Відкриваємо сезон: погода на зимових курортах України - Перший Житомирський\nГоловна Цікаво Відкриваємо сезон: погода на зимових курортах України\nУ Карпатах уже давно випав сніг — саме час планувати гірськолижний тур чи мальовничу фотопрогулянку! За прогнозом Sinoptik.ua, сніголавинна ситуація дозволяє безпечно кататися на лижах і сноубордах, рівень небезпеки на Чорногорському хребті помірний. Рятувальники рекомендують уникати лише крутих схилів, де сніг недостатньо закріплений.\nЦього тижня найвисокогірніший український курорт зустрічає туристів хмарною погодою — сніг падає майже щодня. За даними Sinoptik.ua, лише у четвер та на вихідних встановиться ясна погода. Температура повітря вдень ще стабільна, можливі перепади від -4 до +4 °С. Уночі стовпчики термометрів опустяться до -5…-7 °С. Упродовж тижня буде практично безвітряно, а до п’ятниці, 10 грудня, очікується вітер до 8–10 м/с. Висота снігового покриву — близько 50 см, проте через нестабільність погоди у Карпатах на початку грудня ця цифра постійно змінюється.\nНайближчого тижня у Буковелі буде хмарно, сонце визирне з-за хмар лише 9 та 11 грудня. В решту днів можливі опади — дрібний сніг, а ближче до кінця тижня — сніг із дощем. Температура повітря коливатиметься в межах -2…+2 °С. Уночі стовпчики термометрів можуть опускатися до -9 °С. Тут вітряніше, ніж на Драгобраті: ближче до кінця тижня швидкість вітру сягатиме 15–16 м/с. Про рівень снігу можна не турбуватися — тут його замінюють штучним: гармати вже активно «напилюють» схили.\nУ Славському висота снігового покриву поки що невелика порівняно з іншими курортами — близько 15 см. Оскільки курорт розташований нижче, ніж Драгобрат та Буковель, середня температура повітря тут вища: за даними Sinoptik.ua, вдень очікується від -1 до +5 °С. Уночі стовпчики термометрів покажуть до -3…-4 °С. На сонячний тиждень можна не розраховувати: буде хмарно із проясненнями, можливий дрібний сніг із дощем.\nЗагалом погода в Карпатах ще не стабілізувалася — можливі раптові дощі й непередбачувані сонячні дні. Сніговий покрив ще не досяг свого піку, натомість на трасах поки що немає черг. Ну а якщо в гори ви вирушаєте насамперед заради фантастичної природи та чистого повітря, перша половина грудня підійде ідеально.\nПопередня статтяНа Житомирщині 2022 рік планують оголосити роком Івана Огієнка\nНаступна статтяУ Житомирі поблизу школи маршрутка в’їхала в автомобіль


Воля громади №8\nЦього тижня представники так званої галицької інтелігенції підписали заяву на підтримку реформ Віктора Януковича.\nКажу так званої галицької інтелігенції, бо не може інтелігент, а тим паче інтелігент галицький підтримувати людину, яка здійснює відверто антиукраїнську політику. Та й реформи від Януковича - це гучно сказано...\nТак звана галицька інтелігенція угледіла “запровадження суспільних стосунків, направлених на покращення життя українців”. “Стратегія, обрана Президентом, неминуче дасть свій позитивний результат”, - сказано в заяві. На її думку, “Україна набуває все більший авторитет на європейському напрямку та серед інших держав світу”.\nВсе це було би весело, якби не було так сумно...\nПригадуєте події 1999 року, коли Леонід Кучма балотувався на другий президентський термін? Галицька інтелігенція також підтримала його. Але принаймні тоді людей можна було зрозуміти, адже до другого туру президентських перегонів вийшов і лідер комуністів Петро Симоненко. А сам Леонід Кучма урочисто пообіцяв, що Україна побачить іншого президента. Побачили...\nСправа Кучми виявилась невмирущою. Його здібний учень Віктор Янукович за рік зробив те, чого не вдавалося Кучмі: зосередив у себе стільки влади, що таке не снилось, мабуть, і генсеку в СРСР. Та й Ющенко, як вірний учень Кучми, ні в чому не схибив, принісши глибоке розчарування в суспільство. А хіба Юлія Тимошенко далеко відійшла від своїх “братів по крові”?\nЛеонід Кучма може пишатися: його “школа” керівництва країною процвітає. Україна відкинута на десятиліття назад. Подолати прірву між нами і, скажімо, Європейським союзом чи цивілізованим світом одним стрибком уже не можна...\nНа зміну політикам Кучми старшого покоління ідуть молоді політики, теж вихованці Леоніда Даниловича - Яценюк, Тягнибок...\nУкраїна здійснить економічні й політичні реформи лише тоді, коли закінчиться епоха Кучми, коли насаджування радянщини зміниться процвітанням українського в нашому житті.\nХто стане національним лідером, який об’єднає Україну? Нині нам пропонують вихованців Кучми, аби ще на десятиліття продовжити його епоху...\nСТО ДНІВ ВАСИЛЯ ПЕЦЮХА І ЙОГО КОМАНДИ\nУ вівторок, першого березня, міський голова Стебника Василь Пецюх провів прес-конференцію. Разом з ним перед журналістами за сто днів роботи прозвітували секретар міської ради Роман Івасівка і заступник міського голови Петро Веклюк. Мер пообіцяв, що такі зустрічі з представниками засобів масової інформації стануть традиційними й проводитимуться в першу п’ятницю кожного місяця.\nВасиль Пецюх повідомив, що був прийнятий міський бюджет. Його загальний фонд склав один мільйон 700 тисяч, а спеціальний - один мільйон 118 тисяч гривень. Змінився принцип формування бюджету, відмінили ринковий збір і комунальний податок. На думку міського голови, прийнято оптимальне рішення щодо бюджету.\nМер і його команда працювали над тим, щоб подати заявки на отримання коштів за цільовими програмами: по капітальному ремонту доріг, по грошах на об’єднання співвласників багатоквартирних будинків, по теплопостачанню. Зараз готуються відповідні пропозиції по коштах на капітальний ремонт ліфтів і вуличне освітлення.\nОсновним питанням для Стебника міський голова вважає ситуацію навколо “Полімінералу”. Він провів розмови з керівником підприємства Миколою Яковлєвим і міським головою Дрогобича Олексієм Радзієвським. Оскільки два етапи приватизації “Полімінералу” не відбулись у зв’язку з відсутністю попиту, вирішили розділити завод на два підприємства. Одне з них буде створене на базі першого рудника. Планується його приватизувати і відновити виробництво.\nМіський голова і його команда подали відповідні пропозиції до Львівської облдержадміністрації щодо залучення коштів і використання приміщень і земельних ділянок, які є в Стебнику.\nЗупинився міський голова на питанні приватизації другого поверху гуртожитку на вулиці Мельника, 4 а. Суд зобов’язав продати це приміщення одному дрогобичанину, який виграв конкурс. Це було ще за попередньої влади. Нинішніх депутатів не задовільнила ціна, та й сам власник погодився заплатити більше. Остаточно це питання вирішать на сесії міської ради.\nВасиль Пецюх констатував, що громада остаточно втратила меблевий магазин. Колишні власники перепродали приміщення іншим людям. Міський голова звернувся до них з пропозицією допомогти відремонтувати дороги в Стебнику і придбати новий сміттєвоз. “Якщо це проігнорують, - сказав він, - будемо думати, що робити далі”.\nДо здобутків своєї команди міський голова відніс заборону міськвиконкому торгувати спиртними напоями в нічний час і намір створити громадську вбиральню в центрі міста. Також була створена Громадська рада при міському голові, яка намітить основні напрямки соціально-економічного розвитку міста.\nМабуть, важко говорити про якісь предметні здобутки за сто днів роботи, а тому звіт міського голови виглядав радше як протокол намірів. Наступні сто днів покажуть, наскільки ефективною є робота нинішньої стебницької владної команди.\nЧИ ЗАПРАЦЮЄ СПОРТЗАЛ У НАРОДНОМУ ДОМІ?\nВідтак виступив секретар міської ради Роман Івасівка. Він розповів, що за цей час проведено п’ять сесій міської ради (остання ще не завершена). Створено депутатський клуб, який обговорює питання, які виносять потім на сесії. На його думку, робота депутатського корпусу налагоджена і він працює спільно з командою міського голови.\nЗа своїми посадовими обов’язками Роман Івасівка є ще й куратором медицини, освіти та культури. Нині болючою проблемою є так звана оптимізація медиків у Стебницькій міській лікарні. На думку секретаря міської ради, Дрогобич хоче провести скорочення за рахунок стебницьких медичних працівників. На його думку, це потрібно зробити пропорційно до кількості мешканців Стебника і Дрогобича, тобто в співвідношенні один до п’яти.\nЗупинився Роман Івасівка і на питаннях розвитку спорту в Стебнику. Зараз ведуться переговори щодо реконструкції спортивного залу в Народному домі. “Є надія, що вже цього року він працюватиме”, - сказав секретар міської ради. Очевидно, мова йтиме і про посаду спортінструктора. Як відомо, попередня влада лише говорила про цю проблему, але не розв’язала її. Побачимо, чи вдасться це зробити нинішній владі.\nЄ домовленість з керівниками структури “Спорт для всіх” на обласному рівні щодо створення відповідних відділень у Стебнику.\nЧИ ТОРКНУТЬСЯ РЕФОРМИ КП “МВУЖКГ”?\nВідтак про свої здобутки за сто днів розповів заступник міського голови Петро Веклюк. Він відповідає за роботу житлово-комунального господарства в місті.\nЗвичайно, його левова частка часу була звернена на роботу КП “МВУЖКГ”. За словами Петра Веклюка, це підприємство потребує реформ, має бути здійснена жорстка економія коштів і повинні поступити додаткові надходження. З 14 осіб керівного складу вже скорочено п’ять, а це щорічна економія коштів на зарплату в сумі 110 тисяч гривень. КП “МВУЖКГ” надаватиме послуги з ремонту внутріквартирної сантехніки й електророзводки.\nЯкщо раніше працював один сміттєвоз, то тепер два. Крім того, є угода з трускавецьким КП “Наше місто” про надання ще одного сміттєвоза. За словами Петра Веклюка, ситуація з вивезенням сміття стабілізувалася.\nПрийняте рішення про звільнення мешканців першого поверху в багатоповерхових будинках від оплати за користування ліфтом.\nНе задоволений заступник міського голови рухом маршруток на Дрогобич. Водії не дотримуються графіків. Здійснюються перевірки, вивчається питання про зміну перевізників, перехід зі старих машин на сучасні автобуси.\nНині на балансі КП “МВУЖКГ” знаходиться 28 будинків, а мешканці ще 27-ми створили об’єднання співласників багатоквартирних будинків. Схоже, що вже цього тижня цей баланс схилиться на користь ОСББ, бо про свій намір створити об’єднання заявили мешканці будинку на вулиці Степана Бандери, 4. “Ми будемо сприяти у створенні нових ОСББ”, - заявив Петро Веклюк.