯкі матеріали використовують для ексклюзивної реклами?\nДля ексклюзивних робіт використовуються різноманітні матеріали , все залежить від самого рекламного виробу, а також від ціни на яку розраховує замовник, іноді пропонуємо дешевші аналоги матеріалів, все для того, щоб клієнт був задоволений та неодноразово до нас звертався.\nЕксклюзивні вироби можуть бути виконані з: пластику (ПВХ), композиту (ECOBOND), акрилу, дерева, скла, метал. Також може бути поєднання декількох матеріалів. Друк використовуємо на плівці, банері, тканині, папері.\nЯкщо Ви зробили свій вибір на не стандартній рекламі, обов’язково звертайтесь до нас ми втілимо Ваші ідеї в реальність або надамо свої ідеї. Адже для нашої фірми «ВЛВ-Реклама» немає задач, які б ми не виконали.\nФото: ексклюзивні рекламні роботи


M45 HR-CLP-12 Clinch Clips Виробники та постачальники - Китайський завод - PENGFEI\nГоловна > Продукти > Клінч кліпи > M45 Серії клінч кліпи\nM45 HR-CLP-12 кліщові кліпси\nОпис продукту: Упаковка: Доставка: Використання: Оздоблення, меблі, дерев'яна коробка, виробництво взуття та інші види кріплення. Інформація про компанію: Shaoxing Pengfei постільна білизна Nail Co., Ltd є спеціалізованим виробником і дистриб'ютором видів промислових цвяхів для виробництва та продажу ...\nЯк вимога замовника.\nЗ: Чи є у вас власна виробнича фабрика?\nA: Зазвичай T / T заздалегідь 30% та T / T 70% перед відвантаженням.\nЯкщо ви шукаєте якісні та дешеві кліпси m45 hr-clp-12, ласкаво просимо вас купити на нашому заводі. Будучи одним з провідних та досвідчених виробників та постачальників нігтів у Китаї, ми не будемо змушувати вас знести.\nHot Tags: M45 HR-CLP-12 клинч кліпс, Китай, виробники, постачальники, фабрика, дешево\n17 серії GA 140 Степери 1 дюйма Корона, подібна до B...\nКлінкові ключі M45 CCP-26 подібні до серії Vertex 76...\nM46 CCP-32 Clinch Clips Подібні до Vertex Series 88A22\n22 серії серії GA 10F Стовпчики 7/16 дюйма, подібні ...


Книга пам'яті: Гулик Артур Ярославович - Главное™\nАртурові Ярославовичу Гулику випала нелегка доля сироти. Але в останню путь 30-річного парубка проводжали натовпи людей, знайомих і незнайомих, — спочатку на столичному майдані Незалежності, а потім у рідному Бориславі (де на вшанування його пам’яті була оголошена триденна жалоба) та в селі Станиля, що біля Трускавця, де він упокоївся поруч могили матері.\nПід час кровопролитних лютневих сутичок на барикадах Євромайдану він, боєць однієї із сотень Самооборони, дістав шість небезпечних осколкових поранень в обличчя та око. Йому запропонували їхати на лікування до Польщі, але замість того Артур, коли ледь загоїлися рани з так і не видаленими осколками, записався до Національної гвардії.\nУ місці проведення антитерористичної операції він виявив себе як умілий розвідник, відважний і самовідданий боєць, надійний товариш, з яким легко було розділяти і небезпеку бою, і труднощі польового побуту. А потім солдат резерву Гулик здійснив справжній подвиг: на очах у побратимів обстріляв з гранатомета ворожий танк — один із двох, які спробували після сильного мінометного обстрілу розчавити блокпост Нацгвардії під Слов’янськом, у районі селища Мирного.\nРятуючи однополчан, сам він не вберігся, діставши смертельне осколкове поранення. Того страшного дня не загинув ніхто із гвардійців підрозділу, крім Артура…\nТеги: Артур Гулик\ndelta = Array (  => 0.0004889965057373  => 0.083808898925781 )


March 2nd, 23:36\nД-р Микола Терлецький 60 РОКІВ ТОМУ\nСВОБОДА, СЕРЕДА, 1-го ЛИПНЯ 1970\n6-го червня 1910 року я здав іспит зрілостн в дрогобицькій гімназії. З кінцем червня приїхав до Дрогобича зі Львова студент медицини Микола Ваврик і з доручення Студентської Громади заохочував студентів права, а також абітурієнтів, до участи в студентському вічі, що мало відбутися 1 липня 1910 р. в залі Львівського університету. З Дрогобиччнни поїхали майже всі студенти права, а з абітурієнтів Юліян Шипайло, Володимир Здебський і я. Виїхали ми 30 червня вечірнім поїздом. 1-го липня о 9-ій год. ранку відбулися студентські наради в залі „Дністра". Там нам сказали, що віче відбудеться в залі ч. З в університеті при вул. Миколая, а по вічу відбудеться демонстраційний похід по місті з кличами за заснування українського університету. По нараді у „Дністрі" ми малими гуртками, а то й поодинці перейшли до університету. Там почалося віче, яким проводив, оскільки не помиляюсь, студент Іван Охримович. Промову про заснування українського університету у Львові виголосив студент філософії Микола Залізняк. Під час його промови прибігли до залі студенти, які були на стійці, і донесли, що поляки будують на коридорі барикади, щоб замкнути нам вихід. Зчинився рух, одні закликали йти розкидати барикади, інші заспокоювали і дораджували продовжувати віче. Зчинився заколот, частина студентів пішла розвалювати барикади, інші залишились слухати промову. Ті, що вийшли з залі, попали під обстріл польських студентів, які, поховавшись у фрамугах вікон, стріляли з укриття. Жертвою доволі густих пострілів упав Адам Коцко, якому куля поцілила в чоло. Студент Леонтович був ранений в коліно. Стрілянина тривала декілька хвилин, після чого на коридорі появилась поліція, що вже була в стані поготівля. Всіх студентів-українців заарештовано, а поляків посписувано як свідків. Понад сто двадцять арештованих українських студентів перевезено "дорожками" до тюрми при вулиці Баторія. Там усіх почали переслухувати і одних скорше, інших пізніше, звільняти. Мене звільнили на третій день, якраз в день похорону Адама Коцка, що відбувся з численною участю народу. Кінець похорону я ще бачив. Судовий процес проти 101 українських студентів розпочався 4 лютого 1911 року). Оскаржувано нас у змові і в збройному нападі.. Розправа відбувалася перед звичайним трибуналом. Предсідником був надрадник Обертинськнй, а вотантами : першим — Лєвіцький, мабуть, спольщений українець, дуже злослива особа, а імени другого не пам'ятаю — той був коректний. Оскаржував прокуратор Франк. У Боронили нас адвокати: д-р Кость Левицький, д-р Володимир Старосольський, д-р Филип Евин, д-р Іван Кос, д-р Андрій Кос, д-р Володимир Охримович, д-р Володимир Загайкевич з Перемишля, д-р Сидор Ґолубович з Тернополя та д-р Юліян Олесницький зі Станиславова. Розправа тривала п'ять місяців і закінчилася 6 липня 1911 року. Надрадник Обертинськнй, гладкий польський шляхтич, виявився несовісною людиною, до того ж великим україножером. Він перевів розправу за вказівками вшехпольської преси та шовіністичної вулиці, кпив зі справедливости і здорового глузду. Польські студенти під присягою зізвавали фальшиво. Наприклад, один із них заявив, що він бачив і чув, як Адам Коцко на барикадах відвернувся до своїх і закликав : „Товариші, на барикади! " — і в тій хвилині був поцілений кулею тих своїх товаришів. Інший поляк зізнав, що він бачив, як Леонтович приклякнув на одно коліно і простріляв собі друге коліно. Наші адвокати доказали нісенітність та брехливість тих зізнань, з яких навіть прокуратор поблажливо підсміхався, і домагались аре– штування тих свідків за кривоприсягу. При цьому доходило до дуже гострих перепалок між обороною і трибуналом. Обертинськнй часто вибухав гнівом і накладав грошові кари на оборонців за „образу" трибуналу. Зізнаннями таких "свідків" Обертинський „доказував", що українці самі себе постріляли, а поляки лише спокійно тому приглядалися. Хоч при особистих ревізіях арештованих українських студентів, що їх переведено відразу в університеті, не виявлено у них ніякої пальної зброї, трибунал видав засуд на всіх 101 оскаржених. П'ятеро з них — Микола Залізняк, Іван Охримович, П. Решетило і Леонтович (імени п'ятого не пригадую) — дістали по шість місяців тюрми, а решту засуджено на місяць тюрми. Ті, які ще не покінчили двадцяти років життя, дістали по чотирнадцять днів тюрми. „Найясніший цісар" Франц Йосиф І подарував кару тим, що були засуджені на місяць і на чотирнадцять днів тюрми. Тим, які були засуджені на шість місяців тюрми, подарувати кари не захотів.\nTags: Галичина, Коцко, Університет, поляки\n«Літопис червоної калини». – 1930. – №1. – С.10-12.\nТої ночи, коли С. В. Петлюра простував з Києва на Білу Церкву, замислившись над проектом протигетьманського повстання, в Катеринославі, на Провіянтській вулиці, в будинку під числом 10 начальник охорони залізничого вузла Катеринослав — Сінельниково підполковник Божко, старшина бувшого російського 31-го Олексієвського полку, — радився зі своїми підлеглими козаками про відродження Запорожської Січи. Козаки Горобець, Швачка, Шило, Ріг, Чуприна, Василюк, Окатий, Бульба і бунчужний Сила заприсяглись йому Капулієвськими могилами, що будуть боронити нову Січ і будуть жити по завітам і традиціям давніх Запорожців. То були перші піоніри Запорожської Січи Божка. Закоханий до ентузіязму в лицарські події колишніх січовиків, зі світоглядом, у якому ідеалізація старовини і романтичні настрої перемогли здоровий розум, — Божко дійсно думав про таку визволену Україну, якою вона була до II-ої половини XVII-го століття.