В Закарпатській області лісівники виростили понад майже 10 мільйонів сіянців – Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства\nВ Закарпатській області лісівники виростили понад майже 10 мільйонів сіянців\nДодано Прес-служба Закарпатського ОУЛМГ по 06.02.2017\nЛісівники Закарпаття підрахували, скільки сіянців та саджанців дерев і чагарників виростили для посадок і залишилися задоволені отриманими результатами.\nПрацівники всіх лісогосподарських підприємств Закарпатської області вперше близькі до рекорду за кількістю отриманих саджанців клена, ясена, ялини, ялиці, кедру, дуба звичайного та дуба червоного й чагарників. Після осінньої інвентаризації було підраховано, що їх чисельність за минулий рік сягнула понад 8,7 мільйона штук.\nДля порівняння: завдання на період було поставлено виростити 4,9 мільйона. А ось саджанців для озеленення вирощено 342 тисячі. Посаджено сіянців деревних, чагарникових, плодово-ягідних і технічних порід у шкільні відділення – 224 тисячі, у тому числі 108,42 тисячі. Деяку частину саджанців стандартних і плодово-ягідні лісівники мають намір продавати населенню за цінами на 20% нижчими від ринкових. Нові деревця і чагарники для своїх дачних і присадибних ділянок закарпатці зможуть купити, звернувшись у лісове господарства за місцем проживання.


"Мій норовливий зведений брат" та ВІдпустка!!! - БлогАнна Харламова\n"Мій норовливий зведений брат" та ВІдпустка!!!\nАвтор: Анна Харламова / Додано: 03.05.21, 17:31:38\nПривіт, мої любі читачі!!!\nМи майже дійшли хепі енду\nХочу подякувати вам усім, за неймовірну кількість гарних слів, вражень, душевного тепла, натхнення та колосальної підтримки.\nВи НАЙКРАЩІ!!! Щаслива, що пишу для вас!!!\nЯк завжди скажу - ЦЕ НАША КНИГА, МИ ЇЇ РАЗОМ СТВОРИЛИ!!!\nЄ ще одна новина, я йду у відпустку, на який час... не знаю. Я писала книгу за книгою, іноді навіть дві одразу, і тепер моя Муза трішки хоче перепочити. Я не вмію писати заради бізнесу, тому і хочу зробити паузу, щоб потім з новими силами, цікавими ідеями і з позитивним настроєм, братися за щось нове.\nДякую, хто завжди поруч, хто дарує свою увагу та час. Дякую усім за те, що залишаєте свою думку про книгу - це дуже важливо, це надихає.\nP.S. До зустрічі, Натхненники.\nВи знаєте де мене шукати)))\nЛюблю, ціную, поважаю і дуже дякую!!!\nВаша Анна Харламова, автор без упереджень.\nХм, хм, хм (тут смайлик, що плаче)... Що вже? Так скоро? Ми ж тільки почали? Скоро вже смачнючий хепі енд)))) Це свято!)))\nВідпочинок потрібен усім, і ти не виняток))) Набирайся енергії, сил, натхнення, позитивних емоцій, а ми тебе будемо чекати стільки скільки потрібно) Люблю ❤❤❤! Цьомаю!!! P.S. І так, я знаю, де тебе шукати❤))))\nАнна Харламова, Набирайся і повертайся, ми тебе чекаємо))) А поки можна перечитати смачнючі історії улюбленого автора))) Люблю ❤❤❤! Цьомаю!\nБажаю позитивного відпочинку, хай муза швидше повертається з новими та захоплюючими історіями.З нетерпінням буду чекати❤❤❤\nВіра Лиман, Дякую, щироооо дякую, моя люба Пташечко!!!! Мені дуже приємно, що мене оточують такі позитивні люди!!! Дякую за очікування на нові книги та теплі слова!!!! Обіймаю міцно-міцно і дякую за позитив!!!! Цьомаю)))\nГарного відпочинку! Бажаю купу нових вражень, емоцій, поповнення енергії ... Бажаю нових крутих ідей та експериментів, які ми потім прочитаємо в гарячих сценах.... Ну тобто ти відпочивай, а чоловік нехай працює....))) :р\nЮлія Чупило, Дякую, безмежноооо дякую моя люба Натхненнице!!! Оооо неодміно!!!! Щось гаряче, смачне та дахозносні!!!! Заряджусь солодкими емоціями і до вас з новими книгами!!! Дякую за побажання та очікування на нові історії кохання!!!\nХа-ха такий підхід мені подобається, так і скажу)))\nОбіймаю міцно-міцно і до нових книг)))) Цьомаю)))\nПриємного відпочинку!)) Бажаю Музі нових кайфезних ідей!)) З нетерпінням чекатиму повернення)))\nНаталія, Дякую, щиро дякую моя люба Пташечко за побажання та чекання на нові книги!!!! Я щаслива, що зі мною такі сонячні люди!!! Обіймаю міцно-міцно і до нових книг!!!!!)))\nГарного відпочинку! Правильне рішення, моя мила)))) повертайся з новими силами і шаленими ідеями!))))\nЮліанна Бойлук, Дякую, дякую моя люба!!! Це необхідність, для того щоб гарно писати треба робити перерву!!! Дякую за побажання та підтримку, яку я завжди відчуваю!!! Люблю і міцно обіймаю!!!!!


Гдз по літературі 5 клас Коровіна 1 частина відповіді на питання підручник | wearethepeople.ru\nГдз по літературі 5 клас Коровіна 1 частина відповіді на питання підручник\n1 ГДЗ по Літературі 5 клас Коровіна - Решебник\n2 ГДЗ, Відповіді по Літературі 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\n2.1 Готові Домашні Завдання, Решебник по Літературі 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\n3 ГДЗ, Решебник. Література 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\n3.1 Готові Домашні Завдання по Літературі. 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\nГДЗ по Літературі 5 клас Коровіна - Решебник\nВеликою популярністю в школах в наш час користується навчальний посібник з літератури для 5 класу Коровиной В.Я. і її співавторів. Майже всі відгуки про даному підручнику як критиків, так і батьків, діти яких по ньому навчаються, позитивні. Цьому посприяли барвисте оформлення, добре читається шрифт, структурований і повну відповідність вимогам Федерального державного освітнього стандарту основної загальної освіти.\nАле навіть все вище перераховані плюси не гарантують повне і чітке розуміння учнем того, як виконати домашнє завдання з літератури на відмінно. В цьому випадку ми рекомендуємо скористатися нашими гдз для 5 класу за підручником Коровиной В.Я. Вони зроблять процес підготовки домашнього завдання простіше і скоротять кількість часу, яке б витратив учень, намагаючись розібратися з труднощами з допомогою іншої додаткової літератури.\nЦим розв'язнику вже користується 9547 людина. Користуйся і ти кожен день! Зробити це дуже просто: Натисніть CTRL + D на клавіатурі і наш решебник Література 5 клас (Коровіна В.Я.) у вас в закладках!\nДомашня робота з літератури 5 клас (Коровіна В.Я.). Є питання? Напиши в коментарях справа!\nЗнайомимося з підручником\nГДЗ, Відповіді по Літературі 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\nГотові Домашні Завдання, Решебник по Літературі 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\nЛітература в школі - предмет, до якого повинна лежати душа. Але змусити всіх без винятку любити літературу не можна. У кого-то з дітей є схильність до літератури, ще у когось - до фізики, і нічого вдіяти з цим не можна. Тому ми пропонуємо вам і вашій дитині впоратися з предметом літератури на «ура»!\nЗбірник містить відповіді на завдання, а також хороші, якісні приклади творів на різні тематики.\nВивчайте світову літературу з вашою дитиною легко і просто, використовуючи «Готові« домашки »з літератури за 5 клас»!\nГДЗ, Решебник. Література 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\nГотові Домашні Завдання по Літературі. 5 клас. Коровіна В.Я. 2013 р\nЩо для п'ятикласника може бути страшніше «Кавказького бранця» і грецької міфології? Тільки байки Крилова. Літературні персонажі обступають непідготовлений розум - то підкрадеться мукала Герасим, то спробують вкрасти час п'ятниця з Робінзоном Крузо. Всі вони кричать в один голос: «Прочитай про мене!». Можна здатися, поставивши хрест на футболі і армії ельфів, терпляче чекає на свого володаря.\nАле можна поступити інакше - скачати ГДЗ по Літературі для 5 класу і жити спокійно. Переставши порівнювати образи і читати описи природи, ви виявите, що дихати стало вільніше. У тілі з'явиться небачена досі легкість, а мозок зосередиться на дійсно важливих питаннях.


Євровагонка як один з елементів обробки інтер’єру - Екоправо\nМатеріалу натуральнішого за звичайне дерево для обробки будинку просто не знайти. Він здатний наповнити наше житло ароматом лісу, освітити його природними фарбами теплих тонів, створити в квартирі власний природний мікроклімат. Цими властивостями володіє і його красиво оброблена сестра – євровагонка.\nЄвровагонка — екологічно чиста і безпечна декоративна дошка для обробки внутрішніх приміщень будинку. Робиться з цілісної деревини, а тому зберігає усі позитивні якості і корисні властивості натурального дерева. Євровагонка відмінно вписується практично у будь-який інтер’єр.\nДо того ж вона здатна самостійно регулювати показники тепла і вологості у будинку: поглинаючи зайву вологість і зберігаючи тепло. Звичний усім вислів, застосовний до натурального дерева, воно “дихає”. Ще один плюс дерев’яної вагонки – здатність поглинати звук. Таку вагонку логічно покривати лаком або фарбою тільки на водній основі. Інакше вона втратить велику частину своїх дивовижних здібностей. Але навіть без лаку вагонка зберігає свій зовнішній вигляд дуже тривалий час, не темніє і не зсихається (безумовно йдеться тільки про якісний матеріал). Завдяки особливим подовжнім вентиляційним виямкам усередині вагонки не скупчується конденсат, який міг би привести до погіршення зовнішнього вигляду.\nСуттєва перевага цього матеріалу – спеціальна пазогребнева система кріплення, яка виключає появу щілин при усиханні дерева.\nПри виготовленні євровагонка висушується примусово при високій температурі, тому в деревині немає яких-небудь комах або деревних жучків. Загалом, матеріал в усіх відношеннях екологічний і натуральний.\nАсортимент забарвлень євровагонки не занадто широкий, проте цілком є з чого вибрати. Кріпиться вагонка теж просто, можна це робити навіть своїми руками без яких-небудь особливих знань і навичок. Один з істотних плюсів: під вагонку не треба готувати стіни. Навпаки, нею можна закривати різні нерівності стін і стелі.\nЩо стосується приміщень, в яких буде доречна дерев’яна вагонка – абсолютно будь-які, від туалету до вітальні. Не обов’язково закривати повністю стіни. Залежно від вашої задумки це може бути одна стіна або навіть оригінальної форми фрагмент. На кухні в сільському стилі вагонка може виступати імпровізованим парканом, а в спальні укладена упоперек вагонка стане відмінним узголів’ям ліжка. Ну а вже для лазні євровагонка просто незамінна.\nУ будь-якому випадку, який би колір, матеріал або візерунок вагонки ви не вибрали, ваш будинок стане від цього тільки тепліше, затишніше і ароматніше. Чи не в цьому перевага екологічних матеріалів?\nТеги: інтерєр з вагонки, Вагонка інтерєр