\nЗдійснюється програма благоустрою. Комунальники виготовили урни для сміття. Коли потепліє, їх забетонують і встановлять. Є домовленість з підприємцями, які також біля своїх магазинів встановлюватимуть подібні урни.\nДОРОГА НА ТРУСКАВЕЦЬ СТАНЕ ЄВРОПЕЙСЬКОЮ?\nУ журналістів було багато запитань до керівництва стебницької влади, але не всі з них за браком часу вдалося задати.\nНасамперед мова зайшла про ймовірну приватизацію Народного дому. Секретар міської ради Роман Івасівка заперечив це і запевнив, що дане приміщення не спіткає доля меблевого магазину.\nБуло з’ясовано питання, чому останнім часом маршрутки не їздять до лікарні. Заступник міського голови Петро Веклюк сказав, що була аварія на водогоні, наслідки її усунені, тепер маршрутки їздять.\nЗацікавило й питання ремонту дороги на вулиці Трускавецькій. Влада щороку кидає в болото в прямому сенсі цих слів чималі гроші, а дорога й далі розбита. Василь Пецюх запевнив, що цьогоріч на капітальний ремонт цієї дороги з міського бюджету буде скеровано 640 тисяч гривень. Сподіваються стебничани і на допомогу з дрогобицького і обласного бюджету. Зараз здійснюється робота над підготовкою якісної документації. Та й сама дорога має бути якісною, послужити 7-10 років. Для цього шар асфальту має бути 4-5 сантиметрів. Також треба провести так зване каналізування. Щодо попередніх виконавців робіт, то одна з фірм за наслідками перевірки має повернути гроші за неякісне вик-нання ремонту.\nЙшла мова й про загальноосвітню школу N 18. Міський голова запевнив, що її не віддадуть нікому, хоча чимало підприємливих людей накинули на неї оком.\nГоворив Василь Пецюх і про виклики до прокуратури колишнього мера Романа Калапача і колишнього секретаря ради Геннадія Куцана. Після закінчення їхньої каденції зникло чимало важливої документації. Нині міська влада вивчає питання так званої діяльності “Стебникводоканал”, адже якщо не буде узгоджена система взаєморозрахунків з фірмою “Альфа плюс”, про що неодноразово писала наша газета, то це може вилитися в суттєві втрати коштів.\nНасамкінець Василь Пецюх закликав журналістів до співпраці й запевнив, що готовий надати їм будь-яку інформацію.\nКОЛИ В СТЕБНИКУ ЗНИКНУТЬ СМІТТЄПРОВОДИ?\nНа понеділковій нараді в Стебницькій міській раді голови ОСББ акцентували увагу на тому, що сміттєпроводи у багатоповерхових житлових будинках відслужили свій вік. Термін їх експлуатації давно закінчився.\n- Тому для нас доцільніше вивозити сміття з контейнерів, що розташовані на сміттєвих майданчиках, - сказала голова ОСББ Богдана Мицак. - Обсяг виконаних робіт значно зменшується. Для того, аби вигребти сміття з сміттєпровода, потрібно затратити майже цілий день. А щоб висипати його з контейнера – усього декілька хвилин.\nТа, як розповіли інші голови ОСББ, не тільки в цьому полягає недоречність використання сміттєпроводів, що давно вже відслужили свій експлуатаційний вік. Влітку, коли на вулиці спека, переповнені сміттєпроводи жахливо смердять. А інваліди-сміттєвози, що належать КП “МВУЖКГ”, не в стані їх вчасно очищати від сміття. Це призводить до поширення в будинках та прилеглих до них територіях антисанітарного стану, за що голів будинкових об’єднань постійно штрафує санепідемстанція. За таких “сприятливих” умов швидко розводяться щурі. А проводити їх знищення, що в даному випадку є просто необхідним, – це зайва трата коштів. Та й сам обсяг виконаних робіт щодо вивезення сміття з сміттєпроводів – затратний.\n- Сміття в сміттєпроводи висипають мешканці восьми під’їздів мого будинку, - сказала голова ОСББ Євгенія Грицик. - Тож для того, аби погрузити їх в контейнери, йде півдня. А як у свій час „кубікувала” вивіз сміття бухгалтерія комбінату міського господарства м. Дрогобича, дописуючи нам зайві куби ... За такого шубравства виходили неіснуючі космічні суми.\nЗаслухавши виступи голів будинкових об’єднань, керівники міста дійшли висновку, що висипати сміття потрібно лише в контейнери, а не в сміттєпроводи, які взимку замерзають, а в спеку є розповсюджувачами антисанітарії. Залишилася “дрібничка”: зробити все, аби сміттєпроводів більше в Стебнику не було.\nПрезидент України Віктор Янукович 26 січня 2011 року присвоїв почесне звання “Мати-героїня” чотирьом мешканкам Стебника. Двом з них - Волзі Марії Михайлівні та Головіній Агаф’ї Якимівні вже виплатили одноразову допомогу в розмірі семи тисяч гривень. А Губицька Емілія Петрівна та Герасим Марія Федорівна очікують своєї черги. Окрім того, цим відчайдушним і сміливим жінкам держава щомісяця доплачуватиме надбавку до пенсії у розмірі 262 гривні 50 копійок.\nПРИВАТНИКИ ВІДМОВИЛИСЬ ВІД ПОСЛУГ\nЗаступник міського голови Петро Веклюк повідомив, що у приватних секторах Сільця та Колпця 15 власників житлових будинків відмовились від послуг КП “МВУЖКГ”, розірвавши з цим підприємством угоди. Причиною таких радикальних дій стало систематичне невивезення сміття з території приватного сектора. За що люди платили гроші, якщо сміття не вивозилося?\nЗа словами заступника міського голови Олега Веклюка, першими з державних цільових програм житлово-комунального господарства надійдуть кошти, які було закладено на ремонт дахів тих будинків, що знаходяться на балансі ОСББ. Наразі уточнюється сума та обсяг робіт. Про терміни надходження грошей Олег Веклюк не повідомив.\nІНВАЛІДИ ВІД “ПОЛІМІНЕРАЛУ”\nМинулого року внаслідок професійного захворювання від праці на ДГХП “Полімінерал” інвалідом другої групи став зварник Зіновій Спариняк, а інвалідом третьої групи – слюсар Мирон Михайлюк.\nСьогодні, в останню неділю перед Постом, Церква згадує вигнання Адама з раю. Зачинено райські двері, осиротів людський рід, і ми разом з Адамом плачемо і просимо повернути нас до втраченого раю. Плаче кожна душа, просячи Бога повернути їй Божу любов. А Бог своєї любові від нас ніколи не віднімав. Це ми далеко від Нього відійшли і не чуємо вже Його близькості і Його голосу.\nІ ось на початок Великого Посту ми згадуємо про своє сирітство без Бога, згадуємо про рай – втрачену батьківщину і збираємося духом, щоб повернутися до Бога Отця. Але відбувається це не лише з кожним зокрема, але і з усіма разом. Так колись люди, які покидали місце поневолення й утікали на свободу, збирали свої немічні сили разом, щоб стати вільними. Для того щоб стати вільними, всі мусили бути єдиними і примиреними між собою. Ніхто не вижив би у страшній пустелі, якби кожний не піклувався про кожного, якби біда одного не стала бідою всіх.\nТак і ми перед Постом збираємося воєдино і йдемо в путь. Для того щоб звільнитися від рабства гріхів, нам треба усвідомити, що лише з’єднані один з одним любов’ю, милосердям, співстрахуванням ми можемо того досягнути. Тому перед початком Великого Посту ми стаємо перед образом Христа і Богоматері і просимо їх Прощення. Христос був убитий дітьми Адама, а ми також є його нащадками. Ми просимо прощення у Христа, якого ми прибили до хреста, просимо, щоб, дивлячись на Його Хресну жертву, ми знайшли в собі сили принести Йому своє життя, свою любов у Подяку.\nІ у Божої Матері ми повинні просити Прощення. Її Син загинув від наших гріхів. Тому, якщо Вона простить, то ніхто нас уже не засудить…\nТому роздивімось довкола себе і простім усіх, щоби ступити на дорогу від землі до Неба, від рабства до Свободи, щоби не йти нам з важкими кайданами, а йти легкою ходою за Христом, куди б Він не пішов: в Пустиню на спокуси, до людей, щоб виявити любов. Тому дай нам Боже отримати мир від Господа, від Матері Божої, від людей – і ми це отримаємо, якщо самі дамо їм прощення і любов.\nОтець Андрій ОСЕРЕДЧУК\nЯРМАРОК У НАРОДНОМУ ДОМІ\nМабуть, не від хорошого життя керівництво Народного дому змушене віддавати коридори приміщення для торговців різним крамом. Мабуть, у Галичині в Народних домах “Просвіти” до приходу більшовиків годі було собі уявити подібну картину. Такі заклади тоді будувались на народні гроші, й люди цінували їх як свою святиню. Нині життя змінилось, і радянський менталітет глибоко в’ївся в нашу свідомість. Не будемо моралізувати й когось у чомусь звинувачувати. Культура, як і освіта й медицина, нині загнані в глухий кут, державна політика фактично стала антиукраїнською. Тут головне вижити, не втратити бодай того, що є. Дай Боже, аби ярмарки допомогли не зруйнувати нашу культуру вщент. Але хочеться вірити, що прийдуть кращі часи, коли наша культура однозначно буде асоціюватись з духовністю, і не потрібно буде проводити жодних ярмарків, аби вижити...\nНовини регіонального шоу-бізнесу\nСТЕБНИЧАНИ ЗАВОЙОВУЮТЬ ПРИХИЛЬНИКІВ\nРок-групи Дрогобиччини й окремі музиканти не лише виступають на наших теренах, завойовуючи серця нових прихильників, а й виходять на аудиторію Львівщини й України. Цим вони створюють гарну конкуренцію російськомовній попсі, яка заполонила ефіри телебачення і радіо.\nСтебницька рок-група “82172” - серед кращих\n27 лютого прихильники справжньої чоловічої музики мали змогу побувати на вечірці “Old Friends Fest”, яка відбулась у Дрогобичі в приміщенні районного Народного дому. Незважаючи на відсутність реклами, організаторам таки вдалося зібрати численну аудиторію любителів важкого року.\nЩо найприємніше, серед учасників концертної програми була рок-група зі Стебника – “82172”, музиканти якої продемонстрували досить пристойний рівень виконання та володіння інструментами. Як зазначив лідер групи “Мері” Віктор Винник, якого можна було побачити серед глядачів, цього вечора стебничани були фактично одними з кращих за професійністю груп, що виступали на цій вечірці.\nЗагалом метою даного заходу була популяризація рок-музики в регіоні, а також спроба об’єднати на одній сцені представників різних субкультур рокового спрямування. Отож глядачі у цей вечір, окрім стебничан, мали змогу послухати групи “Туди-сюди”, “Реліквію”. Завершувала програму вже добре знана в регіоні та поза її межами група “X-Projekt” (лідер гурту - Віталій Гудзій). Як зазначив головний ініціатор проведення вечірки Андрій Судома, учасник львівської групи “Судома”, це не кінець і на травень у Дрогобичі заплановано провести подібний захід.