Жовтень | 2009 | Андрушівка Інфо\nArchive for the month “Жовтень, 2009”\n27 Жов 2009\nВ Андрушевском районе на Житомирщине введен карантин на 60 суток\nВ селе Степок Андрушевского района на Житомирщине введен карантин на 60 суток. Послужило этому то, что во дворе одного из частных домов был убит дикий лис.\nКак сообщили в пресс-службе главного управления МЧС Украины в области, 22 октября во двор местного жителя забежал дикий лис. Хозяин, не колебаясь, убил его.\nОсведомленный мужчина передал “добычу” в Андрушевскую ветеринарную больницу для проведения исследований. На сутки позже было установлено, что убитое животное болело бешенством.\nКонтакты лис с людьми и домашними животными не зафиксированы, однако в селе карантин все же введен.\n25 Жов 2009\nПриватизація земельних ділянок – проблеми і перспективи\nВідповідно до Порядку безоплатного оформлення та видачі громадянам України у 2009 році Державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 844 від 5 серпня 2009 року, в кожному населеному пункті району проводиться відповідна робота. Про те, що вже зроблено, а також про проблеми й невирішені питання ми вели розмову з головою районної державної адміністрації Катериною Іванівною КУРСОН.\n– Скажіть, скільком жителям нашого району необхідно виготовити Державні акти на право власності на земельні ділянки?\n– В даний час в районі проживає 35598 чоловік, з них 14785 користуються неприватизованими земельними ділянками. Саме їм необхідно виготовити й видати Державні акти на землю.\n– А скільки громадян подали заяви для оформлення землі, скільки укладено договорів для виготовлення технічної документації? Хто її виготовляє?\n– В районі працюють бригади спеціалістів, які обстежують земельні ділянки та виготовляють технічну документацію. Це ПП Старущик та ПП “Геозем”, ЗАТ “Житомирбудрозвідування”, ТОВ “Поліський край”. В даний час ці бригади працюють в Андрушівці, Городківці, Волиці, Крилівці, Малих Мошківцях.\n– А скільки земельних ділянок уже обстежено? Чи є щасливчики, які одержали державні акти?\n– Обстежено 600 земельних ділянок (Андрушівка – 77, Волиця – 36, Городківка – 200, Крилівка – 29, Малі Мошківці – 51,Червоне – 207), виготовлено 66 технічних документацій, 51 знаходиться в стадії затвердження. Сорок жителів Андрушівки та двадцять шість – Малих Мошківець безоплатно оформили та одержали Державні акти на право власності на земельні ділянки.\n– Чи в усіх сільських радах приймають заяви від сельчан для оформлення Державних актів?\n– Згідно чинного законодавства такі заяви повинні приймати в усіх сільських радах. На жаль, Забарська, Зарубинецька, Іванківська не зареєстрували у відділі Держкомзему жодної. Сільським головам та апарату сільських рад варто більш відповідально ставитися до виконання своїх безпосередніх обов’язків. Адже настане час і люди зроблять відповідні висновки, бо ж вибори до місцевих рад не за горами.\n– Катерина Іванівна, у багатьох наших читачів виникає запитання, а чи встигнуть відповідні служби до кінця 2009 року виконати такий величезний об’єм робіт з обстеження земельних ділянок та виготовлення технічної документації на них?\n– На дане запитання однозначну відповідь дати складно. Як я вже говорила, у селах району бригади працюють – обстежують земельні ділянки. Всі терміни щодо оформлення Державних актів на землю витримуються.\nЖиття та здоров’я дітей – найдорожчі\nЖиття людини – єдине і неповторне. І тому кожен повинен вчитися його берегти. Цієї мудрої і дуже важливої науки ми цікаво і весело вчимо своїх вихованців: з казкою, віршем, загадкою, прислів’ям, щоб одержана інформація стала для них не лише сумою знань, а й стійким переконанням, нормою життя.\nСаме в такому руслі пройшла в 3-Б класі відкрита виховна година на тему: «Наш друг – дорожній рух». До школярів завітав старший лейтенант, інспектор адмінпрактики відділення Державтоінспекції в м. Андрушівка Тудосе Олександр Вікторович, який ознайомив учнів з Правилами дорожнього руху. Класний керівник Говорадло Інна Борисівна разом зі своїми вихованцями в казковій формі продемонстрували, як виконують правила. Хоча їх у нас є немало, але варто основні знати та виконувати. Головними з-поміж таких є Правила безпечної поведінки на вулицях і дорогах.\nЧарує нас своїми яскравими барвами осінь, але вже перші заморозки пригнічують золоте цвітіння чорнобривців, які квітують майже біля кожної садиби. Саме на початку листопада відзначають своє професійне свято працівники соціальної сфери. І це справедливо, бо вони піклуються про людей, у життя яких прийшла осінь.\nМої колеги лікують людей словом, добрим ставленням, моральною підтримкою. Ми завжди намагаємося бути чуйними, терплячими, милосердними, прагнемо зрозуміти і допомогти тому контингенту людей, який обслуговуємо.\nМайже 15 років працює в управлінні Пенсійного фонду України в Андрушівському районі Міняйленко Валентина Михайлівна – головний спеціаліст відділу виконання бюджету, бухгалтерського обліку та контролю за цільовим використанням коштів. Це знаючий свою справу працівник і мудрий наставник для молодих спеціалістів управління. Завжди доброзичлива і врівноважена, вона віддає тепло своєї душі улюбленій справі, а ми, колеги, завжди відчуваємо на собі силу її рішучого і водночас м’якого характеру, професійної вимогливості. В неї особливий підхід до людей і бажання допомогти, підтримати, порадити. Цьому її навчило життя.\nВалентина Михайлівна – чудова господиня, кохана дружина та любляча мама, турботлива бабуся. Щовечора поспішає вона додому, де на неї, стомлену і заклопотану, чекає дружна родина. Яке це щастя – тиха сімейна гавань, де завжди можна знайти розуміння і підтримку.\nГоловний спеціаліст-інженер відділу пенсійного забезпечення\nPosted in Видатні земляки Андрушівки\nВирішують проблеми громад\n20 жовтня підписано Грантові Угоди між громадськими організаціями селища Червоне, села Любимівка та відповідними селищною і сільською радами.\nЗагальна вартість проекту поточного ремонту водогону в Червоному складає 110,0 тис. грн.: виділено з місцевого бюджету 49,5 тис. грн., зібрано коштів громади – 5,5 тис. грн. Даний проект фінансується Європейським Союзом та співфінансується програмою “Місцевий розвиток, орієнтований на громаду” для Червоного в сумі 55,0 тис. грн., для Любимівки ця сума складає 65,7 тис. грн. і буде використана на ремонт загальноосвітньої школи. Крім того, для Любимівки з місцевого бюджету виділено 59,1 тис. грн., кошти громади – 6,6 тис. грн., а загальна вартість проекту складає 131,4 тис. грн.\n19 Жов 2009\nВона не може жити без творчості\n«У щастя людського є рівних два крила – троянди й виноград, прекрасне і корисне». Ці високі слова незабутнього сина поліської землі М. Т. Рильського розкривають одвічну філософію буття: людина не може жити без творчості, що підносить її над буднями, надихає на добро, допомагає збороти всі бурі житейського моря. Культура і мистецтво, самодіяльна творчість – то духовний стрижень сили і нескореності, могутня основа, на якій виростали, якою збагачувалися творці Української держави і матеріальних цінностей нації.\n19-20 жовтня в Національному палаці «Україна» м. Києва проходив творчий звіт Житомирщини на фестивалі мистецтв України, в якому активну участь брали працівники культури та народні аматори нашого району. Цього року українську пісню пропагував народний фольклорний ансамбль «Молодички» (керівник В. Ф. Рожко). Районною бібліотекою (Н. В. Шпаківська) була організована виставка виробів народних майстрів та майстер-клас вишивки і ткацтва, які визнані одними з кращих.\nЦентровим, звичайно, був рушник нашого району, який два роки тому вишили районні вишивальниці за старовинними орнаментами нашого регіону. Були представлені і рушники переможців цьогорічного конкурсу «Рушники мого краю»: весільні, плечові, під коровай, обереги, родинне дерево та ін. На їх фоні народні умільці демонстрували процес виготовлення рушників. Дуже зацікавила Президента України В. Ющенка, який оглядав виставки, старовинна прялка, на якій пряла пряжу майстриня по ткацтву З. Кучинська, одягнута у власноруч пошитий національний український одяг.\nСлід зазначити, що вже вчетверте проходить такий фестиваль, і жоден з них не відбувався без участі представників нашого району. І тому всім, хто брав участь у концерті, сидів у глядацькій залі, було приємно почути серед нагороджених працівників культури і мистецтва Житомирщини прізвище Галини Іванівни Білецької, якій Указом Президента України присвоєно Почесне звання Заслужений працівник культури України. Звичайно, це висока відзнака напруженої роботи всіх працівників галузі, насамперед керівника.\nАдже відомо, що корабель іде правильним курсом тоді, коли ним керує вмілий і досвідчений капітан. Районній культурі повезло, коли начальником відділу понад десять років тому була призначена Г. І. Білецька. Саме завдячуючи наполегливості цієї жінки, район має сьогодні один з кращих в області будинок культури, а народний ансамбль пісні і танцю «Криниченька», народний фольклорний гурт «Веселі музики», народний фольклорний ансамбль «Молодички» знають і за межами України. А в скількох конкурсах, фестивалях, ярмарках брали участь наші культпрацівники та аматори народної творчості! І звідусіль приїздили з призовими місцями, відзнаками, нагородами.\nНа нелегкій і не завжди помітній праці, ентузіазмі й самовідданості культпрацівників тримається районна культура. А заспівувачем цікавих справ є начальник відділу Галина Іванівна. Саме в цій чарівній і милій жінці, незгасимо палає промінь духовності. Джерела її творчості народжують і живлять ріку великого мистецтва, вершинні його злети. Властивий їй життєдайний оптимізм і весела вдача допомагають згуртовувати навколо себе таланти району і втілювати в життя всі найзаповітніші задуми і плани.\nХай не міліють Ваші, Галино Іванівно, колодязі ідей! Продовжуйте і надалі з Вашим колективом зберігати національні та культурні традиції, примножувати пісенну спадщину творчих колективів Андрушівщини.\n16 Жов 2009\nВідео Терещенки. Вiдомi i невiдомi\nPosted in Андрушівка відео\nВідео Андрушівська гімназія. 70 років (ч.1)\n14 жовтня 2009р. Незвичайним був цей осінній день для всіх, хто має хоч якесь відношення до Андрушівської гімназії. Цього дня тут відбулося величне свято – відзначення 70-річчя навчального закладу. Материнським привітом зігрівала школа кожного, хто прийшов, приїхав на зустріч з дитинством. Сайт Андрушівської гімназії http://2school.info\nВ Андрушевке через окно выносили автомобиль по “запчастям”\n13 октября 35-летний житель г. Андрушевка Житомирской области обратился к работникам милиции с заявлением о том, что из его гаража, путем повреждения окна, неизвестным похищены автомагнитола и автомобильный телевизор, чем вызван ущерб на общую сумму 1 тыс. 350 гривен. Об этом Житомир.info сообщает пресс-служба УМВД Украины в Житомирской области.\nСотрудники уголовного розыска установили, что это преступление совершил 21-летний безработный житель района, у которого похищенное изъято.\nправопорушення в Андрушівці правопорушення в Андрушівці закон і порядок в Андрушівці сводка правопорушень в Андрушівці за неділю злочини в Андрушівському районі\nПід шкільними вітрилами – 70 років\n14 жовтня. Незвичайним був цей осінній день для всіх, хто має хоч якесь відношення до Андрушівської гімназії. Цього дня тут відбулося величне свято – відзначення 70-річчя навчального закладу. Материнським привітом зігрівала школа кожного, хто прийшов, приїхав на зустріч з дитинством… Зранку на шкільному подвір’ї звучить музика, святково прибраний вхід до приміщення. Біля кожного кабінету – виставка квіткових композицій під назвою “Красуйсь, гімназіє, в дитячім квіті”. Господарі – одинадцятикласники. Це вони чекають на гостей. Серед найпочесніших – ветерани вчительської праці.\nВ одному з кабінетів відбулася тепла зустріч трьох поколінь: сьогоднішніх випускників, випускників 1954 року та досвідчених, мудрих вчителів-ветеранів. Нові часи, нові завдання, нові вимоги, новий ритм життя нинішніх учнів не завадив із щирою цікавістю вслуховуватись у розповіді вчителів про свій перший урок, кумедні випадки, про шкільних всезнайок і пустунів.\nА далі – традиційне свято повноліття “Ми – спадкоємці цінностей держави”. Старшокласникам гімназії урочисто вручають паспорти. Їх вітають начальник паспортного столу Мосузенко Ю. В., батьки. Учні у відповідь дарують присутнім чудові пісні про Україну, танці. Молодші друзі на згадку дарують шістнадцятирічним дбайливо сплетені в пучечки барвінок і калину. “На життєвих вітрах вічно світить хай вогник твій, школо!” – назва концерту, що тривав у районному будинку культури. Його розпочали вчителі гімназії танцем з рушниками.\nНе передати словами ту самовіддану працю, той гідний наслідування ентузіазм, який супроводжує роботу вчителя. Наша доля щаслива, бо кожен педагог прагне світ обійняти і вкласти в душі, серця своїм учням. “Меди і терни”, – так назвала у своєму виступі-привітанні директор гімназії А. Л. Михайловська роки життя і праці А. І. Семенової та П. І. Коваль, що прийшли на свято. Їм особлива увага, особливі вітання за творчий неспокій, за добру лагідну вдачу, красу душі, за відданість професії. Першими вітали весь великий колектив учнів та вчителів гімназії почесні гості нашого свята – голова районної державної адміністрації К. І. Курсон і голова районної ради В. Б. Шпаківський, які подарували школі інтерактивну дошку. Від управління освіти і науки облдержадміністрації виступила спеціаліст управління О. М. Тимченко. Почесними грамотами управління освіти райдержадіністрації нагородила голів методичних об’єднань гімназії начальник відділу Л. В. Ковальчук. Всіх присутніх у залі вразив фільм про історію становлення навчального закладу. А ось і кульмінація свята: на сцену виходять 60 вчителів, що працюють у гімназії, а учні під оплески запрошують приєднатися ветеранів педагогічної праці. І лине в зал однаково дорога для всіх пісня “Команда молодості…” Стало тепло і радісно від єднання поколінь, від неперервності нитки життя, традицій закладу.\nЩиро привітала усіх присутніх Р. А. Животовська – ветеран освітянської ниви, талановитий педагог, керівник клубу “Надвечір’я”. Нас вітали депутат обласної ради від Народної Партії М. Олещенко, представник першого випуску школи Л. Щербакова, наші випускники багатьох попередніх років. І всі вони прийшли з подарунками для сьогоднішніх учнів. А депутат обласної ради від Партії регіонів А. Дяченко, привітавши гімназію з ювілеєм, передав допомогу на умеблювання гімназійної ”Світлиці” – майбутнього музею закладу.\nСучасне гімназії – це Океан, в якому зустрінеш і підводні рифи буденної праці, і бурхливі течії творчості, і могутню високу хвилю натхнення. Тут панують допитливі дитячі очі та щирі посмішки. Тож бажаємо усьому колективу педагогів, учнів сміливо обминати підводні рифи, чутливо вловлювати вітер змін в освіті, надихати усіх своїм творчим неспокоєм!


