Мотоцикл SP110C-2C: продажа, купить, цена в Днепропетровске и регионах. мотоциклы, мотороллеры, скутеры, мопеды от "Технический центр «Сад удачи»" - 1074962241\nТехнический центр, «Сад удачи» — Продажа, Мотоблоков, мотокультиваторов, в Днепропетровске\nМотоблоки и Электрокультиваторы Кентавр\nЛестницы по очень низким ценам\nМаски и Сварочные аппараты Дніпро-М (Украина-Китай)\nзапчасти к мотоблокам, генераторам, мотопомпам\nПрицепное оборудование (г.Полтава)\nРедуктор (Коробка передач) в сборе к мотоблоку\nVitals AQUA 43\nМотоблоки и Электрокультиваторы Кентавр30\nМотокосы и кусторезы35\nГенераторы бензиновые SADKO5\nНавесное оборудование к тракторам и минитракторам12\nЛестницы по очень низким ценам1\nАренда инструмента и оборудования33\nМаски и Сварочные аппараты Дніпро-М (Украина-Китай)13\nПрицепы и адаптеры9\nзапчасти к мотоблокам, генераторам, мотопомпам457\nРемонт инструмента в Днепропетровске3\nСварочное оборудование КЕНТАВР18\nПрицепное оборудование (г.Полтава)19\nБороны, грунтозацепы, фрезы, дифференциалы15\nНасосы и насосные станции47\nМотоблоки и навесное оборудование37\nЭлектроинструменты, ручные инструменты, 534\nРедуктор (Коробка передач) в сборе к мотоблоку7\nМорозильные лари и холодильники 18\nУкраинаДнепропетровская областьДнепрул.Криворожская 16 а\nВ наличииМотоцикл SP110C-2C\nОб`єм паливного бака, л 8,0\nСередня витрата палива, л/100 км 2,0\nАкумуляторна батарея - тип, ємність, Агод гелева, 7\nКофр для мотошолома +\nКонструкційна маса, кг 84\nГабаритні розміри, (ДхШхВ) мм 2000х680х1300\nМодель двигуна 1P52FMH\nТип двигуна одноциліндровий, чотирьохтактний,\nРобочий об`єм двигуна, см3 107\nНомінальна потужність, кВт (к.с.) 5,0 (6,8)\nМаксимальні оберти колінчатого валу двигуна, об/хв 8000\nМаксимальний крутний момент, Нм 6,7 (при 5500 об/мин)\nПаливний фільтр полімерна сітка в горловині бака, металева сітка на паливному крані змінний на паливопроводі\nПовітряний фільтр паперовий змінний\nОб`єм картера двигуна та КПП, л 1,0\nРама трубчатий каркас\nПідвеска переднього колеса Телескопічна вилка\nПідвеска заднього колеса маятникова з двома амортизаторами\nПривод заднього колеса ланцюгова передача\nТип передніх гальм барабанний механічний\nТип задніх гальм Барабанний механічний\nГальмівна рідина -\nТип протектора дорожний універсальний\nТиск в шинах (передня / задня з водієм / задня с пасажиром), кгс/кв.см 1,75 / 2,25 / 2,80\nМода скороминуща, а класика вічна. Це твердження якнайкраще годиться до одного з найпопулярніших у світі легких мотоциклів – старої доброї класичної АЛЬФИ. За десятки років виробництва всі його «дитячі хвороби давно вивчені та вилікувані», конструкція доведена майже до досконалості, а за співвідношенням «ціна/якість» ніщо інше навіть поруч не стоїть. Проте, «класика» зовсім не означає, що в конструкції й дизайні мотоцикла немає місця для сучасних рішень, і новітня АЛЬФА моделі SPARK SP110C-2C – найкраще тому підтвердження:\n• класичне компонування, строгий традиційний дизайн;\n• великі легкосплавні 5-спицеві диски з червоною смугою, як у 150-кубових і 200-кубових машин;\n• стильна кругла фара в корпусі чорного кольору з галогенною лампою;\n• задня підніжка платформного типу з антифрикційною накладкою;\n• задні амортизатори з захисними стаканами;\n• посилене кріплення переднього крила;\n• великий швидкознімний кофр із ручкою для перенесення;\n• індикатор вхідного виклику;\n• звуковий повторювач сигналу поворотів;\n• спідометр/одометр, тахометр, облік добового пробігу;\n• покажчики поворотів на гнучких кріпленнях;\n• бічні відбивачі на передній вилці, відбивач на задньому крилі;\n• уся оптика сертифікована за євростандартом;\n• дзеркала заднього виду оригінальної ромбічної форми з поліпшеним оглядом;\n• гофра на передній вилці;\n• універсальний протектор для асфальту і ґрунтовки.\nДійсно, АЛЬФА – не просто мотоцикл, а справжня легенда, осідлавши яку, відразу розумієш, що це «мотоцикл для життя». SPARK SP110C-2C ідеальний для початківців, оскільки досить міцний, безпечний і пробачає багато помилок водіння. А висока економічність, чудова маневреність, зручна посадка й щедра комплектація чудово придатні для досвідчених мотоциклістів задля тривалої інтенсивної експлуатації й у місті, і в сільській місцевості.\nОтже, головні відмінні характеристики мотоцикла АЛЬФА SPARK SP110C-2C – незвичайна практичність і універсальність у поєднанні з дуже доступною ціною. Він повністю передбачуваний і йому цілком можна довіряти: якщо своєчасно проводити технічне обслуговування, замінювати витратні матеріали й не надто захоплюватися гонитвою пересіченою місцевістю, SPARK SP110C-2C вірно прослужить своєму господареві довгі роки. Але навіть якщо і трапиться поломка, величезний вибір досить недорогих запчастин і комплектуючих на цей мотоцикл є ледве чи не в кожному сільському магазині. До речі, у будь-якому мотосалоні є вибір додаткових аксесуарів, що вражає: вітрове скло, дзеркала з підсвічуванням, захист від бруду на дуги безпеки, бризковики, захист для рук тощо.\nДавайте ж познайомимося з новою версією SPARK SP110C-2C ближче. Ми впевнені: навіть ті, хто давно знайомий з АЛЬФОЮ і вважає, що знає її вздовж і впоперек, знайде тут для себе щось нове й цікаве.\nSPARK SP110C-2C випуску 2019 року пропонується в кольоровій гамі, що стала вже традиційною для легких мотоциклів SPARK: чорний, сірий, червоний, бордовий і синій.\nЯк уже зазначалося, дизайн SPARK SP110C-2C – строгий, класичний: є все необхідне, і немає нічого зайвого.\nФара велика кругла, у чорному матовому корпусі – не відблискує й не заважає водінню за яскравого сонця.\nКласичний «альфовський» бензобак вміщує 8 літрів бензину й забезпечений кришкою, що замикається на ключ. Сидіння довге, однорівневе, горизонтально розташоване.\nСидіння довге, однорівневе, горизонтально розташоване.\nШирокі довгі щитки переднього й заднього колеса оснащені гнучкими бризковиками й не лише добре захищають водія від бруду, але й надають вигляду мотоцикла завершеності, солідності.