\nОксана Винницька – випуск дебютного альбому не за горами\nНещодавно стало відомо, що співачка Оксана Винницька незабаром презентуватиме широкому загалу свій дебютний альбом. Які пісні увійдуть до нього - наразі залишається таємницею, але достеменно знаємо, що презентацію нової платівки слід очікувати після Великодня. Дану інформацію Оксана підтвердила у телефонній розмові з журналістами.\n“МЕРІ” на Першому Національному\nГрупа “Мері” продовжує активно концертувати. Цього тижня на неї очікує виступ на зйомках проекту “Наша пісня”, який транслюється на Першому Національному. Продюсером даного проекту є Михайло Поплавський. Цього разу Віктор Винник презентуватиме публіці пісню “Зерна”, яка увійшла до другого альбому групи - “Війни в прямому ефірі”.\nЯРЕК – чергова прем’єра\nВ переддень Св. Валентина стебничанин Ярек презентував нову пісню “Королева тіней”. Першими її почути випала нагода мешканцям Підбужа, куди Ярека запросили до участі в концерті з нагоди свята закоханих. Не так давно у Ярека відбулась прем’єра пісні “Так або не так”, яка разом з “Королевою тіней” має увійти до дебютного альбому співака.\nДрогобицький “Метеорит” в українському ефірі\nДрогобицька група “X-Projekt” нарешті завершила роботу над новим відеокліпом , який було знято на композицію “Метеорит”. Зйомки здійснювала дрогобицька студія “Провінція”, а режисером кліпу став Олег Бачинський, відомий за відеороботами для групи “Мері”. Першими побачити “Метеорит” випало глядачам телеканалу “Ентер-мюзік”, а також інтернет-аудиторії. Офіційна ж презентація кліпу відбудеться 30 квітня в Ужгороді, а на травень запланована презентація у Львові. Чи відбудеться презентація в Дрогобичі – питання часу і обставин.\nДо 140-річчя Лесі Українки\n“ДИВОСЛОВО” МОВОЮ ПОЕЗІЇ\nНі, я жива!\nщо не вмирає!”\n“Кожним словом, кожним променем думки, кожним болем своїм живе в душі нашого народу людина, що їм’я її Леся Українка”.\nТакими поетичними словами Олеся Гончара розпочала літературно-музичну композицію “Ні, я жива! Я буду вічно жити! Я в серці маю те, що не вмирає!”, присвячене 140-ій річниці від дня народження Лесі Українки, керівник мовно-літературної студії “Дивослово” Стебницької загальноосвітньої школи N11 Оксана Ярославівна Захарів.\nВедуча Ірина Калита, учениця десятого класу, і всі члени мовно-літературної студії правдивою дійсністю перенесли присутніх у минуле життя Лесі Українки. Десятикласниця Христина Дуб майстерно зіграла роль Лесі, показавши радість, спів, біль, милосердя геніальної поетеси. Анна Кузьо з десятого класу ввійшла в образ Олени Пчілки - матері поетеси, яка була для Лесі вчителем і порадником, дала їй усе: талант, освіту, літературну долю, придумала для неї псевдонім.\nНа літературно-музичній композиції прозвучали поезії Лесі Українки “Надія” у виконанні Влади Бойко (5-А клас), “Мій шлях” (Юлія Карпюк, 9-А клас), “До мого фортепіано” (Галина Нафус, 9-Б клас), “Давня весна” (Наталія Зельман, 10 клас),“Як я люблю оці години праці...” (Юлія Малетич, 9-А клас), “Все, все покинуть, до тебе полинуть...” (Ілона Купич (10 клас).\nПоезії про Лесю Українку декламували учениці 5-А класу Христина Макарова та Оля Химин.\nУ виконанні учениці 3-А класу Яни Яськів прозвучала пісня на слова Лесі Українки “Сontra spem spero” під музичний супровід вчителя музики Івана Йосиповича Калапуня.\nНаталія Бонтей (9-А клас) і Марко Куць (5-А клас) інсценізували вірш поетеси “Мамо, іде вже весна...”.\nНеповторною була сценка Сергія Мержинського і Лесі Українки, яку відіграли Олег Віватенко (10 клас) і Христина Дуб.\nЗавершилося свято монологом Мавки з драми-феєрії “Лісова пісня” у виконанні Ірини Залютинської (10 клас) під музичний супровід Гната Андрія (9 клас), який грав на сопілці.\nДиректор школи Зеновія Мирославівна Левицька звернулася до учасників літературної композиції зі словами подяки. Вона наголосила, що найкращою шаною пам’яті для доньки українського народу є ростити в серцях молодого покоління посіяні нею зерна добра, краси, мужності, волі та незалежності.\nЧитаймо, вивчаймо творчість геніальної поетеси, пробуджуймо в собі національну і громадянську совість!\nучениця 10 класу Стебницької загальноосвітньої\n1669 - У Глухові обрано Дем’яна Многогрішного гетьманом Лівобережної України\n1827 - Народився байкар Леонід Глібов\n1866 - У Києві відкрито публічну бібліотеку (тепер Національна парламентська бібліотека України)\n1919 - Народився Погорєлов Олексій Васильович, український математик\n1947 - Помер український учений, композитор і етнограф Філарет Колесса\n1750 - Кирило Розумовський обраний гетьманом України\n1815 - Народився Михайло Вербицький, композитор, громадський діяч, автор гімну України “Ще не вмерла Україна”\n1849 - Буковина проголошена коронним краєм Габсбурзької імперії\n1852 - Помер Микола Васильович Гоголь, прозаїк, драматург, поет\n1870 - Народився Євген Патон, фахівець електрозварювання і мостобудування\n1887 - Народився Олександр Удовиченко, український офіцер, петлюрівський генерал, командуючий Залізною дивізією\n1900 - Народився Козловський Іван Семенович, український співак\n1918 - Центральна Рада прийняла ухвалу про реєстрацію громадянства України\n1934 - Народився Вихрущ Володимир Павлович, український поет\n1949 - Народився Володимир Івасюк, український поет і композитор\n1989 - Створене українське товариство “Меморіал”\n1903 — Народилась Наталя Забіла, українська письменниця, поетеса\n1950 — Загинув Роман Шухевич, генерал-хорунжий, головнокомандувач УПА, голова Секретаріату УГВР\n1918 - Центральна Рада проголосила адміністративну реформу України, поділивши її на 32 землі\n1931 — Народився Олександр Білаш, український композитор\n1939 - У Києві відкрито пам’ятник Тарасові Шевченку\n1951 — Помер Володимир Винниченко, український письменник, політичний діяч\n1991 - Засновано Національний Олімпійський Комітет України\n2003 - Верховна Рада України ухвалила Закон “Про Державний гімн України”\n1573 - Іван Федорович заснував у Львові першу друкарню\n1856 — Народився Порфирій Денисович Мартинович, український живописець, графік, фольклорист і етнограф\n1894 — Народився Микола Алексєєв, український і російський книжковий графік\n1935 — Помер Леонід Федоров, екзарх Російської греко-католицької церкви, мученик за віру\n1992 - Зіграно перші матчі першого футбольного чемпіонату України\n1908 — Помер Володимир Боніфатійович Антонович, український історик, археолог, етнограф\n1946 - Псевдособор у Львові під тиском комуністичного режиму скасував Берестейську унію 1596 р. Початок знищення Української греко-католицької церкви\n1814 — Народився Шевченко Тарас Григорович, видатний український поет, художник\n1880 — Народився Сімович Василь Іванович, визначний український мовознавець, філолог і культурний діяч\n1886 — Народився Нарбут Георгій Іванович, український художник-графік\n1930 - У Києві почався відкритий судовий процес над представниками української інтелігенції, відомий як Процес Спілки визволення України\n1942 — Загинув на Колимі Михайло Пилипович Кравчук, український математик\nпутівки в життя\nУ п’ятницю, 25 лютого 2011 року, в Стебницькому професій-ному ліцеї відбулося урочисте вручення дипломів кваліфікова-них робітників і атестатів про здобуття повної загальної сере-дньої освіти. Випускниками стали 111 учнів. На церемонію вручення атестатів та дипломів адміністрацією ліцею було запрошено: отця Михайла Комарницького, який поблагосло-вив наших випускників на добру долю, Качмар Лесю Володи-мирівну, директора Стебницького центру зайнятості, Бугу Йосипа Степановича, депутата Дрогобицької міської ради. Директор ліцею, Савченко Леся Мирославівна, гості наголо-сили на тому, що у цей складний час найперше цінується не документ про освіту, а фаховість кожного потенційного працівника, його особисті якості. Випускники нашого навча-льного закладу складають гідну конкуренцію на ринку праці.\nЗі сльозами радості на очах, смутком у серці прощались наставники зі своїми учнями, а учні, на знак вдячності, підготували концертні номери для гостей та наставників.\nСІЛЬСЬКІ ХЛОПЦІ ЗДОРОВІШІ\nДрогобич і Дрогобицький район дають найбільше призовників із нашого регіону. Про це в інтерв’ю ТРК “Алсет” повідомив минулого тижня нещодавно призначений комісар Дрогобицько-Бориславського об’єднаного військкомату Віктор Попов. Він зазначив, що багато призовників мають різні хвороби, інколи навіть по дві-три, які несумісні із перебуванням у війську. Найкращим здоров’ям можуть похвалитися хлопці із сіл району, які виконують більше фізичної роботи, ніж їхні ровесники із міст.\nБОРИСЛАВСЬКІ РОМИ ЖЕБРАКУЮТЬ У ТРУСКАВЦІ\nМинулого тижня у Трускавці проводилися три рейди “Діти вулиць”, під час яких було виявлено дітей ромів, які жебракували разом зі своїми матерями. Циганчата виявилися з Борислава, саме туди скеровано матеріали справ.\nМИКОЛА ГУК КУПИВ КВАРТИРУ\nКолишній міський голова Дрогобича Микола Гук придбав помешкання на вулиці Стуса в Дрогобичі. В цьому не було би нічого дивного, якби не одна обставина. В будинку, про який іде мова, він жив поверхом вище. За чотири роки користування помешканням, будучи міським головою, він так і не заплатив за нього. Як це стало можливо, можна лише здогадуватись. Тепер, посилаючись на те, що забудовники вимагають від нього велику ціну, він купив подібну квартиру поверхом нижче за менші гроші. Хто має покрити збитки забудовників за чотири роки проживання Миколи Гука в цій квартирі, - невідомо.\nМИХАЙЛО СЕНДАК ПРОДАЄ ХАТУ В ЛІШНІ\nГолова Дрогобицької райдержадміністрації продає хату в селі Лішня. Свого часу, працюючи директором одного з дрогобицьких автотранспортних підприємств, він звів величезну чотириповерхову споруду, яка вже декілька років поспіль стоїть пусткою. Михайло Сендак має елітне помешкання в центрі Дрогобича. Невідомою залишається доля квартири, в якій він мешкав у Львові, коли був головою обласної державної адміністрації. Поза тим правоохоронці зацікавились його колишнім дитячим кафе “Казка” в Дрогобичі, де нині син п.Сендака облаштував комп’ютерний клуб.