Лампа світлодіодна E27 5Вт\nСвітлодіодні лампи (СІД) - це лампи нового покоління. На відміну від своїх попередників, вони у своєму складі не містять шкідливі речовини, такі як: газ, ртуть та інші токсичні матеріали. Їх відмінності також помітні при використанні, якщо зазвичай використовували для своєї роботи 45-50Вт, то для ос..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючим та лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи потужність 10Вт лампа є еквівалентом 75Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації,..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючими лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи потужність 11Вт лампа є еквівалентом 100Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації, ..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючим та лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи потужність 9Вт лампа є еквівалентом 70Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації, ..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючими лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи потужність 9Вт лампа є еквівалентом 70Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації, на..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючими лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи потужність 5Вт лампа є еквівалентом 50Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації, на..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючим та лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи потужність 5Вт лампа є еквівалентом 50Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації, ..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючими лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи Потужність 6 Вт лампа є еквівалентом 60Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації, н..\nГідною і ефективною заміною галогенним, енергозберігаючими лампам розжарювання є світлодіодні лампи (СІД). Споживаючи потужність 7Вт лампа є еквівалентом 75Вт лампі розжарювання. Світлодіодні лампи не містять шкідливих газів, ртуті, токсичних матеріалів. Вони не підлягають спеціальній утилізації, на..\nLED лампа А60 VIDEX 10W E27 3000K 220


Новини декомунізація – Дикість, щоб у XXI столітті міста називалися на честь тих, хто організував Голодомор » Слово і Діло\nЗараз контраргументами декомунізації є кошти та неоднозначне розуміння громад.\nТаку думку в коментарі «Слову і Ділу» висловив політолог Андрій Дуда, аналізуючи процес перейменування населених пунктів України в рамках декомунізації.\n«Це проблема, яку потрібно вирішити, тим паче, це не такі вже й великі кошти, як здається. Існує міф, що всі документи потрібно змінювати. Будуть робитися просто нові записи відповідно до нових назв», – констатував Дуда.\nЯк підкреслив експерт, є закон про декомунізацію, який діє, і його потрібно виконувати.\nЗа його словами, соціальної бази для серйозного несприйняття цього процесу вже немає. Тим паче, громадяни України сьогодні значно більше інформовані щодо злочинів комуністичного режиму.\n«Ненормально, щоб у XXI столітті Дніпропетровськ, одне з найбільших міст України, мав назву людини, яка організовувала Голодомор, в тому числі в довколишніх селах. Ненормально, що в країні сотні назв вулиць, парків, пам'ятників Леніну, який відверто писав про необхідність розстрілу певних категорій людей, поміщиків, священнослужителів. Це дикість і варварство», – наголосив політолог.\nТому, як зауважив експерт, питання навіть не в коштах, які потрібно виділити для декомунізації.\nКрім того, на його переконання, в країні зараз велика кількість людей, які по-справжньому заслуговують на увічнення пам'яті, – герої Небесної Сотні, добровольчих батальйонів, української армії.\nДодамо, що голова Закарпатської ОДА Геннадій Москаль нещодавно пообіцяв перейменувати вулиці населених пунктів Закарпаття на честь усіх загиблих на Донбасі героїв.\nНародні депутати повернули Дніпродзержинську історичну назву 19 травня 2016, 11:12