\nКласична яскрава фара з галогенною лампочкою чудово освітлює дорогу й дає можливість впевнено рухатися в будь-який час доби. Але якщо раптом буде потрібно додаткове освітлення, є багато зручних місць для встановлення додаткових фар, наприклад, малогабаритних світлодіодних. Розв`язано проблему світлових покажчиків поворотів. Раніше вони встановлювалися на жорстких стійках і нерідко відламувалися. На моделі SP110C-2C і передні, і задні покажчики поворотів встановлені на еластичних кріпленнях – це, до того ж виключає будь-яку можливість травмуватися об них.\nЗадній ліхтар великий, комбінованого типу, добре помітний і в темний, й у світлий час доби. У нього вбудовано й підсвічування номерного знака. Для підвищення рівня пасивної безпеки на задньому щитку й на стійках керма встановлені катафоти-відбивачі. Усі оптичні елементи мають сертифікат європейського зразка.\nПанель приладів також класична трикорпусна, але є в ній і дещо нове. Ліворуч встановлений великий круглий стрілковий, прекрасно читаний спідометр із подвійним лічильником пробігу – загальним і добовим. Праворуч – такого ж розміру стрілковий тахометр.\nНа центральній секції розташовані світлові індикатори нейтралі й номера ввімкненої передачі, дальнього світла, покажчиків поворотів, а також замок запалювання.\nНовинками SP110C-2C є індикатор, який сповіщає водія про вхідний виклик на мобільний телефон під час їзди, а також звуковий повторювач сигналу поворотів («пискавка»).\nЕргономіка органів керування\nМотоцикл АЛЬФА сконструйований так, щоби їм могли безпечно і з комфортом користуватися люди різного зросту і ваги. Тому він ідеально збалансований і має оптимальний кут нахилу рульової колонки, що дає змогу стійко тримати траєкторію, рухаючись на великій швидкості. Водночас SP110C-2C має відмінну керованість, що важливо для маневрування в щільному міському потоці або на нерівній ґрунтовій дорозі. Кермо досить широке, щоб його можна було надійно утримувати в будь-якій ситуації. Висоту розташування рукояток керма можна регулювати під зріст водія.\nНа кермі розташовані важелі керування зчепленням і переднім гальмом, а також комбіновані перемикачі роботи електроприладів, зокрема кнопки електростартера і звукового сигналу, клавіші керування світлом фари та швидкого глушіння двигуна, керування сигналами поворотів та ін. Дзеркала заднього виду ромбічні, спортивного типу, закріплені на жорстких стійках і забезпечують відмінний огляд.\nНа стійці керма закріплений здвоєний звуковий сигнал, досить гучний, щоб бути почутим навіть в автомобілі з зачиненими вікнами, що буває часто необхідно під час руху міськими вулицями. Є замок блокування керма в стоянковому положенні. Штоки стійок передньої вилки закриті гофрованими чохлами, це не лише збільшує строк служби вилки, але й покращує зовнішній вигляд мотоцикла. До речі, з огляду на побажання власників мотоцикла АЛЬФА, на моделі SP110C-2C встановлені подвоєної товщини кріплення переднього крила. Це дало змогу виключити вібрацію крила, деформацію або обрив кріплень за особливо великих навантажень.\nПеремикання механічної кругової коробки передач здійснюється двоплечим важелем, розташованим ліворуч від двигуна. Праворуч – потужна педаль заднього гальма і відкидний важіль кікстартера.\nОсобливості конструкції и безпека\nУніверсальність і безпека мотоцикла SP110C-2C забезпечуються завдяки грамотному використанню основних і навісних елементів конструкції. Сидіння, як уже зазначалося, двомісне, довге, однорівневе, горизонтально розташоване, вантажопідйомністю 150 кг. На ньому абсолютно не тісно їхати вдвох із пасажиром, а під час їзди поодинці можна легко міняти посадку від вертикальної чопперної до низької спортивної. Можливість зміни пози – особливо зручно за тривалих поїздок.\nБезпека водія гарантується трубчастими дугами безпеки, звареними в єдину міцну захисну раму. Кріпильні елементи цієї рами розраховані так, що деформуються при бічному падінні й гасять, у такий спосіб, енергію удару. Водночас і водій, і несуча рама мотоцикла залишаються без ушкоджень, і навіть самі дуги безпеки тільки дряпаються, але не мнуться. Підніжки водія зроблені складаними, щоб за них не чіплялися ноги під час перекочування мотоцикла з місця на місце вручну.\nБезпека пасажира гарантується цілим комплексом конструктивних елементів. Насамперед – це, звичайно, зручне повноцінне пасажирське місце. Підніжки пасажира – широкі й довгі, платформного типу, оснащені гумовими антиковзкими накладками. Конструктивно підніжки пасажира з`єднані в одне ціле з багажником і з захисним огородженням заднього колеса, що виключає потрапляння ніг пасажира в колісний диск. На багажнику встановлений великий знімний пластиковий кофр із ручкою для перенесення.\nЙого можна використовувати для зберігання мотошолома або перевезення речей. Для підвищення комфорту пасажирів, на кофрі є широка профільована накладка, яка утворює імпровізовану спинку сидіння. Крім того, пружини задніх амортизаторів закриті зверху захисними стаканами, щоб ноги або одяг пасажира не могли застрягати між витками пружини. А конічний глушник закритий декоративною хромованою накладкою, щоб уникнути опіків.\nДуплексна рама мотоцикла досить жорстка й добре протистоїть скручуванню – це важливо для збереження керованості на поганій дорозі. Одноциліндровий чотиритактний двигун моделі 1R52FMH має робочий об`єм 107 см3, розвиває потужність 6,8 к. с. і дає змогу мотоциклу розвивати максимальну швидкість до 85 км/год. Запуск двигуна здійснюється електростартером або кікстартером. Карбюратор ліцензійний японський, моделі PZ19, забезпечує хорошу динаміку розгону, але водночас досить економічний: витрата бензину лише приблизно 2,0 літри на 100 км у крейсерському режимі руху. Є додатковий змінний фільтр для кращого очищення палива.\nГоризонтальне розташування двигуна й головка циліндра з поздовжніми ребрами зумовлюють добре його охолодження потоком повітря, що набігає. Запалювання електронне, CDI. Охолодження – повітряне, традиційне для цього класу техніки. Паливо – неетильований бензин з октановим числом не нижче 92. Тип моторної оливи – напівсинтетична моторна, класу SG, SF або вище для 4-тактних мотоциклетних двигунів.