\nДИТИНА - ПРАВОВИЙ СУБ'ЄКТ\nЯк повідомив начальник Дрогобицького МРВ КВІ УДД ПВП у Львівській області Роман Чапля, нещодавно для неповнолітніх мешканців Стебника, які перебувають на обліку в Дрогобицькому міському та районному підрозділах Кримінально-виконавчої інспекції, був проведений тематичний вечір. Увесь світ святкував 20-у річницю Конвенції ООН про права дитини, яка 1989 року була прийнята 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН. Основним її принципом є надання дитині, яка визнана правовим суб’єктом, всіх засобів, необхідних для її нормального матеріального і духовного розвитку. З дня прийняття Декларації кожна дитина має право користуватися особливим захистом і повинна мати можливість для нормального здорового розвитку в умовах свободи і гідності.\nЧИ ПУСТЯТЬ У БАСЕЙН ЧУЖИХ?\nЗ метою заробляння коштів відділ освіти Трускавецького міськвиконкому пропонує дітям відпочивальників плавати в басейні “Спортовця”. Готується до підписання договір із ЗАТ “Трускавецькурорт”. Проти цього категорично виступає міська санстанція. Головний державний санітарний лікар Трускавця Наталія Когут повідомила, що в місті-курорті спостерігається підвищення захворюваності на краснуху, і в абсолютній більшості випадків хворіють саме відпочивальники. Підйом цього захворювання спостерігається в цілому по області, небезпечне воно ускладненнями. Навіть якщо діти відпочивальників і надають довідку про стан здоров’я, то це не означає, що вони здорові – збудник хвороби може перебувати в інкубаційному періоді.\nБДЖОЛА ВІД СЕРГІЯ РОЗОРИ\nСтебничанин Сергій Розора, який займається підприємницькою діяльністю, хоче встановити в Трускавці пам’ятник Бджолі. На його думку, бджола є найбільшою трудівницею в світі, отож вартує того, аби бути увіковічненою людьми. А зважаючи на те, що вчені вважають, буцімто зі зникненням бджіл закінчиться земне існування людей, то ця ідея зі встановленням пам’ятника є ще більш актуальною.\nБАНДИТИ КАТУЮТЬ БОРИСЛАВЦІВ\nПрокуратура Борислава порушила карну справу за фактом катування і вимагання грошей шістьма бандитами в масках. Злочин скоєно в мікрорайоні Баня.\nДЕБЮТ ВИДАВСЯ ВДАЛИМ\nУ Бориславі відбувся черговий турнір із боротьби дзюдо, організований дитячо-юнацькою спортивною школою “Атлант”.\nСпортивний клуб “Патріот” не оминув своєю увагою цей турнір.\nОдразу ж декілька стебничан дебютували у змаганнях. Це - Олександр Перевізник, Іван Блажкевич, Андрій Дмитришак, Микола Хомин, Сергій Журавський, Андрій Дмитрик, Валерій Черевко. І можемо констатувати той факт, що дебют видався вдалим. Усі наші хлопці виступили у Бориславі гідно.\nПерші місця вибороли Перевізник Олександр, Хомин Микола, Дронь Ростислав, Антонів Сергій, Середяк Роман, Білоголовка Владислав.\nДругі місця здобули: Дмитришак Андрій, Дронь Олег, Качурин Макар, Дмитрик Андрій, Черевко Валерій, Журавський Сергій.\nТреті місця отримали Качурин Станіслав та Блажкевич Іван.\nголова ГО “Спортивний клуб “Патріот”\nМрійник чи прагматик?\nПЕТРО ЖУРАВЧАК: “СТЕБНИК ЗМОЖЕ ПРИЙМАТИ ЗМАГАННЯ НА МІЖНАРОДНОМУ РІВНІ”\nПетра Володимировича Журавчака, мабуть, не слід особливо представляти, бо його знає кожен стебничанин. Відомий він і далеко за межами міста – як тренер і особистість. Петро Володимирович уже 11 років працює директором Спортивно-мистецького клубу “СІМИС” (спорт і мистецтво), всіма правдами й неправдами утримує приміщення на вулиці Дрогобицькій, 61 А, де тренуються легкоатлети.\n“Нас називали фантазерами, але все-таки задовольнили наше прохання”\n- Пане Петре, чому Ви прийшли у “СІМИС”?\n- В 1997 році розпався комітет фізкультури калійного заводу, де я був головою. Відбулися величезні скорочення. Щоб втримати бодай частково спортивні традиції, ми й створили “СІМИС”.\n- І чим ваша організація займалася на початках?\n- Тим, чим і зараз. Ми не ставили перед собою завдання масового залучення молоді до занять спортом, а проводили цілеспрямовану роботу з обдарованими дітьми. А коли Народний дім передали на баланс міста в 1997 році, ми залишилися без спортивної бази. Орендували приміщення, працювали в спортивних залах шкіл. Звичайно, це було не те. А коли збанкрутувало комунальне підприємство “Гуцулка”, ми звернулися до міської ради з пропозицією, що готові взяти ці приміщення на своє утримання. Мова йшла про збереження і реконструкцію під легкоатлетичний комплекс.\n- Але ж там були, мабуть, величезні борги? Як можна було на таке зважитися?\n- Так, це викликало неоднозначну реакцію. Нас називали фантазерами, але все-таки задовольнили наше прохання. Це сталося в 2000 році, коли головою міської ради був Микола Іванович Гориславський. Нам передали це приміщення на баланс.\n- І як вам вдавалося його утримувати всі ці роки?\n- Та якось вдавалося… Розумієте, коли будівля була нічийна, нищилася, ніхто її не потребував. А як тільки ми взяли її на свій баланс, зробили там більш-менш порядок, почистили від сміття, пристосували до занять, - відразу знайшлися люди і структури, які захотіли ці приміщення приватизувати.\n- Чи вкладали ви кошти, чи погасили заборгованість?\n- І кошти, звичайно, вкладали, бо треба ж було приміщення підтримувати в належному стані, й заборгованість погасили. Вона складала близько десяти тисяч гривень. Заплатили чимало й за експертну оцінку, чи придатна ця будівля під реконструкцію, під той об’єкт, який ми задумали. А це ще десь до трьох тисяч гривень. Потім ми зробили наступний крок: звернулися до Стебницької міської ради з пропозицією включити нашу будівлю до плану соціально-культурного розвитку. Депутати це зробили. Але того ж 2005 року прийняли рішення про внесення цього об’єкту до програми приватизації. Лише протест дрогобицького міжрайонного прокурора, до якого ми звернулися, зупинив цю приватизацію.\n- І ви так постійно й живете під Дамокловим мечем приватизації? Адже будь-яка влада, яка приходить, може це приміщення приватизувати?\n- Так, і це все гальмує. Ми замовили, і нам зробили містобудівне обгрунтування функціонального призначення ділянки для пристосування промислової споруди під легкоатлетичний комплекс в місті Стебнику. Висновок був однозначний: для частини ділянки колишньої комунальної зони може бути змінене функціональне призначення і проведена реконструкція існуючої будівлі під легкоатлетичний манеж за умови реалізації певних заходів.\n“За великим рахунком, такої будівлі, яку ми утримуємо на своєму балансі, в Львівській області нема”\n- Кажуть, що там небезпечна зона, що ця будівля може провалитися.\n- Це кажуть люди, які не знають ситуації. Ми ж маємо висновки комісії, в якій працювали компетентні спеціалісти. А вони володіють ситуацією. Я сам п’ять років працював начальником цивільної оборони калійного заводу. Знаю ситуацію щодо гірничих відводів, виробіток і такого іншого. Ця споруда і складська зона не входять в зону гірничих виробіток, так що жодної небезпеки для нашої спортивної діяльності нема.\n- Кажуть, що Ви плануєте зробити щось грандіозне з цього приміщення, що подібних спортивних комплексів, якщо втілити Вашу ідею в життя, є дуже мало в Україні?\n- Ми дуже довго шукали цю споруду. Свого часу, якщо пам’ятаєте, навіть розробляли план соціально-економічного розвитку Дрогобицько-Бориславського промислового району. Ми звернулися, щоби нас теж внесли в цю програму. За великим рахунком, такої будівлі, яку ми утримуємо на своєму балансі, в Львівській області нема. Є легкоатлетичний манеж Спортивного клубу армії, побудований у Львові. Там бігова доріжка має 200 метрів. Якщо нам вдасться втілити нашу ідею в життя, то матимемо бігову доріжку на 150 метрів, тобто вона відповідатиме всім міжнародним вимогам. Це з чисто легкоатлетичної точки зору. З іншого боку, якщо нам вдасться провести реконструкцію, зацікавити громади і влади Борислава, Трускавця, Дрогобича і Стебника, то наш регіон отримав би колосальний спортивний комплекс, де одночасно можна було би займатися десятьма видами спорту.\n- А розміри приміщення дозволяють це зробити?\n- Тут нема жодних проблем. За розмірами комплекс як шість шкільних спортивних залів плюс бокові приміщення. Плануємо, що у нас будуть зали боксу, атлетизму, боротьби й таке інше. Для Стебника ми би розв’язали проблему з футболу. Футболісти би отримали поле 20 на 40 метрів. Цим міг би скористатися Дрогобич, бо змагання з футзалу в цьому місті проходять у менших за розмірами залах, які не відповідають загальноприйнятим стандартам. Дрогобич уже років 30-40 розв’язує цю проблему і ніяк не може спорудити такий манеж. Зважаючи на нинішнє фінансове становище, я думаю, що найближчим часом цього не вдасться зробити.\n- Але ж і на реконструкцію теж потрібні чималі кошти?\n- Зараз проблема не в реконструкції, а в тому, щоб нам дали нормально і спокійно працювати. Треба, щоби цей об’єкт ввели в програму соціально-економічного розвитку Стебника і Дрогобича – і не на 5, а на 10-15 років. Ви ж повинні розуміти, що такі справи за рік-два не робляться. Ось дитячо-юнацьку спортивну школу в Дрогобичі вже років десять ремонтують. Стільки ж часу пішло на ремонт спортивного комплексу “Спортовець” у Трускавці. Якщо ми всі разом будемо цілеспрямовано в цьому напрямку працювати, думаю, що кошти знайдуться – і в громадськості, і в обласному, і державному бюджеті. Крім того, існують державні програми. Просто зараз нам треба забути про будь-які кошти, бо поки не закінчиться чемпіонат Європи 2012 року з футболу, ні на що розраховувати не можна. Якщо нам вдасться зробити цей комплекс закритим, то наш регіон отримає колосальну базу, і зможемо проводити змагання як з літніх, так і з зимових видів спорту. Стебник зможе приймати змагання на міжнародному рівні.\n- Але чи знає влада довколишніх міст про існування цього спортивного комплексу? І як вона до цього ставиться?\n- На владу Борислава, Трускавця, Дрогобицького району ми ще не виходили, але розуміємо, що цей об’єкт треба зробити об’єктом соціально-культурного призначення.\n- А якщо нинішня влада захоче приватизувати цей об’єкт і продати його?\n- Які плани нинішньої влади, я не знаю. Але бачу, що дуже сильно змінився депутатський корпус. Прийшло багато молодих людей, які розуміють, що не можна всі проблеми розв’язати лише за рахунок розпродажу комунального майна. Здається, ця лихоманка вже минула.\nігор з дрогобича 22 апр 2012 ответить\nОй Петре, не дивлячись на те, що Ти є моцний хлоп-але таку ношу взяв на свої плечі... Подужаєш? Не переживай-ніхто допомагати не буде. От тільки, якщо чогось добєшся-відразу знайдуться братки-помічники...