Розділ 3. ГОСПОДАРСТВО УКРАЇНИ в XIX — на початку XX ст. - Економічна історія України і світу - Конспект лекций yandex rtb 1\nГлавная->Економіка->Содержание->Розділ 3. ГОСПОДАРСТВО УКРАЇНИ в XIX — на початку XX ст.\nРозділ 3. ГОСПОДАРСТВО УКРАЇНИ в XIX — на початку XX ст.\n3.1. Промисловий переворот\nПромисловий переворот в Україні в складі Російської імперії розпочався пізніше, ніж у Великобританії, США, Франції, майже одночасно з Німеччиною у ЗО—40-х і за- вершився в 70—80-х роках XIX ст.\nЗапізнення промислового перевороту пояснювалось еко- номічною відсталістю Російської імперії. Протягом Пер- шої половини XIX ст. продовжувала існувати феодально- кріпосницька система, що гальмувала розвиток сільського господарства, формування ринку вільнонайманої робочої сили для промисловості. У першій третині XIX ст. більшість підприємств становили міські та сільські кустарні промис- ли (ремісничі майстерні), мануфактури, засновані на ручній техніці та примусовій праці кріпаків. Негативні наслідки спостерігалися також через недостатність національних і відсутність зовнішніх інвестицій.\nУ суспільстві панувала ідея російської "аграрності", хоча\nПетро І своїми заходами штучно створював промислову структуру господарства. Згідно з цією ідеєю Росія мала залишатися землеробською країною і не була готова до .ска- сування кріпосного права. Економічна політика Романо- вих відповідала інтересам дворянства, і допомога промис- ловому підприємництву була незначною.\nПроте в умовах кріпосного господарства в першій тре- тині XIX ст. мануфактурна промисловість досягла певних успіхів і підготувала умови для промислового перевороту. В Україні кількість підприємств (без винокурень) зросла з 200 у 1793 p. до 649 у 1830 p. Головне значення мала оброб- на промисловість. Розвивалися такі галузі, як харчова (ґуральництво, борошномелення, виробництво олії), текс- тильна (суконна, полотняна, канатна), салотопна, миловарна, шкіряна, виробництво будівельних матеріалів (цегельна, скляна). У 20-х роках виникла цукрова промисловість. Пер- шу цукроварню побудував граф І. Понятовський у с. Тро- щині Канівського повіту на Київщині. Цукробурякові ма- нуфактури будувались у Лівобережній, Слобідській Украї- ні, з 30-х років — на Правобережжі. Важка промисловість була представлена деревовугільною металургією на Поліссі, розробкою кам'яновугільних копалень в Донбасі. Потребу України у металі задовольняв Урал.\nМануфактури за становою належністю їхніх власників поділялися на поміщицькі, купецькі, селянські. Засновни- ком промислових мануфактур була державна скарбниця. Важливим явищем було зростання частки підприємств із вільнонайманою робочою силою. У 1828 p. вони становили 46,2 % усіх підприємств, на них працювало 25,6 % робіт- ників. Вільнонаймана праця переважала у склоробному, шкіряному, салотопному виробництвах. Почали викорис- товуватися ремісничі та механічні робочі машини, закуп- лені у Великобританії. Однак цей процес не набув послідов- ного, систематичного характеру.\nПромисловий переворот в Україні розпочався у харчовій промисловості. У цукровиробництві почали застосовувати\nмашини для подрібнення цукрових буряків, гідравлічні преси для сокодобування, парову техніку випарювання й згущення цукробурякового соку. Загальна кількість цук- роварень збільшилася до 222 у 1858 p., з них "парових" було 90, або 60 %. Проте цукрове виробництво як галузь дворянського підприємництва грунтувалося на примусовій праці кріпосних селян, що переважала у 40—50-х роках. Панівною тенденцією у розвитку виробництва цукру було перетворення кріпосної мануфактури (з переходом на вільнонайману працю) на фабрику.\nУ 20-х роках XIX ст., з'явилися перші парові ґуральні. Технічний прогрес позначився і на ґуральництві. Парова техніка, що почала застосовуватися в цій галузі, не тільки прискорила виробничий процес, а й збільшила вихід горіл- ки з одиниці сировини. Великі ґуральні з досконалішою технікою витіснили невеликі. У 1860 p. в Україні було вже тільки 2407 ґуралень, але обсяг їхньої продукції невпинно зростав.\nНайбільш розвиненою галуззю текстильного виробниц- тва була суконна. Кількість мануфактур з 12 у 1797 p. збільшилася до 92 у 1823 p. Панівне становище займали поміщицькі підприємства, частка яких у загальному обсязі виробництва становила 65,5 %. Центром її було Правобе- режжя. Звільнення у 1816 p. мануфактур від обов'язкових поставок державній скарбниці та надання права вільної торгівлі сприяли розвитку приватного підприємництва. У ЗО—50-х роках зростало значення мануфактур, заснованих на вільнонайманій праці. У 1860 p. працювало 26 вотчин- них мануфактур і 22 підприємства на вільнонайманій праці, обсяг виробництва яких ріс до 53 % загального виробницт- ва проти 25,3 % у 1823 p. Центр виробництва перемістив- ся на Лівобережжя у посад Клинці. Перші підприємства тут виникли в 1812 p., а перші машини на них з'явилися через 20 років. У 1834 p. на 11 клинцівських мануфакту- рах налічувалось 132, а в 1845 p. на 10 мануфактурах — 283 машини різних найменувань. Однак з усіх 15—16 опе-\nрацій технологічного процесу виготовлення сукна машини застосовувалися фактично лише у двох — чесанні та\nМайже всі машини клинцівських мануфактур являли собою машиноподібні ремісничі знаряддя, оскільки роль рушійної сили виконували самі люди або худоба. У 1860 p. застосовувалося лише 17 парових машин загальною потуж- ністю 240 к. с.\nТехнічний прогрес на суконному виробництві у м. Ду- наївці Подільської губернії не досяг навіть рівня клинців- ських мануфактур. Перші машини з'явилися тут лише в середині 40-х років XIX ст.\nЗростаючі потреби в машинах змовили розвиток маши- нобудівної промисловості, яка почала створюватися в Украї- ні з кінця XVIII ст. Її представляли мідярні, чавуноливарні та машинобудівні заводи. На початку XIX ст. в губерніях України налічувалось 10 мідярень, у 1860 p. їх було вже 17. Незважаючи на те, що основна частина мідярень на час ре- форми 1861 p. ще не вийшла з мануфактурної стадії, їм належала важлива роль як у постачанні обладнання вино- курній і цукровій промисловості, так і в задоволенні різно- манітних потреб населення.\nНа час реформи 1861 p. в українських губерніях було не менше ніж 20 машинобудівних заводів, які виробляли продукції на 1231 тис. крб. Майже 88 % цієї суми припа- дало на заводи Київської, Волинської, Катеринославської, Херсонської губерній. Разом з тим багато машин ввозило- ся з-за кордону. Лише через Одеський порт імпорт машин за 1850—1860 pp. зріс більше ніж у 3 рази. Застосування на практиці нової техніки сприяло підвищенню продук- тивності праці промислових робітників.\nЗростання обсягів машинобудування стимулювало роз- виток металургійної промисловості. На зміну невеликим рудням кустарного типу приходили чавуноливарні та за- лізоробні підприємства на Чернігівщині, Луганщині, Київ- щині , Одещині, Слобожанщині.\nНаприкінці 50-х років XIX ст. в Україні діяло не мен- ше ніж 11 чавуноливарних і 32 залізоробних заводів. Хоча потужність цих підприємств була незначною, проте вони відігравали важливу роль в економічному розвитку країни, випустивши у 1859 p. продукції на суму понад 68 тис. крб. Поруч з технічною перебудовою і модернізацією металур- гійного виробництва йшов процес заміни кріпосницької праці вільнонайманою.\nУ дореформений період в Україні існувала й кам'янову- гільна промисловість. На початку XIX ст. потужність не- великих копалень у Донбасі, на яких застосовувалась пра- ця державних і поміщицьких селян, була невисокою. До 1860 p. видобуток вугілля тут набув уже промислового ха- рактеру і становив майже 6 млн пудів. За кількістю видо- бутого вугілля Донбас вийшов на друге місце в Російській імперії, поступаючись лише Сілезькому басейну. Однак шахти в першій половині XIX ст. засновувалися на відсталій техніці, а поміщицькі, крім того, і на малопродуктивній, кріпосній праці.\nОсновним видом транспорту були гужові засоби. Більшість ґрунтових шляхів під час осінньої та весняної негоди зовсім виходили з ладу, і транспортування ними ставало неможливим. Гужовий транспорт використовував- ся у двох експлуатаційних режимах — чумацтво і підвод- на повинність.\nУ дореформене десятиріччя було розроблено ряд про- ектів будівництва залізниць в Україні. Однак реалізація їх загальмувалася через Кримську війну (1853—1856 pp.). В Україні було лише два стратегічних шосе — від Києва та від Харкова до Петербурга.\nПовільно розвивався річковий транспорт. Наскрізний рух Дніпром був неможливий у зв'язку з наявністю чис- ленних порогів. У Дніпровському басейні 1852 p. налічува- лося 7 пароплавів загальною потужністю 360 к. с. Після Кримської війни розвиток пароплавства пожвавився. З'яви- лися пароплавні товариства і компанії. В 1859 p. Дніпром\nі його притоками курсувало 17 пароплавів, серед них 3 па- сажирських, решта — буксири.\nЗростав вантажообіг чорноморсько-азовських портів та суден, які обслуговували їх. У 40—50-х роках основна час- тина вантажообігу припадала на парусні судна. Пароплави обслуговували переважно пасажирські та поштові переве- зення.\nВикладене свідчить про певні успіхи в розвитку україн- ської промисловості наприкінці 50-х років XIX ст. У вироб- ництві цукру та видобутку вугілля вона почала набувати загальноімперського значення. Впровадження у виробниц- тво досконаліших технологій і машин сприяло збільшенню випуску продукції. Відбулися значні зміни в розміщенні промислових підприємств в Україні. Якщо до середини 40-х років майже три чверті їх, що належали переважно поміщи- кам, були розташовані в містечках і селах, і лише дещо більше однієї чверті — в містах, то надалі підприємства, особливо фабрично-заводського типу, власниками яких ста- вали купці, міщани і багаті селяни, здебільшого будувалися в містах. З 1825 по 1861 p. кількість їх (без ґуралень, яких було чимало) зросла в 3,6 раза. Кількісно переважали не- великі підприємства. Мануфактури фабрично-заводського типу становили лише 15 %. Проте саме вони разом з вели- кими мануфактурами виробляли більшу частину товарної продукції.\nНа час реформи 1861 p. капіталістичні підприємства превалювали над поміщицькими. Якщо у 1828 p. в Украї- ні було 53,8 % поміщицьких і 46,2 % купецьких підпри- ємств, то на початку 1861 p. поміщицькі становили 5,8 %, а купецькі — 94,2 %. Протягом останніх дореформених деся- тиліть частка вільнонайманої праці в українській промис- ловості зросла з 25 % у 1825 p. до майже 74 % у 1861 p.\nУ пореформений період фабрика остаточно витісняє ма-\nнуфактуру. Якщо в 1860 p. налічувалося 2330 фабрик і заводів, то у 1869 p. — 3712 промислових підприємств. У 1879 p. обсяг виробництва 867 українських фабрик і за- водів з кількістю робітників не менше ніж 16 чол. на кож- ному підприємстві досяг майже 103,3 тис. крб.\nЗ падінням кріпосного права прискорився процес ство- рення великої машинної індустрії. Промисловий перево- рот вступив другий етап, який тривав протягом 60—80 років.\nПерше місце у структурі української промисловості зай- няло цукроваріння. Частка його у всеросійському вироб- ництві цукру в 1882—1885 pp. досягла 87,8 %. Цукрова промисловість України стала головним постачальником цукру для всієї Російської імперії.\nМашинна індустрія в цукровій промисловості України сформувалася в основному з великих вотчинних цукрових мануфактур ("парових" заводів) заміною на них в усіх ос- новних операціях ручної техніки системою машин, а при- мусової праці кріпосних селян —працею вільнонайманих робітників.\nТехнічна перебудова цукроварень завершилася на- прикінці 1870-х років підвищенням концентрації вироб- ництва, скороченням тривалості щорічних сезонів цукро- варіння, поліпшенням використання сировини. Прискори- лися темпи зростання обсягів цукробурякового виробницт- ва і продуктивності праці.\nЗначне місце в економіці України посідала винокурна промисловість. Правда, введення в липні 1861 p. норми вихо- ду спирту, за яку власник заводу мав сплачувати державі акциз незалежно від виробничих показників підприємства, призвело до того, що багато невеликих винокурень припи- нили своє існування. Для горілчаної промисловості, як і для цукрової, характерним було застосування нової техні- ки, концентрація виробництва. У 1862—1863 pp. в Україні працювало 1485 горілчаних підприємств. Як і в цукровій промисловості, в горілчаній значно зменшувалась кількість\nпідприємств. Однак обсяги випуску продукції при цьому не тільки не зменшувались, а й, навпаки, зростали.\nОсновними районами виробництва спирту в Україні ста- ли Київська, Харківська та Подільська губернії. Наприкінці 70-х — на початку 80-х років багато винокурних підпри- ємств перейшло до промисловців.\nРозвивалося борошномельне виробництво. Зростала част- ка великих підприємств — парових млинів. На зміну при- мітивним жорнам прийшов вальцювальний верстат.\nУ пореформений період з інших харчових виробництв порівняно швидко розвивалось олійне, сировиною для яко- го було насіння льону, коноплі, соняшнику. Особливо висо- ких темпів розвитку ця галузь досягла в середині 80-х років. Великі парові заводи витісняли невеликі підприємства. В цілому олійна галузь щорічно виробляла продукції на суму 2602 тис. крб.\nЗ вироблених в Україні ще наприкінці б0-х років май- же 6,5 млн кг вовни (порівняно з більш як 8 млн кг вироб- ництва її в Російській імперії в цілому) 25 % залишалося для переробки на українських підприємствах. Решта укра- їнської вовни надходила на фабрики Москви і Петербурга, оскільки 88 % усієї вовняної промисловості було сконцен- тровано в російських губерніях.\nУ важкій промисловості технічний прогрес поширився пізніше, ніж у харчовій та легкій. Перехід від мануфакту- ри до фабрики в металургії був пов'язаний з подоланням надзвичайно великих труднощів, насамперед технічного характеру. Він став можливим лише на основі принципо- во нових технологічних процесів і відповідних механізмів.\nДеревовугільна металургійна промисловість України, що існувала в поліських районах Правобережжя і на Чернігів- щині, залишалась осторонь технічного прогресу і в кінце- вому підсумку припинила своє існування.\nПоміщицькі металургійні підприємства мануфактурно- го типу (Волинська губернія), які виникли ще в дореформе- ний період, проіснували на два десятиріччя довше, ніж рудні.\nПрогрес тут зводився лише до того, що з кріпосної (по- міщицької) мануфактури вони практично перетворилися на мануфактуру капіталістичну^ Проте через ряд обставин і ця мануфактура на фабрику не перетворилася.\nНевдалими виявилися спроби царського уряду організу- вати на базі південних казенних заводів-мануфактур зразко- ве металургійне виробництво фабрично-заводського типу. Че- рез це уряд Російської імперії наприкінці 60-х — на початку 70-х років остаточно відмовився від казенного будівництва в металургійній промисловості. Заохочувався розвиток у ній приватного підприємництва (у формі надання довгострокових кредитів, виплати премій за готову продукцію, безплатного надання земель під заводи, шахти тощо). Найближчим ре- зультатом такого сприяння стало те, що незабаром на півдні України виникли перші металургійні підприємства типу фаб- рики: Новоросійський (Юзівський) завод Новоросійського товариства кам'яновугільного, залізного і рейкового вироб- ництва (1871 p., Катеринославська губернія) і Сулінський завод (1872 p.. Область Війська Донського).\nТехнологічний процес на обох підприємствах заснову- вався на використанні мінерального палива. Однак між ними існувала й істотна відмінність: Юзівський завод нала- годив виплавку місцевих руд на донецькому коксі, а на Су- лінському заводі було зроблено спробу організувати домен- ний процес на місцевих рудах і донецькому антрациті, яка спочатку виявилася невдалою. Остаточно на ньому налаго- дили постійне виробництво чавуну лише у 1883 p. Потуж- ність цього підприємства набагато поступалася Юзівському, на'якому в 1876 p. вступила в дію друга доменна піч.\nШвидкий розвиток фабрично-заводської промисловості, транспорту, а також хижацьке винищення лісів, що викли- кало великий попит на мінеральне паливо, стали важливи- ми факторами піднесення вуглевидобутку в Донецькому басейні. Наприкінці 60-х і особливо на початку 70-х років тут спостерігалася справжня підприємницька лихоманка. Швидко переобладнувалися і збільшували видобуток вугіл- ля шахти, виникали нові кам'яновугільні підприємства, акціонерні товариства за участю іноземних капіталів. Про- тягом 1860—1870 pp. видобуток вугілля у Донбасі зріс у 2,5 раза. Через 10 років у Донбасі налічувалося 197 вугіль- них шахт, на яких видобувалося 86,3 млн пудів вугілля, що становило 43,1 % усього видобутку вугілля Російської імпе- рії. Як і в інших галузях, розвиток вуглевидобутку супро- воджувався посиленням концентрації виробництва. Змен- шувалася кількість невеликих шахт, натомість зростали чис- ло великих і частка їх у вуглевидобутку. Разом з тим по- треби промисловості й транспорту у вугіллі задовольняли- ся недостатньо.\nРівень енергооснащеності шахт залишався низьким. Основні виробничі процеси -1- видобуток і транспортування в лаві вугілля — здійснювалися вручну.\nНезважаючи на те що у пореформені десятиріччя найваж- ливіші галузі важкої індустрії розвивалися прискореними темпами, машинобудування, яке було її серцевиною, значно відставало. Порівняно швидко розвивалося сільськогоспо- дарське машинобудування, що було викликано зростаючим попитом на сільськогосподарську техніку. Якщо на початку 60-х років в Україні існувало не більше 20 невеликих маши- нобудівних заводів, то в 1884 p. діяло 75 заводів (без Тав- рійської губернії). Серед них були досить великі підприєм- ства фабрично-заводського типу. В Харкові, наприклад, діяли заводи Гельферіх-Саде (заснований в 1878 p.) і Мільгозе (1873 p.). В Херсонській губернії працювало два підприєм- ства — в Одесі та Єлизаветграді. У 1876 p. в Луганську було засновано машинобудівний завод Гартмана.\nПоступово розгорталося морське суднобудування. Воно було представлено Херсонською і Миколаївською верф'я- ми — великими капіталістичне організованими підприєм- ствами. До кінця 70-х років вони будували дерев'яні па- русні кораблі для Чорноморського флоту.\nБезпосередній вплив на розвиток продуктивних сил України мав транспорт, особливо залізничний. Залізничне будівництво в Україні розгорнулося зразу після селянської реформи. У 1863 p. розпочалося спорудження першої заліз- ничної лінії від Балти до Одеси протяжністю 196 верст. 1 вересня 1866 p. тут розпочався вже регулярний рух. У 1869 p. закінчено лінію Балта — Крюків (через Єлизавет- град) з гілкою від станції Роздільна до Тирасполя.\nПерша залізниця на Лівобережжі з'явилася в 1868 p. Вона пролягала від Курська на Ворожбу, а далі до Броварів. У 1870 p. цю залізницю було з'єднано з Києвом. У 1869 p. завершено будівництво ще однієї важливої лінії: Курськ — Харків — Таганрог — Ростов-на-Дону. Вона з'єднала Слобідську Україну (через Донбас) з Таганрогом і Росто- вом-на-Дону на півдні, а також з Москвою на півночі. Ак- тивне залізничне будівництво тривало протягом 70-х років.\nУ 1871—1880 pp. споруджено 2643 км залізничних колій, а за попереднє десятиріччя — 2191 км. На кінець 70-х років в Україні було створено цілу систему залізниць. Вони з'єдна- ли між собою найбільші міста та промислові райони Дон- басу, Придніпров'я, Кривий Ріг, Україну й різні райони Росії. Великими залізничними вузлами стали Харків, Київ, Кре- менчук, Катеринослав, Одеса.\nЗдійснюючи програму залізничного будівництва в Украї- ні, царський уряд виходив з своїх великодержавних інте- ресів. Залізниці мали насамперед з'єднати російські про-\nмислові центри з чорноморськими портами. Спрямовані на захід колії були підпорядковані не стільки господарським, скільки стратегічним цілям, які не збігалися з господар- ськими інтересами України. Митними й провізними заліз- ничними тарифами, оподаткуванням російський уряд ста- вив економіку України у дедалі важче становище. Напри- клад, норми вивізних тарифів на українське збіжжя й інші товари на однакових відстанях залізничних колій були вищі для українських і нижчі для російських експортерів.\nГоловною водною артерією був Дніпро з його притока- ми. Чимало вантажів перевозилося Дністром, Південним Бугом. У рухомому складі річкового флоту зростала частка пароплавних річкових суден. Якщо Дніпром вище порогів у 1859 p. курсувало 17 пароплавів, то в 1884 p. вже 74. Всього на Дніпрі у 1886 p. експлуатувалося 7,4 тис. суден. Південними морськими воротами не тільки України, а й всієї імперії Романових був Азово-Чорноморський басейн. На його порти в 1866—1870 pp. припадало 46,8 % вартості вивезених і 20,7 % ввезених через європейські порти Росії товарів. У наступні роки торгово-економічне значення південноукраїнських морських портів зростало.\nОтже, після скасування кріпосного права в імперії Ро- манових розвиток промисловості України прискорився, не- зважаючи на її колоніальне становище та збереження се- редньовічних устоїв у суспільстві. В провідних галузях виробництва наприкінці 70-х років відбувся технічний пе- реворот. Він мав свої особливості. По-перше, якщо у Вели- коросії він спочатку охопив бавовняне виробництво, то в Україні парова техніка почала застосовуватися насамперед у таких розвинених галузях, як цукроварна та горілчана. По-друге, в Україні промисловий переворот охопив перед- усім купецьку мануфактуру, а не поміщицьку. По-третє, через те що промисловий переворот розпочався у цукро- варній та горілчаній промисловості і що машини почали застосовуватися також у сільському господарстві, українське машинобудування в основному було спрямоване на забез-\nпечення технікою цих галузей. По-четверте, поряд з вели- кими фабриками, заводами, копальнями існували невеликі мануфактури, зокрема в харчовій та обробній промисловості.\nЩодо часових меж промислового перевороту в Україні в історико-економічній літературі є два протилежних по- гляди. Одні дослідники стверджують, що він відбувся ще до реформи 1861 p., інші пов'язують його завершення з 90-ми роками XIX ст. На нашу думку, перехід від ману- фактури до фабрики в провідних традиційних галузях промисловості України відбувся наприкінці 70-х років, хоча машинізація гірничо-добувної промисловості, яка перебу- вала в процесі становлення, завершилася пізніше.\nПромисловий переворот сприяв економічному зростан- ню міст. Поряд з ремеслом і мануфактурами у містах виник- ли підприємства фабрично-заводського типу, кількість яких швидко зростала. Якщо в 1825 p. в містах України налі- чувалося 528 промислових підприємств, то через 22 роки в 1847 p. їх було вже 718.\nСоціально-економічні зміни в українській промисловості зумовили збільшення чисельності міського населення. Ха- рактерно, що якщо в 1811—1858 pp. міське населення всієї України зросло майже в 3 рази, то на Лівобережній Україні — в 2, на Правобережній — в 2,7, у Південній — 64,5 раза. Інтенсивне збільшення чисельності міського населення у Катеринославській, Херсонській і Таврійській губерніях зумовлювалося як їхнім порівняно швидким економічним розвитком в умовах нерозвинених феодально-кріпосни- цьких відносин, так і посиленою колонізацією. Частка міського населення України протягом 1811—1858 pp. зрос- ла з 5 до 11 %. Жителі значної частини міст майже зовсім не займалися сільським господарством.\nМіське населення в цілому зростало значно швидше, ніж сільське. В 1885 p. у 50 губерніях Європейської Росії налічу- валося 660 міських поселень, з яких 165 припадало на Украї- ну. В містах України проживало 28 % усіх міських жителів Російської імперії (міщан, купців, ремісників, робітників).\nОднак в Україні було ще чимало міст, де значна частина населення належала до сільських станів (державні, по- міщицькі селяни, козаки), а головним заняттям міських жителів вважалося землеробство.\nЗагалом з початку XIX ст. до 1870-х років у промисло- вості Східної України відбулися важливі не тільки кількісні, а й якісні зміни. Поряд з помітним зростанням чисель- ності промислових підприємств виникли нові галузі вироб- ництва. Підприємства фабрично-заводського типу витісни- ли мануфактури. В більшості провідних галузей україн- ської промисловості відбулися докорінні технічні перетво- рення. Примусову працю замінила вільнонаймана. Це свідчило про завершення в основному промислового пере- вороту на Наддніпрянщині. Однак внаслідок колоніальної політики російського царизму промисловість східноукраїн- ських земель значною мірою мала однобічний характер.