\nІ коли до Катеринослава дійшла чутка про повстання Директорії, отаман Божко написав гусячим пером, як колись писали Запорожці, листа до професора Яворницького, директора музею ім. Поля, з проханням, аби той надіслав йому запорожське євангеліє та інші запорожські реліквії. Певно, що євангелія проф. Яворницький не надіслав; проте Божко Січ сформував. Вона складалася: з пішого куріня, який був доручений курінному отаманові Векличу, кінного куріня на чолі з отаманом Оболенським, гарматного з отаманом Максименком і кулеметної сотні зі сотником Савчуком. Божко мріяв розташувати Січ десь за порогами, коли несподівано на Різдвяні Свята Катеринослав заатакували залоги Пятакова і Махна. Отамани Гулий-Гуленко, Самокиш і Божко боронили місто зі всім завзяттям запорожської вдачі, але ж мусіли нарешті відступити на північ. Божко скерував свою Січ на Київ. На ст. Знаменка він зупинив свої ешелони, чекаючи на дозвіл з Києва прямувати на Фастів.\nТо був мент, коли в районі ст. Знаменка селяни з Цибулевої та Михайлівни повстали проти Директорії. Комісар Знаменки Вірко об’єднав повставших селян під радянським прапором, загрожуючи Божкові полоном або погромом. Божко не знав, що діяти; надіслав делегацію до Вірка, котра так йому сказала:\n— Робіть своє діло, ми перешкоджати вам не будем. Просимо і нас не турбувати: ми приїхали на відпочинок.\nВірко погодився, але ж запропонував їм пересунутись на ст. Крюково. На ст. Крюково Божка стрінула нова несподіванка: отаман Гайдамацького полку Волох, що перебував під цей час в Кременчузі, наказав Божкові прибути до нього за інструкціями. Божко запросив до себе отамана гарматного куріня Максименка, якому сказав:\n— Я вирушаю зараз в Кременчуг. Ряба шельма, Волох, гадаю, має щось вдіяти наді мною; так ти того... не проморгай.\nІ дійсно: в Кременчузі Божка і його адютанта Черневича арештували. Максименко цього менту не проморгав і сипнув на Кременчуг такий гураґанний гарматний вогонь, що Волох примушений був Божка і Черневича звільнити.\n— Не Українці, а харцизи якісь, прости Господи, — казав Божко, повернувшись з-під арешту, свойому начальникові штабу Бульбі:\n— Немає на що тут чекати, виряжай ешелон на Балту!\nВ глибокому запіллю Божко відпочав душею і остаточно склав той церемонійний ритуал, якому мусіла підпорядковуватись старшина і козаки Січи.\nЩодня, по обіді, з паланки отамана виносили на січовий майдан «наказ по Січі», булаву, гусине перо і каламар з чорнилами. Сурмачі подавали сиґнал, на який збігалися дута оркестра, старшини і козаки. З паланки виходив поважно Божко, сідав за стіл, брав у ліву руку булаву, а правою під мелодійні згуки запорожського маршу підписував гусячим пером наказ, який прочитували всім присутнім. Вживати горівку на Січі заборонялося і козакам і старшині. Одного разу зайшов Божко в мешкання полковника Садовського, інтенданта південно - східнього фронту, який мав нещастя бути прилученим до Січі. Під ліжком, на якому спав інтендант, примітив Божко пів-пляшки самогону. Він ані слова не сказав Садовському, повернувся до паланки і звелів сурмачеві подати сиґнал.\nНа січовому майдані зібралися старшина і Божко забрав слово:\nШановне товариство! — почав він: — Наш статут забороняє пияцтво; про те товариш Садовський міркує, що статут не про нього писаний і дме самогон, як гусак воду. Що маємо з ним робити?\n— Канчуків йому! — голосно загуло на майдані:\n— Двацять п’ять? – запитав отаман.\n— Двацять п’ять! – радо погодилася Січ.\nЯсно, що Садовського відчухрали з тим натхненням, з яким він колись розважав себе самогоном. Треба додати, що в Січі шанувався такий звичай: кожен, кого карали канчуками, мусів підібравши як слід штани, подякувати отаманові:\n— Дякую, пане отамане, що навчили мене, дурня, поважати статут.—Певно, що Садовський був засмучений своєю недолею; забув про цю традицію і одержав декілька канчуків додаткових.\nСтатут забороняв гостро і гру в карти. Ця заборона відносилась і до населення, серед якого перебувала Січ. В м. Барі Божкові донесли, що в місцевому клюбі урядовці грають в карти.\n— Ото харцизи! — розгнівався отаман. Звелів вартовій сотні оточити в ночі помешкання клюбу. Урядовців арештували. Тут же, в клюбі, кожному з них, скинувши з нього наперед штани, всипали на цей раз з ласки отамана не 25, а 15 канчуків. — Багато з них не візьмеш, — сказав отаман: — не військові. — Спартанський режим запорожського життя був до вподоби і старшині, і козакам: навколо Січи, в інших частинах, шаліла анархія, козаки терпіли голод і холод, а в Січі, як у зразковому господарстві, всього було досить і на всіх вистарчало. Погано такому інтендантові, у якого Божко знаходив безладдя з харчами. Трапилося було комендантові штабу Січи Мяновському спізнитись з роздачею хліба козакам. Божко зараз - же надіслав йому коротеньку але ж змістовну записку: „Скидай штани і готуй, собачий сину, с...у“. Від страху у Мяновського волосся полізло до гори, як у їжака щетина. Властиво спізнився не Мяновський, а жиди, що випікали хліб.\nДе ж тут було шукати правди, коли перед очима Мяновського шугали вже канчуки. Якраз на це нещастя наїхав до пекарні якийсь дідич на самоході. У мить навантажили на цей самохід хліб і, що було духу, чкурнули на майдан. Спізнилися на 22 хвилини, за які Мяновський і одержав 22 канчуки. Невідомо, як довго Запорожська Січ гостила-би у Балті, коли б не налетів на неї отаман Заболотний з великою ордою червоноармійців. Січовики билися, як подобає лицарям, але ж знемогли і мали відступити. Вирятував справу Божко. Був на Січі капельмайстер Іван Головко, боягуз, якому другого подібного на грішній землі не знайти; проте він мав велику здібність: як той сомнабулік, ще напередодні передбачав лютий бій з ворогом. І коли Головко охав і скаржився на свою печінку, виряжаючись до шпиталю, козаки казали:\n–Погана, хлопці, справа, у Головка печінка болить. Готуйтесь до бою.\nУ критичний мент перемоги Заболотного отаман Божко гукнув на джур:\n— Подати мені Головка!\nГоловка розшукали десь в буряні; лежав і охав, хапаючись за серце. Поставили його перед отаманом.\n— Зараз же візьми свій корнет-а-пистон, – гримнув на нього отаман, –біжи у лаву і грай гимн.\nНаказ треба було виконати. Правда, до лави ноги його не донесли, а зупинився він приблизно на пів-кільометра від бою. І ось ніби з неба полились над полем бою згуки гимну. Це дійсно був істеричний стогін переповненої нелюдським жахом і горем душі Головка. Все ж таки муаика ця надала козакам такої відваги, що решта людей Заболотного покинула безславно поле бою. Заболотний був ластівкою; за ним насунулися совітські війська. Запорожська Січ перенеслася на Бірзулю. У Бірзулі Божка наздігнали отамани Годило-Годлевський і Аркас.\n— А де ваші люде? — запитав їх отаман Божко.\n— Там, десь позаду, — відповіли отамани; — відбиваються від большевків.\n— Добра мені справа: ваші частини на фронті, а ви чогось в Бірзулі.\nНаказав сурмачеві скликати Січ, якій він оповів про поведінку Аркаса і Годило-Тодлевського.\n— 25? — спитав ляконічно Божко.\n— 25, — як завше, погодилася Січ...\nЗ Бірзулі Січ евакувалася в Тирасполь, з Тирасполя у Галичину (через Румунію). .\nУ кінці травня 1919 року український уряд і армія опинилися в трагічному положенню: з одного боку українська територія була захоплена большевиками, а від Тернополя насовувався корпус Галлера. У короткому відтинку, між Тернополем і Волочиськами, стояли один за одним, хвостом, десятки ешелонів з урядом і решткою армії. Виходу не було, чекали на якесь то чудо. Одні козаки почували себе бадьоро; склали пісню:\n— Гей висока Директорія! Під вагоном твоя територія!\n— І сталося диво: ніби з-під землі виплинув отаман Божко, смілою атакою звільнив Волочиська і подався далі на Чорний Острів, гонючи перед собою погромлених большевиків. Проскурів, Жмеринка, Козятин перейшли до Українців. Штаб Дієвої Армії перенісся на Жмеринку. С. В. Петлюра надіслав Божкові подяку за відвагу і блискучі події. Божко відповів так: «Тебе буду слухати, а штаби твої зневажаю і вважаю їх зрадниками».\nШтаб Дієвої Армії замислився: дійсно, самостійні бойові операції Божка нищили нанівець стратегічну працю Командарма. Штаб армії добився таки свого: Головний Отаман погодився переформувати Січ у дивізію і звільнити Божка. На його місце був призначений отаман Добрянський. Бог знає, де набрався відваги Добрянський, тільки одного часу зупинився він перед паланкою Божка, аби перебрати від нього Січ.