\nНа АЛЬФУ встановлюють різні коробки передач. У цій моделі – найбільш надійна чотиришвидкісна, кільцевого типу; з нейтральною передачею між 1-ю і 4-ю передачами. Передачі можна перемикати і в прямому, й у зворотному напрямку. Саме тому необхідна індикація ввімкненої передачі на панелі приладів: щоб точно знати, яка передача увімкнена. Зчеплення механічне, багатодискове, у масляній ванні. Ланцюгова передача повністю прибрана в металевий кожух для захисту від пилу, бруду й каменів.\nТрадиційна для мотоциклів цього типу маятникова задня підвіска оснащена двома енергоємними пружинно-масляними амортизаторами зі ступінчастим регулюванням жорсткості. Пружини зі змінним кроком навивки забезпечують комфорт і керованість на всіх режимах експлуатації мотоцикла. Гальма й переднє й заднє – барабанні, механічні. Вони трохи повільніше спрацьовують, ніж дискові, але для легкого дорожнього мотоцикла це несуттєво, проте строк служби в них більший, а вартість відчутно нижча за дискові.\n17-дюймові колеса оснащені сучасними литими п`ятиспицевими дисками – легкими й міцними одночасно. Такі диски забезпечують відмінну динаміку розгону і чудову роботу амортизаторів на дорожніх нерівностях. Раніше їх встановлювали тільки на 150-кубові або 200-кубові моделі. Ободи чорні, з червоною смужкою – це надає мотоциклу особливого шарму. Протектор шин – універсальний із високим рельєфом, дає чудове зчеплення і з асфальтом, і з щебенем, і з ґрунтом.\nЗа десятиліття експлуатації в різних країнах і на всіх континентах, мотоцикл АЛЬФА показав себе таким вдалим, надійним і зручним, що його перевага не потребує додаткового підтвердження. Завдяки легкості й невеликим габаритам, він прекрасно годиться й підлітку, який прагне поганяти вулицями в компанії друзів, і дорослій людині для щоденних рейсів на роботу, та пенсіонеру для поїздок на дачу, на риболовлю, у ліс по гриби. А останнім часом АЛЬФУ успішно опановують і багато представниць прекрасної статі.\nОкрім універсальності, економічності й невисокої ціни, великими перевагами АЛЬФИ є також простота експлуатації, обслуговування та ремонту. Для цього не потрібні якісь дорогі спеціальні пристосування або хитрі інструменти, не потрібно їхати на фірмове СТО – усе можна зробити самостійно в будь-якій майстерні, у гаражі або навіть просто на вулиці. Водночас АЛЬФА має чудові можливості для модернізації, як ми вже зазначали, кількість аксесуарів для цього мотоцикла в продажу більша, ніж для будь-якого іншого.\nЯк бачимо, класичний легкий мотоцикл АЛЬФА займає гідне місце серед речей, цінність яких підтверджена часом. А якщо ви оберете його в супутники життя, то він стане вам вірним другом і надійним помічником.\nТехнический центр «Сад удачи» | Пожаловаться на контент


Перевізники Полтави випустили на маршрути 40% транспорту і хочуть припинити роботу на час карантину - Лента новостей Полтавы\nПеревізники Полтави скоротили кількість транспорту щоби зменшити свої збитки. Підприємці вимагають збільшення вартості проїзду, але влада проти.\nПісля введення карантину у громадському транспорті Полтави можна перевозити не більше 10 пасажирів в салоні автобуса чи тролейбуса. Через обмеження впав пасажиропотік і доходи перевізників. Щоби зменшити збитки, перевізники скоротили кількість транспорту на маршрутах. В результаті людям доводиться стояти на зупинках і спостерігати, як повз проходить транспорт із зазначеною кількістю людей в салонах.\nВідео Євгена Асауленка\nПісля засідання позачергової сесії заступник міського голови Олексій Чепурко відповів на питання стосовно транспорту:\n— У нас є проблеми з тим, що Кабінет міністрів прийняв постанову про обмеження пасажирів у громадському транспорті. Є цілий ряд приватних перевізників, які зараз скорочують кількість транспортних засобів. Тому в години пік є ажіотажі на зупинках. Ми просимо людей з розумінням ставитися до тієї ситуації, що склалася.\nВчора перевізники провели перемовини із міською владою. Підприємці просили збільшити вартість проїду, але влада проти.\n— Перевізники просять підвищення вартості проїзду. Вони вже зменшили кількість транспортних засобів в місті. Вони говорять, що в таких умовах (обмеження до 10 пасажирів) довго працювати не зможуть. Ми домовилися з ними кожного вечора проводити наради й спілкуватися. На сьогоднішні близько 40% приватного транспорту їздить по місту. Щодо ціни квитка, яку пропонують перевізники, я не налаштований слухати їхні фантазії, — сказав Олексій Чепурко.\nДеякі міста вже обмежили пільговий проїзд. У Полтаві перевізники їздять з оголошеннями, що на час карантину пільговий проїзд скасовується. Такі заяви самовільні, бо немає офіційного документа, який надає право полтавським перевізникам не пускати пільговиків у транспорт.\n— Є така проблема, ми її зараз відпрацьовуємо. Декілька міст прийняли рішення про скасування пільг на період карантину. Ми ведемо консультації із нашим депутатським корпусом. Чекаємо висновків юридичного департаменту про те, чи маємо ми право це обговорювати, — зауважив Олексій Чепурко.\nТранспортна проблема у місті ускладнюється, ще тим, що водії та кондуктори автобусів й тролейбусів хворіють і виходять на лікарняні.\n— Сьогодні громадський транспорт працює. Можливість доїхати є, але є ускладнення. Ця ситуація буде погіршуватися. Оскільки на сьогоднішній ранок приватні перевізники доповідають про зростання кількості водіїв і кондукторів, які захворіли або відмовляються виходити на роботу через паніку. Є проблеми на комунальному підприємстві. Близько 16% водіїв та близько 20% кондукторів на лікарняному. Мобілізація у комунальному транспорті 100%. Приватний працює, але деякі водії категорично відмовляють виходити на роботу.\nВідповіді Олексія Чепурка\nНагадаємо, що міська влада хоче полегшити шлях до роботи полтавським медпрацівникам. Від завтра їх мають першими пропускати в салони громадського пасажирського транспорту. Також відпрацьовується ідея спеціального маркування медиків, щоб їх могли довезти до роботи й власники приватного транспорту.