ЄБРР виділив "Українським аграрним інвестиціям" кредит 13 млн доларів » Фінансовий портал\nЄБРР виділив "Українським аграрним інвестиціям" кредит 13 млн доларів\nПереглядів: 693 Коментарів: 0\nЄвропейський банк реконструкції та розвитку надає кредитну лінію на поповнення оборотного капіталу у розмірі 13 млн дол. компанії “Українські аграрні інвестиції”, яка експлуатує понад 70 господарств, розташованих в північній і західній Україні. Про це йдеться в повідомленні прес-служби ЄБРР.\nКредит є першим проектом в рамках нової корпоративної кредитної лінії банку в розмірі 150 млн євро, яка призначена для підтримки нинішніх клієнтів ЄБРР в країні.\n“Надаючи підтримку цього проекту, ЄБРР вкладає додаткові кошти в одну з найбільш важливих і перспективних галузей української економіки, допоможе підприємствам агробізнесу у вирішенні питань ліквідності та оборотного капіталу, а також відновлення довіри ринку та готовності до виконання інших проектів в країні в майбутньому”, – йдеться в повідомленні.\nУАІ успішно співпрацює з ЄБРР з 2010 р. Кредитні кошти дозволять компанії повною мірою забезпечити сезонний оборотний капітал, необхідний для збору врожаю на 175 тис. га, в той час як можливості фінансування в Україні значно скоротилися.\nПроект входить до загального плану оперативного реагування ЄБРР в Україні, спрямованого на підтримку реального сектору вітчизняної економіки. ЄБРР розраховує вкладати приблизно 1 млрд на рік, а з лютого 2018 р. За даний час річний рівень інвестицій перевищив 400 млн.\nЄБРР є найбільшим фінансовим інвестором в Україні. На 1 травня 2018 р. банк виділив 8,4 млрд євро (11,5 млрд дол) у рамках 327 проектів.\nІнвестиційний Банк має намір вдвічі збільшити щорічні ліміти для підтримки України\nЄБРР відкриє офіс Львові і збільшить фінансування проектів в Україні на 200 млн євро\nХвилі нових інвестицій в Україну в 2012 р. не очікується


МВФ: корупція в Україні "з'їдає" до 2% зростання економіки держави | Телеканал Зоряный\nМВФ: корупція в Україні "з'їдає" до 2% зростання економіки держави\nЗа підрахунками Міжнародного валютного фонду, якби рівень корупції в Україні був на рівні європейських країн, то зростання економіки склав би 5% щорічно. Однак сьогодні корупція в Україні "з'їдає" до 2% зростання економіки держави. Про це заявив постійний представник МВФ в Україні Йоста Люнгман. Передає https://24tv.ua/ зі ссілкой на "Громадське".\nЯкби рівень корупції в Україні був знижений до середнього рівня серед європейських країн, то реальне зростання ВВП становило б не 3%, а 5%. Більш того, це змінило б потенціал зростання, - сказав представник МВФ.\nВін зазначив, що корупція є однією з ключових перешкод на шляху до економічного зростання України.\nЛюнгман також заявив, що економічне зростання і відновлення України поки недостатні.\n"Безумовно, зростання економіки на 3% в рік - це краще, ніж її падіння на 10%, яке Україна пережила в 2015 році. Однак, якщо подивитися в контексті, то європейські країни, що розвиваються зараз ростуть в середньому на 4-5% щорічно, що свідчить про недостатньо швидке відновлення України ", - пояснив представник МВФ.\nАП знадобилося 20 днів на пошуки документа, який підписав Порошенко зі Вселенським патріархом


Розпочалися довгоочікувані літні канікули, а разом з ними зростає рівень небезпеки на дорозі. З метою попередження цих негативних явищ працівники відділу обслуговування читачів – дошкільників та учнів 1 – 4 класів провели літературно – пізнавальну гру «Твій друг – дорожній рух» для пришкільних таборів відпочинку.\nПеред тим, як розпочати гру, діти познайомилися з історією виникнення правил дорожнього руху. Після цього, розділившись на дві команди «Пішоходи» та «Водії» і обравши капітанів, команди по черзі виразно продекламували девізи.\nГра була поділена на 4 тури, а саме:\n– «Дозволено – заборонено!»;\n– «Мозковий штурм для капітанів»;\n– «Дорожні знаки до уваги!».\nПісля проходження кожного туру команди отримували відповідні бали, які відображалися на фліпчарті.\nДіти дізналися багато цікавих фактів: коли відзначається день народження автомобіля, чому світлофор має таку назву, що означає смугаста розмітка на дорозі, хто винайшов перший транспортний засіб тощо. Всі разом згадали основні правила дорожнього руху, дорожні знаки. Учасники гри познайомилися з цікавими, а, головне, корисними книгами про правила дорожнього руху.\nПеремогу в цій захоплюючій грі з відривом в 1 бал отримала команда «Пішоходи» та удостоїлася звання «Кращі знавці правил дорожнього руху». Команді «Водії» побажали повторити правила дорожнього руху, а всім дітлахам – бути обережними на дорогах. Завершив зустріч хороший настрій і дитячий сміх. Впевнені, що саме у такому форматі і слід привчати дітей до серйозних речей.