Індексація - Індексація і компенсація заробітної плати | Форум для працівників бюджетної сфери - Сторінка 46\nПовідомлення eMelya » 25 лютого 2015, 11:28\nПовідомлення buhg » 25 лютого 2015, 11:33\nПовідомлення eMelya » 25 лютого 2015, 11:42\nПовідомлення ррррррр » 25 лютого 2015, 15:22\nПовідомлення veta3699 » 25 лютого 2015, 15:40\nррррррр писав: викладач музикальної школи. (18 год на ставку) Базовий м-ць січень 2013 рік тижневе навантаження 37 год. В грудні нарахувана індексацію (1218*19,3%)=235,07 грн. в січні 2014 тижневе навантаження стало -30 год індексацію я нарахувала (1218*21,6%)=263,09 грн., в лютому тижневе навантаж -32 год. (1218*25,2%)=306,94 грн. Чи вірно я все рахую?\nПовідомлення Готка » 26 лютого 2015, 11:13\nЯриночка писав: Готка, якщо ранг став 110 грн, то буде так:\nПовідомлення eMelya » 26 лютого 2015, 12:22\n;23173 писав: А якщо цей ранг було підвищено з 25 грудня. І фактично нарахована зп була така оклад 1404 , ранг 102.17, вислуга 602,47, постанова 1054,32. Мені при розрахунку фіксованої індексації відштовзуватися від цих сум?\nПовідомлення zema » 27 лютого 2015, 14:03\nПовідомлення Kostya4u » 27 лютого 2015, 14:19


40000 usd - земля Львів. Залізничний; С/Г земля 20 сотих; Є миожливісьть продажі сусідніх ділянок вїзд з вулиці авіаційної\nЗалізничний; С/Г земля 20 сотих; Є миожливісьть продажі сусідніх ділянок вїзд з вулиці авіаційної. Приватизований під С/Г\nФранківський; Дві ділянки в м. Моршин; Загальна площа двох ділянок 14,31 кв.м. На ділянках дерев'яний будинок з трьох кімнат. Територія загороджена парканом з металевої сітки. Місцезнаходження - район Геологів.; кадастровий номер: 4625350100:01:004:0\nЗалізничний; Ділянка в Скнилові (район Березівка), межа м. Львів; -згідно плану забудови, ділянка має дорогу з трьох сторін, що дозволяє поділити її на декілька менших. -Зимноводівська ОТГ, ділянка в межах кільцевої Львова. -хороша транспортна розв'язка,\nШевченківський; Продаж землі з будинком; Продам будинок з землею. Від міста розташований 30 км, великий сад і подвір'я. При бажанні є можливість добудови другого поверху. Встановлені пластикові вікна, на підлозі ламінат є меблі. Чисто і акуратно.\nФранківський; Продаж земельної ділянки під забудову; Земельна ділянка площею 10,12 сот. (46 м×22 м) під житлову забудову. с. Наварія, до Львова 9 км Ділянка у тихому та гарному місці, 400 м від річки, озера та лісу Приватизована, усі документи готові до п\nЗалізничний; Продається ділянка в ідеальним заідом і комунікаціями; Земельна ділянка 6,5 сотиків ( фактично більше) в Брюховичах, вул. Львіська. Нова дорога зроблена Онуром. Ділянка вирівняна , зроблена каналізація , елкктрика поруч . Будувати дешевше ні\nЛьвівська область , місто Львів ,, вул. Надійна\nПродаж. Земельна ділянка під будівництво розташована Сихів – с. Горішній, 7 сотих, район активно забудовується. На ділянку комунікації не підведені, неподалік вода, каналізація, світло. Форма ділянки 24*29. Приватна власність, документи готові до продажу.


Як очистити праску від пригару: методи чищення, відео | Поради\nЯк відновити підошву\nДалеко не завжди вдається визначити тип тканини і виставити правильну температуру прасування, особливо це нерідко відноситься до синтетичних матеріалів, які погано переносять високі температури. В результаті на одязі з’являється дірка, а на підошві праски – сліди від пригорілої тканини. Білизна після цього нерідко виявляється безнадійно зіпсованим, а перед господинею виникає питання, як очистити праску від пригару.\nМетод, яким буде проводитися чищення праски від пригару, багато в чому залежить від типу гладящей поверхні. Якщо зробити неправильний вибір (в основному це стосується керамічного і тефлонового покриття), підошва виявиться подряпаної, в результаті матеріал стане все частіше приставати до підошви, синтетична тканина стане плавитися, температурний режим – постійно збиватися. І праска доведеться міняти.\nПриймати рішення, яким способом почистити праску, і діяти потрібно негайно: чим довше підгорілі волокна будуть залишатися на підошві, тим важче буде їх видалити. При чищенні праски від нагару необхідно мати на увазі, що гладящую поверхню категорично не можна чистити ножем, металевої губкою, наждачним папером і іншими царапающими засобами: вони зашкодять підошву і речі після прасування будуть зіпсовані.\nЯкщо тканина підгоріла тільки що, то від пригару можна легко позбутися за допомогою мила. Для цього потрібно відключити прилад, акуратно, щоб не пошкодити поверхню, гострим ножем зрізати пристали до праски клапті матеріалу, почекати, поки пристрій охолоне і натерти милом підошву, після чого вологою ганчіркою зняти забруднення.\nЯкщо сліди від пригару більш старі, цей метод може не подіяти, і доведеться використовувати більш радикальні засоби. Можна, наприклад, скористатися спеціально призначеними для зняття нагару засобами, які можна купити в господарському магазині: крейда для очищення від нагару або олівець на основі нашатирного спирту: вони здатні почистити будь-яку металеву поверхню як, тефлонову, так і керамічну (головне, якщо діяти згідно інструкції).\nЯкщо магазину поблизу немає, часу на пошуки краще не витрачати, а діяти підручними матеріалами: очистити підошву праски від пригару можна ацетоном, милом, перекисом водню і оцтом.\nЇх також можна використовувати для гладящей поверхні будь-якого типу, при цьому потрібно враховувати, що рідкими препаратами слід очищати лише підошву, на корпус вони потрапити не мають, а мило при чищенні кераміки цілком здатне замінити олівець.\nА ось з застосуванням соди, зубної пасти і солі потрібно бути обережним: їх бажано використовувати лише для очищення металевої поверхні, і то обережно: кристали здатні її подряпати.\nЗа допомогою оцту від пригару можна очистити поверхню будь-якого типу. Для цього на прасувальну дошку потрібно постелити поліетиленову плівку, покласти на неї рівними шарами ганчірки, останню з яких змочити в столовому оцті і віджати. Розігріти праска (воду всередину не лити), добре пропрасувати верхню тканину, після чого відключити прилад від електромережі, дочекатися, поки охолоне і промити підошву.\nЩоб очистити підошву праски від пригару перекисом водню, прилад потрібно трохи нагріти і протерти рідиною підошву. За допомогою перекису водню можна почистити і інші забруднення, виявлені на поверхні праски.\nЯкщо до гладящей поверхні прилип поліетилен, його можна видалити засобом для зняття лаку: досить змочити в ацетоні шматок тканини і протерти забруднене місце.\nОскільки сода складається з кристалів, чистити праска з її допомогою потрібно обережно: вона може подряпати поверхню. Здатна пошкодити підошву праски і зубна паста, до складу якої також входять абразивні речовини, але в набагато меншому ступені. Незважаючи на те, що вони здатні ефективно почистити поверхню від пригару, очищати з їх допомогою потрібно лише металеву поверхню.\nЗубною пастою добре видаляти свіжі забруднення. Для цього її треба нанести на злегка теплу підошву і потерти зубною щіткою, після чого прибрати ганчіркою пасту, а разом з нею і нагар.\nСоду використовують для більш серйозних випадків: її потрібно змішати з невеликою кількістю води так, щоб утворилася кашка, після чого потерти її нагар, скориставшись шматком тканини, сильно при цьому натискати не можна.\nМеталеву підошву праски можна почистити за допомогою солі дрібного помелу (великого використовувати не можна, оскільки кристали здатні сильно подряпати поверхню). Для цього на лист газети висипати шар солі, розжарити праска і почати гладити кристали, з зусиллям на них натискаючи: сіль повинна видавлювати з-під підошви, а праска бути як можна ближче до газети.\nДо того часу, як сіль і газета почорніють, пригар повинен зійти і «прасування» можна припиняти. Якщо сліди від пригорілої тканини залишилися, потрібно насипати шар солі і повторити процедуру.\nЯкщо підошва праски виявилася подряпана, ситуацію можна виправити. Для цього на дрібній тертці потрібно натерти парафінову свічку і змішати її з сіллю дрібного помелу. Після цього суміш висипати на білий аркуш паперу, накрити марлею і пропрасувати тканину розпеченою праскою. Якщо все буде зроблено правильно, подряпини з гладящей поверхні зникнуть.