\n— Бачили нового батька, якого іменував вам штаб армії? — запитав козаків Божко, вказуючи на Добрянського.\n— Го-го-го! зареготала юрба. У цьому сміху відчувалася і загроза. — Ясно, що Добрянський накивав п’ятами, покинувши на завше думку, коли-небудь вернути до Січи.\nШтаб армії не мав під рукою збройної сили, аби примусити Божка виконати наказ; залишилося одно – чекати на щасливий збіг обставин. Такий збіг внедовзі найшовся: Божко, проїздом зі Січчю на Вапнярський фронт зупинився з ешелоном на ст. Жмеринка. Штаб армії запросив його до мешкання Штабу за одержанням деяких директив. Божко інтуїтивно відчував, що справа, як-то кажуть, смердить ладаном: категорично відмовився від запрошення. Штаб вдруге післав до нього сотників Миколаєнка, пізніш персонального ад’ютанта у генерала Омеляновича-Павленка і контррозвідчика Козієнка. Сотники, молоді спритні люди, знали, як вплинути на отамана: над вечір Божко був в штабі армії.\nНачальник штабу отаман Василь Тютюнник запропонував йому обрати одне з двох: або податись до димісії, або бути арештованим. Божко метнувся до кобури за револьвером. Тютюнник його випередив: стрілом з нагана тяжко ранив його у голову і вибив йому око. Його Січ оточив курінь польової варти сотника Редетюка, розброївши старшин і козаків.\nКоли Божко видужав, під Жмеринкою стояли Денікінці. Головний Отаман і Штаб Дієвої Армії перебралися до Проскурова; туди подався і він. В Проскурові С. В. Петлюра сказав Божкові:\n— Бог буде судити, хто з нас порушив правду, а зараз знову формуй Січ і рятуй справу.\n— Так буде, — відповів Божко, – я ласкаво прошу про одну милость: коли звільнимо Україну від ворога, уряд мусить подарувати во власність моєї Січи землі за порогами, які належали колись Запоріжцям.\nС. В. Петлюра обіцяв.\nЗ Проскурова уряд подався до Любаря, поганенького міста на Волині. За ним надійшли і недобитки Української Армії, 6-7 тисяч чоловік. То була передсмертна агонія, початок кінця тої ще недавно великої армії, на яку тільки спромоглася Україна.\nТа не тратили надії три отамани: Волох з гайдамаками, Божко зі січовиками і Данченко-Денис з запорожцями. Кожний з них силувався залучити решту армії під свою високу руку. Аби позбавитися від такого небезпечного конкурента, як отаман Божко, отаман Волох намовив джуру Божка козака Чайківського забити свого отамана. У початку грудня 1919 року сонний Божко упокоївся на віки від кулі з власного його нагана, що її пустив у нього козак Чайківський.\nТак загинув останній з могикан Запорожської Січи, вірний її духу і традиціям.\nЗагинув український Дон Кіхот, що спізнився жити на 200 років.\nTags: Божко, Січ, УНР, отаман\nНімецька організація "МАТИ Й ДИТИНА" у 1930-40-х.\nДіти — це майбутність народу. Від них за¬лежить дальша доля народу. Старша генерація, яка живе тепер , може впливати на май¬бутнє народу, забезпечуючи здоровий розвиток дітей і повновартісне їх виховання. Чим більше народ дбає про дітей, тим краще забезпечить він собі майбутнє. В цьому напрямку діє націонал-соціялістична Німеччина. Від самого початку розпочала вона широку й плянову працю в цьому напрямку. Вже 28 лютого 1934 р. створено було допоміжну організацію «Мати й дитина» і, незважаючи на те, що діяльність цієї організації відбувалася, на половину серед важких умовин, вона може похвалитися великими успіхами:\nПраця організації «Мати й дитина» — надзвичайно многобічна. Вона охоплює піклування про матір перед й після пологів та піклування про дітей від немовляти до підлітка. Для виконання такого завдання треба було створити велетенську організацію, клітини якої сягають до найдальших закутків краю; треба було знайти відповідних людей для керування тією працею, треба було вишколити відповідний персонал сестер-помічниць акушерок, провідниць дитячих садків, осередків для підлітків, і т. д., треба було створити відповідні фонди. Все те, зроблене й саме тому плутократична Англія так ненавидить націонал-соціялістичну Німеччину, бо англійські можновладці ще сьогодні відкидають плани суспільної політики, які остаються далеко позаду того, що зробили в Німеччині ще за часів Бісмарка.\n«Ми не боїмося жадних матеріальних витрат, щоб забезпечити життя та здоров’я матерів та дітей, — говорив райхсміністер д-р Ґеббельс у своїй промові з нагоди 10-тиріччя існування допоміжної організації «Мати й дитина». І коли в 1934 році витрачено було на цю організацію 55 міліонів марок, то в 1943 р. сума видатків досягла 508 міліонів. У 32.518 осередках організацій, які розміщені по цілому терені Німеччини, 10 міліо¬нів німецьких матерів знаходили рік-річно поради та поміч для себе та своїх дітей. Організація «Мати й дитина» повела підсилену боротьбу проти смертности немовлят і впродовж 10 літ домоглася зменшення смертности з 7,9 до 6,3%. Це значить, ще врятовано життя одному міліону дітей (при цій нагоді пригадуємо, що ця справа була у нас дуже занедбана, і хоча українці мали найбільше в Европі число народжень, то число дитячих могилок було таке велике, що справжній приріст населення змушував бажати багато кращого).\nДіяльність допоміжної організації «Мати й дитина» поділюється на п’ять груп, а саме піклування про родину, піклування про дітей, опіка над хворими, справа дитячих садків та справа відпочинку дітей. Тягар праці лежигь на плечах 1-2 осіб, які працюють почесно для добра національної спільноти. Пікл¬ування про родину цікавиться в першу чергу матір’ю. Численні ряди народних гіґієністок, сестер, акушерок, домашніх помічниць мають головне завдання – опіку над вагітною матір’ю та немовлям, 60 000 працюючих матерей змогли провести свою відпустку у 200 відпочинкових домах, щоб з новими силами стати знову до своєї праці. 1.250.000 дітей перебували щоденно в 30.344 дитячих садках, а матері їх працювали по заводах та установах. Для жінок на селі створено 11 000 дитсадків, які полегшували працю матерів в час жнив; Матері, які мають більше дітей, дістають помічницю додому. Коротко кажучи, німецька мати находить в організації «Мати й дитина» індивідуальну поміч в усіх випадках свого життя, особливо в часі війни. Те, що війна спричиняється не тільки до втрат на фронті, але й до зменшення природного приросту, було поштовіом для посилення опіки матерями і дітьми. «Ми не хочемо, – писав головний керівник суспільної опіки в проводі партії НСНРП Гільґенфельдт, — щоб жадна дитина, якою наділять нас німецькі ма¬тері в воєнних часах, не потерпіла внаслідок якогось нашого прогріху, чи занедбання, будь- якої шкоди здоров’я, чи навіть втрати життя». «Кожна війна,— каже згаданий автор, — ви¬магає цінного життя, так на фронтах, як і в краю. Військова служба міліонів німецьких мужчин принесе нам зменшення народжень і за цієї війни. Факт, що не один вояк втратить життя, не оставивши дітей, є дальшим зменшенням субстанції, що є неминучим у війні. Тому, для відповідального проводу народу й держави не може бути більшого завдання під¬час війни, як дбати про те, аби біологічна втрата в краю була якнайменша. Тій цілі служать усі запобігаючі середники для охо¬рони життя матері й дитини».\nВійна, яка завадила деяким широко задума¬ним починам допоміжної організації «Мати й дитина», поставила її перед новими завдан¬нями. Замість будувати нові доми, треба було примістити родини, які зазнали шкоди від во¬рожих бомбардувань, в зменшеному житловому просторі. Сотки тисяч матерів з дітьми треба було забрати з місцевостей, які постійно теро¬ризував ворог постійними летунськими налітами, та примістити в безпечніших околицях. Це вимагало й вимагає багато праці. Самі наліти спричинили цілу низку завдань, які тре¬ба виконали й то в якнайскорішому темпі. У бомбардованих містах треба допомогти потерпівшим, треба було негайно створити ру¬хомі молочні кухні, дитячі садки, спільні кух-ні для прохарчування збомбардованих. День і ніч стояли на залізничих двірцях жінки з орга¬нізації НСФ, помагали матерям виїхати в дру¬гі сторони, направляли цілі поїзди дітей та шкільної молоді на нові місця перебування, дбали про їхнє харчування, й тощо. І чим більше, зростав ворожий терор, тим сильніша була воля організації виконувати гасла: «Вся поміч для матері й дитини».\nНезважаючи на труднощі, в дні 10-тиріччя існування допоміжної організації «Мати й дитина» відкрито такі нові установи»: 849 ясел для немовлят і дитячих садків, 102 допоміжних осередків «Мати й дитина», 21 оселю для відпочинку молоді, 20 домівок для молоді, 80 домівок для відпочинку матерів, 76 приміщень для суспільної опіки, 45 воєнних домівок для вагітних, число цих домівок зросло тепер до 283.