Консультація для батьків по розвиваючим іграм В. Воскобовіча\nОлена Сергіївна Юшкова\nКонсультації для батьків по розвиваючим іграм В. Воскобовіча.\nОстаннім часом діти дуже багато проводять біля телевізора і комп'ютера. Вже з раннього віку дитина вміє сам завантажити гру, вставити флешку, знайти потрібний канал з мультиками, і багато батьків цим пишаються. А ось як розвинена дрібна моторика, сенсорне сприйняття, творче мислення дитини, про це багато хто не замислюються, що є великою помилкою і потім може вилитися в проблему в школі. Щоб допомогти своїй дитині освоїти всі ці навички та вміння, підготувати його до навчання, можна використовувати ігровий метод В. В. Воскобовіча і його розвиваючі ігри. Ці ігри можна використовувати з дітьми будь-якого віку: починаючи з двох років і продовжуючи в школі. З малюками можна пограти в «Ліхтарики», «Черепашки», «Пелюстки», «Чудо-хрестики», «Чудо-квіточки», «Ігровий квадрат», «Кораблик плюх-плюх», «Логоформочкі».\nГра «Ліхтарики» являє собою дерев'яні геометричні фігури зеленого і червоного кольору. З них можна будувати будиночки, машинки, вежі, змінюючи кольору, можна будувати за схемами, а можна використовувати свою уяву. Граючи з ліхтариками, дитина вчить назви геометричних фігур, кольори, розміри, освоює орієнтування на ігровому полі (верх, низ, вліво, вправо і т. Д.). Тут можна придумати безліч завдань будь-якої складності.\nОсь ліхтарики гра\nРучки розминати пора!\nСхему діти прочитають\nГра «Черепашки» складається з пластинок - черепашок різного кольору і розміру, що з'єднуються між собою. Колір черепашок відповідає кольорам веселки, дитина в процесі гри легко їх запам'ятовує, викладає в правильному порядку. Черепашки перетворюються в різних звірів, іноді фантастичних, в казкові і зовсім звичайні предмети. Більше-менше, вище-нижче, ширше-вже, стільки ж - всі ці поняття засвоюються дітьми без особливих зусиль. Ця гра дуже добре розвиває дрібну моторику, за рахунок свого ігрового поля, доводиться прикладати деякі зусилля, що б все черепашки повернулися на своє місце.\nЧерепашки встали в ряд\nПограти звуть хлопців!\nВежі, будинок і потяги\nВсе побудують без праці!\nГра «Пелюстки» одна з чудових розвиваючих авторських ігор. Багато дітей з працею запам'ятовують кольору, постійно плутають червоний і помаранчевий, фіолетовий і синій. «Пелюстки», так само, як і «Черепашки», включають в себе всі кольори веселки. Красиві казкові квіти допомагають дитині в ігровій формі запам'ятати основні кольори і навчити орієнтуватися в просторі, розвивають фантазію і почуття прекрасного.\nДуже всім корисні!\nМожна їх перерахувати\nІ кольори запам'ятовувати!\nГоловоломка «Чудо-хрестики» розвиває математичні і творчі здібності дітей, вчить з'єднувати частини в ціле, конструювати, аналізувати. Гра являє собою рамку з вкладишами у вигляді геометричних фігур.\n«Чудо-хрестики» - загадка,\nНі в постатях нестачі.\nПодивіться на картинки,\nГра «Чудо-квіточки» дуже подобається малюкам. Красиві різнокольорові пелюстки перетворюються на сніжинки, квіточки, ялинки і багато іншого. В ході цієї гри діти навчаються рахунком, вчаться порівнювати, засвоюють поняття «більше», «менше», «однаково».\nПорахувати, скласти, відняти,\nПелюсточки в ряд зібрати,\nВсім допоможуть без праці!\nЦікавий квадрат ще називають квадратом Воскобовіча. Він дуже простий у використанні, легко складається на відміну від паперу. Це дуже важливо для малюків, адже не слухняні дитячі ручки не можуть згинати папір. Всі ігри з квадратом готують дітей до занять орігамі, вчать орієнтуватися в просторі, допомагають запам'ятати кольору, розвивають фантазію.\nПограти їм кожен радий.\nМожна куточки згинати\nІ в фігурки перетворювати!\n«Кораблик плюх-плюх» дуже подобається маленьким дітям. На кожну з п'яти щогл нанизані різнокольорові прапорці, які діти із задоволенням знімають і надягають назад. Ця гра дає малюкам перші математичні уявлення, добре розвиває пальчики дитини.\nМалюки прапорці вважають\nІ за кольором розбирають.\nРаз прапорець і два прапорець,\n«Логоформочкі» - цікава гра на розвиток логічного мислення. В процесі гри діти добре запам'ятовують геометричні фігури, складають їх з різних частин. Внизу ігрового поля є рухома лінійка, використовуючи її можна міняти частини фігур. У цю гру бажано грати дитині разом з дорослим.\nБагато ігор можна використовувати для малювання, як трафарети. Діти із задоволенням обводять контури фігур, складають картинки, розфарбовують. До кожної з ігор можна придумати цікаву казку, розповісти її разом з дитиною. У міру дорослішання дитини завдання до ігор ускладнюються, тому ці гри не на один рік. Це лише мала частина ігор, пропонована В. В. Воскобовіча, інші ігри використовуються для дітей старшого віку.\nШановні, батьки, коротко я вже познайомила вас з розвиваючими іграми В. Воскобовіча. Зараз я хочу зупинитися на грі «Кораблик« плюх-плюх ». Гра являє собою дерев'яний кораблик з п'ятьма щоглами, різнокольоровими прапорцями і шнурівкою. Щогли кораблика різні за розміром, на кожній щоглі прапорці певного кольору. Цей кораблик дуже сподобався нашим дітям.\n«Плюх-плюх» кораблик дитячий,\nДуже він корисний!\nЗакріплюємо на шнурки,\nЗа кольорами все розберемо\nНа кораблику своєму!\nЦя гра дуже добре розвиває дрібну моторику, діти знімають прапорці, нанизують їх на щогли, закріплюють шнурівкою. Можна прапорці надягати на пальчики, проводити пальчиковую гімнастику і придумувати казки.\nУ пізнавальної області ця гра не замінна: прапорці можна порахувати, додавати, віднімати, визначати поняття (один, багато, більше, менше, стільки ж, поруч, зліва, справа, вище. Нижче). Діти добре запам'ятовують кольору, т. До, на кожну щоглу нанизуються прапорці певного кольору.\nХудожньо-естетичний розвиток теж здійснюється за допомогою цієї гри. Кораблик дуже барвисто оформлений, можна на свій смак переставляти прапорці, складати різнокольорові візерунки на щоглах.\nВ процесі гри з корабликом розвивається мова дитини: дитина коментує свої дії: синій прапорець я одягну на маленьку щоглу і т. Д.\nСпробуйте пограти зі своєю дитиною в «Кораблик« плюх-плюх »і ви залишитеся задоволені отриманим результатом, спілкуванням зі своєю дитиною в процесі гри.\nЗайматися з «Черепашки» можуть діти будь-якого віку. До двох років малюки можуть складати на столі фігурки червоного, синього, зеленого і жовтого кольорів, можуть просто знімати фігурки зі стержня і нанизувати їх назад. Посібник являє собою поле з трьома стрижнями, на які необхідно насаджувати різнокольорові деталі-пластини (всього їх сім). Найменша деталь має розмір 3,5 см, а найбільша - 7 см. До гри йде інструкція і альбом зі схемами.\nСтаршим дітям ускладнюємо завдання, вони можуть:\n* Черепашки подружилися.\nВелика жовта, середня червона і маленька зелена черепашки подружилися.\nДитина викладає фігурки на столі або нанизує їх на стрижень. Гру можна продовжувати, варіюючи фігурки за кольором і розміром. ставити ряди з черепашок по зростанню і зменшенням.\n* Будувати вежі, порівнювати по висоті, визначати поняття: поруч, зліва, справа, такий же.\n* складати фігури за схемами і за зразком: сніжинка, чебурашка та ін., визначати поняття: середина, ліворуч, праворуч, поруч, верхній лівий кут і т. д.\n* будувати містки і доріжки, порівнювати їх, визначаючи поняття: ширше, вже, довше, коротше.\n* порівнювати за кількістю: скільки черепашок в одній споруді, інший; визначати поняття: більше, менше, стільки ж.\n* Райдужні черепашки.\nВеликі черепашки встали один за одним. Спочатку червона, потім помаранчева, слідом жовта, за ними зелена, блакитна, синя і фіолетова.\nДитина викладає фігурки за кольорами веселки. Дитина має фігурки по словесній команді, наприклад, спочатку ми беремо велику жовту черепашку, потім середню червону і останню маленьку зелену черепашку і кладемо їх на стіл. Так дитина запам'ятовує черговість і по пам'яті підбирає фігурки. Можна вибудовувати райдужні ряди великі і маленькі, порівнювати їх, визначаючи поняття: такий же, однаковий


Пацанка Аліна Шевченко вперше стала мамою: ″Все відбулося дуже швидко″ - ЗНАЙ ЮА\nАліна Шевченко показала перші фото новонародженого сина\nШоу-бізнес 16 вересня, 06:49\n16 вересня, 06:49\nУчасниця "Від пацанки до панянки" вперше стала мамою та показала фото новонародженого сина.\nБебі-бум на проєкті "Від пацанки до панянки" триває. у віторок, 15 вересня, учасниця четвертого сезону реаліті Аліна Шевченко народила первістка – сина Микиту. Малюк вагою 2700 г і зростом 50 см народився о 8:30 ранку.\n"Не можу передати словами, яка я зараз щаслива! Малюк дуже красивий, як маленьке янголятко! Коли я вперше взяла сина на руки, буквально розчинилася в ніжності і любові. А під час першого годування грудьми навіть пустила сльозу...", - зізналася Новому каналу молода матуся.\nЗа словами Аліни Шевченко, перейми в неї почалися близько п'ятої години ранку. Вона розгубилася й не знала, чи варто їй відразу їхати в пологовий будинок. Річ у тім, що раніше в дівчини траплялися хибні перейми, і вона просто не могла зрозуміти, що відбувається цього разу.\n"Я просиділа вдома дві години, потім ми викликали таксі й поїхали в пологовий будинок, – поділилася Аліна. – Лікарі сказали, що в мене вже повне розкриття і відразу відправили в пологовий зал. Все сталося дуже швидко. Народила буквально за три потуги".\nАліна зі своїм цивільним чоловіком планували партнерські пологи, але не встигли забрати результати всіх необхідних аналізів. Тому перші секунди життя сина чоловіку Аліни побачити не пощастило.\n"Чоловік засмутився, що не зміг бути присутнім на пологах, але дуже щасливий, що став татом. Так склалося, що в нього і телефону зараз немає, тому він навіть фото сина ще не бачив. Але в нас є сімейний чат, куди я скинула знімки і відео малюка. Коли чоловік добереться додому, зможе нарешті побачити сина", - розповіла молода мати.\nНагадаємо, учасниці шоу "Від пацанки до панянки" розповіли, на які труднощі натрапляти в житті\nЯк повідомляв портал Знай.ua, ″пацанка″ поголила голову, щоб підтримати подругу\nТакож Знай.ua писав, Юлія Чигринець відверто розповіла телеглядачам про особисте\nТеги: від пацанки до панянки породілля


Водяне опалення в приватному будинку: види систем | Ремонт та вироби своїми руками\nВодяне опалення в приватному будинку: види систем\nСкладові системи опалення\nВодяне опалення для приватного будинку – один з найбільш вигідних варіантів. Ця система відрізняється економічністю, практичністю і зручністю. Водяне опалення визнано одним з найбільш довговічних варіантів, оскільки елементи виготовляються з міцних матеріалів. Вода володіє прекрасними теплопровідними властивостями, особливо ефективно ця система буде працювати в дерев’яному будинку. Але для успішної роботи важливо встановити водяне опалення правильно, з дотриманням усіх вимог.\nСистема водяного опалення є замкнутим контуром, по якому при необхідності запускається циркуляція гарячої води. Нагріває теплоносій котел, від якого по всьому будинку розходяться труби. В кожній кімнаті встановлюються радіатори, які наповнюються гарячою водою, нагріваються і віддають тепло повітрю. Охолоджена вода знову повертається по трубах в котел для повторного нагріву. Таким чином виглядає цикл.\nСхема водяного опалення приватного будинку:\n1. Розширювальний бак 2. Автоматика 3. Вихровий теплогенератор\n4. Циркулярний насос 5. Накопичувальний бак термос\nДля водяної системи опалення виробляють котли на різних видах палива. Вибирати потрібно, виходячи з особливостей системи і вартості виду палива.\nГазовий котел опалення – найпоширеніший варіант. Причина – економічність, що базується на низькій вартості природного газу. Але якщо до будинку не проведена газова магістраль, користуватися газовим котлом не вийде.\nВажливо! Газові котли необхідно регулярно перевіряти на справність. Займаються цим спеціальні служби.\nБільш докладну статтю як вибрати газовий котел читайте тут.\nТвердопаливний котел працює на дровах, вугіллі, соломі та спеціальних палетах. Використовуючи цей котел, ви отримуєте повністю автономне опалення. Економічність може бути істотною, якщо є можливість придбати дешеве паливо. Щоб котел працював максимально продуктивно, пальне необхідно зберігати у спеціальному сухому приміщенні.\nКотли на рідкому паливі теж можна використовувати. В якості палива найчастіше виступає дизель. Але це один із самих дорогих видів опалення. Пов’язаний він з певною небезпекою – для зберігання горючих матеріалів необхідно використовувати спеціальний, закопаний в землю резервуар.\nЕлектричний котел для водяного опалення теж використовується. Але з таким котлом вигідніше встановлювати електричні радіатори. У цьому варіанті електрика перетворюється в теплову енергію безпосередньо, без перехідного етапу через воду.\nВикористовуються в якості джерела енергії для облаштування автономного опалення та альтернативні варіанти: сонячні батареї, міні-гідростанції або вітрові перетворювачі.\nНайважливішою їх вихідних даних для розрахунків потужності котла є площа будинку.\nЗдатність стін утримувати тепло, кліматичні особливості регіону та інші нюанси приміщення впливають на вибір радіаторів.\nТруби для водяного опалення виробляються з різних матеріалів:\nМідні труби – найбільш надійні і довговічні. Вони здатні витримати сильний тиск і дуже високі температури протягом тривалого періоду. Але і вартість цих труб найвища. Встановлення мідних труб вимагає від виконавця високої кваліфікації. З’єднуються між собою ці труби методом високотемпературної пайки, використовується і серебросодержащий припій.\nМідні труби можна спокійно заховати всередину стін будинку, оскільки пошкодження цього матеріалу трапляються вкрай рідко.\nСталеві труби включають в себе нержавійку або оцинковану сталь. Вони дешевше, ніж мідні, але і стійкість до корозії у сталі нижче. Хоча, останні марки оцинкованої та нержавіючої сталі володіють хорошими показниками. Для установки цих труб теж необхідна кваліфікація. Для монтажу рекомендовано використовувати з’єднання на різьбі. Цей вид труб застосовується в сучасному будівництві приватних будинків рідше.\nВажливо! Якщо ви збираєтеся використовувати в системі спеціальний теплоносій, він може негативно взаємодіяти з цинком, знижуючи його якості.\nПолімерні труби – це збірна назва виробів з металопластика, поліпропілена, армованого алюмінієм, і поліетилену. Цей вид труб зручний для монтажу і особливих навичок для робіт не потребує. Полімери на порядок дешевші від мідних або сталевих виробів, недорого коштують і монтажні роботи. Мінусом цих труб можна назвати нездатність довго витримувати дуже високі температури. Можуть виникнути пошкодження, якщо котел вимкнений при сильному морозі. Не здатні ці труби витримати значні механічні навантаження.\nНайнадійніші – мідні труби. Якщо для вас важлива якість, краще вибрати їх.\nВикористовуються в системі і додаткові елементи, які використовуються для регулювання. Розширювальний бак встановлюється для збирання надлишків теплоносія, які з’являються при нагріванні і розширення.\nВарто встановити біля кожного радіатора регулятори температури, це дозволить контролювати комфортну температуру в кожній кімнаті. Якщо початкові умови в будинку вимагають, проект системи опалення вводиться насос для запуску руху води. Використовуються, але не завжди, автоматичний отводчик повітря, запобіжні та запірні клапани.\nВодяна система може бути одноконтурна або двоконтурна. Перша монтується виключно для опалення, друга – для опалення, нагрівання води, яка використовується у побуті. Експерти рекомендують встановити дві одноконтурних системи. Одна буде відповідати за обігрів в холодні періоди, друга – за підігрів води. Це дозволить економити влітку, коли опалення не потрібно. Підігрів води для господарських справ використовує в кілька разів менше енергетичних ресурсів.\nРозводка труб може бути спланована в одному з трьох варіантів:\nОднотрубна не рекомендується, оскільки системою буде дуже важко керувати.\nДвотрубна розводка визнана найбільш оптимальною для приватних будинків. Всі радіатори підключені до двох трубах. За однією надходить гаряча вода, другий іде холодна.\nПроменева або колекторна являє собою систему труб, які відходять від колектора. До кожного радіатора підключені дві труби, одна постачає гарячу воду, друга направляє в колектор холодну. Перевага – простота регулювання і можливість приховати всю систему труб під підлогою. Недолік – висока вартість монтажу.\nВстановити двотрубну розведення можна самостійно. Але опалення будинку – дуже важлива річ. Помилки в роботах можуть призвести до дуже серйозних наслідків. Краще довірити цю роботу висококваліфікованим робочим.