Якщо огульно критикуватиметься та ігноруватиметься все, що ми робили впродовж цих років, те, чому «стоячи аплодує Європа», – піду у відставку», – категорично заявляє заступник голови Вищої кваліфкомісії суддів Станіслав Щотка після завершення конкурсу до Вищого антикорсуду та другого добору в Верховний Суд.\nПоділяю вашу точку зору. Більше того, ви абсолютно точно відмітили тенденцію цього конкурсу. Спочатку точилися гострі дискусії серед різних учасників вказаного процесу. Хтось категорично був проти створення такого суду, хтось – за.\nКомісія намагалася підійти до цього питання максимально технологічно. Були ухвалені закони, котрі передбачають процедуру проведення конкурсу (до ВАКС – LB.ua). Ми зобов’язані їх виконувати.\nПравда, тепер виглядає так, ніби позитивні результати конкурсу – заслуга лише ГРМЕ. А комісія що? Стояла осторонь? Хочу нагадати, що склад ГРМЕ відібрала саме ВККС. Ми проводили з кандидатами до ГРМЕ співбесіди по скайпу, хоча найпростіше було би вибрати їх, лише ознайомившись із паперами. Після відбору організували кілька спільних робочих зустрічей, щоб узгодити роботу. Для нас така діяльність також була новою, ми її «народжували» в дуже стислі терміни. Паралельно відбувався конкурс до Верховного Суду. А пам’ятаєте, який галас підняли «вангувальники» з приводу того, що комісія не захоче надавати якісь матеріали в розпорядження ГРМЕ. А ми шукали (і до речі знайшли) законний шлях розв’язання питання.\nЯ би не назвав це проблемами. Це – робочі моменти. Сам процес роботи з ГРМЕ насправді був дуже цікавим.\nСклад ГРМЕ також в більшості складають судді або судді у відставці. Коли ми разом почали працювати, відчували, що в колег була певна настороженість до комісії. Їм був невідомий цей процес. І атмосфера нагніталась поширенням інформації, що, мовляв, в Україні – жахлива корупція, і з нею немає кому боротися. Мовляв, комісія толерує корупції. Це неправда. Цей склад комісії ніколи не толерував корупції. Ми говорили це представникам ГРМЕ в тому числі. Хіба ви чули, щоб за п’ять років з комісією пов'язували прояви хабарництва, щоб вирішували питання за гроші?\nАле до прізвища цього кандидата прикріпили цей ярлик – «недоброчесний», «негідний» і т.д. Він навіть не має кому пред’явити претензію. А подібні звинувачення ще довго звучатимуть на його адресу. Хоча він спростував такі припущення.\nСпеціальне спільне засідання за участю ВККС і ГРМЕ – це певний початковий фільтр, який не пускав кандидатів до співбесіди. В свою чергу, успішне проходження цього засідання не гарантувало кандидату місце в прохідній частині рейтингу.\nДо речі, про спростовану кандидатами інформацію. Під час співбесіди з головою Вищої ради правосуддя Ігорем Бенедисюком в рамках конкурсу до Верховного Суду постало питання про його громадянство. ГРД розганяє інформацію, що він – громадянин Росії, оскільки Бенедисюк працював військовим суддею в Южно-Сахалінську з 1991 по 1994 рік. Ви перевіряли цей факт?\nКоли СРСР розвалився, він повернувся в Україну. І в паспорті йому поставили відмітку, відповідно, що він – громадянин України.\nДивно виглядала ситуація, коли після 26 років на посаді судді, поширюється інформація, що Бенедисюк – нібито громадянин країни-агресора.\nХоча реальність – дещо складніша. Бачимо інколи політичну зафарбованість у висловлюваннях або у вчинках тих чи інших активістів.\nЗавдання комісії – провести процедури за визначеними правилами, не влучити так би мовити у штангу... Кожна «штанга» виливається в судові спори, що, в свою чергу, шкодить всьому процесу. На виправлення ситуації доводиться додатково витрачати час, який ми дуже цінуємо.\nЧув різні версії, які складалися в наступний ланцюжок. Бенедисюк призначений по квоті глави держави. ВРП – складова процедури формування, зокрема, Верховного Суду. Аби послабити роль президента в реформуванні судової системи, треба сказати, нібито Бенедисюк – «негідний» кандидат. Тоді і частина ВРП – «негідна», а отже, реформу проводять не в правильний спосіб.\nПовернемось таки до роботи ГРМЕ...\nНещодавно один із членів ГРД був в ефірі Радіо Свобода (Михайло Жернаков – LB.ua), я включався по скайпу. Оцінюючи результати конкурсу, він сказав приблизно таке: конкурс не прозорий, взагалі незрозуміло, як ставили бали тощо. Це не правда.\nЯк суддя і прокурор в минулому, я вважаю, що судові позови – краще, ніж отримати арматурою по голові... Це законний спосіб вирішення будь-якої суперечки. Питання лише в тому, чи дійсно є підстави для спору, чи його змодельовано.\nЗокрема. Якщо говорити про ці спори, то дивно, що вони припали на фінальну частину конкурсів, такі як чотирирічний термін роботи у Сергія Юрійовича (Козьякова – LB.ua) закінчився в жовтні минулого року. У грудні я відпрацював чотири роки… Було тихо.\n«Якщо огульно критикуватиметься та ігноруватиметься все, що ми робили впродовж цих років, те, чому «стоячи аплодує Європа», - піду у відставку»\nЯкщо хтось пропонуватиме робити все по–новому, – будь ласка. Можливо, запропонує запустити ідеальну модель. Але я в це не вірю. І в той же час маю надію, що реванш не відбудеться.\nВікторія Матола , Макс Требухов\nLb.ua. – 18.03.2019


На Черкащині сімейний конфлікт завершився стріляниною (відео) | Про все – Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nГосподар будинку здійснив декілька пострілів з помпової гладкоствольної рушниці, після чого разом зі зброєю втік у напрямку лісового масиву. Після пошукових заходів, місцезнаходження зловмисника встановлено, а зброю було вилучено, інформує сектор комунікації поліції Черкаської області.\nДо Черкаського відділення поліції звернулися жителі Черкаського району з повідомленням про те, що на сусідському подвір’ї невідома особа здійснила декілька пострілів та побігла у напрямку лісу. На місце події негайно виїхала слідчо-оперативна група у повному складі, керівництво ГУНП, представник дозвільної системи, кінолог зі службовою собакою та спецпризначинці.\nНа місці події було встановлено, що в одному з будинків, відбулась сімейна сварка між 20-річною місцевою мешканкою, її рідними та її 30-річним чоловіком. У розпалі конфлікту чоловік здійснив декілька пострілів з рушниці та прихопивши з собою зброю втік у напрямку лісового масиву.\nНа пошуки озброєного чоловіка було направлено групу співробітників роти особливого призначення та кінолога з собакою у відповідній екіпіровці. Вжитими оперативно-розшуковими заходами місцезнаходження зловмисника було встановлено. Наразі з ним працюють слідчі. Зброя була вилучена.\nЗа даним фактом слідчим відділенням Черкаського відділення поліції відкрито кримінальне провадження за ознаками частини 1 статті 296 (хуліганство) Кримінального кодексу України.\nСкандальний фонтан з “янголятами” хочуть перенести до Соснівки\n29 серпня 2016, 14:43\nПівзахисник «Черкаського Дніпра» отримав виклик до національної збірної Кирги...\n16 серпня 2019, 12:17


Вийшла друком книжка арх. Клаудіо Ґуджеротті «Нова людина: літургійне єство» — Християнський портал КІРІОС\nВийшла друком книжка арх. Клаудіо Ґуджеротті «Нова людина: літургійне єство»\nОпубліковано: Вівторок, 04 вересня 2018, 11:08 | Перегляди: 405\nБогослов архієпископ Клаудіо Ґуджеротті, Апостольський Нунцій в Україні, пропонує новий погляд на людську сутність через культурологічне висвітлення літургії.\nЦя книжка виникла з особистого духовного досвіду та практики багаторічного викладання в Папському Григоріанському університеті й інших навчальних закладах. У ній подано оригінальне бачення сенсу літургії з її практики, а не з суто теоретичних дедукцій.\nЛітургія для Ґуджеротті — це уподібнення до Христа, її можна розуміти «через красу, яка й далі є найбільшим поштовхом для перемоги над злом заради гармонії, для якої ми існуємо і яка, якщо поглянути добре, незалежно від сповідуваних нами ідеологій, є всім зрозумілою мовою».


Зеленський виступив перед студентами Стенфорду\nЗеленський виступив перед студентами Стенфорду: що розповідав\nПромову презтдент розпочав із двох слів\nПрезидент України Володимир Зеленський 2 вересня виступив перед студентами Стенфордського університету. Свою промову про Україні він розпочав двома словами "усе можливо".\nВідео промови опублікував Офіс Президента.\nЧитайте також: Візит вдався - якою була перша зустріч Зеленського з Байденом\nНе міг уявити, що виступатиме у Стенфорді\n"Чи міг колись я, звичайний хлопець, з простої родини, зі звичайного, прекрасного, до речі, промислового міста на Сході України, уявити, що виступатиму тут. Ні. Але все можливо", – заявив український лідер.\nТакож президент розповів про Україну. Він наголосив, що Україна - демократична держава де можливо все, а також про те, що саме він мріяв змінити у крані, аби вона стала комфортною для життя.\nЗеленський пригадав, як зіштовхувався із наявними проблемами України, коли народжувала його дружина, Олена Зеленська. Це погані дороги та бюрократія.\nТакож, він нагадав студетам Стенфорду, що українці вже не раз доводили світу, що можливо все.\nГоловною темою 2-годинної зустрічі президента України Володимира Зеленського з американським колегою Джо Байденом була безпека України. Це питання НАТО, безпека Чорного моря, обороноздатність України та "Північний потік-2".\n#Володимир Зеленський #Джо Байден #США #студенти\nУсі новини Україна Зеленський виступив перед студентами Стенфорду: що розповідав


На Дубровиччині авто злетіло з мосту: двоє осіб загинули (відео, фото) – Вараш\nHome / Без категорії / На Дубровиччині авто злетіло з мосту: двоє осіб загинули (відео, фото)\nVarash Info 25.11.2018\tБез категорії, Регіональні новини Залишити коментар\nПовідомлення про дорожньо-транспортну пригоду надійшло сьогодні, 25 листопада, близько 13 години. Дубровицькі рятувальники надавали допомогу у піднятті з дна річки Горинь легкового автомобіля. На спецномером «101» надійшло повідомлення, що у селі Висоцьк Дубровицького району злетів з мосту в річку Горинь легковий автомобіль FIAT. Загинули два пасажири, водій залишився живий.\nДо місця події негайно було направлено чергове відділення рятувальників 14-ї державної пожежно-рятувальної частини м. Дубровиця. Рятувальники на човні дісталися до автомобіля, підцепили його тросом до автокрану і таким чином підняли з води на берег. Усі обставини ДТП встановлює поліція. Окреме прохання до водіїв. Дотримайтеся правил дорожнього руху. Бережіть власне життя та здоров’я.\nВодій отримав незначні тілесні ушкодження. За зовнішніми ознаками він перебував у стані алкогольного сп’яніння. Чоловіка доставили до медзакладу для проведення медичного освідування та додаткового огляду. Унаслідок ДТП загинули двоє пасажирів: 49-ти та 51-річні місцеві жителі.\nВодія «Fiat» слідчі затримали у порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України та помістили до ізолятору тимчасового тримання. Вирішується питання про повідомлення йому про підозру та обрання міри запобіжного заходу. Повідомляють на офіційному сайті Національної поліції.\nТегиДТП Дубровицький район Рівненщина\nПопередній Допомога захисникам України: у транспортному цеху РАЕС ремонтують воєнну техніку (відео)\nНаступний Петро Порошенко підтримав введення воєнного стану (фото)\n29 липня 2020 року, журналістом varash.info було відзнято відео матеріал в приміщенні, частину якого я …