\tі\t4\nЗі сказаного бачимо, що ніде в світі нема іншої організації, яка була б подібна до німецької організації «Мати й дитина». Це не є «добродійна» установа, що дрібними датками в грошах чи в товарах, допомагає бідним коротати своє злиденне життя. Це організація сповнена ідей національної спільноти, і тому вона зуміла виконати своє високе зав¬дання – зберегти якнайбільше живих дітей, майбутніх повновартісних членів німецької народної спільноти – навіть серед важких воєнних умовин.\n«Вісті» (Берлін). – №13 – 30 березня 1944.\nTags: Німеччина, Стецюк, діти, мати\nДр Степан Шухевич ДВІ ПСИХІКИ\nЗ кінцем весни 1918-го року назначено мене командантом австро-угорської полевої жандармерії міста Одеси при австрійськім гувернері Одеси. Зараз по приїзді до цього гарного міста старався я нав’язати зносини з тамошними Українцями, аби пізнати їх життя-буття. Цілком природно не робив я цього в тій цій ціли, аби свої відомости використати урядово. Буде цілком зрозумілим, що доступ до неявного життя української громади був для мене, як команданта жандармерії, не тільки тяжкий, але просто неможливий. Ціла австро - угорська армія була щонайменше неприхильно настроєна для української держави. Спеціяльно неприхильно відносився до цеї справи австрійський гувернер Одеси генерал Бельц, що стояв під безмежним впливом Генерала Мустафіла, гувернера Одеси, наставленого зі сторони гетьмана Скоропадського. Цей останній, з роду мабуть Татарин, був запеклим Москалем і відповідно настроював австрійського гувернера.\nТоді арешти полевої жандармерії були переповнені українськими громадянами, яких замикано під позором більшовизму. ( Read more...Collapse )\nTags: Галичина, Одеса, УГА, Ціріц, Шухевич, галичани\nСЛІДАМИ СЛАВНИХ ПРЕДКІВ\nПеред війною не чути було, щоби наше село самочинно влаштувало якесь свято в пам’ять українського князя Ярослава Мудрого чи Володимира Великого. Саме слово «князь» було чимсь таким, що не проходило радо крізь зуби. Правда, говорили на селі про князів чи архикнязів, себто про Габсбурґів, про Рудольфа чи Фердинанда, але святкувати память староукраїнського князя, масово святкувати пам’ять гетьманів, Хмельницького чи Мазепи це не приходило нікому на думку. Одначе після війни ми були свідками масових свят присвячених пам’яті Мазепи. Сьогодні самочинно святкує село пам’ять Володимира Великого та Ярослава Мудрого. Самочинно кинулась молодь до вивчення української історії й географії і т. д. Нема свята, де не було б національних танків. Українська народня ноша находить відповідну пошану. Історичні оповідання про давне й недавнє наше минуле, про українських Героїв стали найбільш улюбленою лектурою, необхідним духовим кормом.\nTags: Стецюк, революція духа\nД-р Г. Ю. Стецюк. Обнова духа\n»НАШ ПРАПОР«. – №5. – 20-го січня 1935 р. – С.6.\nМи, українці, єдина в Европі нація, що не має пам’ятників своїх славних мужів. Не маємо триюмфальних брам, ні пам’ятників Хмельницького, не бачимо Мазепи, задивленого на північ, не маємо летучого отам. Витовського, не найдемо наступаючого сот. Черника, ні багатьох наших героїв. Маємо для них всіх один хрест у лавровім вінку. Маємо живі пам’ятники в наших серцях. У збірній душі нації мають вони святиню, де їх імена записані вічними буквами, кров’ю братів, любов’ю батьків, слізьми матерей. ( Read more...Collapse )\nTags: Галичина, Стецюк, Україна, віра, патріотизм\nГАЛИЦЬКИЙ ТИП. Проф. М. Грушевський про Галичан\nКілька років перед світовою війною, числячись з можливістю переломових подій, великий наш історик— проф. Михайло Грушевський написав у «Літературно-Науковому Вістнику» низку статтей, в яких піддає критиці політику галицьких провідних чинників. В одній з цих статтей подав проф. Грушевський характеристику галичан. Наведемо її в скороченні: ( Read more...Collapse )\nTags: Галичина, Грушевський, галичани\nЯКІ ХИБИ МАЄ КОЖДИЙ УКРАЇНЕЦЬ? Брак почуття народної чести.\n«Нова рада» (Львів). – №42 (118). – 27 лютого 1920.\nВажна се річ уміти себе пошанувати в життю. Каже наш нарід, шануй себе, а пошанують тебе люди. Се відноситься до одиниць у їх щоденному життю — се відносить ся й до цілих народів. Коли би ми Українці самі себе уміли пошанувати, то й сусід, а навіть ворог мусів би нам віддати честь. Не дбаємо ми о нашу пошану, тому й ворог не має пошанівку для нашого народного імени. ( Read more...Collapse )\nTags: Русин, Україна, Українець, честь\nЩо повинен робити кожен чесний Русин?\n1.\tДома і поза домом та перед усїми урядами і властями повинен уживати рускої мови в слові і письмі, дбаючи про повагу і чистоту рідної мови рускої.\n2.\tВиховувати чесне руске поколїнє в праци і ощадности, приучувати молодіж не лиш до господарства рільного, але також до ремесла, купецтва і промислу.\n3.\tЗаховувати честь і повагу горожаньску та не понижувати ся і не упідлятись перед нїким, а тим менше перед першим ліпшим підпаском або слугою.( Read more...Collapse )\nTags: Просвіта, Русини, Українці\nОтець Евген Гузар - дідусь Блаженнійшого Любомира\nА Ви тепер дивуєтесь станом справ в Україні. Природний розвиток нації був перерваний знищенням її еліти у 20 столітті.\nПамяти о. Евгена Гузара.\nПро ненадійну смерть о. Гузара була вже вчера коротка згадка. Покійний заслужив собі однак вповні на те, щоб про нього згадати ширше. О. Евген Гузар був сином бл. п. о. Дмитра Гузара, пароха Завалова. Гімназію покінчав в Бережанах, а богословські студії у Львові. По висвяченю служив сотрудником на кількох парохіях. По кількох літах сотрудницької одисеї мусів покинути ва домагання намісництва душпастирську діяльність, до якої був цілим серцем привязаний і перенісся до Львова, де став невдовзі катехитом учительської семинарії. По убивстві одним семинаристом учителя Бутковського, спенсіонувала шкільна рада о. Гузара. В часі війни душпастирював Покійний зразу в Вольфсберзі, а опісля в Ґая (Київі). Перед кількома місяцями вернув о. Гузар до Львова. Тут і за¬скочила його невмолима смерть. — О. Евген Гузар був взором ревного священика-патріота. Його діяльність не була голосна, на експорт. Се був тип тихого робітника, орґанізатора. Вже як молодий сільський сотрудник дався о. Евген пізвати не тільки як ревний душпастир, але й як щирий робітиик-громадянин. А вжеж діяльність свою розвинув о. Евген у Львові до широких розмірів. Згадаймо хочби великі його заслуги коло зорґанізованя львівських слуг. Повних двадцять п’ять літ трудився Покійний коло сих найбідніших і довів до того, що сегодня львівські українські слуги взірцево зорґанізовані. Його заходами станула церковця при вул. Зиблікевнча і він її прикрасив, він стягнув до неї Українців зі стрийського передмістя, він був її і парохом і сотрудником, і опікуном. Дальшим полем діяльности о.Евгена було товариство «Сила“ і Читальня „Просвіти» в середмістю. Заслу¬ги о. Гузара в сих товариствах просто неоцінені. Не менше заслужився о. Евген в священичих товариствах св. Павла і Товаристві катехитів. Товариство св. Павла Покійним зреорґанізував і стягнув до него богато членів. За його кількалітного головства видало товариство чимало книжок та брошурок і спомагало инші релїґійні видавництва. В товаристві катехитів був о. Гузар рівнож не тіль¬ки головою, але й душею. Не менш ревно працював о. Гузар і на полі богословської літератури. Се був катахит з замилування і писав радо катехитичні підручники. Останніми літами викладав катехитику на університеті. Спеціялістом був о. Гузар в научуванню найменших дітей. Його лекції катехізму в народних школах були взірцеві. Як товариш був о. Евген незрівнанний. І для старших і для молодших священиків був він все як рідний брат. Без него не обійшлися ніякі священичі збори, ніякі священичі сходини. Прегарний примір давав Покійний також своїм взірцевим родинним життям.Ревнйи священик, щирий народний робітник-організатор, найліпший батько-опікун найменшої братії, сердечний катехит-душпастир і ідеальний муж та батько - ото коротка хаарктеристика дорогого о. Евгена. — Свящ. Яр.Лев.\n«Українське слово». – №225. – 2жовтня 1918.\nTags: Гузар, УГКЦ, еліта\nДр Степан Шухевич ДВІ ПСИХІКИ — 5 comments\n"Діло", "Просвіта", 5 колона, I Визвольні змагання, future, Ісус, Великдень, Галичина, ЗУНР, КГБ, Коциловський, Львів, Мирослав Кушнір, Москва, Народна Лічниця, ОУН, Одеса, Олесь, Польща, Раша, Росія, Стецюк, Страна Моксель, УГА, УГКЦ, УНР, УПА, УСС, Україна, Хомишин, Христос, Чернява, Шептицький, Шухевич, віра, галичани, еліта, етика, кіно, лікарі, медицина, мова, патріотизм, петлюрівці, повстанці, поезія, поляки, попи, пісні, юдеї, …