Пенсії в Україні до кінця 2022 року тричі перерахують: Коли відбудуться підвищення - dengi.ua\nПенсії в Україні до кінця 2022 року тричі перерахують: Коли відбудуться підвищення\nЗгідно з інформацією ПФУ, до кінця року пенсії підвищуватимуть у липні, жовтні та грудні.\nПідстави для перерахунку призначених пенсій визначено українським законодавством. У 2022 році заплановано три етапи підвищення виплат. Про це повідомила пресслужба Пенсійного фонду у Facebook.\nТак, з 1 липня та 1 грудня - у зв'язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб: з 1 липня - до 2 027 грн, з 1 грудня - 2 093 грн. Зростуть розміри мінімальної та максимальної пенсій, складові пенсійної виплати, які обчислюються з розміру прожиткового мінімуму.\nНа пенсії спрямовано понад 230 млрд грн із початку року, - Шмигаль\nЗ 1 жовтня пенсії перерахують через зміну мінімальної заробітної плати з 6 500 грн до 6 700 гривень. Виросте розмір мінімальної пенсії за віком у непрацюючих осіб, які досягли віку 65 років й більше та мають страховий стаж: чоловіки - не менше 35 років, жінки - не менше 30 років.\nЗ 1 жовтня особам віком від 70 до 75 років буде встановлено щомісячну компенсаційну виплату в розмірі 300 гривень (у межах пенсійної виплати 10 340,35 грн). Якщо людина досягне віку 70 років після 1 жовтня, компенсаційна виплата буде встановлена з дати досягнення 70-річного віку.\nКрім того, в осіб віком від 70 років, які мають стаж (чоловіки - 35 років, жінки - 30 років), мінімальний розмір пенсійної виплати встановлюється на рівні 3 000 гривень. Якщо страховий стаж становить менше 35 років у чоловіків та менше 30 років у жінок, то мінімальний розмір пенсійної виплати визначається пропорційно до наявного страхового стажу, виходячи з розміру 3 000 гривень.\nПри цьому з 1 грудня особам до 70 років, страховий стаж яких становить не менше 35 років у чоловіків та не менше 30 років у жінок, та які не працюють, мінімальна пенсійна виплата буде встановлена на рівні 2 500 гривень.\nОсобам, страховий стаж яких становить менше 35 років у чоловіків та менше 30 років у жінок, мінімальний розмір пенсійної виплати встановлюється пропорційно до наявного страхового стажу, виходячи з розміру 2 500 гривень.\nПублікація ПФУ в Facebook\nРаніше ми писали, що Кабінет Міністрів унормував виплату пенсій та інших соціальних виплат на окупованих територіях та в зоні бойових дій.


Home/Курорти/Тосса де Мар\nЯкщо дивитися на Тосса де Мар з моря, створюється враження, ніби ви потрапили в давні часи: здається, навколо — лише скласти кручі з глибокими гротами і відокремленими бухтами, та стіни загадкової середньовічної фортеці … І між ними розкинувся у всій своїй красі невеликий, але чарівно-вражаючий місто, що потопає в зелені.\nМісто, що розташувався в 90 кілометрах від Барселони, не дарма називають однією з «перлин Середземномор’я»: найніжніший пісок пляжів, чудове море і, звичайно ж, навколишнє вас всюди природна краса не дозволять ні на хвилину засумніватися, що вам тут буде добре.\nВас чекає зустріч зі справжнісіньким «квіткою моря», як позиціонують курорт турфірми в своїх проспектах.\nІнфраструктура і пам’ятки\nПляжів тут багато — в цілому дев’ятнадцять: є піщані, а є і галькові.\nУ крокової доступності від центру знаходяться тільки три пляжі.\nНайбільший з них Platja Gran — простягнувся на 430 метрів уздовж моря і завоював блакитний прапор.\nПопулярний і Platja de la Mar Menuda, також на протязі ось вже багатьох років завойовує блакитний прапор ЄЕС за чистоту узбережжя і моря.\nЦікавеньке: Курорт Урекі\nКрім того поблизу є величезна кількість бухт і пляжів з приголомшливо красивими видами.\nДізнатися докладніше про бухтах поряд з містом.\nНа курорті чудово розвинений туристичний бізнес — тут є все необхідне для обслуговування гостей.\nГотелів тут досить багато, але через популярність курорту, місця в них краще бронювати заздалегідь.\nЧимало тут і різноманітних ресторанчиків — кожен гармонійно поєднує в собі ідеальний художній оформлювальний смак господарів і незрівнянну кухню.\nЗ історичних пам’яток в межах курорту майже повністю збереглася та сама середньовічна фортеця Вілла Велья, побудована в XII-XIV століттях.\nДетальніше про Вілла Велья\nТуристи із задоволенням сходять по хитромудрої доріжці, щоб подивитися на її стіни і башти, а також побувати в Муніципальному музеї і відвідати оглядові майданчики, з яких відкриваються чудові види на околиці.\nЄ тут і пам’ятки іншого роду, адже недарма називали місто колись «Вавилоном мистецтв». На вуличках ви знайдете не одну художню галерею, в яких регулярно проводяться виставки художників.\nНа курорті практично не знайти дискотек і нічних клубів, але тут вміють веселитися. Це ви зрозумієте, якщо потрапите на один з проведених свят. Серед головних:\nСан Вісенте, який проходить в січні, і\nСан Педро, що випадає на кінець червня.\nЦе містечко припаде до душі як сімейним парам, які віддають перевагу спокій і затишок, так і людям мистецтва і мрійникам, які бажають провести час в романтичній обстановці, яку з лишком забезпечує Тосса де Мар.\nТут приємно як просто повалятися на пляжі або викупатися в прозорих водах моря, так і пройтися по мальовничих старовинних вуличках, мощення бруківкою, повз будинки, стіни яких повиті невідомими рослинами, або посидіти в одному з барів, чиї плетені столи можна знайти чи не в кожному провулку.\nНавіть незважаючи на те, що немає зараз виноградників, та й рибалки трапляються вкрай рідко, це невелике містечко не втратив свого колишнього чарівності і понині.\nЧудові навколишні ландшафти, які відкриються вам відразу ж по приїзду, національний шарм і колорит, властиві курорту, і, звичайно ж, той неповторний наліт богемності, з яким стикається кожен приїжджий, вже після кількох годин перебування тут змусять вас повірити — це місто ви не забудете ніколи.