§ 4. Право на науково-технічну інформацію\nГоловна Підручники Підручник Цивільне право України (О.В.Дзера, Н.С.Кузнєцова) скачати онлайн § 4. Право на науково-технічну інформацію\nЗначення, види та зміст науково-технічної інформації. Науково-технічна інформація в умовах ринкової економіки уже давно стала досить цінним товаром. Без належного забезпечення науково-технічною інформацією неможливий більш-менш успішний розвиток сучасного виробництва, обороту товарів, послуг тощо. Той, хто володіє інформацією, той володіє ситуацією. Тому володільці інформації намагаються утримати її від будь-якого розголошення і видають її як товар, за який треба платити досить високу ціну. Той же, хто намагається заволодіти інформацією незаконним шляхом, вчиняє неправомірні дії, які зумовлюють певну правову відповідальність. Але для того, щоб настала така юридична відповідальність, необхідна правова охорона інформації. Країни з розвинутою ринковою економікою мають досить ефективну систему правової охорони інформації, яка має певне значення для її володільця.\nУ цьому параграфі йтиметься не взагалі про охорону інформації, а лише про ті її види, що стосуються безпосередньо виробництва, які мають своїм змістом науково-технічні відомості, а також організаційну, економічну та іншу інформацію, яка сприяє підвищенню ефективності виробництва та іншої доцільної суспільне корисної діяльності і часто невідома третім особам. Комерційна та інші види таємниць, які охороняються спеціальними законодавчими актами, а також авторським або патентним правом, не є предметом нашого розгляду.\nЙтиметься лише про два види інформації: 1) науково-технічну інформацію; 2) інші види нерозкритої інформації, які за своїм змістом виходять за межі науково-технічної інформації, але стосуються безпосередньо виробництва чи іншої доцільної діяльності.\nПравова охорона зазначених видів інформації певною мірою здійснюється законами України “Про інформацію” від 2 жовтня 1992 р1, “Про основи державної політики в сфері науково-технічної діяльності” від 13 грудня 1991 р2, “Про науково-технічну інформацію” від 25 червня 1993 р, “Про захист інформації в автоматизованих системах” від 5 липня 1994 р. та рядом інших нормативних актів. Ці заходи з боку держави цілком виправдані, бо як уже підкреслювалось, хто володіє інформацією, той володіє ситуацією у тій чи іншій галузі будь-якої діяльності людини.\nНині у нас склалася досить парадоксальна ситуація. З одного боку, здобутки нашого науково-технічного потенціалу не завжди знаходять попит в Україні, а з другого — іноземні агенти намагаються за будь-яку ціну виловити будь-яку, особливо науково-технічну, інформацію і викрасти або будь-яким іншим шляхом неправомірно заволодіти нею.\nНауково-технічний потенціал України ще й зараз володіє надзвичайно цінною науково-технічною інформацією, яка дуже цікавить наших зарубіжних “друзів”. Саме цим пояснюється актуальність правової охорони будь-якої інформації. Тим більше, що далеко не всі види, у тому числі і науково-технічної інформації, знайшли надійний правовий захист у чинних законах. Йдеться про так звані секрети виробництва (ноу-хау), нерозкриту інформацію тощо.\nМіж тим міжнародна правова практика свідчить, що значення нерозкритої інформації (ноу-хау) в міжнародній торгівлі ліцензіями швидко і невпинно зростає. Понад 70 відсотків ліцензій, що видаються у світі, супроводжуються нерозкритою інформацією (ноу-хау).\nСправа в тому, що патент як правоохоронний документ на те чи інше науково-техйічне досягнення має одну досить істотну ваду. У своєму описі винаходу чи будь-якого іншого науково-технічного досягнення, що є складовою частиною патенту, він розкриває сутність винаходу чи іншого досягнення. У патентних законах світу підкреслюється, як правило, необхідність складання чіткого і ясного опису сутності винаходу (іншого досягнення), який би давав можливість будь-якому фахівцеві скористатися запатентованим досягненням. Патент оберігає запатентоване науково-технічне досягнення від будь-якого неправомірного використання третіми особами, проте лише у тій країні, яка видала цей патент. У той же час патент не забороняє будь-кому внести до запатентованого винаходу чи іншого досягнення деякі неістотні зміни, які виводять цей результат з-під охорони патента. Внесені зміни дають можливість їх запатентувати як новий винахід і користуватися ним уже як своїм без виплати власникові патенту першого винаходу будь-якої винагороди.\nЦе надзвичайно вразливе місце патентної охорони об’єктів промислової власності. Цим дуже часто користуються підприємливі винахідники і просто підприємці, які в такий спосіб виводять неправомірне використання чужого винаходу з-під патентної охорони. Це явище стало надзвичайно поширеним у світовій практиці. Патент за таких умов уже не завжди стає надійним правоохоронним документом. З-під його охорони вислизають найцінніші науково-технічні досягнення, оскільки полюють саме на них.\nВиходячи з наведеного, інформацію можна визначити як певну суму знань про той чи інший об’єкт, які можна використати в доцільній діяльності людини. Отже, науково-технічна інформація — це сума знань, що стосується розвитку науки, техніки та виробництва.\nЗміст права на науково-технічну інформацію. Відповідно до Закону України “Про науково-технічну інформацію” науково-технічна інформація — це документовані або публічно оголошувані відомості про вітчизняні та зарубіжні досягнення науки, техніки і виробництва, одержані під час науково-дослідної, дослідно-конструкторської, проектно-технологічної, виробничої та громадської діяльності. Отже, об’єктом відносин у сфері науково-технічної інформації є документована на будь-яких носіях або публічно оголошувана вітчизняна і зарубіжна науково-технічна інформація. Цим поняттям, таким чином, охоплюються всі результати, отримувані в процесі науково-дослідної, дослідно-конструкторської, проектно-технологічної, виробничої та громадської діяльності, тобто зафіксовані у такій формі, яка дає змогу відтворювати, використовувати та поширювати їх.\nЗакон України “Про науково-технічну інформацію” розрізняє два види її — відкриту науково-технічну інформацію і науково-технічну інформацію з обмеженим доступом. Режим доступу до такої інформації регулюється спеціальним законодавством.\nНауково-технічна інформація відповідно до чинного законодавства є об’єктом права власності. Проте слід звернути увагу на певну суперечливість цього закону. В ст. 2 він проголошує, що науково-технічна інформація є суспільним надбанням, а в ст. б ця сама інформація проголошується об’єктом права власності. Це, безперечно, різні правові статуси того самого об’єкта. Ми в підручнику будемо додержуватися тієї позиції, за якою інформація є об’єктом права власності. Саме цієї позиції додержується й закон. В ст. 7 міститься норма, за якою споживач науково-технічної інформації несе відповідальність за додержання прав власника цієї інформації. Він не має права передати одержану науково-технічну інформацію третій особі, якщо це не обумовлено договором між власником і споживачем науково-технічної інформації.\nДля надійного правового захисту науково-технічної інформації та її раціонального використання в Україні створено національну систему науково-технічної інформації1. Її основним завданням є задоволення потреб громадян, юридичних осіб і держави в науково-технічній інформації. Національна система науково-технічної інформації — це організаційно-правова структура, за допомогою якої формується державна інформаційна політика, а також здійснюється координація робіт зі створення, користування, зберігання та поширення національних ресурсів науково-технічної інформації з урахуванням інтересів національної безпеки.\nОтже, національна система науково-технічної інформації має своїм завданням:\n— формування державної інформаційної політики в галузі науки і техніки;\n— координація робіт зі створення, користування, зберігання та поширення національних ресурсів науково-технічної інформації;\n— забезпечення інтересів держави у сфері національної безпеки.\nЗ викладеного випливає лише один неспростовний висновок — національній системі науково-технічної інформації доручено акумулювати, зберігати та раціонально використовувати чи не найцінніший суспільний капітал. Це найцінніше багатство України, яке дуже високо цінується на ринку науково-технічної інформації.\nНаціональна система науково-технічної інформації складається із:\n— спеціалізованих державних підприємств, установ, організацій, державних органів науково-технічної інформації, наукових і науково-технічних бібліотек, об’єднаних загально-системними зв’язками та обов’язками;\n— підприємств будь-яких організаційно-правових форм, основаних на приватній чи колективній власності, предметом діяльності яких є інформаційне забезпечення народного господарства і громадян України.\nДіяльність складових структур національної системи науково-технічної інформації здійснюється на основі договірно-обумовленого поділу праці в її збиранні, накопиченні, переробці, зберіганні, поширенні та використанні. Діяльність зазначених структур регламентується положеннями про них.\nВідносини між національною системою науково-технічної інформації України та системами науково-технічної інформації інших держав будуються на основі угод і договорів.\nДержава в особі спеціальних органів управління веде чіткий облік національних інформаційних ресурсів у галузі науки і техніки. Результати науково-дослідної, дослідно-конструкторської, проектно-технологічної та іншої науково-технічної діяльності, фінансування якої повністю або частково здійснюється за рахунок державного бюджету, підлягають обов’язковій реєстрації та обліку.\nНауково-технічна інформація, розроблена за рахунок коштів юридичних осіб і громадян, є їхньою власністю і реєструється ними на добровільних засадах у державному органі науково-технічної інформації.\nВідомості про наявну науково-технічну інформацію зазначеними юридичними особами і громадянами поширюються ними самими або відповідними службами науково-технічної інформації на договірній основі.\nІнформація про всі зареєстровані результати науково-технічної діяльності із зазначенням місцезнаходження звітної документації та умов надання її для використання поширюється за запитом заінтересованих осіб органами і службами науково-технічної інформації, відповідальними за реєстрацію цих результатів. Надання зазначеної інформації здійснюється з урахуванням інтересів національної безпеки.\nІнформаційна продукція є об’єктом товарних відносин, які регулюються чинним законодавством. Особи, які розробляють, накопичують, обробляють, зберігають, поширюють інформацію тощо, є товаровиробниками, які беруть участь у створенні ринку науково-технічної інформації незалежно від форм власності.\nОскільки інформаційну продукцію проголошено товаром, то її власник відповідно до чинного цивільного законодавства має право вчиняти із зазначеним товаром будь-які цивільно-правові правочини, які не суперечать чинному законодавству.\nУмови надання науково-технічної інформаційної продукції. Науково-технічна інформація надається користувачам або на комерційних засадах, або на безплатній основі.\nНа комерційних засадах науково-технічна інформація надається у таких випадках:\n— огляди, аналітичні і фактографічні довідки, інші види інформаційної продукції, що готуються на основі аналізу, оцінки та узагальнення науково-технічної інформації (за винятком державних замовлень);\n— державні органи та служби науково-технічної інформації, інші інформаційні центри, фірми, підприємства, установи та організації, які формують ресурси за рахунок власних коштів (ст. 15 Закону України “Про науково-технічну інформацію”).\nДержавні органи та служби науково-технічної інформації, які організують використання державних ресурсів науково-технічної інформації, здійснюють її пошук і передачу на безприбуткових засадах, тобто оплачуються лише фактичні витрати на пошук, підготовку та передачу зазначеної інформації. На таких самих засадах здійснюється репродукування друкованих творів у галузі науки і техніки в наукових, навчальних і освітніх цілях відповідно до чинного законодавства.\nНауковим і науково-технічним бібліотекам, які фінансуються з бюджету, науково-технічна інформація надається безплатно, якщо вона не потребує спеціального тематичного пошуку або копіювання.\nПри купівлі-продажу науково-технічної інформаційної продукції мають гарантуватися охорона прав інтелектуальної власності, державної та комерційної таємниці, законні права та інтереси власника і виробника інформаційної продукції та послуг.\nВідносини між власниками науково-технічної інформації та її споживачами визначаються договорами між ними. На договірній основі здійснюються також, інформаційне забезпечення, наукові дослідження і розробки для органів державної влади, крім випадків, коли чинним законодавством передбачено безплатне надання інформації зазначеним органам.\nДержавне управління у сфері науково-технічної інформації. Орган державного управління у сфері науково-технічної інформації визначається Кабінетом Міністрів України. На зазначений орган покладається забезпечення організації діяльності у сфері науково-технічної інформації, здійснення функціонального управління національною системою науково-технічної інформації, формування і реалізація політики у цій сфері. З цією метою держава забезпечує:\n— створення державної мережі первинного збирання, обробки та зберігання усіх видів науково-технічної інформації;\n— проведення заходів щодо поширення і підвищення якісного рівня інформаційної продукції та послуг;\n— фінансову, в тому числі валютну, підтримку надходження науково-технічної інформації до державних органів і служб науково-технічної інформації, наукових і науково-технічних бібліотек, створення їх мереж і відповідного технічного забезпечення;\n— підготовку кадрів у сфері інформатики і науково-інформаційної діяльності через систему навчальних закладів вищої та середньої освіти, підвищення рівня інформаційної підготовки спеціалістів народного господарства;\n— вільну конкуренцію між органами науково-технічної інформації, іншими підприємствами та організаціями усіх форм власності, які здійснюють науково-інформаційну діяльність;\n— захист суб’єктів відносин у галузі науково-технічної інформації від вияву несумлінної конкуренції та монополізму в будь-яких сферах науково-інформаційної діяльності.\nОсновним принципом науково-інформаційної діяльності в галузі науки, техніки і виробництва держава проголосила принцип відкритості та загальнодоступності науково-технічної інформації. Обмеження цього принципу може мати місце лише у випадках, передбачених законодавством щодо державної та інших видів таємниць.\nЗабезпечення формування, зберігання та ефективного використання державних ресурсів науково-технічної інформації досягається державою шляхом:\n— створення реєстраційно-облікового механізму, який забезпечує збирання, обробку та поширення відомостей про виконані наукові дослідження і розробки, дисертації та інші види науково-технічних робіт, про нові види продукції, бази і банки даних за умови, що зазначені роботи виконані державним коштом;\n— з метою стимулювання передачі інформації про науково-технічні досягнення державним органам і службам науково-технічної інформації держава здійснює пільгову податкова та фінансово-кредитну політику щодо послуг з надання науково-технічної інформації споживачеві;\n— надає допомогу у створенні і розвитку державних ресурсів науково-технічної інформації та їх використанні, а також для міжгалузевого обміну інформацією про науково-технічні досягнення, для чого виділяє необхідні кошти і матеріально-технічні засоби;\n— в разі ліквідації чи реорганізації державних організацій та органів управління з метою збереження інформаційних ресурсів, баз і банків даних розробляється спеціальний механізм передачі зазначених ресурсів іншим установам;\n— для створення і розвитку підприємств, основаних на приватній чи колективній власності, які мають здійснювати інформаційну діяльність, та їх інтеграції в національну систему науково-технічної інформації впроваджуються економічні механізми.\nДержава забезпечує належне міжнародне співробітництво у сфері науково-технічної інформації. Міжнародний обмін науково-технічною інформацією здійснюється на договірній основі. При цьому держава забезпечує відкритий і рівноправний доступ своїх громадян і громадян держав-партнерів за угодами до інформаційних ресурсів спільного користування. З цією метою Кабінет Міністрів України визначає національний інформаційний центр, який координує міждержавний обмін науково-технічною інформацією.\nЗа усіх зазначених форм інформаційної діяльності держава повинна забезпечити суверенітет України у сфері науково-технічної інформації. Це завдання має досягатися:\n— організацією та державною підтримкою власних інформаційних систем і наданням для них можливості шукати, фіксувати, отримувати, обробляти і поширювати в інтересах суспільства науково-технічну інформацію, вироблену в Україні або в інших країнах світу;\n— ресурси науково-технічної інформації, що формуються за рахунок коштів державного бюджету, проголошуються власністю держави;— створенням і розвитком національної системи науково-технічної інформації;\n— доступ інших держав до інформаційних ресурсів України забезпечується на основі угод та договорів і під контролем держави.\nДержава створює надійну організацію системи охорони та зберігання інформації.\nПорушення законодавства про науково-технічну інформацію тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність.\nЗакон України “Про інформацію” в ст. 47 встановлює відповідальність за порушення законодавства про інформацію. Порушення законодавства про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства України.\n— необгрунтована відмова надати відповідну інформацію;\n— надання інформації, що не відповідає дійсності;\n— навмисне приховування інформації;\n— примушення до поширення або перешкоджання поширенню чи безпідставна відмова від поширення певної інформації;\n— поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи;\n— використання і поширення інформації стосовно особистого життя громадянина без його згоди особою, яка є власником відповідної інформації внаслідок виконання своїх службових обов’язків;\n— розголошення державної або іншої таємниці, що охороняється законом, особою, яка повинна охороняти цю таємницю;\n— порушення порядку зберігання інформації;\n— навмисне знищення інформації;\n— необгрунтоване віднесення окремих видів інформації до категорії відомостей з обмеженим доступом.\nДії державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування та їх посадових осіб, а також політичних партій, інших об’єднань громадян, засобів масової інформації, державних організацій, які є юридичними особами, та окремих громадян, які за чинним законодавством про інформацію визнаються протиправними, піддягають оскарженню до органів вищого рівня або до суду.\nСкарги на протиправні дії посадових осіб подаються до органів вищого рівня, яким підпорядковані ці особи.\nЯкщо скарга, подана до органу вищого рівня, не задовольняє заінтересовану особу (фізичну чи юридичну), то вона має право оскаржити протиправні дії посадових осіб до суду.\nЯкщо правопорушення законодавства про інформацію заподіяло матеріальну чи моральну шкоду громадянам, підприємствам, установам, організаціям та державним органам, особи, винні в цьому, відшкодовують її на підставі рішення суду. Розмір відшкодування визначає суд.