Найцікавіше про їжаків - Openchannel\nHome Тварини Найцікавіше про їжаків\nЄжи виглядають мило і невинно, тому багато хто хоче взяти їх до себе додому. Про те, чому цього не варто робити, буде розказано далі. Також є факти, які свідчать про те, що їжак – унікальне і не таке просте тварина, як багатьом здається.\nКолючки – це відмінний захист від істот, які хотіли б скуштувати м’яса їжака. Також їжачок з метою самозахисту згортається в тугий клубок. У цьому йому допомагають кільцеві та поздовжні м’язи спинки. На жаль, це не завжди уберігає їжака від атаки. Наприклад, лисиця, яка є головним ворогом «колючого», здатна підкотити свою жертву до водойми і втопити її перед съедением.\nВухатий їжак не вміє згортається клубком, однак захищається від ворогів швидким бігом і загрозливим шипінням.\nУ природі існують єжи з отруйними голками. Але сама тварина не виробляє отруту, а «запозичує» його у ропух, які продукують отравное речовина.\nЇжачку байдужий укус гадюки. Організм тварини нейтрально реагує на яд гадючий. Життя їжачка також не загрожує опіум, миш’як і синильна кислота.\nПримітним є те, що в період активності температура тіла тварини дорівнює 34 градусів за Цельсієм. Але якщо «колючий» спить, його плоть стає практично крижаною.\nУ стані сну температура тіла їжака становить всього 2 градуси за Цельсієм!\nЇжак бачить далеко неідеально, однак, на відміну від більшості тварин, вміє розрізняти кольори.\nТакож поганий зір компенсується відмінним нюхом і слухом.\nЧомусь побутує думка, що з вигляду нешкідливий їжачок полює на змій і мишей, а також нещадно выдаивает коров’яче молоко. Частка правди в цьому все ж є. Наприклад, тварина їсть гадюк, однак не полювати за ними. Мишей ловити він не вміє, так як вони дуже швидко бігають.\nПомилково вважати, що «колючий» висмоктує молоко з вимені корів та кіз. Тварина любить свіже молочко, однак видобувати його не вміє. А ось якщо ласощі пролилося на підлогу після доїння корови, їжачок відразу ж вловить його запах і прибіжить до делікатесу. Ось чому «колючі» воліють жити біля ферм і домашніх господарств.\nЇжачиха виношує вагітність близько 7 тижнів. Кількість дитинчат в одному приплоді становить 5-8 особин. Розмножуються тварини щорічно. Крихти народжуються абсолютно сліпими. Їх тіло має рожевий колір, а на спинці відсутні голки.\nОднак через кілька годин після появи на світ «захист» починає рости. У віці двох тижнів ежата остаточно відкривають очі, що також характерно для кошенят і цуценят.\nІ нарешті, найголовніше – чому їжаку не можна жити під одним дахом з людиною? Все просто – життя в неволі згубна для «колючого». До того ж їжак є переносником кліщів, які наносять величезну шкоду людському здоров’ю, а іноді і загрожують життю!\nКращим проявом турботи з боку людей стане блюдце з улюбленим напоєм – молоком.\nPrevious articleЧому нас не радує неділю?\nNext articleМедицина в режимі онлайн


Гройсман провів кадрову чистку на Львівській митниці — 5 канал\nПрем'єр ухвалив рішення після поїздки до Львова\nУсі керівники українських митниць, які причетні до зловживань та контрабанди, вже звільнені. Про це під час засідання уряду заявив прем'єр-міністр Володимир Гройсман.\n"Я був з робочою поїздкою у Львові, на львівській митниці. Поставлено ряд завдань, і деякі керівники митниць, на яких були зловживання, теж... спіймали контрабанду – жодних, ніяких немає висновків, вони далі продовжують працювати, начебто хтось розбирається. Вчора були звільнені всі керівники, в яких були зафіксовані такі ганебні випадки, і я думаю, що правоохоронна система дуже швидко дасть їм відповідь на те, на що потрібно звертати свою увагу і нести відповідальність за будь-які зловживання", - зазначив Гройсман.\nНагадаємо, 10 травня прем'єр-міністр України Володимир Гройсман провів робочу зустріч із головою Державної фіскальної служби України Романом Насіровим та головою Закарпатської обласної державної адміністрації Геннадієм Москалем.\nСторони обговорили питання боротьби зі зловживаннями на митниці, зокрема контрабандою, а також зміни системи роботи митниці загалом.\nконтрабандисти митниця кадрові чистки Володимир Гройсман


ЗВІТ Про археологічні дослідження в м.Малині Житомирської обл. в 2015 р. - Історія Малина\nРахель-Янаіт Бен-Цві - дружина президента ІзраїляЗВІТ Про археологічні дослідження в м.Малині Житомирської обл. в 2015 р.Динозаври на МалинщиніТаємниці Малинського городищаНаші земляки - Герої Другої світової війни\tЗВІТ Про археологічні дослідження в м.Малині Житомирської обл. в 2015 р. В польовому сезоні 2015 р. Житомирською археологічною експедицією на запрошення міської ради м.Малин в межах міста Малин були проведені археологічні дослідження. Метою археологічних пошуків було обстеження відомих та пошук нових археологічних пам`яток, які можуть бути перспективними для досліджень шляхом розкопок та поповнення таким чином фондів малинського краєзнавчого музею експонатами. Пріоритетними при цьому мають бути пам`ятки, які безпосередньо пов`язані із формуванням Малина як міського центру.\nВідповідно до поставленого завдання було проведено опрацювання літературних та архівних джерел, виконано археологічне обстеження території міста. Головну увагу було зосереджено навколо городища давньоруського часу по вулиці Городищанській, яке досліджувалось в 1987 р. Б.А.Звіздецьким.\nХарактеристика проведених робіт та отриманих знахідок\nГородище VIII-ІХ ст., давньоруського часу та доби пізнього середньовіччя в м.Малині\nНайбільш детальне обстеження городища включаючи масштабні розкопки було проведено Б.А.Звіздецьким в 1987 р. Тому нижче наводимо його авторське викладення обстеження городища. Дослідження 2015 р. проведені Петраускасом А.В. в цілому підтверджують зроблені Звіздецьким Б.А. висновки та суттєво доповнюють його по відношенню до встановлення характеру, площі та датування прилеглого до городища поселення на території профтехучилища.\nРегіональне вивчення поселень залишається одним з найважливіших завдань слов’яно-руської археології. За останні десятиліття польові дослідження городищ досить активно проводилися у Придніпров’ї, Північній Буковині й Дніпровському Лівобережжі, тобто в ареалах розселення племен літописних полян, хорватів та сіверян відповідно. На племінній території древлян, яка в давнину обіймала поліські райони сучасної Київщини та Житомирщини, увага вчених сконцентрувалася на вивченні відкритих сільських поселень і курганних некрополів. Нехтування такою інформативною категорією пам’яток, як городища, призвело до того, що в деяких узагальнюючих працях з’явились апріорні твердження, що древляни не мали власних фортець аж до X ст., а інтенсивне фортифікаційне будівництво розпочалося тут лише наприкінці X — початку XI ст. (Гончаров, 1963, с. 310 — 311; Русанова,1973, с. 9).\nОднак ще П. М. Третяков, провівши 1940 р. розвідки у деяких поліських районах Правобережжя України, ототожнював деякі відкриті ним городища з ранніми «градами» літописних древлян. Одним з найдавніших він вважав Малинське городище (Третьяков, 1951, с. 64—68). Подібних висновків дійшов й М. П. Кучера після розвідки 1973 р. (Кучера, 1984, с. 24).\nЗ метою перевірки даних попередніх дослідників і одержанні додаткової інформації у 1987 р. загін ІА АН України під керівництвом автора (Б.А.Звіздецький) провів стаціонарні розкопки Малинського городища. Основна мета робіт полягала у визначенні часу виникнення й хронологічних рамок функціонування цього укріплення\nМісто Малин, районний центр Житомирської обл., розташоване на берегах р. Ірші, лівого притоку р. Тетерів. Городище знаходиться в 3 км вниз по течії р. Ірші від сучасного міського центру. Укріплення займає мисоподібний виступ лівого корінного берега. Воно овальне у плані, розмірами 55 х 60 м, площею трохи більше 03 га. З усіх боків городище оточене природними перешкодами: глибокими ярами з стрімкими схилами, руслом Ірші. Лише вузенька перемичка у північно-східній частині з’єднує його з плато корінного берега. Оборонний вал захищає городище з напільного північно-східного боку. Зазначимо, що північний відтинок валу значно поступається розмірами східному. Так, зі сходу його висота сягає 2 м при ширині основи 8 — 10 м, а з півночі висота не перевищує 1 м при ширині основи 3 — 6 м. Схили городища з усіх боків досить стрімкі, місцями ескарповані й густо заросли кущами та деревами. Південно-західна стрілка мису підмита повеневими водами Ірші. Висота майданчика городища над рівнем ріки сягає 15 — 20 м. Городище майже по центру перерізане траншеєю шириною 5 — 7 і глибиною 2,5 — 3 м. Траншея проходить майже точно по лінії захід—схід, поділяючи, таким чином, майданчик на дві рівновеликі частини — північну та південну. У північній частині, неподалік в`їзду, добре помітна прямокутна у плані западина, розмірами 7 х 7 м. Ймовірно, це сліди шурфу П. М. Третьякова 1940 р.\nОсновні об’єми робіт були сконцентровані у південній прирічній частині. Тут закладено розкоп розмірами 4 х 10 м, орієнтований довгою віссю по лінії північ — південь.