Читацький щоденник: грудня 2015\nМій книжковий 2015-ий\n"Читати завжди, читати всюди"- під таким девізом минув черговий рік. Від прочитаного хотілося одного - відкриттів і натхнення. Траплялося й таке)\nНайкраща книжка року за моєю версією:) - це збірка оповідань"Родимки", а після перевидання - "Червоні на чорному сліди" Іри Цілик. Вона ж стала для мене автором-відкриттям, бо раніше я не цікавилася її творчістю. Імпонує реалістичність і кінематографічність її оповідань. А ще мені дуже подобаються її вірші, які час від часу читаю у фб. Коли видасть збірку, обов язково її прочитаю.\nДо речі, про поезію: на відміну від минулого року, коли я страшенно втомилася від одноманітних верлібрів молодих авторів, цьогоріч, підтвердивши цю думку на "Молодій республіці поетів" у Львові, до поезії якось душа не лежала. Читала окремі дописи Анни Малігон, згаданої Іри Цілик, Катерини Бабкіної, Дмитра Лазуткіна і Сергія Жадана, але щодо збірок - так нічого і не придбала. Хочеться вірити, що наступного року я відновлю бажання читати поезію)\nНатомість цьогоріч я звернула особливу увагу на нон-фікшн. Тут не можу не згадати книжку "Сильне ім'я Надія" Надії Савченко. Її колоритно написана версія подій наштовхнула на багато роздумів і викликала ще більший інтерес до самої Надії Савченко.\nІз великої прози раджу всім прочитати "Аптекаря" Юрія Винничука - роман, який, хоч і не повторив успіху "Танго смерті", але вкотре переконав, що Юрій Винничук - автор першої полиці. І, як на мене, він знову мав би перемогти у "Книзі року ВВС", але скільки ж можна:))\nНе розчарував і "Гудзик-2" Ірен Роздобудько.\nЩодо перекладів: подією року в цій царині став для мене "Улісс" Джеймса Джойса (переклад О.Тереха, О. Мокровольського). Пам 'ятаю, як колись наша викладачка із зарубіжки розповідала про Джойса, і з її слів було зрозуміло, що доки Джойса не перекладуть українською, ми не зможемо себе поважати)) Що ж, тепер можемо.\nПоки що я перебуваю у боротьбі з цим текстом на розділі, здається, шостому. Долати терня мені допомагають "Шидеври світової літератури", Т2 Доктора Падлючча. До речі, мріяла цьогоріч почитати другий том його українських "шидеврів".Може, наступного року автор зглянеться?)\nІз попсових зарубіжних книжок мене захопила "Дівчина в потязі" Поли Гоукінс у жахливому перекладі не пам'ятаю кого. Книжка на раз, але захоплює. Таке теж люблю почитати і не соромлюся цього)\nІз дитячих книжок приємно тішить продовження циклу про Енн Ширлі видавництва "Урбіно". Наскільки я знаю, вже готова остання книжка циклу. Щойно побачу. придбаю її неодмінно.\nІще із виданих 2015 року книжок страшенно сподобалася книжка "Як розмовляти з дітьми про мистецтво" Ф.Барб-Галль. Ідеальна книжка на подарунок. Навіть для тих, хто не має дітей, але потенційно може зацікавитися живописом.\nМоє попереднє читацьке бажання, яке загадала торік, стосувалося малої прози: щоб її було побільше! У принципі, мала проза набрала обертів і привернула увагу критиків. Навіть серед молоді завдяки Антону Санченку і невгамовним дівчатам із "ЛітМайданчика" помалу культивується цей жанр, що дуже круто!\nНаступного року я хочу цікавого роману і хорошої римованої поезії. звісно, не відмовлюся від порції оригінальних новел із нестандартними сюжетами. Ну і хотілося, щоб Комітет із присудження Шевченківської премії припинив ганьбити і без того "опорочене" ім'я премії і не приймав на розгляд збірки графоманів-підлиз, (із кількома з яких я, на жаль, особисто знайома). Ну а щодо фіналу цього року, то хай переможуть "Вірші з війни" Бориса Гуменюка.\nУсім приємного прийдешнього 2016 року, чудових книжкових відкриттів і веселих, натхненних свят!\nОпубліковано Garik Petrushok о 12:40 4 коментарі:\nМітки: 2015, підсумки\nАтмосферно, глибоко і нецікаво\nЗавжди радію, коли збірки малої прози перемагають у поважних конкурсах або принаймні потрапляють до коротких списків. Свого часу до короткого списку "Книги року ВВС" потрапила збірка оповідань Ярослава Мельника "Телефонуй мені, говори зі мною", яка мені дуже запам'яталася і вразила. Довідавшись про збірку Василя Махна "Дім у Бейтінг Голлов" і про її перемогу в цьогорічній "Книзі року", я потирала руки від передчуття: знову мала проза, знову щось невідоме для мене, знову читацьке відкриття!\nВ принципі, відкриття сталося - я ознайомилася з творами сучасного емігранта про емігрантів, для мене це новий читацький досвід. Також я оцінила атмосферність текстів - з погляду стилю написано дуже добре, все гармонійно, нічого зайвого, влучно, стисло і багато, урівноважено. І так від тексту до тексту.\nІ все було б добре, але я, на щастя чи на жаль, чекаю від новел цікавих сюжетів, а цього у Василя Махна немає. Зате є філософічність. психологізм і багато інших гачків, на які ловиться читач (переважно філолог). Я, хоч і філолог, але у блозі "вимикаю" цю функцію і не вдаватимуся в образи-символи-метафори. Хоча про один, найважливіший. згадаю.\nБільшість оповідань - хай який простір (американський, український) змальовано - присвячені пошуку дому, пристанку. Пара емігрантів із новели "Дім у Бейтінг Голлов" купує собі будинок на березі океану, але білі плями минулого не дозволяють їм побудувати спільне щастя. Цей дім (ця країна, ці люди?) не стають рідними, лишається тільки споглядати за життям, ніби за хвилями океану крізь скло будинку. Цей текст мені найбільше сподобався з усіх, але його не можна і не треба переповідати, можна тільки прочитати і насолоджуватися. Або нудитися, якщо ви чекаєте від тексту сюжету і не любите півтони. Я от не дуже люблю, і цей відгук виходить таким куценьким саме тому, що про півтони писати тяжко і марно. А в рейтингу "Книжка року ВВС" були й цікавіші і не менш добре написані книжки - той-таки "Аптекар".