✓ Де живуть снігурі, якщо ми їх бачимо лише взимку 🛫🏝 Сайт про найцікавіші куточки нашого світу\nПрирода › Де живуть снігурі, якщо ми їх бачимо лише взимку\nЯк дорослих самців, так і дорослих самок можна легко впізнати за різними кольоровими візерунками. Цю лісову птицю можна побачити взимку і на початку весни. Вони харчуються змішаним насінням, ядрами соняшника та комахами.\nПримітно, що самець відрізняється чисто чорною щелепою, сірою потилицею та красивими рожевими боками голови. Рожевий колір спускається на горло, груди та живіт. У дорослих самок настільки яскраві кольори у забарвленні відсутні. У них білий круп, невеликий товстий чорнуватий дзьоб, сірувато-коричневі груди і живіт.\nЯкщо ви хочете привітати цих птахів у своєму саду, ви повинні посадити кілька фруктових дерев, які легко виростити. У передвесняний період, коли не вистачає насіння, снігурі вживають для харчування бруньки плодових дерев. Вони віддають перевагу квітучим брунькам різних дерев, оскільки вони більш поживні. Птахи можуть з'їдати до 30 бутонів на хвилину. Через це в період із 1950-х до середини 1970-х років через поїдання квітучих бутонів птахи вважалися шкідниками фруктових дерев.\nДе живуть снігурі\nГніздовий ареал сніговика знаходиться у Великій Британії, Європі та Азії. Взимку їхнє число на вулицях збільшується, оскільки ці птахи-туристи прилітають ближче до людей, щоб урятуватися від суворих холодів. Щоправда, пернаті воліють активно відкочувати лише з території північної тайги, а інших місцях вони ведуть більш осілий спосіб життя.\nУ літній період вони люблять проводити час у густих хвойних або широколистяних лісах. У цей час їх досить важко зустріти сидячими на деревах, адже листя не дозволяє їх помітити настільки чітко, як узимку.\nСнігур воліє жити не тільки в лісі, а й на сільськогосподарських угіддях, у містах, на островах, живоплотах або фруктових садах.