\nСтратиграфія розкопу така: до відмітки 0,2 — 0,4 м по всій площі залягав шар дуже твердої за консистенцією спресованої темно-сірої землі, насиченої залишками будівельного сміття (битою цеглою, шматками глини і вапна, дрібним камінням). Серед будівельного сміття траплялися уламки полив’яних та неполив’яних кахлів, вкритих рельєфним рослинним орнаментом; кераміка XVI — XVIII ст., бите гутне скло, а також знахідки більш раннього часу — фрагменти давньоруського посуду XII — XIII ст. й ліпного слов’янського культури Лука-Райковецька.\nНа глибині 0,3 — 0,4 м залягав шар спресованої материкової жовтої глини потужністю 0,6 — 0,7 м. У цьому прошарку речові знахідки були практично відсутні, за виключенням кількох невеликих фрагментів кахлів та вкраплень шматків деревного вугілля. Під глиною на глибині 1 м залягав прошарок інтенсивного гумусу, який на відмітці 1,4 — 1,6 м плавно переходив у світло-сірий материковий пісок. У гумусному шарі на відмітці 1,2 м кількісно переважали пізньосередньовічні матеріали. Нижче вони були відсутні. У північній частині розкопу на глибині 1,2 — 1,4 м більшість становили фрагменти слов’янських ліпних та ранньокружальних посудин, а біля самого дна, на глибині 1,4 — 1,7 м, — давньоруського часу. Тут знайдено кілька фрагментів скляних браслетів і типовий монгольський наконечник стріли — зрізень у вигляді вузької витягнутої лопаточки з тупокутним вістрям. Ці речі надійно датують найглибший культурний пласт Малинського городища часом не пізніше середини XIII ст.\nСтратиграфія південної частини розкопу дещо інша. Тут з рівня 0,4 — 0,6 м простежувалась пізня яма, у заповненні якої різночасові знахідки виявилися перемішаними. У передматериковому шарі на глибині близько 2 м виявлено фрагменти кераміки і речі кінця XIX — початку XX ст.\nКерамічний матеріал виявлений в межах розкопу №2 представлений фрагментами ліпних посудин культури Лука-Райковецька, давньоруськими гончарними посудинами ХІІ-ХІІІ ст. та пізньосередньовічними керамічними виробами.\nТаким чином, результати досліджень південної частини городища переконливо засвідчують його неодноразові перепланування. Вони відбувалися як у ХІІ — XIII ст., так і у пізніший час. Завдяки цьому найраніші культурні нашарування лежать у перевідкладеному стані. Потужний шар материкової глини, що перекриває давньоруський та пізньосередньовічний горизонти, вказує на його відносно нещодавнє походження. Найімовірніше, це викид з траншеї, що перерізає городище навпіл.\nЗа 150 м а схід від укріплення частково збереглися поміщицькі будівлі панів Гижицьких, зведені у другій половині XIX ст. Мабуть саме у цей час майданчик городища використовувався для господарських потреб землевласників. Викид з траншеї значно збільшив загальну потужність шару й знівелював рівень південної та північної частин укріплення.\nПівденна частина майданчика дуже рівна. І тільки її крайня південно-західна стрілка набагато нижча Перепад висот становить близько 2 м Тут помітна кругла в плані западина діаметром близько 6 м. Це залишки стародавнього колодязя, який заплив землею. Саме тут між колодязем та стрімкими схилами до р. Ірші закладено шурф розмірами 4 х 4 м.\nСпочатку характер нашарувань був повністю аналогічний попередньому розкопу. До глибини 0,2 м йшла темно-сіра спресована земля з залишками будівельного сміття. Під нею залягав шар материкової жовтої глини. Після її виборки з’ясувалося, що більшу частину площі шурфу займав прошарок жирного темного гумусу, а у північно-західній частині — шар темно-сірого сильно перепаленого піску з частими вкрапленнями деревного вугілля.\nПри розчистці ділянки темного гумусу на глибині 1 м виявлено залишки дуже погано збереженої масивної печі. Безпосередньо до неї примикала овальна у плані припічна яма-заглиблення з похилим дном, опущена в материк на 0,5 м нижче основи печі. У заповненні припічної ями знайдено численні фрагменти давньоруської кераміки XII — XIII ст., прясло з рожевого овруцького пірофіліту, а також велику кількість залізних шлаків. Ідентичні знахідки трапилися при виборці заповнення темного гумусу навколо печі.\nОтже, досліджений об’єкт можна інтерпретувати як залишки залізоплавильної майстерні Природно, через незначні розміри шурфу об’єкт не увійшов до нього повністю, тому важко говорити про його первісні розміри. Можливо, північно-східна частина майстерні знищена колодязем, який примикав майже впритул до шурфу; південна частина підмита й впала до Ірші. Подібні виробничі комплекси відомі на городищах літописного Городеська на р. Тетерів у районі сучасного м. Коростишева (Звиздецкий, 1990, с. 53 — 54).\nЗовсім інші знахідки зафіксовано при розчистці шару темно-сірого перепаленого піску, потужність якого становила 0,2 — 0,35 м. Це в переважній більшості надзвичайно архаїчні ліпні слов’янські посудини культури Лука Райковецька. Товщина стінок горщиків 1,5 см. Вінця масивні, трохи відхилені назовні. Тісто з домішками грубо потовченого граніту й кварцу, тому поверхня кераміки нерівна й горбкувата. Колір горщиків темно-сірий або темно-брунатний. Більшість з них, як правило, неорнаментовано. Лише зрідка трапляються екземпляри, вінця яких прикрашено неглибокими лунками й пальцевими защипами. Поряд з ліпною керамікою виявлено два фрагменти верхніх частин горщиків, підправлених на примітивному колі. Один з них прикрашено під вінцями двома пасмами хвилястих ліній, нанесених за допомогою чотиризубчастого штампа.\nЯк бачимо, зафіксовано всі горизонти культурних нашарувань Малинського городища. Найдавніший з них репрезентовано шаром перепаленого піску з шурфу південно-західної частини майданчика. Архаїчність керамічних залишок свідчить, що вони відносяться до ранньої фази культури Лука-Райковецька. Тому, на наш погляд, початок функціонування укріплення припадає на час не пізніше VIII ст. На превеликий жаль, нам не вдалося зафіксувати закритих археологічних комплексів цього періоду. Цілком ймовірно, що на Малинському городищі вони розташовувалися подібно до синхронних йому укріплень у Хотомелі, Бабці та деяких інших — по самому краю майданчика. Неодноразові перепланування, а також оповзні стрімких схилів могли повністю знищити їх. Є всі підстави вважати, що перша фаза життєдіяльності на городищі закінчується десь у першій половині — середині X ст. Керамічні залишки цього часу — це уламки ранньокружальних горщиків з характерним оформленням вінець у вигляді простого косого зрізу, профільованого іноді неглибокою виїмкою, а також з масивними манжетоподібними вінцями курганного типу. Відсутність будь-якого посуду, характерного за своїми типологічними ознаками і технологією виготовлення кінцю X — XI ст., може свідчити про повне припинення у цей час життя на Малинському укріпленні.\nДруга фаза функціонування городища припадає на XII — XIII ст. Мабуть саме тоді й відбудовано його укріплення. Брак матеріалів не дозволяє чітко визначити типологію цього центру у давньоруський час. Найвірогідніше, він тісно пов’язаний з глибокими процесами феодалізації й широким освоєнням внутрішніх підлеглих територій київськими князями. Можливо, XII — XIII ст. Малинська фортеця була невеличким замком, де проживали представники князівської адміністрації, які контролювали стягнення державного податку з навколишньої округи. Цей процес перервався у середині XIII ст. в зв’язку з монголо-татарською навалою.\nЄ всі підстави вважати, що Малинське городище відбудовувалося втретє. Вище ми згадували про пізньосередньовічні матеріали з культурного шару — керамічні посудини, кахлі тощо. Такі самі матеріали у великій кількості виявлено під час досліджень оборонного валу.\nПоперечною траншеєю, закладеною через вал у південно-східній частині, виявлено таку картину. Вершину валу було насипано з щільного темно-сірого гумусу, насиченого залишками будівельного сміття. Цей шар у багатьох місцях перемішано з жовтою материковою глиною, а також деревним вугіллям. В цих прошарках зафіксовано значну кількість речових знахідок. Основну масу становили керамічні вироби. Серед них у відсотковому відношенні переважали полив’яні та неполив’яні кахлі, прикрашені рельєфним рослинним орнаментом, а також горщики різноманітних типів XVI — XVIII ст. У невеликій кількості траплялася кераміка й ранішого часу — від ліпної типу Луки Райковецької до кружальної XII — XIII ст. включно. В цих самих шарах значний відсоток знахідок припадав на уламки дуже сильно патинованих пляшок, виготовлених з товстого гутного скла.