\n...Закінчила читати книжку Василя Махна на ескалаторі в метро (хоч, може, такі твори треба читати в кріслі при лампі). Розглядала обкладинку, де за прибережними валунами видніються спокійні хвилі океану. Підвела погляд і побачила дівчину, яка перегортала картки з англійськими словами, вочевидь, перед тим заучувала їх, а тепер подумки перевіряла себе. Вона тримала картку зі словом "shore", а я дивилася на берег на обкладинці.\nОпубліковано Garik Petrushok о 10:52 Немає коментарів:\nМітки: мала проза, Махно\nНа смак - ніби смажені зелені помідори\n"Про що може йтися в книзі під назвою"Смажені зелені помідори в кафе "Зупинка"?" - думала я, вкотре натрапивши в рекомендаціях на рубрику "must read". А тут ще подруга, літературний смак якої поважаю, здивувалася: "Ти досі не читала? Як?"\nВрешті-решт, прочитала. Щоправда, спершу не вірилося, що дочитаю: було нуднувато і солодкаво. Але зсередини "втяглася" і зараз, у принципі, сама можу порадити цю книжку. Хоча не без засторог.\nУ бестселері Фенні Флегг ідеться про життя американських жінок в роки "Великої дерпесії". Іджі Тредгуд і Рут Джемісон мають своє кафе, що славиться не тільки смачними стравами, але й надзвичайно теплим і приязним ставленням до відвідувачів незалежно від того, якої вони раси. Багато років потому у притулку для старих Нінні Тредгуд розповідає випадковій слухачці Евелін про події свого минулого, повсякчас повертаючись у спогадах до кафе "Зупинка" і історії його власників і відвідувачів. Евелін, свекруха якої теж перебуває у притулку, спершу не знає, куди подітися від нав'язливої бабці і її історій, однак з часом вони з Нінні стають подругами, і Нінні, яка доживає віку в притулку, відкриває в Евелін, що переживає кризу середнього віку, спрагу до життя і віру в себе. Саме для цього й потрібні друзі, хіба ні?\n"Смажені зелені помідори" - це книжка про жіночу дружбу в дуже різних її виявах. Можна сказати, це дуже феміністична книжка: у межах свого кафе жінки створюють ідеальний світ, де немає жорстокості, несправедливості, де всі життєрадісні і добрі... Аж доки не втручаються чоловіки. Відповідно, впевнена, що мало якому чоловіку може сподобатися ця книжка. Більшість її сприймуть за занудну і упереджену.\nЗнахідка твору - образ Іджі: красивої пацанки, яка закохується в подругу і все своє життя покладає на те, щоб зробити їїї щасливою і вберегти від негараздів. Однак жодного разу автор не вдається до натяків на фізичну сторону такої любові (і слава богу). Ба більше, мені здається, що Рут, в яку Іджі закохана по вуха, сама не є лесбіянкою і сприймає ставлення Іджі до себе як вияв дружби.\nПісля того як виявилося, що чоловік Рут усіляко її принужав і бив, Іджі без роздумів вдерлася в помешкання Рут і забрала її, вагітну, до себе подалі від психа. Однак коли через деякий час садист зник, виникла підозра, що його вбито. Поліція шукає вбивцю, і хоч тіла ще не знайдено, на лаві підсудних опиняєтсья Іджі.\nНасправді детективна лінія роману не головна. Зачаровує інше - атмосфера, яку вдалося створити авторці. Усі образи яскраві, багато гумору, багато легкості й оптимізму, доброти й життєствердності. Попри сумні події, яких у книжці чимало, книжка світла, бо головні персонажі - оптимісти. Коли оптимістична Нінні, на життя якої випало багато випробувань, спілкується з молодою ще Евелін, яка постійно перебуває в депресії і заїдає її шоколадом, мимоволі задумуєшся: чому сучасні люди такі депресивні? Чому здається, що в наших бабусь і дідусів усе було ніби простіше, чому вони були ніби щасливіші, а ми колупаємося в своїх сміховинних негараздах, не вилазячи з депресії? Тому що бути оптимістами - це теж хист, який треба виховувати в собі, або... переймати його в інших людей, як Евелін перейняла в Нінні.\nІще впадає у вічі думка, що життя в жіночому суспільстві досконаліше, ніж коли світом панують чоловіки. Чоловіки постають як гвалтівники - не одна з героїнь свідчить, що секс не приносив їй аніякісінького задоволення і що можна було б прекрасно обійтися і без нього.\nЖінки у книзі поза расовою дискримінацією, жінки вміють виховати дитину щасливою, жінки проти конфліктів. Упродовж усієї книжки чоловіки тільки те й роблять. що гноблять інших, б ють, убивають, воюють, а жінки ж, навпаки, рятують, годують, втішають, веселять, піклуються. Як тут не згадати про феміністичні рухи і теорію про те, що за матріархату воєн не існувало б?\nЦікавою є думка, що виховання дитини в, по суті, одностатевій сім'ї, де всі піклуються одне про одного і поважають одне одного, цілком може бути прийнятним. Це краще, ніж коли дитина зростає в родині, де тато за кожної нагоди лупцює маму і гвалтує її. Однак, знов-таки, може, я неправильно сприйняла Іджі, і вона все ж не лесбіянка, а просто вірна подруга? Не знаю, треба поцікавитися в тих, хто читав.\n...А взагалі, за книжкою, не варто зважати на суспільні умовності, якщо душа підказує вчинити інакше. Живемо тільки раз, кому яке діло? Треба жити, дружити, веселитися, нести відповідальність за свої вчинки, не боятися маленьких безумств і не відмовляти собі в задоволенні куштувати смакоту - і почати можна зі смажених зелених помідорів, рецепт яких можна знайти на сторінках книжки. Смачного!\nОпубліковано Garik Petrushok о 17:11 Немає коментарів:\nТаких більше не буде\nНіде правди діти: ознайомитися із творчістю Світлани Алексієвич мені захотілося саме через її Нобелівську премію і через те, що авторка народилася в Україні, а в світі представляє білоруську літературу, що теж останнім часом зацікавила мене.