Як правильно пити гейнер • PROvse\nГейнер – це досить популярний різновид спортивних добавок з високим вмістом білків і вуглеводів. Даний комплекс дозволяє за короткий період часу заповнити енергетичні запаси в організмі, також даний напій сприяє швидкому нарощуванню м’язової маси. Найчастіше спортсмени цікавляться як правильно пити гейнер, коли потрібно прискорене відновлення організму після тренінгу або щоб наростити мускулатуру.\nЩо входять до складу вуглеводи надають енергії, а протеїни – стимулюють якнайшвидший приріст м’язових обсягів. Одна стандартна порція гейнера містить порядку 15-30% білків і 50-70% вуглеводів.\nЗнаходяться в складі гейнера жири не приносять ніякої користі, тому компанії-виробники спортивних добавок зводять їх концентрацію до мінімуму, замінюючи їх на більш легкі складові, щоб організм краще засвоював всі вхідні в напій компоненти. Також до складу напою можуть входити вітаміни і мінеральні комплекси, креатин, глютамин і різні амінокислоти.\nФото: Як приймати гейнер\nКрім того, як приймати гейнер, спочатку потрібно з’ясувати як його правильно вибрати, що є досить важким завданням, враховуючи чималу вартість добавки. Якщо є обмеження в бюджеті, то можна самостійно приготувати коктейль з продуктів харчування, за паливною ефективністю домашній напій можна порівняти з сухим порошком, тільки на його приготування піде набагато більше часу. Купуючи гейнер в магазині зі спортивним харчуванням, звертайте увагу на наступні характеристики:\nФірма-виробник. Вуглеводно-білковий напій від популярної фірми обійдеться дорожче, але так можна бути впевненим у високій якості продукту.\nОрієнтуйтеся на особливості своєї статури. Якщо в організмі є значний відсоток жирових відкладень, то необхідно вибирати Гейнер з великим вмістом білків, ніж вуглеводів. Вуглеводи можуть спровокувати приріст жирових відкладень, особливо якщо тренінг був недостатньо ефективний. Спортсменам з надмірною вагою краще відмовитися від гейнера, замінивши його протеїновими коктейлями.\nКласичні напої з високою концентрацією вуглеводів найкраще вибирати атлетам з худорлявої статури, які відрізняються уповільненим обміном речовин. Підвищена калорійність раціону призведе до прискореного приросту м’язових обсягів.\nПридивіться до кількості білка – в хорошій суміші він повинен перевищувати 25%.\nВраховуйте концентрацію цукру. Чим його менше, тим краще для спортсмена. Іноді недобросовісні виробники можуть приховувати факт наявності цукру, вірною ознакою його наявності в напої є те, що спортсмена починає пучити після прийняття коктейлю.\nДаний напій є ідеально збалансованою білково-вуглеводної сумішшю, гейнер як приймати новачкові повинен розраховувати сам спортсмен, засновуючи на своїх цілях і особливості організму.\nІноді дана добавка може здатися зайвою, для росту м’язів можна вживати креатин, а вітаміни можна отримати з звичайних комплексів. Але при дефіциті енергетичного балансу до тренування або після, гейнер необхідний.\nЯк вживати гейнер – розрахунок правильних дозувань\nНапій постає у вигляді сухого порошку, що складається з різних поживних речовин. Як приймати гейнер для набору маси можна дізнатися, прочитавши інструкцію на етикетці, але ця інформація не завжди ефективна, оскільки багато компаній різними способами збільшують оборот своїх товарів.\nПідвищена доза порошку не завдасть шкоди здоров’ю, але і не проявить високу ефективність, оскільки концентрація білка, яку може засвоїти організм за один раз, обмежується. Наприклад, 200-300 г порошку не принесе більше ефекту, ніж стандартна доза в 100-150 м Розраховувати дозу необхідно, спираючись на масу атлета, кількість тренувань, чи є потреба в додаткових калоріях, спортивну підготовку.\nВ ідеальному варіанті необхідно розрахувати кількість калорій необхідних протягом дня, щоб маса тіла збільшується. Щоб це з’ясувати потрібно протягом декількох тижнів рахувати скільки вжито калорій і як при цьому змінювався вага. Якщо атлет їсть і не набирає масу, то це приймається за нульову точку.\nДалі потрібно розрахувати, скільки буде потрібно додаткових калорій, що вживаються у вигляді гейнера. Спершу найкраще приймати добавку рівну одній третині від розрахованої дози. Порцію потрібно поступово збільшувати і фіксувати результат.\nКоли ефект від гейнера не настільки виражений, потрібно збільшувати дозування. Якщо ж у спортсмена починає збільшуватися кількість жирових відкладень, то потрібно приймати гейнер тільки перед тренінгом. У наведеній нижче таблиці вирахувані орієнтовні дози напою, в залежності від ваги спортсмена і скільки разів він харчується в день:\nЩоденна норма вуглеводів на один кг ваги для чоловіка становить 2-3г для схуднення, 3-4м для підтримки ваги, 4-5г для набору маси. Жінкам для схуднення на добу на один кілограм ваги потрібно приймати 2-2,5г вуглеводів, для підтримки ваги – 3-3,5г, для набору маси – 3,5-4,5г.\nВажливою проблемою є скільки разів в день пити гейнер. Приймати напій можна перед тренінгом. Для заряду енергії перед тренуванням і збільшення приросту мускулатури можна прийняти напій за 30-60 хвилин для тренінгу. Але, розраховуючи коли приймати гейнер, потрібно орієнтуватися на особливості організму, деяким може не вистачити години, щоб засвоївся коктейль і не провокував відчуття тяжкості в шлунку.\nДля забезпечення організму білком також гейнер необхідно приймати протягом години по завершенню тренінгу. Через 1,5 години після інтенсивного тренінгу формується білково-вуглеводний дефіцит, за рахунок чого поживні компоненти засвоюються швидше.\nНе можна обмежувати м’язові волокна в поживних речовинах, інакше це може привести до їх виснаження. Але поки не пройде 30 хвилин не варто приймати спортивне харчування, потрібно дати організму трохи часу, щоб відійти від навантаження. У цей час можна поки випити води і прийняти ВСАА.\nКрім того, коли пити гейнер, також потрібно враховувати, ніж його розводити. Найбільш популярною основою для приготування спортивного напою є молоко. Змішавши порошок з ним, вдасться отримати досить приємний смак. Для набору маси краще підібрати молоко жирніше, а якщо на сушінні – то з мінімальною жирністю.\nТакож для цієї мети відмінно підійде сік, але потрібно уважно підбирати смак, щоб він поєднувався з порошком. Можна розвести водою, але це не кращий варіант і ні в якому разі не використовуйте окріп, в крайньому варіанті – підійде газована вода.\nНа закінчення можна сказати, що перед покупкою гейнера потрібно обов’язково орієнтуватися на його склад, вибираючи продукт з меншою кількістю цукру. Використовувати порошок найкраще для заповнення енергетичного балансу і надання сил перед тренінгом, а не для набору м’язових обсягів, інакше можуть нарощуватися НЕ м’язи, а жирові відкладення.\nВинятком в даному випадку становлять атлети худорлявої статури.\nГейнер в домашніх умовах: рецепт\nПриродні жіросжігателі в продуктах