Помідори «під снігом»: покроковий рецепт закрутки на зиму - Смачного - Сайт для жінок Ганок\nГоловнаСмачногоПомідори «під снігом»: покроковий рецепт закрутки на зиму\nЦікавий варіант зимової заготовки – помідори «під снігом». Така закрутка на зиму сподобається завдяки вдалому поєднанню ніжного смаку томатів з бадьорим смаком часнику і духмяної гірчиці. А покроковий рецепт допоможе без проблем зробити закрутки на зиму з помідорів. Назва «під снігом» завдячує часнику і гірчиці, які візуально створюють ефект, який нагадує сніг.\nПомідори «під снігом»: інгредієнти\nоцет 9% – 4 столові ложки;\nПомідори «під снігом»: покроковий рецепт приготування смачної закрутки на зиму\nПримітка: спочатку залити маринад може помутніти, якщо часник перебити у блендері. Якщо часник дрібнити ножем, тоді маринад залишається прозорим. Як тільки часниковий «сніг» осідає на червоних томатах, гостро-солодкий розсол станет чистим як сльоза.


У Вінницькій області пройде конкурс підтримки бізнес-ідей «РОБИ СВОЄ» | Вінниця Преспоінт\n30 травня, у Києві пройшла презентація проєкту «Підтримка малого підприємництва в умовах війни». Конкурс бізнес-ідей ініціював Благодійний Фонд «МХП-Громаді» та Департамент корпоративної соціальної відповідальності ПрАТ «МХП». Проєкт розрахований на діючих підприємців і тих, хто лише планує започаткувати власний бізнес.\nВінницькі підприємці, які пройдуть конкурсний відбір бізнес-проєктів можуть розраховувати на грантове фінансування в розмірі від 50 до 100 тисяч гривень.\nКонкурс “Роби своє” реалізується у наступних областях: Вінницька, Черкаська, Дніпропетровська, Київська, Львівська, Івано-Франківська, Тернопільська, Хмельницька, Чернігівська, Сумська та Волинська області.\nВікторія Нагірняк – координаторка проєкту від МХП. Тетяна Волочай – директорка Фонду «МХП – Громаді». Анна Тарасевич – керівниця відділу національних проєктів «МХП – Громаді». Дмитро Руденко департамент комунікацій МХП\nІсторія проєкту: Конкурс бізнес-ініціатив для розвитку дрібного і мікропідприємництва проводився чотири роки поспіль. За цей час БФ «МХП-Громаді» вклали в проєкт 11,35 млн грн інвестицій, підтримали 250 проєктів у 8 областях України. Торік конкурс відбувся в межах проєкту «Розвиток села та протидія пандемії COVID-19 через сприяння росту малого та мікропідприємництва» у Вінницькій та Черкаській областях. Але після початку російської агресії у Фонді вирішили розширити географію грантового проєкту на 11 областей.\nЗа словами керівниці відділу національних проєктів благодійного фонду “МХП – Громаді» Вікторії Нагірняк, вони вирішили підтримати ініціативу президента України Володимира Зеленського стосовно допомоги бізнесу там, де не йдуть активні бойові дії.\n▪Поліпшити рівень економіки України\n▪Поповнити державний бюджет і зміцнити українську армію\n▪Мотивувати інших розвивати власний бізнес\n▪Зробити заможною українську родину\n▪Сформувати бізнес-актив у малих містах і селах\n▪Військових (хто повернувся з війни і готовий працювати)\n▪Маєте бізнес-ідею і потребуєте фінансування\n▪Якщо ви маєте власну справу в селі, чи невеликому містечку\n▪Якщо ви евакуювалися з гарячих точок і плануєте залишитись на новому місці\n▪Ті, хто втратив домівку через війну і шукає місце постійного проживання\nПрактична допомога Благодійного фонду\n“В умовах війни, ми вирішили зробити відповідь на виклики, які дає сьогодення. Хочемо дати підтримку бізнесу в малих містах і селах”, — заявила директор благодійного фонду «МХП — Громаді» Тетяна Волочай.\nКонкурс «РОБИ СВОЄ» планує підтримати до 50 бізнес-ідей, які відгукнуться для участі в проєкті. На проведення конкурсу Фонд «МХП-Громаді» виділяє 3,5 мільйона гривень.\nДовідково: Засновником, мажоритарним акціонером та головою правління МХП є український бізнесмен Юрій Косюк.\nПопередня публікаціяПершого червня дітей запрошують на безкоштовні відвідини Подільського зоопарку\nНаступна публікаціяУ Вінниці відбулись благодійні футбольні матчі\nВінничан запрошують долучитись до збору коштів на автівку для бійців з команди «Вінницькі вовки»


Кольорова країна: чи притаманні ксенофобія та расизм українцям?\n27 січня 2021, Київ 00:31\n10 липня 2008, 22:00\nГості Вечірньої Свободи: Мрідула Гош - директор Східноєвропейського інституту розвитку; Євген Корнійчук – заступник міністра юстиції; Яна Солохова - представник міжнародної організації з міграції.\nМрідула Гош, Яна Солохова\nРоман Скрипін: В Україні зростає расова нетерпимість, твердять експерти Всесвітньої правозахисної організації «Міжнародна амністія». Про це йдеться у їхній доповіді, презентованій сьогодні у Києві.\nХоча у Східній Європі та Росії ситуація є набагато гострішою. А загалом на континенті кількість нападів на мігрантів та біженців з Азії та з Африканського континенту значно зросла.\nПане Євгене, чи має Україна визнати наявність расизму та ксенофобії у себе, як наполягають представники міжнародної організації «Міжнародна амністія»?\nЄвген Корнійчук: Насправді зустріч з представниками «Міжнародної амністії» відбулася вчора вранці. І вони на цьому не наполягали. Ми насправді визнаємо, що факти у нас такі існують. А наполягати можна на тому, що інша сторона не визнає.\nІнша справа, що працювати в цьому напрямку треба разом. І ми шукаємо, в тому числі, пропозиції з боку міжнародних організацій, включаючи «Міжнародну амністію», відносно того, які саме зміни до законодавства слід було б внести, щоб ця проблема пішла.\nРоман Скрипін: А хіба в нас у законодавстві це не вирішено жодним чином? Здається, Конституція України говорить, що всі люди є рівними незалежно від національності, раси, статі і так далі.\nЄвген Корнійчук: Так не можна сказати, що це не вирішено в законодавстві. Насправді відповідні статті Кримінального кодексу існують. Але, як завжди, існує проблема імплементації законодавства.\nТобто, не можна сказати, що у нас погане законодавство. Безумовно, його можна безкінечно покращувати. Але проблема полягає в тому, що не виконується навіть те законодавство, яке існує.\nРоман Скрипін: Пане Євгене, я хотів би від Вас почути, чи є прецедент застосування Кримінального кодексу, де йдеться про переслідування за расовою ознакою чи людини інакшого кольору шкіри? Чи є у нас такі прецеденти застосування цього законодавства відповідно до тих злочинів, які здійснені?\nЄвген Корнійчук: Так, такі прецеденти є.\nМіністерство юстиції не відповідає за це питання в цілому. Це питання МВС.\nРоман Скрипін: Іван киває на Петра. Десь так виглядає.\nЯ ж запитав, чи є прецеденти? А Ви говорите: так, прецедент є.\nЄвген Корнійчук: Ніхто ні на кого не киває. Я говорю про статистику зараз. А Мін'юст такої статистки не веде.\nНа сьогоднішній день Мін'юст має дуже важливі повноваження саме щодо вдосконалення правової політики і законодавства в цій галузі. І ми говоримо про те, що існує стаття в Кримінальному кодексі, яка, на жаль,\nнедостатньо правильно застосовується.\nСаме про це у нас і йшла розмова з «Міжнародною амністією». Тобто, що зробити для того, щоб ця стаття застосовувалася в повній мірі?\nРоман Скрипін: Пане Євгене, скажіть, скільки було прецедентів застосування цієї статі?\nЄвген Корнійчук: Ще раз кажу, що у нас, на жаль, немає статистики.\nАле місяць тому я очолював делегацію України. Ми робили національний звіт по правах людини в Женеві у відповідному підрозділі Уповноваженого з прав людини. МВС давало статистику.\nЯ можу помилитися, але ще раз кажу, що це не наша статистика. У цьому році, здається, близько 10 випадків зареєстровано.\nЦе позитив з точки зору статистики, оскільки в минулому році зареєстровано 1 чи 2 випадки, а інші були зареєстровані, як хуліганства.\nРоман Скрипін: Якщо Ви визнаєте факти, що прецеденти були, то чи варто українському уряду визнати, що якщо проблема не є масовою, то, принаймні, може постати завтра — стосовно расизму чи ксенофобії. Уряд має визнати, що така проблема є, тоді, очевидно, й застосовувати якісь заходи?\nЄвген Корнійчук: Уряд визнає, що проблема існує. Ми не приховуємо проблему.\nНавпаки, я ще раз кажу, що з міжнародними організаціями у нас в конструктивному ключі йшла розмова відносно того, як зробити так, щоб законодавство застосовувалося, яку відповідальність, наприклад, мають нести міліціонери чи співробітники прокуратури, які неправильно кваліфікують такі злочини саме на расовому тлі.\nТому в цьому напрямку треба рухатися.\nРоман Скрипін: Пан Євген згадав про міліціонерів, так от, у мене ця доповідь, підготовлена «Міжнародною амністією», в руках.\nЩо цікаво? На 33 сторінці я знайшов для себе цікаві факти, скажімо, коли іноземці з іншим кольором шкіри або іншої національності спілкуються з українськими правоохоронцями.\nСкажімо, Самуель, біженець з Анголи, свідчить, що в нього взяли міліціонери паспорт на перевірку, повернули той самий паспорт, але на місці його фотографії була намальована мавпа.\nНу, гумор у міліціонерів цікавий. Але, можливо, люди ці, які виконують свою роль правоохоронців, не усвідомлюють, що це називається якраз «расова ненависть» та «ксенофобія»…\nШановні пані, чи не перебільшено проблему расизму та ксенофобії в Україні?\nЯна Салахова: Ми базуємося на тих фактах, які ми вивчаємо вже протягом двох років. Спостерігається тенденція до збільшення випадків нападів на іноземців. Ми вважаємо, що саме мотив – це расове підгрунтя.\nЯна Салахова: 2006 рік – 11 нападів, 2007 рік – це 63, з яких 8 вбивств і на сьогоднішній день, на 2008 рік, ми маємо 46 нападів, з яких 5 вбивств.\nЯкщо взяти статистику, яку ми ведемо і подаємо у наших звітах, то 2006 рік – 11 нападів, 2007 рік – це 63, з яких 8 вбивств і на сьогоднішній день, на 2008 рік, ми маємо 46 нападів, з яких 5 убивств.\nРоман Скрипін: Ви говорите про расове підгрунтя. Я розумію, що таке расове підгрунття в США, котрі пережили у своїй історії такі події, як визнали чорношкірих за рівних. Там були величезні проблеми. Ви пам’ятаєте. Вони потрапляли як раби туди. Для цієї країни ця проблема зрозуміла. Дійсно, там расове підгрунття мало місце.\nВ Україні звідки береться, за Вашими словами, расове підгрунтя? Просто ненависть до чорношкірих не може виникати або до людей з іншим кольором шкіри.\nЯна Салахова: Ксенофобія як така передбачає просто ненависть до людей інших. Для пересічної людини перш за все ознака – це колір шкіри, що вона зовсім не така, як вона. Тому, звичайно, це може бути першою ознакою…\nРоман Скрипін: А всі випадки, про які Ви говорите, свідчать про расове підгрунтя? Тобто, саме через колір шкіри були вчинені вбивства і побиття?\nЯна Салахова: Найбільше жертв становлять африканці і представники Середньої Азії, які за кольором, за зовнішніми ознаками дуже відрізняються від українських громадян.\nЯна Салахова: Так. Найбільше жертв становлять африканці і представники Середньої Азії, які за кольором, за зовнішніми ознаками дуже відрізняються від українських громадян.\nРоман Скрипін: Які свідчення були другорядні? Їм погрожували через колір шкіри, їх переслідували через колір шкіри, чи так сталося, що людину вбили, але вона просто має інший колір шкіри?\nСкільки українців помирає щодня або вбивають. Я думаю, що набагато більше, ніж тих людей, які приїхали до нас з -за кордону.\nЯна Салахова: По-перше, ці люди не знають цю особу, по-друге, частіше за все ті випадки, які ми реєструємо, або були якісь висловлювання расистського характеру, або якщо ми не бачимо інших мотивів, тобто людину не пограбували, нічого іншого не трапилося, на неї напали саме через те, що вона не так виглядає, як інші.\nМрідула Гош: Судові процеси, які були, то вже знаємо про такі випадки: вбивство корейця, вбивство нігерійця ще 2006 року, інші у 2007 році. Вже вирок винесли судові органи України, що це було саме на расовому підґрунті. Це стаття 161 Кримінального кодексу України.\nЗастосування цієї статті проблематичне, як сказав заступник міністра, що імплементація. Є проблеми.\nАле расове підгрунття, то це, знаєте, далеко не треба йти. Є вже дуже багато тих мотивів, може, варто було б когось з МВС запрошувати. Є спеціальний підрозділ, який уже фахово розбирається в цій проблемі. Ми співпрацюємо з цими людьми. І вони можуть дати і статистику. Вони розслідують, вони навіть цю статтю використовують у процесі роботи.\nІ чому треба порівняти з Америкою? Знаєте, у Зімбабве расова дискримінація має інші відмінності. Тобто, расова дискримінація – це не може бути однаково у всьому світі. Кожна країна окремо. Для кожної країни не можна порівнювати.\nРоман Скрипін: Чи є для України ця проблема масовою, і дійсно уряду варто визнавати на сьогоднішній день наявність расизму та ксенофобії?\nМрідула Гош: З дискримінацією ніяке суспільство не те, що євроінтегрується, ніяке суспільство не може визнаватися демократичним.\nМрідула Гош: Уряду дуже варто, тому що расова дискримінація – це є підгрунтя. Тобто, дискримінація як така. З дискримінацією ніяке суспільство не те, що не євроінтегрується, ніяке суспільство не може визнаватися демократичним.\nТобто, демократія передусім передбачає рівність людей. Рівність людей є аксіома. Якщо не буде рівності людей перед державними структурами, перед різними стосунками між приватним сектором і індивідом або між індивідами, то про що йдеться?\nРоман Скрипін: Українська держава має визнати цей факт?\nЯна Салахова: Звичайно.\nРоман Скрипін: З метою…?\nЯна Салахова: З метою гарантування прав і свобод тим меншинам, тобто іноземцям, які проживають у цій країні…