Як пити мохіто правильно 🍸 | Блог METRO\nЦей освіжальний коктейль із характерним смаком асоціюється з безтурботним літом, відпочинком біля моря та тропічним бризом. Батьківщиною мохіто вважають Кубу. Традиційно такий напій готували на основі рому з обов’язковим додаванням свіжої м’яти й тростинного цукру.\nЗавдяки американським туристам, котрі побували на Кубі, освіжальний мікс став популярним у США. А вже після підкорення Сполучених Штатів коктейлі мохіто завоювали весь світ. За версією Міжнародної асоціації барменів, цей напій входить у топ коктейлів, що вважаються сучасною класикою.\nМікс, який винайшли… пірати\nМохіто — один із найлегших, ненав’язливих і смачних міксів. Ласий і його алкогольний варіант із ромом, і освіжальний безалкогольний «побратим».\nКласичний рецепт мохіто — геніальне поєднання простих інгредієнтів, які створюють неповторну палітру смаку. Є також ряд модифікованих покрокових інструкцій, що передбачають використання додаткових складових. Водночас один компонент може кардинально змінити смак давно знайомого напою.\nЦікавий факт: авторство цього популярного в усьому світі коктейлю приписують… піратам. Згідно з легендою, саме корсари придумали додавати в кружки лайм і цукор, щоб ушляхетнити смак неякісного рому.\nКласичний мохіто: склад і приготування\nПропонуємо вам опанувати класичний рецепт мохіто, склад якого затверджений Міжнародною асоціацією барменів. На приготування однієї порції еталонного коктейлю вам доведеться витратити лише 5 хвилин. Все необхідне для того, щоб приготувати напій, ви зможете придбати в торгових центрах мережі METRO.\n40 мл світлого рому;\nкілька гілочок (без товстих стебел) свіжої м’яти;\n1,5 ст. л. цукру (ліпше брати тростинний);\nдостатня кількість газованої води;\nУ високу склянку (хайбол) помістіть м’яту, лаймовий сік, кілька цілих кружечків лайма та цукор. Ретельно розімніть все за допомогою товкача.\nДодайте в хайбол колотий лід, швидко перемішайте. Суміш має займати не менше половини склянки.\nВлийте ром, наповніть простір, що залишився у склянці, добре охолодженою, несолодкою газованою водою.\nНегайно подайте готовий коктейль.\nРецепт мохіто з ягодами\nЯк приготувати мохіто в його класичному варіанті, ви вже знаєте. Але також є багато рецептів, що передбачають додавання в напій ягід, фруктів, додаткових алкогольних складових.\nТакі коктейлі потішать дуже яскравим і насиченим смаком. Зробити ж подібні мікси зможе навіть бармен-початківець.\nСклад мохіто з полуницею або малиною та спосіб його приготування\nЩоб зробити одну порцію цього коктейлю, вам знадобиться кілька хвилин.\n50 мл рому (світлого або темного);\n100 мл несолоної мінеральної води або спрайта;\n100 г свіжої або розмороженої полуниці (малини);\nЯкщо будете використовувати малину, зробіть з ягоди пюре або потовчіть її, а потім протріть пюре через сито.\nДодайте у високу склянку малинове пюре або шматочки полуниці, слайс лайма, сік цього цитрусового, цукор, м’яту. Розімніть за допомогою товкача.\nПомістіть в хайбол колотий лід, перемішайте із вмістом склянки.\nВлийте в коктейль ром і газовану воду.\nВ аналогічний спосіб можна приготувати мохіто з фруктами. Наприклад, додати в мікс пюре з персика, ананаса, манго.\nЯк зробити мохіто по-італійськи\nЯк бачите, приготувати мохіто в домашніх умовах зовсім не складно. Ба більше, рецепт дає величезний простір для прояву фантазії.\nНіхто не забороняє робити мохіто, склад якого буде істотно відрізнятися від канонічного. Скажімо, ром можна легко замінити горілкою, полуницю —лохиною чи ожиною, а класичний лайм — лимоном або ж апельсином.\nТакож рекомендуємо обов’язково спробувати напій, в який додають фреш із грейпфрута.\nДуже смачним виходить мохіто в італійському стилі. У такий мікс додають легендарний вермут Martini та лікер Limoncello, приготований з цедри та соку лимонів.\nЩоб зробити одну порцію мохіто по-італійськи, вам знадобиться 5 хвилин.\n20 мл Limoncello;\n150 подрібненого льоду;\n5–6 листочків свіжої м’яти;\nВізьміть високу склянку, покладіть у неї м’яту без стебел, шматочки лайма, цукор, з’єднайте усе за допомогою товкача.\nДодайте в хайбол лід, перемішайте інгредієнти коктейлю.\nВлийте в майбутній мохіто алкогольні складові.\nДоповніть напій газованою водою (краще несолодкою).\nЩо ж, тепер ваші літні вечори стануть ще приємнішими та смачнішими. Частуйте друзів класичними та авторськими версіями улюблених коктейлів і насолоджуйтеся захопленими компліментами близьких!


Додано 18 червня 2009 16:31 | 0 коментарів\nВиробник: Jan Becher - Karlovarska Becherovka, a.s.\nБехеровка була придумана як лікарський засіб доктором Фробрігом, англійським лікарем, який жив в Карлових Варах, і його другом, аптекарем Йозефом Бехером. Вони дуже цікавилися наукою і вивчали властивості етанолу, масел та ароматичних трав. Коли доктор Фробріг покинув Карлові Вари, він залишив другові секретний рецепт «еліксиру життя». Йозеф Бехер продовжив дослідження і спорядив остаточний рецепт з лікарських і ароматичних трав і масел. Коли він, нарешті, спробував напій, то був захоплений його дивним гіркувато-солодким смаком. Так в 1807г. народилася Бехеровка — унікальний алкогольний напій з неповторним смаком. У 1997р. Компанія «Перно Рікар» стає акціонером заводу Яна Бехера і починає продавати Бехеровку в усьому світі.\nПід час виробництва Бехеровки секретна суміш сухих інгредієнтів кладеться в ткані мішечки. Потім мішечки замочуються, подібно пакетикам чаю, у величезних баках з алкоголем. Виходить ароматична рідина. Далі в цю ароматичну рідину додають цукор, «дистиляти вина», чистий етанол і воду. Рідину переливають у дубові бочки для дозрівання протягом 3-х місяців. Напротязі цього часу, рідина набуває аромат дубових бочок, виходить гармонійний унікальний гіркуватий смак. Кілька бочок дозріваючої рідини змішуються згідно секретного рецепту Бехеровки.\nBecherovka — це повністю натуральний напій золотистого кольору, який виготовляється згідно унікального рецепту з використанням більш ніж двадцяти видів лікарських трав і коріння. Завдяки цьому, Becherovka володіє приємним ароматом і характерним гармонійним смаком, солодким і гірким одночасно. Родом з Карлових Вар, Becherovka — це напій з багатою історією, який користується популярністю протягом вже двохсот років.


Дублі сторінок на інтернет-магазинах(прихована загроза) | Створення сайту\nДублі сторінок вважаються однією з головних проблем внутрішньої оптимізації. Багато початківців сеошники навіть не підозрюють про цю проблему, хоча наслідки такого необачного відношення до власного сайту не забаряться позначитися негативним чином. Проте якщо сторінки з однаковим контентом ще можна якось виявити в ручному режимі, то ось на заповнення мета-тегов звертають увагу в останню чергу.\nНайбільше проблема дублів сторінок проявляється саме на великих інтернет-магазинах, в яких є широка база різних товарів. Найдивовижніше полягає в тому, що з не відомої причини переважна більшість seo – компаній що займаються питанням як розкрутити сайт впритул не помічають цю помилку.\nПро що ж конкретно йде мова. Річ у тому, що при стандартних налаштуваннях будь-яка CMS дробить одну велику сторінку на безліч дрібних, щоб користувачам було зручніше переглядати увесь каталог. Наприклад, у нас є сайт виду magazine.ru. На нім розташований каталог з ручними фрезами по дереву, magazine.ru/frezi_po_derevu?page=1. Товарів багато тому CMS згідно з налаштуваннями формує ряд додаткових сторінок за типом:\nhttp://magazine.ru/frezi po derevu?page=2\nhttp://magazine.ru/frezi po derevu?page=3\nhttp://magazine.ru/frezi po derevu?page=4\nУ більшості випадків заповнення мета тегів залишається однаковим, а передусім не міняється внутрішнє наповнення title. Плюс до цього може дублюватися невеликий текстовий опис, який описує цю категорію товарів. Яндекс природно визнає таке оформлення не нормальним і склеїть сторінки, залишивши у видачі тільки один – два матеріалу.\nПриродно заповнювати наново кожен мета-тег сторінки, що автоматично генерується, це не вихід, тому слід поступити куди простіше, а саме застосувати канонічні посилання. У такому разі url наших сторінок виглядатиме таким чином:\nМи оформляємо каталог товарів згідно з прийнятими правилами і не накликаємо на сайт накладення яких би то не було санкцій.\nНайчастіше проблема з дублями спостерігається при перенесенні сайту з одного движка на інший. В цьому випадку відбувається автоматична генерація внутрішніх посилань. Тому якщо в ході модернізації інтернет-магазину була проведена наступна процедура, слід обов’язково перевірити чи має місце подібна помилка.\n2014/11/20 -- Як вибрати телефон на Android\nНа сьогодні більшість компаній виробників мобільних пристроїв випускають свої телефони на Androi...\n2014/11/15 -- Створення сайту на CMS Drupal\nCMS Drupal - являється популярною CMS(системою управління контентом). З її допомогою легко і дос...