Спотворено в СССР | Збруч\nНема сумніву, що УРСР є своєрідною нео-Малоросією. Москва наполегливо прямує до того, щоб українському народові накинути спільну з Росією політично-державну свідомість та спільну “високу” культуру. Це й єсть реальний зміст концепції “злиття націй”, “єдиного радянського народу”. Іншими словами, Україна не повинна ніколи стати нацією в повному значенні слова; вона мусить назавжди залишитися пів-нацією, регіональним різновидом єдиного імперського комплексу. Для цього зовсім не потрібно ліквідації українського народу як етнічної одиниці. Цю етнічність толерують, а в певних випадках її навіть плекають, у формі офіційних фолкльорних спектаклів.\nРусифікація чи малоросіянізація // Journal of Ukrainian Graduate Studies. - Spring 1978\nЧому народ, звільнившись від диктатора, продовжує бути «внутрішньо поневоленим»? На це питання не буде відповіді, якщо не взяти до уваги довготривалі наслідки «ідеологічно-культурної» роботи тоталітарної держави. Не варто недооцінювати психологічні установки, сформовані під впливом не лише терору, а й цілеспрямованої пропаганди, системного знецінення маркерів самобутності та свідомого спотворення етнокультури народу - бази «українського буржуазного націоналізму».\nНе багатьом наразі відомо, що таке справжня українська етнокультура. Адже впродовж існування СССР її цілеспрямовано видозмінювали. Цензурували чи створювали нові «народні» пісні, прислів’я та інші тексти, запроваджували «нові обряди», підмінювали технології народних ремесел та промислів... Так готувалися до майбутнього «злиття націй». Навіщо це знати? Для того, щоб навчитися розрізняти, що не є українською культурою. Щоб потім поставити собі слушне запитання: а якою ж вона є насправді – наша етнокультура, корінь і основа нашої національної ідентичності? І щоб свідомо й фахово захищатися, тобто протистояти втіленню ідеї «злиття націй», яка наразі видозмінилася в форму «русского міра».\nСкажи, мені що таке «шароварщина» - і я скажу, як ти ставишся до мого народу. Для когось «шароварщина» - це козацькі штани, вишиванка і українська пісня. А для когось - штучно живлені образи "украіночєк" у паперових віночках, єдинознана "несегаляводу" і нудотні анекдоти про сало та "дурнуватих хохлів". Шароварщина, насправді - не від назви штанів, а від прізвища. Був такий Борис Шарварко, випускник Московського інституту культури, у 1970-1980-ті роки - головний режисер фестивалів і культурних програм Укрконцерту, у 1990-ті - генеральний директор і художній керівник Всеукраїнського державного центру фестивалів і концертних програм. Він режисував основні офіційні концерти й масові заходи в УРСР. І активно «внєдряв» образи кумедних малоросів - "украІночкі й укрАінца" в поп-культуру в останні десятиліття Країни Рад. Той образ і досі засів у багатьох головах, як ото скельце із дзеркала троля: пригадуєте, у "Сніговій королеві" - коли така скалка застрягала в оці, людина починала бачити все навпаки...\nУтім, шлях до такого сприйняття української етнокультури почався задовго до «шарварщини». 15 грудня 1933 року на Першій нараді письменників і фольклористів у Москві було проголошено:\n"Усі ідеологічні й художні вимоги, що висуваються до літератури, повинні застосовуватися і до радянської фольклористики".\nВідтоді науковці-фольклористи були змушені «цензурувати» етнокультурну пісенну спадщину. Фахівцям це давалося нелегко. «Ми намагалися не йти на підробку, - розповідає фольклористка, кандидат філологічних наук Олена Чебанюк. - У мене замість «недозволених» слів чи рядків стоять крапки. А з виданням двотомника „Весільні пісні” була трагедія. Його упорядниця, фольклористка Марія Шубравська, аби не спотворювати зміст пісень, цілком прибирала такі тексти. Я свідок, як вони з завідувачем відділу фольклористики Олексієм Деєм викреслювали з третьої верстки всі твори, де згадувалася Богородиця, Ісус, ангели та святі. Врешті, видання „Весільних пісень” коштувало Марії Шубравській життя. Вона пішла в 60 років».\nТим часом на сценах клубів та будинків культури не співали самобутніх пісень з виданих науковцями академічних збірників. Ніби за «темником ЦК», учасниці «фольклорних» ансамблів-близнюків - тьоті у дівочих віночках - по всій Україні басистими голосами співали під баян обов’язкову програму: “Розпрягайте, хлопці, коні”, “Несе Галя воду”, “А мій милий вареничків хоче”. І підтанцьовували, розставляючи руки, ніби пляшучи «бариню».\n«Русифікація та боротьба з «українським буржуазним націоналізмом» призводили до зникнення з репертуарів народних хорів народних пісень тих областей, які представляв хор. Колективи ставали схожими один на інший, зникала своєрідність виконавських і співочих прийомів та традицій, властивих окремим областям України», - пояснює причини такої «зрівнялівщини» історик Юрій Каганов у книжці "Конструювання "радянської людини (1953-1991): українська версія".\nТим часом із «неконтрольованим» співом по хатах чи вулицях боролися – адже це несанкціоновані зібрання «більше трьох»! Боротьба полягала в нав’язуванні думки, що в хаті за столом чи у дворі співають лише п’яниці.\n«У Санжарському районі на Полтавщині повністю знищена музична сторона етнокультури, - каже фольклорист, керівник фольклористичого гурту «Радовичі» Віталій Тарасюк. - Вона зараз у пасивному стані, потрібно застосовувати певні технології, щоб люди почали згадувати».\nФольклорист розповідає, що зазвичай в експедиціях він запитує: «Як довго ваше село співало? Коли воно замовкло?». І робить висновок, що в його регіоні села затихли на початку 1980-х.\n«Полтавщина ой як опиралася, старалася співати, - говорить Віталій Тарасюк. - Співати можна було тільки в клубі. Бо там працює спеціаліст, якого навчили: як співати і що саме. А от на вулиці і вдома співати не треба. Чого? Бо це, мовляв, п’янь! Дільничі йшли по селу і виписували штраф «за порушення громадського порядку». Штраф чималий: 10 рублів при зарплаті 76 – 80 рублів. І це був останній удар, після якого село замовкло. А наш рід не здався. Наше село було хутірське. Один рід жив від іншого за кілька кілометрів. У 1920-х почали зганяти всіх у купу, «укрупняти». Люди з нашого роду збиралися і йшли собі на ті залишені хати, там підпільно співали. Нас знайти було не так просто, бо там болото та ліси. Машиною не доїдуть».\n«РОБОТА» З КАЗКОЮ\nПедагог Микола Зінчук зацікавився фольклором у 1970-ті й почав з учнями записувати народні казки. У часи незалежності він упорядкував серію «Українські народні казки у 40 томах», де вміщено близько 7 тисяч творів.\n«За комуністичного режиму фольклор використовували у міру того, як він міг придатися для зміцнення політичної системи, - пише Микола Зінчук у передмові до першого тому. - У методичних інструкціях фольклористів орієнтували на «класовий підхід». Рукописи вичищалися від проявів «українського буржуазного націоналізму». Друкували чимало фальсифікацій, створеного в кабінетах псевдофольклору на тему «боротьби класів».\nУ державних народів найпершим завданням стає дослідити і зробити доступним для країни і світу своє коріння – етнокультурну спадщину. Тому держави публікують каталоги традиційних народних інструментів, збірники обрядової поезії, упорядковують покажчики сюжетів народних казок та багато іншого.\nПедагог і фольклорист Микола Зінчук зазначав, що в СССР праця над упорядкуванням покажчиків сюжетів казок різних народів тривалий час не вкладалася в рамки «класового підходу». Науковці взялися за цю роботу тільки після смерті Сталіна, і дослідження казок залишалося обмеженим і контрольованим.\n1979 року був виданий «Сравнительный указатель сюжетов. Восточнославянская сказка». Укладачі – представники РФ, Української, та Білоруської ССР. Цей покажчик подавав паралельно сюжети російських, українських та білоруських казок. «Під кожним номером покажчика спочатку подані російські варіанти, потім українські, а далі білоруські, - пише Зінчук. - Усі назви поданих казок – російські. Там немає назв багатьох українських казок». Скажімо, казка «Ох» подана як «Хитрая наука». Не згадані в покажчику такі відомі назви як «Коза-Дереза», «Івасик Телесик», «Яйце-райце» тощо.\nЯкщо не було російської казки з подібним сюжетом, то не подавали й українську. «Виглядало так, що українські і білоруські казки вторинні стосовно російських» - підсумовує дослідник.\nПозначився на покажчику і державний атеїзм. Так, легенда про те як подорожували Христос і святий Петро і Христос призначив ледачу жінку працьовитому чоловіку, вміщено в покажчику у рубриці «О чертях». Тоді як цю ж легенду в покажчику Аарне-Андрєєва подано у рубриці «Бог нагороджує і карає».\nМикола Зінчук наголошував, що потрібно створити питомо український покажчик казкових сюжетів, рівноцінний покажчикам інших народів Європи.\nНАГЛЯД НАД СВЯТАМИ\nТретя Програма партії, прийнята на з’їзді КПРС у 1961 року, проголосила побудову «нового» радянського суспільства та виховання «нової» радянської людини. Інструментом виховання, точніше, перевиховання людини з релігійною та етнокультурною самосвідомістю на homo soveticus мали стати «нові громадські обряди». Пояснювали, що таким чином народні традиції будуть «звільнені від релігійних нашарувань». Мали бути подолані «застарілі традиції і форми, що несуть на собі відбитки архаїки, хуторянства, національної обмеженості».\nЕтнограф Валентини Борисенко у своїй книжці «Радянські свята та обряди в комуністичному вихованні» (1978) пояснює, що радянська обрядовість являє собою «критично переосмислені старі форми… які наповнюються новим, соціалістичним змістом і стають могутнім засобом впливу на суспільну свідомість». Одним словом, народні традиції постановили «радянізувати». Оновлені обряди мали єднати особу не з Богом та громадою, а з державою та партією.\nПерша хвиля «нових обрядів» прокотилася Україною на початку 1920-х. Головним її завданням стало відчленувати від українських свят релігійне наповнення. Комсомольське весілля мало бути не вдома і не серед родичів, а в будинках культури фабрик і заводів, студентських гуртожитках. Комсомольські “Різдво” та “Великдень” відбувалися у вигляді антирелігійних демонстрацій та карнавалів біля церков. На колгоспних зборах “ухвалювали” іти в поле на Великдень, у дні церковних свят проводили масові суботники та недільники. Але попри це, люди відзначали свята вдома і ходили до церкви.\nА потім був штучний голод. У 1932-33-му виживання вийшло на передній план, заступивши радісні свята й подяку Богові. Для фіксації змін у свідомості селян під дією геноциду Інститут матеріальної культури Всеукраїнської академії наук (тепер Інститут археології НАНУ) організував 1934 року етнографічну експедицію до Чорнобильського району на Поліссі. Експедицію назвали хитро: для «збирання матеріалів про відживання старої спадщини, пережитків у матеріальній культурі, побуті й свідомості людей та про зростання колективного господарства й нового побуту». У звіті цієї етнографічної експедиції етнологиня Ніна Заглада (розстріляна в 1937-му) констатує, зокрема, відхід у минуле «забобонів», тобто народно-релігійних традицій.\n«Перші роки, як було організовано колгосп, не виходили люди в свято робити, хоч виносили про це постанови на зборах. Зараз у колгоспі дисципліна: як постановили перед Великоднем закінчити роботи за три дні, то і на Паску не зважали. На перший день Паски виходили всі жінки й чоловіки на роботу - возили гній і кидали картоплю. На Трійцю робили всі». Натомість, зазначається у звіті, стали відзначати «свято першої борозни» та «свято урожаю».\nУ роки нацистської окупації віра й традиції відновилися, відкривалися храми. Щоб покласти край таким «наслідкам окупації», у 1958 – 1964 роках в СССР оголосили чергову антирелігійну кампанію. Коли ж стало зрозумілим, що просто висміяти і винищити традиційну культуру не вийде, партійні чиновники взялися за підміну. У грудні 1961-го за постановою ЦК Компартії УРСР та РадА Міністрів, Міністерство культури та Центральний будинок народної творчості провели І республіканську методичну конференцію з питань радянської святковості та обрядовості.\nПри Радміні УРСР створили комісію з вивчення і впровадження в побут нових громадянських свят та обрядів. Комісія залучала до співпраці співробітників установ науки, культури, засобів масової інформації, діячів літератури й мистецтва. У 1964-му відбулася «розширена нарада партійного та громадського активу щодо роботи державних та громадських організацій з вивчення, узагальнення та пропаганди радянської святковості в республіці».\nА в грудні 1971 року в Києві провели конференцію "Нові радянські свята і обряди у побуті киян".\nПрацівники Відділу нових свят і обрядів Інституту мистецтвознавства, фольклору та етнографії ім. М.Рильського АН УРСР вигадував сценарії нових обрядів (де часто змішувалися традиції різних регіонів України), публікувала поради щодо їх проведення з відповідними додатками. Після практичного апробування цих матеріалів і внесення до них необхідних коректив, вони затверджувалися Комісією та видавалися масовим тиражем, стаючи основою всіх обрядів, що проводилися у республіці.\nТаким чином, по всій УРСР поширилися схеми проведення найпоширеніших святкувань — весілля, свята серпа і молота, урожаю, весни, Нептуна – замість Купальського, зустрічі Нового року, масові театралізовані гуляння на кшталт “Засвічення міської новорічної ялинки”. Щоб витіснити храмове свято, запровадили дні міста або села. Новотвори наповнювалися “тематическими мотивами Родины, Партии, труда, борьбы за мир, коммунистического воспитания в советской семье”.\nНа замовлення республіканської Комісії з нових свят (а були ще й обласні та районні) київські кіностудії у 70-80-ті роки створили кольорові фільми про нові обряди. У республіканських, районних газетах та багатотиражках велися рубрики на кшталт "Нове життя - нові обряди".\n«На початку 1980-х років радянські свята і обряди були в ціні, - розповідає етнолог Василь Балушок. - Нові свята створювали майже штучно, і їх же потім вивчали. Я тоді працював в ІМФЕ лаборантом, і мене постійно посилали з якимиcь паперами в Комісію по радянських святах і обрядах у Раді міністрів, на Інститутську. То була велика паперова діяльність, наші писали сценарії нових свят і обрядів та видали шедевр - книжку „Радянські свята і обряди в комуністичному вихованні”, а комісія ті сценарії впроваджувала».\n«Партія і уряд велику увагу приділяють радянським святам і обрядам, бо вони як ніяка інша форма вияву народної творчості, впливають на виховання людини - писали Марія Джинджириста та Володимир Куєвда у статті «Становлення сучасних свят і обрядів», надрукованій у журналі «Народна творчість та етнографія» в 1971 році. - Такі свята «допомагають долати старі звичаї, релігійні пересуди і забобони, підтримувані церквою». Автори наголошують, що «з духівництвом ми можемо боротися шляхом конкуренції: створенням наших радянських свят більш емоційно впливовими, ніж релігійні». Тому «до громадської обрядовості мусять бути залучені кращі творчі сили республіки – літератори, композитори, художники, режисери, як професіонали, так і аматори».\nЦентральному та обласним Будинкам народної творчості, Будинкам культури, клубам було доручено організувати відповідні заходи. Відбулися обласні конференції. «Повсюди практикується поширення кращого досвіду шляхом видання узагальнюючих методичних матеріалів, методичних посібників, буклетів та плакатів з нової обрядовості, - інформують Куєвда й Джинджириста. - Обласні управління культури, будинки народної творчості посилюють контроль за справою розвитку обрядовості».\nОтже, на заміну малоефективному «комсомольському Різдву» прийшов культ Нового року. Різдвяна ялинка стала «новорічною», прикрашеною червоною зіркою, у колядках й щедрівках ім’я Бога замінили на Новий рік – це він, мовляв, народився. Снігурка і Дід Мороз, що ходили з «радянськими колядниками», мали вручати господарю новорічне вітання на українському рушнику.\nЗапусти переробили на «Проводи зими». Подекуди в Україні відзначали навіть «Проводи російської зими» - видно, користувалися методичками «з самого центру». На святі спалювали опудало «злої зими», їли бліни і наливали чай із самоварів.\nВеликодні гаївки замінили «Святом Весни», де прославляли «рідну Комуністичну партію, яка показала нам дорогу до справжньої весни – весни комуністичної».\nЗамість свята Спаса тепер слід було відзначати «День Урожаю».\nСвято Купала також трансформували. Приклад такого гуляння описано в інструктивно-методичному листі 1980 р. «З досвіду проведення свят та обрядів на Білогірщині (Хмельницька обл.)», який наводить у своєму дослідженні "Конструювання "радянської людини» історик Юрій Каганов. Описуване свято відбулося в неділю на галявині біля річки. На трибуну піднялися гості – «перші комуністи і комсомольці, герої війни і праці», привітали присутніх та підняли «прапор свята». На закінчення вокально-хореографічної композиції "За владу Рад" її учасники піднімають розгорнутий лозунг "Комунізм – це молодість світу і його будувать молодим". «Звучить музика, - йдеться в методичному листі. - З двох боків лісової галявини виходять дівчата з віночками, юнаки з вербою в руках. Юнаки закопують Купало в центрі галявини, а дівчата прикрашають його, співаючи подільських народних пісень. До купальського дерева виходять представники радянських органів, вітають молодь зі святом. За гарну працю нагороджуються цінними подарунками, грамотами».\nПАТРУЛІ ВІД КОЛЯДОК\nКолядки співали на старий мотив, але зміст і суть (нести усім людям радість, миритися) докорінно зміненювалися:\nЯсная зірка, ясная зірка\nВесь світ освітила,\nБідній голоті, бідній голоті\nСвіт новий родився,\nВ крові оповився,\nЦарі геть тікають,\nДиво дивнеє сповіщають...\nПідконтрольним «червоним колядникам» радили оминати «тих, хто сьогодні не заслужив привітання». Більше того - до їхнього «репертуару» додавали частушки, гаївки, а також “фрагменти з місцевої художньої самодіяльності”. Обряд настільки вивертався, що обдаровували вже колядники господарів!\nТим часом неконтрольовану народну традицію банально нищили. До неї намагалися не допускати дітей і молодь. Учителям наказували «патрулювати» на Великдень, Різдво чи інше свято біля церков і записувати прізвища дітей, які приходили разом з батьками святити паску, ходили колядувати. Найоптимальніший час для студентської сесії, до речі, чомусь припадав саме на Різдвяні свята, щоб не можна було додому з’їздити, бо 7 січня могли влаштувати екзамен.\n«Не дозволяли ні колядувать, ні посипать. Коли я була невелика, то так хотіла до діда побігти заколядувать, щоб ніхто не знав, - згадувала Марія Михайлівська, 1933 року народження, з села Забріддя на Житомирщині. - Бо в школі на ковбик покличуть, в угол поставлять. Як уже я вчителькою стала, то дітей просила: «Діти, не ходіть, не попадайте на цей ковбик. Бо і мені неприємно, і вам». «Сходяться діти в школу і читаєш їм мораль, - розповідала колишня вчителька з села Козичанка на Київщині Віра Очеретян. - А інколи відправляли додому дітей, що ходили колядувать.\n«Бабця з села Річиця, Чорнобильського району на Київщині, розповідала зі свого дитинства, як їх відловлювали на Різдво, - каже фольклористка Олена Чебанюк. – Команда з учителів, директора школи, голови сільради і директора магазину всю різдвяну ніч курсувала вулицями і ловила тих, хто ходив колядувати. Потім ці особи йшли додому, їли кутю й пили узвар, а вранці на шкільній дошці писали прізвища тих, кого вночі впіймали. Отака була подвійна мораль».\nУтім подібні лови не порівняти з терором проти колядників відразу по радянській реокупації Західної України в другій половині 1940-х.\n«Під час фольклористиної експедиції на Тернопільщину, у селі Скоморохи Бучацького району, нам розповіли що Вертепу, на жаль, уже немає, - розповідає Олена Чебанюк. – У перші роки по війні чоловіки зробили шопку і ходили з Вертепом. Їх викликав голова колгоспу і сказав, що „коли ходитимете з Вертепом, ваші діти не матимуть не тільки вищої освіти, але й середньої спеціальної”. А тоді було дуже важливо дати дітям освіту. Адже до 1939 року на тих теренах селяни зазвичай не могли вчитися. Тож чоловік власними руками розбив шопку».\nКоїлися речі й набагато страшніші: Вертепи розстрілювали. Найвідоміші випадки – в селі Мальчиці на Львівщині та Дорогів на Франківщині. У Мальчицях у 1948-му із тринадцяти вертепників живими залишилися двоє. У тілі «Ангела» нарахували 16 ран від куль. У Дорогові в 47-му енкаведисти відкрили вогонь по підлітках, що зібралися в хаті на репетицію. «Після того випадку довгі десятиліття ніхто в селі не наважувався грати Вертеп», - свідчать очевидці.\nНавіщо все це робилося? Мету спотворення фольклорних текстів та народних обрядів пояснюють програмні статті фахівців з «нових обрядів».\n«Яким чином можна у стислі строки значно піднести ідеологічну ефективність досліджень у галузі етнографії?» - риторично запитував заступник директора Інституту мистецтвознавства, фольклору та етнології ім. М.Рильського АН УРСР, завідувач відділу радянських свят і обрядів Б. Попов у своїй статті «Етнографічне вивчення інтернаціонального і національного (Методологія і методика)», опублікованій у журналі «Народна творчість та етнографія» у 1981 році.\nДане питання обумовило «розробку відповідної науково-цільової програми» в ІМФЕ.\n«…Етнографія покликана посісти значне місце у виконанні рішень ХХVI з’їзду Комуністичної партії, - запевняв пан Попов. - Адже саме ці питання – побут і соціокультурні наслідки підвищення добробуту трудящих, традиції нового суспільства, етнічні аспекти розвитку культури радянського народу - питання, які входять до компетенції етнографів, викликають нині великий інтерес партійних організацій».\nАвтор інформує, що настанови з’їзду щодо поліпшення ідеологічної роботи обговорювалися на Всесоюзному семінарі-нараді ідеологічних працівників (квітень, 1981). І про те що українські етнографи мають бути добре підготовлені в галузі марксистсько-ленінської методології та підготувати чіткі, обґрунтовані рекомендації, адресовані ідеологічним кадрам. «ХХVI з’їзд КПРС поклав на радянських суспільствознавців великі й почесні завдання по створенню теоретичного потенціалу, достатнього для здійснення наукового керівництва соціальними, зокрема етнокультурними процесами в нашому суспільстві» - писав завідувач відділу нових обрядів.\nМета такої праці етнографів - «перетворення національного в інтернаціональне. Тут годився б метод…, який дозволив би змоделювати більш повно і глибоко процеси інтернаціоналізації духовного життя радянського народу». Фактично, йшлося про форсоване «злиття націй».\n«Тоді етносоціологія була на великій висоті. Ця «наука» займалася зближенням націй через «радянський спосіб життя», - розповідав етнолог, науковий співробітник Інституту мистецтвознавства, фольклористики та етнології Василь Балушок. – Анатолій Орлов у 1989 році видав книжку „Процессы нтернационализации советского образа жизни. Этносоциальный аспект” і на цьому засипався, бо на той час уже не треба було. Пан Василь згадував, що на звітних кампаніях та вчених радах ІМФЕ обов’язково сидів представник Печерського партійного комітету.\n«Для досліджень української етнографії були визначені хронологічні межі: кінець XIX – початок XX століття, традиційна культура і радянський період, - згадував Василь Балушок. - Те, що було до кінця XIX століття – табу. І в жодному випадку - ніякої етнічної історії. На висоті була критика «буржуазної концепції етногенезу українців». Зверху спускали темники для науки. Навіть той, хто займався реально існуючою традиційною культурою українців, незабороненими темами, все одно не міг публікуватися регулярно. У першу чергу в план роботи ставили критику «буржуазних теорій», радянські свята і обряди, інтернаціоналізацію»…\nУсі ці потуги не минули для нас безслідно. Ми і досі маємо докладати зусиль, щоб віднайти у своєму храмі під нашаруваннями недолугих і грубих «олійних розписів» тендітну фантастичну «фреску» - українську етнокультуру, основу нашої національної самоідентифікації.\nНардепи Львівщини вимагають у СБУ покарати Ківу за "колиску фашизму".