\nНа глибині близько 2 м (від вершини валу) з внутрішнього боку відкрито невеликий відтинок кам’яної фундаментної кладки, змурованої з підтесаних базальтових блоків. Середні розміри каменів становили 0,5 х 0,5 м при товщині 0,3 — 0,4 м, хоча зрідка зустрічалися й більші. Між собою камені зв’язані глиняним розчином, а вертикальні шви забутовано меншими камінцями, перемішаними із землею. Загальна потужність фундаменту на дослідженій ділянці становила близько 0,6 — 0,8 м при ширині 1,5 м. Орієнтований він майже точно по лінії захід — схід і до траншеї потрапив лише частково.\nМожна припустити, що у цьому місці до оборонного валу примикала будівля, безпосередньо пов’язана з функціонуючими фортифікаціями. Наявний матеріал засвідчує, що і вал і будівля зведені одночасно. Так, при розчистці вертикальних швів забутовки між камінням фундаменту, як у верхній, так і у нижній його частині виявлені фрагменти кахлів та посуду пізнього середньовіччя. Отже, оборонний вал і будівля виникли не раніше XVI — XVII ст.\nЦей час був надзвичайно тривожним, а інколи й трагічним для місцевих жителів. Писемні джерела засвідчують, що особливо у XVI ст. татарські орди робили безперервні набіги на територію Правобережної України, доходячи аж до Прип’яті. Для захисту своїх земель феодали нерідко будували невеликі замки, де на якийсь час ховалося населення навколишньої округи. Так, у XVI ст. господар сусіднього з Малином Олевська Іван Немирич просив дозволу у короля Сигизмунда звести на місці стародавнього городища замок для «непреспечества людей неприятельських Татар».\nЙмовірно, саме у цей час і виникло нове укріплення на місці покинутого раніше городища у Малині. При його будівництві старі фортифікаційні лінії було повністю знівельовано.\nОкрім досліджень самого городища нами були проведені невеликі розвідкові пошуки навколо нього. Це дозволило відкрити поселення, яке розташовувалося на відстані 300 м на захід від укріплення, вище по течії р. Ірші. Поселення займало плато лівого корінного берега і з західного боку було обмежене невеликим струмком, що впадає в Іршу. Первісну його площу визначити неможливо, оскільки зараз тут розміщені виробничі та господарські будівлі місцевого профтехучилища.\nНа вільній від забудови площі, ближче до краю корінного берега, закладено невеличкий розкоп. На дослідженій ділянці виявлено кілька об’єктів, що складали єдиний комплекс — залишки заглибленого житла з піччю, три ями, а також відкрите вогнище, що використовувалось для господарських потреб.\nНайцікавішим об’єктом було житло. В плані воно мало підчотирикутні обриси розмірами 3,5 х 4 м й глибиною 1,15 м. Залишки печі у вигляді аморфного скупчення сильно перепаленого невеликого каміння та шматків глиняної обмазки зафіксовано у північно-західному куті будівлі. Усі знахідки концентрувались навколо печі на глибині 0,3 — 0,6 м. Саму піч виявлено на глибині 0,15 м, а потужність розвалу становить близько 0,25 м. Тобто піч повинна була височіти над рівнем підлоги котловану житла на 0,8 м. Однак таке припущення здається маловірогідним. Тому ми схиляємося до думки, що цей об’єкт є житлом наземного типу з підклітом, заглибленим у материк. Те, що всі знахідки концентрувалися навколо печі на глибині 0,3 — 0,6 м, свідчить на користь такого припущення.\nУсі знахідки з житла та інших досліджених об’єктів представлено виключно керамічними фрагментами. Кераміка виконана у кружальній техніці, але має досить архаїчний вигляд. Вінця горщиків заокруглені або потоншуються до краю. Інші мають горизонтально й косозрізаний край. Є також зразки дуже ранніх типів вінець з виразним манжетоподібним потовщенням. Стінки посудин прикрашено суцільними рядами прокреслених горизонтальних ліній. Іноді вони доповнені у верхній частині комбінаціями хвилястих ліній та нігтьових вдавлень.\nОднотипність кераміки у всіх виявлених на поселенні об’єктах дозволяє датувати його часом не пізніше кінця IX — першою половиною X ст. Отже, поселення виникло поблизу вже функціонуючого городища.\nДещо несподіваною виявилася знахідка у ямі № 3, де у її нижній було розчищено скупчення людських кісток. Вони лежали суцільним шаром без анатомічного порядку. Вдалося з’ясувати, що залишки кісток та фрагменти черепів належать 9 особам — 2 чоловікам, 3 жінкам й 4 дітям.\nМаємо підстави стверджувати, що дані кістяки ніякого відношення до мешканців згаданого поселення не мають. Справа в тому, що поряд з ним функціонував давньоруський курганний могильник, який наприкінці XIX ст. нараховував п’ять насипів. Три з них тоді ж було досліджено В. Б. Антоновичем (Антонович,1893, с. 75 — 76).\nОкрім основних поодиноких поховань на горизонті та у неглибоких ямах, у двох курганах, у їх верхніх частинах, знайдено 10 і 13 людських кістяків відповідно. Поховання безінвентарні й виконані за християнським обрядом. Тому абсолютно правий був В. Б. Антонович, коли стверджував, що поховання з верхніх частин курганів ніякого відношення до давньоруського часу не мають і зроблені місцевими жителями, коли могильник уже перестав функціонувати. Цілком ймовірно, що кістяки з ями № 3 потрапили туди під час знесення двох курганних насипів, коли будувалися приміщення вищезгаданого профтехучилища **.\nТаким чином, можна констатувати, що Малинське городище виникло у VIII ст. як укріплений «град» древлян. Приблизно наприкінці IX ст. поруч з ним виникає неукріплене поселення. Політичне й військове протистояння древлян та Київської ранньофеодальної держави призвело до загибелі цього осередку, не давши йому змоги перетворишся згодом на один з центрів суспільно-економічного життя Русі. На деякий час життя тут відновлюється у ХІІ —середині XІІІ ст., але перервалося внаслідок деструктивних процесів, викликаних монгольською навалою. У період пізнього середньовіччя Малинське городище відновило своє функціонування знов-таки на старому місці як один з невеликих замків Овруцької волості Київського воєводства.\n*Визначення співробітника сектору антропології ІА АН України П М. Покаса.**Місцеві жителі повідомили, що під час нівеліювання насипів у 60-1 роки нашого сторіччя зібрано багато людських кісток, але де їх перезаховали, вказати не могли.\nПосад городища VIII–IX ст. давньоруського часу та доби пізнього середньовіччя в м.Малині. Перші археологічні обстеження на посаді городища були проведені в 1987 р. Б.А.Звіздецьким. Дослідник отримав в ході розкопок артефакти синхронні виявленим на городищі і визначив його як окреме поселення поблизу городища. Розкопки проводились на території автошколи по вул..Городищанська. Пізніше в 2006 р. О.О.Тарабукін обстежив відслонення культурного шару напроти городища. Дослідник інтерпретував отримані матеріали, які були також синхронні виявленим на городищі як окреме місцезнаходження, пов`язане із окремим поселенням, чи можливо з посадом городища. В ході обстежень 2015 р. проведених Житомирською археологічною експедицією встановлено, що матеріали, які синхронні виявленим на городищі під час розкопок Б.А.Звіздецького в 1987 р. і представлені знахідками VIII-IX ст., давньоруським часом та пізнім середньовіччям розповсюджуються на всій доступній для обстеження території включаючи територію автошколи та профтехучилища по вул..Городищанській (Рис.13-16).Топографічно посад займає плато та частину схилу лівого корінного берега р.Ірша. Поселення багатошарове відкритого типу І тис.н.е., давньоруського часу та пізнього середньовіччя, Малин, вул.Молодіжна. Займає південний та прилеглі схили підвищення лівого берега р. Ірша. Висота над рівнем води близько 8 – 12 м. Поверхня пагорба переважно розорюється, тут розміщені городи. Виявлено О.О. Тарабукіним 15 листопада 2007 р. під час обстеження земельної ділянки Лисенко О.М, наміченої під будівництво. Займає південний та прилеглі схили підвищення лівого берега р. Ірша. Висота над рівнем води близько 8 – 12 м. Поверхня пагорба переважно розорюється, тут розміщені городи. Дослідником на поверхні зібрано археологічні артефакти у вигляді крем’яного відщепу, уламка кахлі орнаментованої рельєфним, можливо рослинним орнаментом, а також фрагментів кружального посуду доби пізнього середньовіччя. Культурні рештки поширені вздовж схилу підвищення із сходу на захід. У північній частині територія примикає до забудови, розташованої вздовж вул. Молодіжної. Точні розміри місцезнаходження не встановлено (Тарабукін 2007/193. – С. 69-70). В березні 2008 р. співробітниками ІА НАНУ Петраускасом А.В. та Ковалем О.А. було проведено додаткове візуальне обстеження та шурфування вказаної площі. Під час огляду поверхні території, яка прилягає до місцезнаходження, виявленого Тарабукіним О.О., з півночі (приватні городи на рівнинній частині тераси) та сходу (неглибока западина, яка розорюється) окрім ф-тів стінок, вінець та донець гончарної пізньосередньовічної кераміки було виявлено ф-т грубої ліпної товстостінної посудини із домішкою жорстви у складі гончарної маси, яка може бути попередньо віднесена до старожитностей І тис. н.