Десантники потрапили в засідку біля Шахтарська, - Тимчук - . Преса України - новини, свіжі новини, останні новини. uapress.info\nДесантники потрапили в засідку біля Шахтарська, - Тимчук\nМарго Клаус 01 серпня 2014, 08:54\nВ районі міста Шахтарськ (Донецька область) під час здійснення передислокації потрапила в засідку колона десантників. Про це повідомив керівник групи Інформаційний опір Дмитро Тимчук на своїй сторінці в Facebook.\nТакож він додав, що дані щодо втрат уточнюються. Інших подробиць він не повідомив.\nРаніше ЗМІ повідомили, що бойовики в Шахтарську обстріляли з "Градів" десантників 25-ї бригади військової частини А1126. Згідно з повідомленням, 21 десантник загинув, в тому числі командир 2-го батальйону.\nНагадаємо, сили АТО увійшли в Шахтарськ 27 липня. З тих пір в місті тривають запеклі бої з проросійськими мародерами і терористами ДНР.\nПоранені українські військові повертаються з Росії додому\nПеремоги українських військових на Донеччині\nКомплімент для Меркель від Яценюка


16 серпня, 2018 17:07\nСвоєю чергою, Купріянович наголосив, що дії люблінського воєводи "можуть тільки призвести до погіршення польсько-українських відносин".\nУ Польщі окружна прокуратура Замостя Люблінського воєводства відкрила слідство через заяви голови Українського товариства Григорія Купріяновича на пам’ятних заходів у Сагрині, присвячених вшануванню українців, вбитих під час акцій польського збройного підпілля в 1944 році. Про це повідомляє "Польське радіо".\nЯк зазначається, офіційних звинувачень Купріяновичу поки не висунуто. Прокуратура буде вивчати, зокрема, відеоролик з виступом голови Українського товариства та з’ясовувати усі обставини його висловлювань.\n"Це вимагає проведення процесуальних дій, тому було розпочато розслідування, щоб ми могли це з’ясувати", – заявила Кузьніцька.\nЗгідно з повідомленням, до прокуратури у справі Купріяновича звернувся люблінський воєвода Пшемислав Чарнек, який вважає, що голова Українського товариства під час свого виступу зрівняв події у Сагрині в 1944 році з подіями на Волині в 1943 році.\nЗа його словами, Купріянович "зрівняв 130 тисяч жертв (поляків) геноциду (вчиненого українськими націоналістами) з кількома сотнями цивільних українців, котрі загинули в Сагрині 10 березня 1944 року", що "може бути злочином".\nНа думку Чарнека, пам’ятні заходи у Сагрині, зорганізовані у той самий день, коли відзначали 75 роковини "кривавої неділі" на Волині, була "однією великою провокацією".\nСвоєю чергою, Григорій Купріянович наголосив, що дії воєводи "можуть тільки призвести до погіршення польсько-українських відносин, і передусім вони є спробою залякування української громади в регіоні та перешкоджанням представлення національною меншою власного погляду на історію". Він наголосив, що польсько-український діалог буде важчим, оскільки "рішення люблінського воєводи перенесли до кабінетів прокурорів та, можливо, судових залів".\nКупріянович вважає "скандальною та неприпустимою" реакцію Чарнека, який назвав пам’ятні заходи у Сагрині "нахабством та провокацією". На його погляд, слова воєводи означають, що "від влади йде послання, що українець – це "націоналіст", що навіть участь у жалобних заходах за вбитими співвітчизниками може бути приводом для зарахування до "українських націоналістів".\nГолова Українського товариства сповістив, що звернеться до прем’єр-міністра Матеуша Моравєцього із запитанням, чи слова люблінського воєводи "виражають офіційну позицію уряду" і чи дії Чарнека "є виразом реалізації політики Республіки Польщі щодо української меншини".\nЧитайте також: "Бандеризм" нині процвітає у Західній Україні - польський воєвода\nЯк повідомлялося, люблінський воєвода Пшемислав Чарнек назвав провокацією події 8 липня в селі Сагринь, де за участі президента України Петра Порошенка відбулося вшанування українців, які загинули від рук польських "селянських батальйонів" та підрозділів Армії Крайової у 1944 році. Зокрема, він пообіцяв подати до прокуратури скаргу на голову Українського товариства Польщі Григорія Купріяновича.\nЗгодом посольство України в Польщі відреагувало на заяви люблінського воєводи. У посольстві заявили, що українців, які піднімають на офіційних заходах національні прапори, ніяким чином не можна називати націоналістами і провокаторами.\nКрім того, голова Українського інституту нацпам’яті Володимир В'ятрович відреагував на заяви Чарнека про бажання покарати історика Григорія Купріяновича за те, що той згадав у Сагрині про вбитих вояками Армії Крайової українців. Зокрема, глава УІНП порівняв це з методами Радянського Союзу.\nЛюблін, Польща, ОУН-УПА, УПА, "бандеризм", поляки, українці, Григорій Купріянович


Микола Поровський: шлях від бійця Майдану Гідності до заступника командира полку «кіборгів» та полковника Генштабу - Газета «Вісті Рівненщини»( Версія для друку)\nМикола Поровський: шлях від бійця Майдану Гідності до заступника командира полку «кіборгів» та полковника Генштабу\nІз політичною діяльністю Миколи Івановича рівняни непогано обізнані. Але для багатьох із них стане одкровенням, коли дізнаються, що наш земляк був учасником найдраматичніших подій Революції Гідності та воїном АТО у складі 3-го полку спецназу. Про маловідомі сторінки життя читайте в нашому інтерв’ю.\nІз Миколою Поровським зустрілися в офісі Республіканської християнської партії, який знаходиться неподалік Верховної Ради. Серед багатьох цікавих і цінних експонатів – два щити з Революції гідності. Один із них – металевий, зрешечений кулями. «На цьому щиті, зеленому, я виносив 19 лютого на вулиці Інститутській пораненого хлопця», – пригадує Микола Іванович.\n– У серпні 2014 року на сторінці у Фейсбуці Ви написали: «Я від’їжджаю до діючої армії на посаду старшого офіцера армійської бригади. До зустрічі після війни. Ми обов’язково переможемо російського агресора і найманців. Маю честь – підполковник Микола Поровський. Слава Україні!!!»\n– Коли Росія анексувала Крим та окупувала частину Донбасу, я не міг залишатися осторонь. Незважаючи на те, що за віком (мав понад 55 років) був знятий як офіцер із військового обліку, все ж продовжував вперто «атакувати» Печерський військкомат. У результаті ще напередодні Указу Президента України про відновлення на обліку старших офіцерів віком до 60 років військкомат зважив на моє наполегливе прохання, і я був мобілізований до українського війська. Мене направили на посаду старшого офіцера 44-ї артилерійської бригади, яка формувалася на Яворівському полігоні. До речі, прибув найпершим із особового складу бригади й отримав картку №1 речового забезпечення, а наступного дня приїхали перші 60 мобілізованих – здебільшого із Рівненщини і Тернопільщини, а пізно ввечері - ще 90. Оскільки комбриг іще не прибув і не було ні його заступників, ні начальника штабу, ні орггрупи офіцерів, я, як старший за званням, згідно зі Статутом взяв командування на себе і займався прийомом прибулих, перевдяганням, розміщенням у казармах, створенням тимчасових команд на чолі з новоприбулими офіцерами та забезпеченням дисципліни і припиненням спроб декотрих мобілізованих продовжити «бенкет». Звісно, така моя діяльність декому не сподобалася, коли замість дозвілля-застілля примушують займатися вивченням Статуту чи стройовою підготовкою. Про це невдоволено згадує один із однополчан, житель Здолбунова Петро Солтис у книзі «370 днів у камуфляжі»: «Ось і все – їдемо. З початком руху автобусів потекла струмком горілка, яка смачно заїдалась історичними героїками. Перший солдатський ранок почався з ранкового шикування мобілізованих солдат на плацу. На шикуванні нам представився підполковник Поровський. Люди даного типажу – це яскравий відголосок радянської армії. Політпрацівник, основним завданням якого є консолідація армійського підрозділу, до якого потрапили сотні дорослих, сформованих людей, зайнявся солдатською муштрою, та включенням влади». Наскільки це об’єктивно – нехай залишиться на його совісті, однак саме завдяки цим моїм заходам ніхто з мобілізованих не згорів від «зеленого змія» і не сталося жодної бійки чи нещасного випадку. Зрештою, усім видали уніформу, берці, автомати, а за кілька днів притягли гармати. І все! А бригаді потрібні були і комп’ютери, і канцелярське приладдя, журнали-зошити, папір для штабної роботи, телевізори, запасні частини до автомобілів, бронежилети, і, звісно, національна символіка – прапори. За комп’ютерами їздив до Києва і Львова. До речі, мій автомобіль ВАЗ «дев’ятка» три тижні був єдиним транспортним засобом у бригаді, аж поки отримали й автомобілі, і тягачі. Завдяки залученим мною волонтерам зі Львова, Новояворівська, Дрогобича наша військова частина почала швидко комплектуватися необхідними речами і засобами. Тільки у Львові під час зустрічі з громадськістю, яку організувала відома співачка і волонтерка Софія Федина, ми зібрали гроші і купили два десятки бронежилетів. Львів’яни також подарували бригаді кілька комп’ютерів. Перша медична аптечка теж була волонтерська. На полігоні у старих, наспіх відновлених казармах було вогко і прохолодно, тож через два тижні побуту уся бригада кашляла, аж груди рвало. Мали тільки ліки, які присилали волонтери.\n– А як Ви потрапили до полку спецназу «кіборгів»?\n– Під час штурму Савур-Могили у серпні 2014 року загинув героїчною смертю заступник командира 3 полку спецназу, підполковник Сергій Сенчев. Головне управління по роботі з особовим складом Генштабу почало підбирати на цю посаду офіцера з досвідом пропагандистської роботи. Для такого підрозділу зробити це було непросто. Напевно, важливу роль у моєму призначенні до полку спецназу зіграло те, що у минулому займався альпінізмом – я інструктор-першорозрядник із цього виду спорту, зробив понад сотню сходжень на вершини Кавказу. Тобто маю спеціальну підготовку з виживання та долання перешкод. Але, звісно, основна причина призначення – те, як проявив себе на посаді у роботі з особовим складом, знання військової психології та уміння вести національно-патріотичне виховання. Наприкінці вересня 2014 року мене перевели з артилерійської бригади на посаду заступника командира 3 полку спецназу по роботі з особовим складом. Полк розташовувався у Кіровограді (тепер Кропивницький). Цей прославлений військовий підрозділ я знав іще з часів його дислокації у Старому Криму в 90-х роках. Звісно, тоді навіть не припускав, що матиму честь у ньому служити. Коли прибув у полк, окремі його підрозділи саме повернулися в місце постійної дислокації після боїв в АТО – під Маріуполем, Іловайськом та в районі Світлодарської дуги і потребували поповнення і відновлення боєздатності. Щойно почав формуватися і навчатися іще один батальйон полку. Залишався наш неповний батальйон в Донецькому аеропорту. Він тримав оборону разом із підрозділом 93-ї бригади і групою добровольців. Зрештою, і цей батальйон вивели звідти наприкінці листопада, коли дістав поранення комбат і командир оборони аеропорту полковник Трепак із позивним «Редут». За героїчні дії під час оборони Донецького аеропорту він удостоєний звання Героя України.\nЗагалом спецназ – це елітні війська, які в умовах війни ведуть розвідку в глибокому тилу ворога на глибині 60-90 кілометрів та здійснюють там диверсійні операції, однак на першому етапі війни полк здебільшого використовували як штурмовий підрозділ.\nВступивши на посаду заступника командира полку спецназу, я налагодив у підрозділах заняття з воєнно-ідеологічної підготовки та захист від негативного інформаційно-психологічного впливу противника, проводив гірську підготовку у ротних групах, здійснював відбір поповнення, опіку з пораненими, їздив на фронт у район Маріуполя, де вели розвідку кілька рот нашого полку.