Рейтинг міста Рівне 2017:\nЗа підсумками проведеного моніторингу індексу публічності органів місцевого самоврядування у 2017 року місто Рівне з показником 60,4 % займає 16 місце та очолює категорію обласних центрів з низьким рівнем публічності влади. Загалом у дослідженні брали участь 24 муніципалітети. У порівнянні з попередніми роками показник публічності міста зріс (57,2 % та 12 місце у 2016 році та 52% і 13 місце у 2015 році).\nУ розрізі суб’єктів місцевого самоврядування, найменш публічними виявилися органи виконавчої влади з показником 50%. Міський голова має показник 63%, депутати Рівненської міської ради – 68%.\nОднією з причин того, що місто Рівне поступається своїм місцем у рейтингу іншим обласним центрам, є значний прогрес у збільшенні публічності, прозорості та відкритості влади інших міст – Івано-Франківська, Києва, Луцька, Вінниці, Львова, Чернівців, Чернігова, Миколаєва, Краматорська, Херсону, Сєвєродонецька, Тернополя, Кропивницького, Сум та Хмельницького.\nЗа підсумками 2017 року публічність міського голови склала 63% (саме такий показник був і у 2016 році). На офіційному сайті Рівненської міської ради та її виконавчого комітету, як і минулого року, наявна інформація про план стратегічного розвиту міста, генеральний план міста, статут територіальної громади. Доступна інформація і про заступників міського голови, про підрозділ, який відповідає за налагодження співпраці з організаціями громадянського суспільства. Всі розпорядження міського голови вчасно оприлюднюються на сайті міської ради. В 2017 році міський голова ініціював соціологічне опитування щодо ряду питань, які турбували рівнян (якою має бути новорічна ялинка; чи потрібно демонтувати пам’ятник Олеко Дундичу у парку; чи зносити «черепашки» (незаконно встановлені гаражі для машин)). Разом з тим, міський голова не виступав ініціатором громадських обговорень (громадських слухань, загальних зборів) протягом 2017 року. Міський голова має також свій окремий сайт, де інформує рівнян про свою діяльність.\nНа сайті Рівненської міської ради відсутні декларації про доходи міського голови разом з тим, їх можна знайти на сайті НАЗК. Окрема процедура прийому міським головою ініціативних груп громадян чи інших груп інтересів (громадських об’єднань, профспілок, релігійних організацій тощо) відсутня.\nПублічність діяльності виконавчих органів Рівненської міської ради оцінена на рівні 50% (показник 2016 року також становив 50%). На веб-сайті немає інформації про пільги для різних категорій населення та різних видів послуг, немає інформації, що містить формули розрахунку тарифів на комунальні послуги, не оприлюднено програму соціально-економічного розвиту міста на короткостроковий період (1 рік). Протягом останнього року не відбулося поступу у оприлюдненні інформації у форматі відкритих даних – досі немає окремого порталу відкритих даних, жодного набору даних, які мають бути оприлюднені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, на сайті Рівненської міської ради не оприлюднено. Підзвітність виконавчих органів перед громадою недостатня, далеко не всі рішення публікуються на сайті міськради вчасно. Частково відсутня інформація про організаційну структуру, місії, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси департаментів, відділів, управлінь та комунальних підприємств. Процес створення наглядових рад не розпочався при жодному з комунальних підприємств. Також не здійснювалася перевірка незалежними аудиторами річної фінансової звітності комунальних підприємств.\nСеред кращих практик відкритості, які були запроваджені у 2017 році можна назвати можливість громадян бути присутніми на засіданнях виконавчого комітету, вільно висловлювати свою думку. Анонси про час і місце таких засідань завчасно публікуються на офіційному сайті Рівненської міської ради.\nВарто відзначити незначний прогрес в публічності депутатського корпусу. В 2017 році індекс публічності депутатів Рівненської міської ради склав 68% (60% в попередньому році). Мешканці можуть без попереднього повідомлення бути присутнім на сесії Рівненської міської ради. Більшість депутатів проводять регулярний прийом виборців у визначений час та відведеному місці. На сайті Рівненської міської ради розміщено актуальні звіти про роботу значної частини депутатів міської ради. Разом з тим, не оприлюднюється інформація (звіт) про кількість коштів, виділених з депутатських фондів на потреби громадян. Не зазначена інформація на сайті ради про майновий стан депутатів (декларації про майно, доходи і витрати), але на сайті НАЗК така інформація доступна.\nВ міській раді регулярно ведеться он-лайн відеотрансляція засідань сесії, разом з тим архіви відеозаписів попередніх засідань на сайті не зберігаються, їх можливо знайти лише в ЗМІ. На сайті міської ради оприлюднюється інформація про графіки засідань постійних депутатських комісій, рішення про скликання сесії ради та проекти порядку денного. Всі проекти рішень вчасно оприлюднюються на сайті, там же розміщуються і результати поіменних голосувань.\nДля підвищення рівня публічності органам місцевого самоврядування Рівного варто оперативно запроваджувати нові ефективні практики врядування. Зокрема, запровадити просту та оперативну он-лайн взаємодію міського голови та інших представників міської влади із мешканцями. Варто покращити комунікацію мера з мешканцями Рівного через більш активну участь голови у громадських ініціативах, налагодити комунікацію через сучасні методи ведення діалогу (соціальні мережі, відведення спеціальних годин для прийому громадських активістів). Також міський голова повинен звітувати про свою роботу на відкритій зустрічі перед територіальною громадою не рідше одного разу на рік. Виконавчим органам варто оприлюднювати інформацію у форматі відкритих даних: наразі, така інформація відсутня на сайті Рівненської міської ради взагалі. Депутатам Рівненської міської ради варто здійснювати регулярні звітування перед виборцями про свою діяльність на відкритій, раніше анонсованій зустрічі, відвідувати всі сесії Рівненської міської ради, брати участь у всіх засіданнях своїх постійних депутатських комісій.\nІнформація про депутатів міської ради?42%\nЗвіт про результати діяльності міського голови?38%\nЗвітування про результати діяльності виконавчих органів ради?24%\nФінансові ресурси муніципалітету?54%\nЗвіти про результати діяльності?59%


Експеримент із е-дозволами на міжнародні автоперевезення продовжено | FEMIDA.UA\nУряд продовжив строк реалізації експериментального проекту з впровадження електронних бланків дозволів на міжнародні вантажні автоперевезення до 31 грудня 2021 року.\nЕксперимент стартував цьогоріч через транспортний портал е-послуг e-transport.gov.ua. За цей час сервісом скористалися тисячі перевізників, які позитивно оцінили його роботу.\nСтрок реалізації експерименту планувався до 31 грудня 2020 року, проте пандемія та введення карантину на території України призвели до затримки прийняття галузевого наказу для впровадження відповідних електронних бланків дозволів на постійній основі.\nУ 2021 році також планується розробити окрему електронну платформу для здійснення мультимодальних контейнерних перевезень. Наразі розробляється механізм обміну в е-форматі інформацією про видані дозволи на здійснення міжнародних автоперевезень вантажів. Окремо ведеться роботи з Урядом Казахстану над впровадженням електронних разових дозволів на здійснення міжнародних вантажних автоперевезень.\nСпрощено порядок реєстрації автомобіля


Архіпастирі трьох Патріархатів звершили спільне богослужіння у Буенос-Айресі – Raskolam.net\n23 січня 2022 року в домовому храмі в ім’я благовірного князя Олександра Невського в Буенос-Айресі (Аргентина) Божественну літургію відправили ієрархи Антіохійської, Руської та Сербської Православних Церков. Про це повідомляє mospat.\nМитрополиту Буенос-Айреському та всієї Аргентини Якову (Антіохійський Патріархат), єпископу Каракаському та Південно-Американському Іоанну, єпископу Буенос-Айреському та Південно-Центральноамериканському Кирилу (Сербський Патріархат) та єпископу Аргентинському та Південноамериканському Леоніду співслужили секретар Аргентинської єпархії Московського Патріархату протоієрей Сергій Юрін та настоятель храму в ім’я преподобного Іова Почаївського міста Сан-Мартін ієрей Олексій Лисенко.\nЄпископ Леонід звернувся зі словами привітання до архіпастирів, які взяли участь у богослужінні, і всім, хто зібрався в храмі. Як пам’ятний дар єпископ підніс ієрархам ікони благовірного князя Олександра Невського, 800-річчя від дня народження якого відзначалося у 2021 році.\nТакож прозвучало слово єпископа Каракаського і Південно-Американського Іоанна, в якому він торкнувся символіки свят, що відзначалися нещодавно, і майбутнього Великого посту.\n«Хочу подякувати нашому братові владиці Леоніду за запрошення на це богослужіння, це велика честь для мене, – сказав у свою чергу митрополит Буенос-Айресський та всієї Аргентини Яків (Антіохійський Патріархат). – Також хочу подякувати нашим братам – єпископу Іоанну та єпископу Кирилу, з якими ми сьогодні разом звершили богослужіння. Ми всі – православні єпископи, які виконують своє служіння тут, в Аргентині, у Буенос-Айресі, – відчуваємо себе братами у Христі. Як ви знаєте, братерські стосунки між Московським, Антіохійським та Сербським Патріархатами дуже давні та дуже глибокі. Так само і наш храм святого великомученика Георгія завжди відкритий для вас, дорогі владико Іоанн, владика Леонід, владика Кирило, і для всіх вас, дорогі брати і сестри. Наше братське співслужіння тут, в Аргентині, дуже важливе для всіх».\nЄпископ Буенос-Айресський та Південно-Центральноамериканський Кирило (Сербський Патріархат) подякував владиці Леоніду за братнє запрошення спільно здійснити Божественну літургію. «Мене завжди надихає можливість здійснити богослужіння разом із братами владиками, священиками, віруючим народом. Це свідчення нашої єдності у Христі. Один є Бог, Спаситель людства – Христос, і одна Церква – єдина Православна Церква. І важливо підкреслити нашу єдність у Христі».