е. Окрім того звідси ж походить ф-т стінки гочарної посудини із прокресленим лінійним орнаментом, яка (з урахуванням складу гончарної маси та особливостей випалення) може бути попередньо датована давньоруським часом. Тут же було виявлено шматок рожевого пірофілітового сланцю. Особливої уваги заслуговує знахідка ф-та вінця гончарної посудини, побутування якої за особливостями профілювання верхнього краю можна віднести до кінця ХІІ – початку ХІІІ ст. Обстеження відслонень природного та антропогенного походження на поверхні виявило лише знахідки ф-тів гончарних посудин, появу та побутування яких можна віднести до доби пізнього середньовіччя – новітнього часу. Оскільки значна частина вказаної ділянки задернована на її площі було додатково закладено 6 шурфів. Вони мали розміри 1х1 м і були орієнтовані стінками за сторонами світу. Лінія шурфів №№1-3, які розташовані на найбільш крутій ділянці схилу, показала повну відсутність будь-яких знахідок. Така ж ситуація відмічена в шурфі №4. Лише шурфи №№5 та 6 зафіксували присутність знахідок гончарної кераміки, які можна датувати широким періодом пізнього середньовіччя – новітнього часу. Частина площі досліджуваної ділянки, розташованої ближче до річки зайнята розрідженим культурним шаром доби пізнього середньовіччя – новітнього часу. Більша ж частина ділянки Лисенко О.М. вільна від будь-яких культурних нашарувань. Окремо можна відзначити, що в ході проведених досліджень було внесено доповнення до культурно-хронологічної характеристики пам`ятки Малин ІІ, на північній та східній ділянці якої було знайдено артефакти І тис.н.е. та Київської Русі. Поселення відкритого типу доби бронзи – раннього залізного віку Малин ІІІ, парк М.Маклая. Розташоване в центральній частині міського парку ім..М.Маклая на лівому березі струмка. В 2001 р. старшим науковим співробітником відділу обліку, досліджень та паспортизації об`єктів культурної спадщини Житомирського краєзнавчого музею Тарабукіним О.О. в центральній частині парку на лівому березі струмка було зафіксовано знахідки ліпної кераміки доби бронзи – раннього залізного віку. Під час візуального обстеження горизонтальних та вертикальних відслонень поверхні в південній частині ділянки вздовж лівого берега струмка на площі біля 0,5 га (20-50 х250 м) зафіксовано знахідки стінок ліпних посудин доби бронзи – раннього залізного віку. В центральній частині парку на лівому березі струмка під час візуального обстеження горизонтальних та вертикальних відслонень поверхні було виявлено стінки ліпних посудин доби бронзи – раннього залізного віку на площі 0,5 га. З метою поточнення культурно-хронологічної належності нашарувань було закладено серію пошукових шурфів розмірами 1х1 м, стінками орієнтованих за сторонами світу. В межах шурфів зафіксовано наступну стратиграфію: верхній шар 0 – 0,2-0,4м – темно-сірий гумусова ний супісок. Материк – світло-сірий – білий материковий супісок. Загальна площа культурного шару в межах обстежуваної ділянки становить 1 га. Поселення відкритого типу доби бронзи – раннього залізного віку та пізнього середньовіччя Малин IV. оселення розташоване на східній околиці м.Малин. З півночі обмежується приватними садибами вздовж в.Городищанська. З заходу поселення закінчується яром, на протилежному боці якого знаходиться міське кладовище. Зі сходу обмежується яром, який виходить в заплаву р.Ірша. З півдня – схилом правого корінного берега р.Ірша. Топографічно поселення розташоване на схилі та рівнинній частині правого корінного берега р.Ірша. Поверхня донедавна розорювалась. На момент обстеження була розпланована під продовження міського кладовища. На поверхні зібрано чисельний керамічний матеріал доби бронзи-раннього залізного часу, І тис.н.е. та пізнього середньовіччя. Поселення відкритого типу доби бронзи – раннього залізного віку, пізнього середньовіччя Малин V (кар`єр) Розташоване на східній околиці м.Малин на північному краю затопленного кар`єра для видобутку граніту. З півдня обмежується під’їзною дорогою до кар`єра, з півночі крутим обривом лівого корінного берега р.Ірша. Зі сходу обмежується лінією високовольтної наземної мережі. Топографічно займає витягнуте зі сходу на захід дюно подібне підвищення в заплаві лівого берега р.Ірша. Поверхня задернована, частково зайнята чагарниками та деревами. Під час обстеження горизонтальних відслонень грунту було виявлено знахідки стінок ліпних посудин доби бронзи – раннього залізного віку та доби пізнього середньовіччя. Курганні групи давньоруського часу. В.Б.Антонович згадує дві курганні групи поблизу Малина. Одна зафіксована безпосередньо біля містечка поблизу ставка. Вона нараховувала 9 насипів. Точно їх місце розташування не встановлено. Можна припустити, що вони могли розташовуватися поблизу ставків в центральній частині міста на території сучасного парку ім.М.Маклая. Друга курганна група відзначена дослідником поблизу с.Городище на околиці Малина (Антонович,1893, с. 75 — 76). В ній нараховувалось «5 курганів: з них 3 розкопав в 1878 р.Антонович: в двох на вершинах курганів були багато чисельні пізніші поховання; у всіх трьох в підґрунті стародавні поховання; кістяки лежали в двох курганах головами на захід, в одному на південний схід; поруч із ними були залізні цвяхи, кремні, черепки посудин, уламки залізних предметів, срібні каблучки (Антонович,1893, с. 75 — 76).\nБ.А.Звіздецький відносив їх розташування до території автошколи по вул.Городищанська.\nОкопи другої світової війни, парк ім.М.Маклая\nЛінія окопів другої світової війни. Розташована в центральній частині міського парку ім.М.Маклая на лівому березі безіменного струмка. Лінія окопів розташована перпендикулярно течії струмка. Збереглись у вигляді неглибокої до 0,5 м западини, яка меандром тягнеться на декілька десятків метрів\nТаким чином в результаті проведених робіт в 2015 р. було обстежено 8 пам`яток археології на території міста: 1 – городище VIII-ІХ ст., давньоруського часу та пізнього середньовіччя (Малин 1); 2 – виявлено та обстежено посад синхронний городищу, встановлено його розміри та культурно-хронологічну належність (Малин 1а); 3 – обстежено багатошарове поселення відкритого типу доби бронзи – раннього залізного віку, І тис.н.е., давньоруського часу та пізнього середньовіччя по вул.. Молодіжна (Малин ІІ); 4- обстежено багатошарове поселення відкритого типу доби бронзи – раннього залізного часу на території парку ім..М.Маклая (Малин ІІІ); 5 – обстежено ново виявлений пам`ятник – багатошарове поселення доби бронзи – раннього залізного часу, І тис. н.е. та пізнього середньовіччя на східній околиці м.Малин (Малин IV); 6 – виявлено та обстежено багатошарове поселення відкритого типу доби бронзи – раннього залізного віку та пізнього середньовіччя поблизу кар`єру (Малин V); 7 – обстежено територію на якій розташовувались залишки курганних некрополів давньоруського часу, досліджених Б.А.Антоновичем; 8 – обстежено залишки окопів другої світової війни в парку ім..М.Маклая.\nНа підставі проведених досліджень можна зробити висновки, що перспективними для подальших робіт можна вважати наступні напрямки:\n1 – проведення планомірних археологічних обстежень території міста та його околиць з метою виявлення нових пам`яток;\n2 – проведення археологічних рятівних робіт на території багатошарового поселення відкритого типу доби бронзи – раннього залізного віку, І тис. н.е. та пізнього середньовіччя на східній околиці м.Малина;\n3 – проведення археологічних досліджень на території посаду городища в м.Малині;\n4 – проведення складання плану городища;\n5 – проведення археологічних досліджень та подальшої реконструкції лінії окопів 2-ї світової війни в м.Малині;\n6 – проведення археологічних розкопок багатошарового поселення в парку ім.М.Маклая з метою подальшої музеєфікації виявлених археологічних об`єктів та розбудови музею-скансену під відкритим небом;\n7 – проведення робіт по паспортизації відомих та виявлених пам`яток з метою створення пам`ятки культурної спадщини національного значення «Археологічний комплекс м.Малина»;\n8 – проведення робіт по створенню туристичного маршруту по археологічних пам’ятниках м.Малина.\nOne thought on “ЗВІТ Про археологічні дослідження в м.Малині Житомирської обл. в 2015 р.”\tОльга сказав:\t17.05.2016 о 12:33\tДякуємо за змістовну наукову роботу по дослідженню рідного краю. Завдяки Вашим публікаціям ми пізннаємо древню історію нашого міста, з нетерпінням чекаємо відкриття в м.Малині краєзнавчого музею.\nВідповіcти\tЗалишити відповідь Скасувати відповідь\tВаша e-mail адреса не оприлюднюватиметься. Обов’язкові поля позначені *Коментар Ім’я * E-mail * Сайт Головна