\nПаралельно і сам наполегливо вчився військовій справі: методам дій підрозділів спеціального призначення, а на полковому полігоні вдосконалював володіння різними видами озброєння. Якщо автоматом, кулеметом РПК і снайперською гвинтівкою володів і раніше не гірше пересічного спецназівця, а міни і підривну справу досконало знаю ще з часів навчання на військовій кафедрі Інституту інженерів водного господарства (там нам якісно давали військові знання з мінно-саперної справи), то стрільбі з гранатомета АГС, кулемета ДШК, а також способам і методам ведення військової розвідки, проведення розвідувальних операцій спецпідрозділами доводилось вчитися з нуля.\nРаніше я дуже мало знав Кіровоградщину. Але коли туди приїхав, то пройнявся глибокою повагою до хлопців-степовиків, які майже всі з козацького кореня. Міцні статурою, роботящі, вони не вміли говорити красивих слів. Але приходили в полк, щоб вступити на контракт і воювати та вбивати ворога, який напав на Українську Державу. Звісно, люди цього регіону не всі настільки національно свідомі, як у західних областях. На заняттях із воєнно-ідеологічної підготовки говорив солдатам: нинішня війна є продовженням національно-визвольних змагань – під проводом Хмельницького, Мазепи, армії УНР, воїнів УПА проти московського агресора. І ви продовжуєте сьогодні священну боротьбу українського народу за Україну, за нашу землю, яку вели наші прапрадіди-козаки, діди-петлюрівці і повстанці Холодного Яру, і батьки - воїни УПА. Дехто із солдатів і навіть офіцерів мені перечив: бандерівці були у вас там, на Західній Україні, а причому тут наші батьки?! Кажу до них: стоп, хлопці, давайте розберемося!І розповів, як у 1943 році на Кіровоградщині, в лісі поблизу Голованівська, був створений курінь УПА з місцевих хлопців, котрий боровся за самостійну Україну до 1946 року. Привів на зустріч із ними нашого земляка із Дубенщини, воїна УПА Сороку, який проживав у Кіровограді. І це подіяло – зламало радянські стереотипи в головах дуже багатьох.\nРосія веде проти України гібридну війну, у якій свідомість українського військовослужбовця є об’єктом інформаційної боротьби, адже саме вона формує мотивацію вчинків до захисту України, готовність військового до участі в бою.\nУ полку я отримав найвищу мою нагороду – Подяку командира полку, оголошену перед строєм. Потім були Грамота начальника Генерального штабу, медаль і орден за АТО. Але цю Подяку ціную найбільше, бо дісталася найважче – каторжною працею.\nВесною 2015 року, коли полк повністю відновив боєздатність, відбув у зону АТО, в район Курахово-Новотроїцького, де наші підрозділи вели бойові дії: виходили в розвідку у тил ворога та здійснювали контрдиверсійні операції проти ворожих диверсійно-розвідувальних груп. Пізніше мені довелося побувати і серед оборонців шахти Бутовка та в Авдіївській промзоні.\nВ серпні 2015 року мене з полку несподівано викликали до Києва. У Головному управлінні по роботі з особовим складом Генштабу поставили завдання терміново написати новий текст-супровід військового параду до Дня Незалежності на повністю новій національно-патріотичній ідейній основі. Я його підготував у рекордно короткий термін – найважче писався розділ розповіді про український бойовий Прапор, коли військовим підрозділам під час параду Президент вручав нові бойові знамена. Думав, що після цього одразу ж повернусь у полк, але мене залишили і призначили на посаду начальника відділу інформації і пропаганди Головного управління по роботі з особовим складом Генерального штабу. На цій посаді я передусім зайнявся розробкою нової ідеології ведення воєнно-ідеологічної підготовки. Адже, як не прикро визнати, серед тематики занять до того часу не було ні історії української державності, ні історії українського війська, ні подвигів воїнів у боротьбі за Незалежність України. Постійно займався організацією інформування у військах, виготовленням «Інформаційного бюлетеня», котрий зачитують щоденно у кожному підрозділі.\nНа цій посаді отримав чергове офіцерське звання - полковник. До речі, звістку про наказ Міністра оборони про присвоєння мені звання отримав на фронті, коли перебував на блокпостах «Брелок», «Царська охота» в районі Авдіївської промзони.\n– Тепер агресор, навіть якби дуже хотів, до Києва не дійде?\n– Та ніколи! Якщо зважиться, то дорога для нього буде кривавою. Сьогодні російський агресор розуміє, що його плани створення так званої Новоросії давно провалилися. В хворобливій уяві російських шовіністів-загарбників українська держава мала впасти як картковий будиночок: спочатку Донецьк, Луганськ, потім -Запоріжжя, Херсон, Миколаїв, Одеса. Агресор хотів відсікти Україну від моря, щоб пробити шлях на Крим і Придністров’я. Та не сподівався, що український народ дасть таку потужну підтримку українській армії. Наші Збройні Сили нині незрівнянно зміцнилася – в десятки разів, якщо не в сотні!\nОднак ворог дотепер не залишив планів поставити нас економічно на коліна або вчинити противладний заколот у тилу Української армії. Дивно, що багато українських патріотів вірять у російські пропагандистські провокації проти Президента України і женуть хвилю деструкції, не розуміючи, що роблять шкоду і знеславлення України. Кожен українець повинен пам’ятати, що тільки у єдності влади, армії і народу наша сила.\n– Патріотизм, любов до України закладені у Ваших генах від предків?\n– Так, у мене, як у кожного, все закладено в генах від предків. Найдавніша згадка про рід Поровських є від 1680 року. Про це я довідався з праці історика з Рівненщини Миколи Бірука «Села Острозької волості». А мій прапрадід брав учать у повстанні проти Росії на Рівненщині у 1863 році, його за це росіяни розстріляли, а майно конфіскували. По ньому залишилось двоє малолітніх сиріт, яких прийняла бездітна українська родина. Мій дід Євген був одним із організаторів петлюрівського повстання проти більшовиків петлюрівського повстання в селах Макотерти-Карпилівка у 1920 році. Батько Іван – в юності зв’язківець УПА, працював вчителем. Був знаменитим пасічником і садоводом. А моя мама, 1925 року народження, із степової України – містечка Новий Буг на Миколаївщині. Їй довелося пережити голодомор 1933року! Вона приїхала на Рівненщину у 1946 році, рятуючись від чергового голоду. Була серед перших випускників Рівненської школи фельдшерів. Як молодого спеціаліста її направили в село Заріцьк Рівненського району, де вдень була совєтська влада, а вночі влада належала УПА, і так аж до 1950 року. А загалом вона пропрацювала сільським фельдшером понад 50 років.\n– Ви не тільки політик, а й письменник…\n– Одна із моїх перших книг – «Забутий заповіт борцям за Україну». Потім виник задум написати повість на основі правдивих подій. Мені довелося зустріти кримчанина, росіянина, якого шістнадцятилітнім німці вивозили на роботу в Німеччину через пересильний табір, який розташовувався в Дубно. Цей табір у лютому 1943 р. захопила боївка УПА, в’язнів випустили на волю. Згодом доля звела цього хлопця з видатним командиром Дубенського куреня Юрієм Чуйковським, і він пройшов з ним бої і проти німців, і проти поляків АК, і проти НКВДистів. Ці події лягли в основу книги «Бурею битва гриміла». Я також автор книг «Тільки Рухом життя і обіймеш», «Ключ до вершини» та «За нашу і вашу волю».\n-- Спілкувався Василь Закревський


Головна › Зверніть увагу › Сторінка 2\nМажоритарників на Харківщині загалом 159. Серед них – представники політичних партій та самовисуванці, бувалі депутати й молоді кандидати. Їхня чисельність і агітація збиває з пантелику – кого обрати? Зробити усвідомлений вибір можна лише через власний аналіз. Для цього без імен і назв – узагальнені тенденції, які виокремили експерти – вони дадуть відправну точку для роздумів. Своїми спостереженнями діляться...\t[Читати далі]\n7–8 грудня 2018 р. в Харкові у конференц-залі готелю «Харків» відбувся безпековий форум «Безпека Сходу України в умовах гібридної війни: виклики 2019 року». Форум став результатом громадянської ініціативи, його роботі сприяли Харківський офіс Фонду Конрада Аденауера та Фонд Місцевої Демократії (Харків). Організатори Форуму мали на меті виявити основні загрози та ризики, що пов’язані з гібридною війною та територіальним...\t[Читати далі]\nВикористання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки сповнено значних суперечностей та незручностей. Із 1 листопада минулого року усі громадяни України мають право за власним бажанням обміняти паспорт старого зразка у формі книжечки на новий – у формі пластикової картки. Тобто тепер громадянин може отримати нову ID-картку (як часто називають цей документ) коли схоче, а не у зв’язку із втратою поточного...\t[Читати далі]\n6 лютого у Харкові відбудеться тренінг «Як подолати політичну корупцію: інструменти для громадського контролю». Тренінг проводиться Всеукраїнською Громадською мережею публічного права та адміністрації UPLAN та Фондом місцевої демократії, як членом Мережі. Тренінг охопить такі питання: загальні аспекти реформи політичних фінансів, громадський контроль за накопиченням та витрачанням політичними партіями коштів, а...\t[Читати далі]\nПредставництво Фонду Конрада Аденауера в Україні та Фонд місцевої демократії висловлюють Вам свою глибоку пошану та запрошують взяти участь у . Форум відбудеться 7 – 8 грудня 2018 р. у місті Харкові Ідея форуму: Гібридна війна проти України триває п’ятий рік поспіль. На думку експертів, 2019 р. може стати визначальним для подальшого перебігу подій в плані безпеки. Чергового загострення варто очікувати у зв’язку з виборами...\t[Читати далі]


Редакція 27 лютого 2021\nAutobox AH 20.44 moto.pl\nУ Польщі для війська виготовлятимуть нові позашляховики.\nЯк повідомляє Yavp.pl з посиланням на moto.pl, польське військо отримає нові автомобілі.\nПерший функціональний прототип вже подолав 3 000 км. Його тестували на дорогах загального користування та на бездоріжжі, де його могли б використовувати військові.\nНовий позашляховик AH 20.44 був розроблений польською компанією Autobox Innovations. Виробників надихнув Мустанг, саме його конструкцію взяли за основу.\nПоки що невідомо, як виглядатиме остаточна версія. Але оприлюднено загальні дані, які ще можуть змінюватися.\nДопустима загальна вага становитиме 3,5 тонни. Дизайн має бути дуже універсальним, щоб в разі потреби його можна було повністю бронювати. Автомобіль також може бути оснащений спеціалізованим обладнанням. Autobox AH 20.44 виготовлений не лише з урахуванням потреб військових. Інші служби також зможуть його використовувати. Тому це повинен бути універсальний транспортний засіб, а виробники розробляють декілька версій. Планують навіть цивільний варіант позашляховика для приватного використання.\nПрототип оснащений трилітровим чотирициліндровим дизелем потужністю 195 к.с. Це агрегат із сімейства F1C, розроблений Iveco та Fiat. Двигуни цього сімейства також доступні у більш потужних варіантах, тому не виключено, що двигун з більшою кількістю кінських сил працюватиме під капотом броньованої версії.\nAutobox AH 20.44 має довжину 4,86 м, ширину 2,07 м і висоту 2,13 м. Колісна база становить 2,95 м.\nЗа довжиною він приблизно такий самий, як і у відомого позашляховика VW Touareg, але за шириною - це такий автомобіль, як MAN TGE.\nВ авто може розміститися дев’ять осіб. За словами виробника, це чистокровний позашляховик, який повинен "не відставати від швидкісного танка" - звідси, наприклад, конструкція рами та постійний повний привід.