\nВостаннє я бралася читати Нобелівських лауреатів тільки через факт присудження премії кілька років тому, коли перемогла Еліс Манро. Її новели мене просто підкорили - усе в них було ідеально: ведення оповіді, психологізм, струнка композиція. Попри кон'юнктурність Нобелівської премії, я все ж вирішила час від часу цікавитися творчістю її лауреатів - раптом щось сподобається?\nЯкщо про Еліс Манро я нічого не знала, то про Світлану Алексієвич свого часу щось та й читала. Я знала, що вона пише про феномен радянської людини, що її твори антимілітаристські і що пише вона на межі журналістики і літератури, а це зараз у нас дуже і дуже модно. Навіть якщо ніколи не брати до рук твори Світлани Алексієвич, а просто прочитати її інтерв'ю, стане зрозуміло, що вона ідеальний претендент на премію, головним чином через виразний гуманізм її творів. Але я вирішила не обмежуватися самими інтерв'ю і прочитала книжку з тим заголовком, що мені найбільше сподобався. На жаль, українською мовою мені не вдалося знайти книжку "У війни не жіноче обличчя", тому читала електронну версію мовою оригіналу - російською (шкода, що не білоруською). До речі, коли була на презентації білоруських оповідань, почула, що дехто з білоруських опозиційних письменників не дуже зрадів факту присудження Нобелівки співвітчизниці саме через мовний фактор, мовляв, "от якби білоруською...".\nЦя книжка зацікавила мене ще й тому, що нещодавно я прочитала інше видання про жінку на війні і теж не зовсім художню - "Сильне ім'я Надія" Надії Савченко. Було цікаво, як жінки різних поколінь говорять про війну.\nКнижка Світлани Алексієвич - це сумлінно зібрані і відтворені в літературній обробці воєнні історії життя фронтовичок Другої світої війни. Це не художня література, нічого новаторського в літературному розумінні - ані тем, ані подачі - тут нема. Композиція дуже проста: один за одним виринають голоси різних жінок, які розповідають про пережиті досвіди війни. Звісно, ці досвіди трагічні, багато страшних фактів згадано, а головна ідея книжки в тому, що без жінок на війні Радянський Союз не зміг би виграти війну. Це жінки неймовірної сили волі, самовідданості і розуму. У своїй нобелівській промові Світлана Алексієвич сказала, що таких дівчат, які молодими пішли на ту війну, вже нема, такий тип жінок лишився в минулому. Прочитавши її книжку, я так для себе інтерпретувала ці якості: абсолютна самопожертва, аж на межі з фанатизмом.\nЩо мене здивувало: у книзі згадано десятки жінок, але всі їхні історії звучать так, ніби йдеться про один досвід. Здається, що ніхто не боявся кидатися в бій, усі рвалися на передову, кидали своїх дітей і батьків, аби захистити батьківщину від ворога. Саме на війні виявлялися найбільш страшні але й найбільш людяні людські риси. Усім ця війна перекалічила життя, але тільки там людина по-справжньому могла виміряти себе на людяність.\nЧасом згадуються якісь деталі суто жіночі - як наприклад коли армія ринулася в бій, а в жінки почалися місячні, і червоні краплі падали прямо на землю, але це не зупинило жінку йти в атаку. Або згадки про одяг і підбори як нагадування про колишнє мирне життя. Але все це дрібниці - радянську жінку було не зупинити в бажанні самопожертви.\nМене вразила одна історія: одна з жінок після того, як чоловік загинув на фронті, покинула на сестру чоловіка трирічну дитину, щоб іти воювати замість нього. Коли жінка повернулася з війни, її дочці було вже сім років, але дружина сестри відмовилася віддавати їй дочку, мовляв, як ти могла покинути дочку такою маленькою? Хіба мати так вчинить? Це єдиний епізод з усієї книжки, де є якась моральна дилема, де можна задуматися: чи завжди бажання загинути за батьківщину вмотивоване? Решта історій навіть не ставлять під сумнів таке бажання: само собою зрозуміло, що на війну варто йти, бо в цьому є великий загальнонародний сенс, і нічого особистого бути не може, якщо батьківщина охоплена вогнем.\nТаких жінок, вочевидь, і справді більше бути не може. Не в тому розумінні, що нема ідейних людей, звісно, вони завжди були, є і будуть. Просто почуття відданості батьківщині у них, здавалося, закладене з народження, і вони легко могли віддати за неї життя навіть своїх дітей. Наприклад, не новина (і про це багато в книжці йдеться), що матері (!) і батьки раділи, коли їхні дочки рвалися на фронт: ганьбою вважалося сидіти вдома, коли в решті родин хтось та й пішов на фронт захищати батьківщину. Цінність людського життя нічого не важила, коли йшлося про благородну мету - і так міркували не тільки "вожді", але й чимало "простих людей".\nВідтак, усі голоси книжки Світлани Алексієвич звучать в унісон, і медсестра, і танкістка, і кухарка - усі вони говорять про війну однаковими словами. До речі, мене вразило, що серед інших жінок у книжці згадана Катерина Шалигіна із Золотоноші. Дуже незвичайне відчуття, що слова моєї землячки стали одним із багатьох "голосів", які не дозволили Світлані Алексієвич мовчати про жіноцтво на війні.\nЗараз про війну жінки говорять зовсім не так. Я розумію, що інші умови життя, інші країни, інший світогляд, врешті-решт. У Надії Савченко, наприклад, досвід іншої війни - теж страшної. Але вона говорить про неї по-різному: і сентиментально, і трагічно, але знаходить місце для чогось життєствердного і намагається мислити тверезо. Вона принаймні припускає, що, може, не всім варто туди йти, не кожен здатен на подвиг, і треба точно розуміти, кого ти лишаєш удома, зачинивши за собою двері. У книжці Савченко на війні йдеться про некомпетентність, про підлість і боягузство військових керівників, у книжці Алексієвич про це навіть нема згадки, для істинного подвигу цих реалій ніби не існує. Усі військові самовіддані і чесні, чоловіки на війні ставляться до жінок зі ще більшою повагою, зі святістю (Савченко, приміром, розповідає про хіть і домагання своїх "колег"). Жінки з книжки Алексієвич ідеальні - і, чесно, я майже вірю, що вони такими були, ці підлітки і молоді жінки, що мріяли віддати життя за батьківщину і завдяки яким і справді перемога була б неможливою. Але мене лякає ця ідеальність, ця сліпа жертовність, цей романтизм. Так, без нього неможливі знакові історичні події. Але чи кожна подія варта такої кількості жертв? Чи гуманно було мобілізовувати і кидати на передову шістнадцятирічних дівчат?