Як виглядати молодшою - Порадниця\nВічна краса і молодість, безумовно, є мрією кожної жінки. Як хочеться нескінченно притягувати захоплені погляди чоловіків і бути завжди в центрі уваги. Але на жаль, вчені поки не відкрили еліксир вічної молодості і старіння організму — неминучий фактор нашого життя. Але ніхто ще не відміняв бадьорість духу і тіла, в ваших силах зберігати їх якомога довше. Давайте сьогодні поговоримо про те, як виглядати молодшою від свого віку?\nЗапам’ятайте, дата народження — це всього лише набір цифр на сторінках вашого паспорта. Адже не дарма кажуть, що жінці саме стільки років, на скільки вона себе відчуває. Пропонуємо вашій увазі кілька досить простих, але дієвих способів, які допоможуть виглядати значно молодше як в 30, так і в 50 років.\nПопрацювати над своїми очима\nМожливо ви ще не знаєте, але саме очі найчастіше видають біологічний вік. У них відбивається весь наявний життєвий досвід, з його позитивними і негативними моментами. Для початку намагайтеся не насуплюватися і, немов замріявшись про щось прекрасне, ледь помітно посміхніться. Можливо, перший час доведеться трохи попрактикуватися за допомогою дзеркала, але з часом це стане звичкою і знайомі обов’язково відзначать, що ви стали виглядати молодшою. Звичайно, в 45 років дивитися на світ очима 20-річної дівчини досить складно, але юний погляд забезпечить зміни на краще у вашому образі.\nДруга обов’язкова умова — потрібно постійно стежити за станом своєї шкіри і приймати вітамінні комплекси. Особливо корисним вважається вітаміни С і Е, вони покращують вироблення колагену і тим самим скорочують число зморшок. Необхідно також придбати базові засоби для догляду, які ідеально підійдуть саме для вашого типу шкіри. Іноді навіть звичайного правильного очищення та зволоження буде достатньо, щоб помітно поліпшити зовнішній вигляд. Жінки після 30, які хочуть виглядати молодше від своїх років, не повинні забувати про піллінг і скраби, вони покращують надходження кисню до тканин і активізують оновлення шкіри.\nПідберіть також анти-вікові засоби, навіть якщо зараз у вас немає помітних зморшок, їх формування процес не блискавичний, а значить правильніше буде діяти на випередження. Від засмаги шкіра старіє з віком швидше, тим, хто хоче виглядати молодше, але в цей же час любить часто відвідувати солярій або довго засмагати на пляжі доведеться відмовитися від цієї звички. Під час перебування під ультрафіолетовими променями шкіра втрачає свою еластичність, висушується, починають з’являтися зморшки і пігментні плями.\nОбмежте своє перебування на сонці, не забувайте під час прийняття сонячних ванн користуватися сонцезахисними засобами, а після — зволожуючими, тоді засмага піде тільки на користь. Позбудьтеся зайвої ваги і займіться спортом. Ви помічали, що молодо виглядають люди, що не мають зайвої ваги і завжди знаходять час для спорту та фітнесу? Зайві кілограми негативно позначаються на загальному стані здоров’я, часто на їх фоні виникають захворювання внутрішніх органів, а також сповільнюється обмін речовин. Якщо ви займетеся спортом, будете вести активний спосіб життя і позбудетеся від жирових відкладень, то гарантовано будете почувати себе і виглядати як мінімум на 10 років молодше свого віку. І пам’ятайте — дуже важливо зберігати молодість в душі! Гарний настрій і оптимізм тут будуть кращими порадами.\nВідео по темі: Як виглядати молодшою після 40\nпопередня статтяЯк краще схуднути. Найкращі методи та дієти\nнаступна статтяОкуляри Полароїд — колекція 2014


IV нічний вело-квест | Новини спорту Білої Церкви та району\nДовгоочікуваний IV нічний вело-квест, від клубу альтернативного дозвілля Догори Дригом, за підтримки Панда Піца, та квест-кімнати “Втеча з Чорної Перлини”\nЩо це таке? Це цікава велопокатушка з друзями, що прокачує не лише ваші м’язи ніг і сідниці, а й мізки.\nРозв’язуючи головоломки і задачки, ви дізнаєтесь вулицю чи місце, куди треба їхати.\nОбов’язково: передній велоліхтар, задній маячок.\nДля зворотнього зв’язку користуємося месенджером Viber.\n6) Команда обов’язково має фінішувати в повному складі.\nTagged IV нічний вело-квест Белая Церковь