У складі валеріани лікарської міститься жирне валеріанова масло, мурашина, валеріанова, оцтова, пальмітинова, яблучна, стеаринова кислоти, а також алкалоїди, дубильні речовини, крохмаль і натуральні цукру. На організм валеріана виявляє седативну і заспокійливу дію на нервову систему, а також має спазмолітичні та жовчогінні властивості, нормалізує серцеву діяльність і роботу шлунково -кишкового тракту. Використовується такий багатий хімічний склад рослини не тільки народної, а й традиційною медициною - у відварах, настоянки і настоях, а також краплях і таблетках. Препарати валеріани використовують при розладах нервової системи, порушенні серцебиття, при епілепсії, астмі, мігрені і коронарної недостатності.\nПри екстрасистолії повинен допомогти настій коренів валеріани: залийте склянкою кип'яченої води столову ложку подрібненого кореня і дайте настоятися протягом 12 годин. Проціджений препарат приймайте тричі на день по столовій ложці.\nВолошка синя широко поширений на території Росії, росте він по узбіччях доріг і на луках. У хімічному складі волошки виявлені з'єднання з ціанові компонентом, тому використовувати рослину потрібно вкрай обережно - воно слабоядовіто. Корисні хімічні сполуки, які були виявлені в квітках рослини: глікозид центаурін, дубильні речовини, хінна і кавова кислоти, а також солі калію, кальцію, заліза і магнію. У плодах виявлені алкалоїди, а в насінні - жирне масла. Препарати волошки знижують вміст кальцію і неорганічного фосфору в крові, що перешкоджає утворенню каменів у нирках, підвищують діурез, мають бактерицидні та протипухлинні, а також спазмолітичні і жовчогінні властивості. Настої, до складу яких входять квітки волошки, призначають при набряках ниркового і серцевого походження. Народна медицина рекомендує настої волошки при асциті, гіпертонії, сечокам'яній хворобі, подагрі та застудних захворюваннях.\nДля лікування екстрасистолії народна медицина рекомендує настій волошки, для приготування якого чайну ложку засобу потрібно заварити у склянці окропу, дати настоятися протягом години, процідити. Готовий засіб приймайте тричі на день перед їжею по 0,25 склянки в періоди загострення хвороби.\nЗдатність глоду справлятися з серцевими захворюваннями була помічена людьми давно, його препарати застосовують при лікуванні аритмії серця, гіпертонії, атеросклерозі та інших порушень в роботі серцево-судинної системи. У хімічному складі плодів рослини містяться флавоноїди й органічні кислоти, пектини, каротин, сапоніни, фруктоза і крохмаль. Глід нормалізує кровообіг в судинах головного мозку, стимулює кровообіг коронарних судин, знімають фізичну втому і збудливість.\nПри екстрасистолії народною медициною рекомендовано приймати настоянку плодів або відвар квіток глоду. Для приготування настоянки десять грам плодів залийте 100 мл горілки і дайте настоятися протягом 10 днів. Настоянку процідіть і приймайте тричі на день перед прийомом їжі по 10 крапель, розбавивши водою. Відвар квіток глоду готується таким способом: 5 г сировини залийте склянкою окропу і дайте настоятися 15-20 хвилин, після чого процідіть і доведіть об'єм ліки до 200 мл. Отриманий засіб потрібно випити за два прийоми протягом дня.\nУ складі прострілу звичайного є дубильні речовини, сапонін і протоанемонін, який в процесі сушіння локалізується в анемонін. Саме через наявність цього отруйного з'єднання використовувати препарати прострілу потрібно вкрай обережно. Фармацевти використовують траву в приготуванні препарату Pulsatilla, який використовують при лікуванні головного болю, депресивних станів, хвороб шлунка, нерегулярних місячних, мігрені, а також хвороб нирок і сечового міхура. Народна медицина використовує простріл звичайний для лікування деяких гінекологічних хвороб, невралгії, бронхіту, кашлюку, ревматизму, подагри, нефриту і гастриту. Застосовуються відвари і настоянки трави прострілу для зниження кров'яного тиску, уповільнення пульсу і дихання, також вони мають снодійним і седативну дію.\nЕкстрасистолію народна медицина рекомендує лікувати настоєм прострілу, для приготування якого залийте 2 чайні ложки трави прострілу склянкою холодної води і залишіть настоюватися на 12 годин. Готовий засіб потрібно випити за три однакових прийоми протягом дня.\nСпаржа не тільки прекрасний продукт харчування, багатий клітковиною, вітамінами і мінералами, в її складі є білки, жири і вуглеводи, комплекс вітамінів, а також мідь, марганець, селен, калій та інші мінерали. Завдяки вмісту кумаринів спаржа робить благотворний вплив на роботу серця, зміцнює судини і покращує якісний склад крові, запобігає утворенню тромбів. Каротин, який входить до складу спаржі, покращує зір і служить профілактичним засобом онкологічних захворювань. Спаржа надає позитивну дію на нервову систему, печінку і нирки, очищає легені і бронхи від мокротиння. Відомо також, що спаржа надає сприятливу дію на сечостатеву систему, вона корисна при простатиті і порушеннях сечовипускання, цукровому діабеті, інфекційних та шкірних захворюваннях.\nПри екстрасистолії народна медицина рекомендує приймати настій спаржі, для приготування якого залийте молоді пагони (3 чайні ложки) склянкою гарячої води і дайте настоятися дві години. Проціджене засіб приймайте тричі на день по столовій ложці протягом 21 дня.\nШипшина надзвичайно багатий на вміст корисних для людини хімічних елементів. Традиційна медицина використовує, в основному, плоди рослини, але народна медицина використовує також і насіння шипшини. Використовуються препарати шипшини для підвищення імунітету, загального зміцнення організму і профілактики простудних захворювань, лікування хвороб серця і підвищеного тиску, розладів сечостатевої системи.\nПри екстрасистолії приготуйте відвар насіння шипшини: столову ложку сировини залийте 0,5 літром води і проваріть протягом 10 хвилин. У проціджений відвар додайте столову ложку меду і приймайте по третині склянки тричі на день за 30 хвилин до їжі.\nДеякі засоби народної медицини можуть мати протипоказання, тому перед їх застосуванням обов'язково проконсультуйтеся з лікарем.


Надал гарантує, що дороги будуть цілими сім років - 7 ДНІВ УКРАЇНА\nНадал гарантує, що дороги будуть цілими сім років\nІз майже 140 млн. грн, передбачених цьогоріч із міського бюджету Тернополя на капітальні ремонти, на капітальний ремонт доріг у міському бюджеті виділили майже 45 млн. грн. та ще близько 40 млн. – на поточний ремонт. Про це у своєму традиційному інтерв’ю до Дня Міста Тернополя розповів міський голова Сергій Надал.\nМіський голова розповідає, як у Тернополі почали активно використовувати нові технології у ремонтних роботах. Зокрема, вперше у Тернополі використовується для ремонту доріг технологія холодного ресайклингу, яка передбачає використання залишків старого дорожнього полотна при підготовці основи для асфальту.\nЗрізаний матеріал потрапляє у спеціальну камеру, де змішується з в’яжучими та укріплюючими речовинами такими, як цемент. Таким чином, отримується набагато стабільніша основа, що за певними якостями не поступається бетону.\nТехнологія холодного ресайклингу гарантує, що дорожнє покриття буде стояти довше, не буде виникати нових тріщин. З підрядником заключають гарантійні угоди: він дає гарантію на експлуатацію доріг не менше як на 7 років. Таким методом вже відремонтовано у місті понад 14,5 тис. квадратних метрів дорожнього покриття у Тернополі.\nІнтерв’ю, Новини, Тернопіль\nPrevious Previous post: Саакашвілі: українська та грузинська влада змовилися проти мене\nNext Next post: Як крихітна Литва планує допомагати Україні


Закарпаттячко — «Гірська Тиса»\nСанаторій «Гірська Тиса» і село Кваси, в якому він знаходиться, розташовані в унікальному живописному куточку Українських Карпат, у самому серці Європейського континенту, на висоті 560 метрів над рівнем моря на безпечному видаленні від зон, схильних до повеней. Санаторій «Гірська Тиса» використовує багатовіковий досвід лікування цілющими мінеральними водами Квасів і є затишним місцем, де наші клієнти можуть комфортно відпочити й істотно поправити своє здоров'я.\nКурорт Кваси, який знаходиться в найкрасивішому місці Українських Карпат, відвіку славиться унікальними цілющими джерелами. Найбільш близькі по складу аналоги цим «квасним» водам з вмістом миш'яку є лише на французькому курорті Ля-Бурбуль, в Германії, на Камчатці і острові Сахалін.\nВзагалі, основна група родовищ найбільш коштовних вуглекислих миш'яковистих вод розміщується в альпійській (Закарпаття) і тихоокеанській (Сахалін, Камчатка) геологічних областях молодих гірничо-складчастих утворень.\nСанаторій розташований у центрі села, у 200 метрах від залізничної станції «Кваси». Поряд із санаторієм розташовані сільська рада, поштове відділення, три магазини і два кафе.\nУ комплекс санаторію входять адміністративна будівля і їдальня, спальний і лікувальний корпуси. Із спального корпусу в їдальню можна перейти по теплому критому переходу.\nСучасна лікувальна база санаторію "Гірська Тиса", в поєднанні з унікальною мінеральною водою, неповторними кліматичними і природними умовами, дозволяє ефективно проводити лікування захворювань (порушень) опорно-рухового апарату і периферичної нервової системи:\nАртрозо-артрити, артрозопатіі різної етіології у т.ч. ревматоїдний артрит, псоріатичний артрит, подагра в ст. ремісії;\nОстеохондроз хребта, у т.ч. ускладнений грижами, протрузіями, спондилоартрозом, спондилолістезом та ін;\nГіпертиреоз (підвищеної функції щитовидної залози)\nХвороби опорно-рухового апарату, периферичної нервової системи, вегето-судинні розлади у т.ч. внаслідок радіоактивного впливу;\nНаслідки травм суглобів та хребта;\nа також з наслідками хвороб, пов'язаних з дією факторів антропогенного, в тому числі радіаційного забруднення (оздоровлення працівників атомної енергетики і людей, постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС).\nПротипоказання для перебування в санаторії „Гірська Тиса”:\nІнфаркт міокарду (давність – не менше 6 місяців).\nЛікування в санаторії «Гірська Тиса» базується на комплексному застосуванні бальнеологічних, фізіотерапевтичних, фітотерапевтичних методів та природних оздоровчих ресурсів.\nГоловним лікувальним чинником санаторію є унікальна мінеральна вода Гірськотисянського родовища, що добувається з власної артезіанської свердловини. Це вода слабовуглекисла, миш'яковиста, малої мінералізації, хлорідно-гідрокарбонатно-кальцієво-натрієва, холодна з підвищеним вмістом метаборної кислоти.\nВода санаторію «Гірська Тиса» - єдина мінеральна миш'яковиста вода в Україні. Вона має неповторний склад цінних мікроелементів і має унікальні цілющі властивості, що вигідно відрізняють її від аналогів.\nЛікувальні мінеральні води, що містять миш'як, давно використовуються в світовій курортній практиці у вигляді пиття, ванн, зрошувань, душів, аерозолів, інгаляцій, для підводного масажу. Курорти з подібними водами є у Франції (Ля-Бурбуль), Німеччині (Дюркхайм), Італії (Ранченью і Льовіко), Чехії (Маріанські Лазнє). Найбільш поширено зовнішнє використання вод у вигляді ванн. Вони виявилися високоефективними при лікуванні захворювань органів опорно-рухового апарату, нервової системи, ендокринних (гіпертиреоз), обміну речовин (подагра), гінекологічних.\nУ санаторії «Гірська Тиса» створені всі умови для комфортного проживання.\nДо Ваших послуг в п'ятиповерховому спальному корпусі, розрахованому на 240 місць, пропонуються комфортабельні одномісні та двомісні номери з усіма зручностями, однокімнатні та двокімнатні номери для проживання всією родиною.\nКожен номер обладнаний необхідними меблями, телевізором (супутникове ТБ), санвузлом з душовою кабіною; в кожному номері - окремий балкон, а у номерах підвищеної комфортності є також холодильник.\nВ їдальні гостей санаторію «Гірська Тиса» обслуговують офіціанти. Розроблено спеціальний дієтичний раціон 3-х разового харчування, рекомендованого при захворюваннях опорно-рухового апарату.\nтренажерний зал, оснащений сучасним устаткуванням;\nпункт прокату спортивного інвентаря (м'ячі, шахи, шашки, бадмінтон, лижне спорядження і ін.);\nкінні прогулянки (прогулянка в кареті, прогулянка верхи);\nУ санаторії проводяться вечори відпочинку, танцювальні програми, розважальні заходи, програми релаксації, бесіди з лікарями і ін. Якщо Ви бажаєте якісно і недорого відпочити в санаторії «Гірська Тиса», Вас запрошує дружний колектив санаторію провести свою відпустку в одному з найкрасивішому куточку Західної України.\nРейсовими автобусами до міста Рахів. З Львова та Івано-Франківська, окрім автобусів, можна добратися до Рахова потягом Львів-Рахів. З Рахова маршрутками або “TAXI” до села Кваси або санаторію «Гірська Тиса»\nАдреса: Закарпатська обл., Рахівський р-н., с.Кваси\nЛариса та Дмитро\nЩойно повернулися із лікування у "Гірській Тисі" . Нам по 37 та 39 років. Обрали Гірську Тису за рекомендацією друзів, які були там минуого літа.\nВідпочинок вийшов не лише оздоровчим та лікувальним, а й цікавим - ми взяли екскурсію на Піп Іван та до Центру Європи.\nПроцедури ефективні, корисні. Кімнати нам також сподобались.\n26 лютого 2015 Цитата\nТретій рік з дружиною оздоровлюємося в Гірській Тисі. Це відмінне місце для того, що б чудово відпочити з користю для здоров'я.\nУважний медичний персонал готовий завжди надати допомогу.\nЗдорове харчування з гарною якістю. 10 з 10!\n18 лютого 2015 Цитата\nДоброго дня!!!Яхотів дізнатись ваш контактний номер.Дякую!!!\n23 червня 2012 Цитата


Peter Hammill | Біографії | Core Metal Shop :: портал важкої музики\nНа сесії він запросив деяких колишніх колег, і якось спонтанно вийшло, що платівка вийшла під ім'ям "Van Der Graaf Generator". Група продовжила роботу, але вже в 1971 році Хеммілл все-таки випустив альбом власного виробництва, складений з ранніх треків, не дуже підходили під командний формат.\nНезабаром після цього "VDGG" розпалися вдруге, і Пітер зосередився на сольній кар'єрі. У 1974-му він випустив альбом "In Camera", на якому партії всіх інструментів виконав сам. Робота вийшла похмурій і включала в себе елементи авангарду, прогресиву та симфонічної музики. У тому ж році Хеммілл дебютував як літератор, випустивши книгу "Killers, Angels, Refugees" (його друге творіння на цьому поприщі, "Mirrors, Dreams, Miracles", вийшло в 1980-му).\nУ 1975-му Пітер придумав собі альтер его Ріки Надіра і передбачив навала панку альбомом "Nadir s Big Chance". У цей же період "Van Der Graaf Generator" отримав третє народження, але паралельно з роботою в групі музикант продовжував випускати диски під своїм ім'ям. Так у 1976-му вийшла добірка любовних пісеньок "Over", а в 1978-му з'явився двійник "The Future Now", на якому Хеммілл зайнявся електронно-семпловимі експериментами. Після чергового розпаду "VDGG" Пітер продовжував співпрацювати зі своїми колегами по команді, тому не дивно, що іноді звучання його платівок було аж надто "вандерграфовскім".\nУ 1979-му Хеммілл в ролі вокаліста засвітився на першому сольнику Роберта Фріпп. У тому ж році закінчилося довгострокове партнерство музиканта з фірмою "Charisma Records", і протягом 80-х його альбоми видавалися різними маленькими лейблами. Кращими роботами цього періоду вважаються "A Black Box" і "Sitting Targets", де Пітер вдало поєднав експериментально-авангардну і лірічіско-попсову складові своєї творчості.\nУ 1982 році Хеммілл з'явився в якості бек-вокаліста на четвертому альбомі Пітера Гейбріела, а 10 років по тому те ж саме повторилося на "Us". Також у середині 80-х Пітер почав співпрацювати з программером Полом Рідаут, завдяки чому на світ з'явилися такі електронно-орієнтовані платівки як "Skin", "And Close As This", "In a Foreign Town". У 1992 році Хеммілл заснував власний лейбл "Fie!", На якому виходили всі його наступні альбоми. Протягом 90-х роботи Пітера з'являлися регулярно, але більшість з них базувалося на баладному матеріалі, де голос музиканта супроводжувався звучанням акустичної гітари і електропіано.\nЗ усіх альбомів того періоду варто відзначити оперу "The Fall of the House of Usher", вперше побачила світ у 1991 році (роботу над нею Хеммілл і його колишній колега по "VDGG" Кріс Джадж Сміт почали ще в 70-х). Згодом Пітер кілька переробив її і в 1995-му випустив як "The Fall Of The House Of Usher (Deconstructed & Rebuilt)". Незважаючи на солідний вік і перенесений в 2003 році серцевий напад музикант продовжував трудитися і в новому тисячолітті, а в 2005-му разом з Гаєм Евансом і Х'ю Бентоном знову привів у дію "Генератор Ван Дер Граафа".


Справжня любов проявляється в дрібницях! | Наша медицина\nСічень 13, 2019 admin Цікаві факти 0\nДеталі й дрібниці визначають різницю в будь-якому прояві нашого життя. Особливо вони помітні в стосунках пар, так як щодня підживлюють кохання, турботу і ніжність партнерів.\nАдже не любов підтримує і зберігає відносини, а навпаки, ставлення людей один до одного підтримує в них це прекрасне почуття. Кожній людині, щоб не померти духовно, необхідні повагу і турбота, точно так же, як фруктовому саду, щоб він не висох, а приносив свої плоди.\nЛюбов проявляється в дрібницях, в деталях, які стають частиною нашого життя день у день. В обіймах. Поцілунках. Турботі і захисті. У спільному сні і відпочинку. У перегляді фільмів. У прогулянках «за ручку». У несподіваних зізнаннях в любові. У поцілунках крадькома. У самих незначних речах.\nІ якби все це не було любов’ю, то вона б нічого не була варта і ми не змогли б так жити. І причина, по якій це саме так, абсолютно неважлива, тому що любов не потребує розуміння, нею потрібно жити і демонструвати її при кожному зручному випадку, кожен день, кожну хвилину.\nАдже це саме ті іскорки, які підтримують вогонь, тільки тут мова не про полум’ї пристрасті, а про щось більше, про істинну велич прекрасного почуття під назвою «любов«. І насправді життя в любові досить проста, і зовсім не обов’язково ускладнювати речі штучно.\nЗрештою ви зрозумієте, що маленьке завжди виявляється важливішим великого. Розмови о третій ранку, спонтанні посмішки, вбивчі фотографії, які змушують вас сміятися в голос, вірші з десяти слів, які змушують вас плакати. Улюблені книги, про які ніхто нічого не знає, квітка у волоссі або кави в одиночку … Ось що дійсно має цінність; крихітні речі, які викликають у нас бурю емоцій.\nМіж буквами і кофеїном.\n«Любов проявляє себе в деталях, в турботі і занепокоєння, а іноді навіть і в істериках … Займатися любов’ю означає прокидатися кожен день разом з одним і тим же людиною в голові, який займає ваші думки, робити його щасливим, піклуватися про нього, змушувати плакати від сміху і радості, говорити красиві слова і завжди ставити його вище всього іншого «.\nСправжня любов не вимагає, але віддає. Хотіти і любити – це не синоніми підпорядкування і залежності, а навпаки, свободи вибору і задоволення.\nУ будь-якому випадку дуже важливо не заплутатися в термінології, яку сьогодні прийнято використовувати. Потрібно прагнути не до відособленості, а до здорової прихильності. Тобто ця прихильність повинна стати емоційним вибором, вільним від відчуття ненадійності і будь-яких вимог.\nАдже відособленість означає відсторонення, це вже не любов і навіть не перевагу, а до чого все це тоді ..?\nЗ іншого боку, буде краще позбутися надмірно романтичних уявлень, тих, що нам малював Дісней або показували в голлівудських фільмах.\nАдже більшість з нас, самі того не усвідомлюючи, буквально ввібрали в себе принципи бажаних відносин, які передбачають певну «суперпрівязанность», яка, по суті, є джерелом емоційної залежності, вимог і нереалістичних очікувань.\nСправжня, істинна любов далеко не досконала, але вона будується і тримається на щирості, довірі та взаємоповазі, це її основні стовпи. Така любов з самого початку пестить розуміючими поглядами і поцілунками. Вона абсолютно безстороння. І вона залишає певну свободу, простір для життя і дій, але ніяк не обмежує.\n«Любов триватиме до тих пір, поки ви про неї дбаєте, а піклуватися про своє почуття ви можете стільки, скільки захочете. І те, що любов проявляється в деталях, є частиною теорії, що все під контролем, все в наших руках. Просто реальність така, що ми не завжди знаємо, як здійснити задумане. Подумайте над цим … »\nЩо спільного у міцних і стабільних пар?\nІдеальна любов – це насправді якась ментальна конструкція, яку ми наділяємо певними характеристиками, бажаними для нас. Але дуже часто вона не збігається з реальною дійсністю, адже не існує ніякої чарівної формули для того, щоб створити здорові та стабільні відносини.\nІ тим не менше дослідник Джон Готтман виділив п’ять стовпів, на яких тримаються найбільш стабільні і тривалі стосунки, на його думку, саме вони допомагають людям ефективно підтримувати свої почуття один до одного.\n1. Захоплення і милування\nУ стабільних і міцних парах партнери здатні гідно оцінювати один одного, позитивно оцінювати визначальні риси характеру. І це не відверте і самозаглиблення вираз якостей іншого, а демонстрація уваги по відношенню до нього.\nДуже важливо сприймати відносини з позиції «ми», а не «ти і я». І так повинно бути з самого початку і до логічного завершення, тобто обидва партнери завжди несуть однакову відповідальність за те, що відбувається між ними.\n3. Глибоке знання своєї другої половинки і відносин\nВ успішних парах партнери знають, як можна пробудити інтерес один в одному, а що не матиме результату. Крім того, вони, як правило, висловлюють свої думки і бажання абсолютно відкрито, без страхів і хвилювань.\n4. Труднощі – життєві уроки\nМіцні відносини припускають спільні дії у всьому і в першу чергу в подоланні труднощів і проблем (без яких все одно ніяк не обійтися), тоді і вони сприймаються позитивно.\nУ стабільних парах знають, що є труднощі, які можна подолати, а є ті, з якими потрібно змиритися і жити. Відмінності ж між собою і партнером вони сприймають, скоріше, як перевага і гідність, ніж як недолік.\nВиходить, що нам годі було шукати ідеальну любов, потрібно прагнути знайти реальну, просту і задовольняє наші потреби. І пам’ятайте, що хороші і міцні відносини зовсім не означають життя без конфліктів і суперечок, але вони припускають вміння вирішувати ці нелегкі ситуації, йти на компроміси, усувати розбіжності або ж жити з тими, які усунути неможливо.\n«Стабільні і щасливі пари – це зовсім не ті, де партнери схожі, а ті, де вони навчилися піклуватися один про одного, розуміти і приймати. Іншими словами, це ті люди, працюють над своїм почуттям кожен день і підживлюють любов за допомогою різних маленьких деталей «.\nЗріла любов: коли почуття пробуджуються в потрібний момент\nВапораб: 12 альтернативних способів застосування


Бойовики збили два літаки | ВСЕ - сайт чесних новин\nОпубліковано vse.rv.ua Срд, 23/07/2014 - 14:56 На Донбасі бойовики збили два військові літаки. Про це "Українській правді" повідомив прес-офіцер Олексій Дмитрашковський.\n- Дійсно збито два українських літаки в районі населеного пункту Саур-Могила. Обставини, чим вони були збиті та доля льотчиків - поки невідомі. Працює спецзагін на місці падіння літаків, - сказав він.