\nТаких жінок більше не буде... Попри святість обов'язку захищати батьківщину, зараз ніхто не героїзує людей на війні. Так, це була інша війна, інші умови, інше виховання, але все ж - війна. Зараз ми однаково багато чуємо про героїв і про зрадників, про красу і про ницість людини на війні. Але знову мало чуємо про жінок у нашій війні. І коли хтось із українських журналістів колись вирішить записати голоси жінок, що брали участь у війні на Донбасу, впевнена, це буде не менш трагічна, але зовсім-зовсім інша історія.\nОпубліковано Garik Petrushok о 22:28 Немає коментарів:\nМітки: Алексієвич, війна\nРецидив за літературою про кохання\nДавно, дуже давно я не читала таких книжок. Мабуть, зі школи, класу так з десятого-одинадцятого, коли мені подобалося страждати з багатьох приводів, а книжки, що потрапляли до рук, вчили, що кохання - це красиве, затишне і неминуче страждання. І я з великим натхненням упивалася такими книжками, мені подобалося бачити кохання нещасливим. До речі, саме тоді я й прочитала "Самотність у мережі" Януша Леона Вишневського, і у віці 16 років задумувалася про самотній світ, у якому двом людям завжди щось перешкоджає зустрітися. Або якщо вони зустрінуться, то їм щось заважатиме зберегти свої почуття. 10 років тому фінал, коли закохані нарешті зустрічаються, але разом не можуть бути, і один вкорочує собі віку, здавався мені вмотивованим. Зараз я вважаю його невдалим, притягнутим і нереалістичним. Зараз до мережевого кохання у мене зовсім інше ставлення: так, я знаю людей, яким воно завдало страждань, але ще більше інтернет-знайомств серед моїх знайомих переросли у шлюб. Моє, до речі, теж.\nСловом, я досить швидко переросла захоплення книжками на зразок "Самотність у мережі", і прочитати нові творіння Януша Леона Вишневського у мене ніколи не виникало бажання. Аж ось мені вручили книжку "Кульмінація" зі словами: "Ти мусиш це прочитати".\nКомпозиція книжки мене здивувала: до неї увійшли 8 оповідань Януша Вишневського і... 8 оповідань сучасних українських письменниць, про двох із яких я навіть не чула. Як я розумію, за задумом жіночі оповідання мали б постати іншим поглядом на певну проблему, запропоновану у творів Вишневського. Такий собі художній діалог, два погляди на кохання з чоловічого та жіночого боків. Якщо чесно, не все склалося в цих діалогах: деякі тексти ніби зумисне припасовані до "чоловічих", і жодного діалогу там нема: два тексти живуть окремим життям. Єдиний діалог, що склався, - це твори Вишневського "Коханка" і Ірен Роздобудько "Коханець". Попри те, цікаво було знову упиватися "страдашками", співчувати персонажам, не заморочуючись виправданістю такого композиційного експерименту. Вочевидь, у мене стався рецидив за творами про кохання.\nЩе до того, як я розкрила книжку, виникли побоювання, що розчаруюся в новелах Вишневського, як сталося з Гавальдою. Одразу скажу, що це значно вищого рівня твори з добре прописаним сюжетом і багатьма унікальними "фішками".\nОдна з "фішок" "Кульмінації" (я зараз говоритиму тільки про твори Вишневського) - це підкреслена тілесність. І тут не тільки і не так про секс (якого тут аж за край і значення якого, як на мене, трохи перебільшене), як про різні хвороби. Автор пише про те, яким чином хвороби і травми впливають на життя людей, причому згадує і дуже рідкісні, як-от "Синдром прокляття Ундіни", коли хворий втрачає здатність дихати автоматично, але свідомо може "запускати" дихальні процеси. Героїня, яка страждає на цю хворобу,постійно перебуває під наглядом свого "няня" Якоба, у якого закохується і який ставиться до неї з більшим теплом, аніж її батьки. У ході оповіді виявляється, що задовго до народження дівчинки, її батько занапастив життя Якоба, але доля звела їх знову, коли через багато років для тяжкохворої дитини треба було знайти доглядальника.\nІнші персонажі збірок страждають на наркозалежність, хвороби серця, анорексію, менопаузу, психічні розлади, що призводять до бажання самогубства; рибалці із оповідання "Замкнутий цикл" у результаті нещасного випадку відтяло ногу, але він значно більше страждає від того, що тепер його покине кохана, яка насправді ним завжди користувалася... Хлопчика із твору "Кров"згвалтували, і він не знайшов у собі сили отямитися навіть багато років по тому; після втрати коханого дівчина із новели "Anorexia nervosa"стрімко починає худнути, бо не може і не хочу продовжувати свій життєвий шлях... Усі ці твори - про любов, яка зникає, і про наслідки, які можуть статися з людьми після усвідомлення, що все найкраще у їхньому життя лишилося позаду, і треба вирішити, як жити далі.\nАле хай скільки крові пролито на сторінках книжки, усі ці психічні і фізичні відхилення - це тільки тло. Уся книжка присвячена коханню - його відтінкам: від пристрасті до ненависті, від наївності до одержимості. Тільки він і вона, тільки те, що між ними. Від такого я як читачка відвикла: завжди десь вклиниться якась соціальна проблема, якась історична подія, яка неодмінно відволікає: непристойно ж бо писати тільки про любов. Але тут - тільки любов, і часом таке читання дуже наповнює.\nЄ одне оповідання-виняток "Шлюбна ніч", в якому йдеться не тільки про кохання, а більше про одержимість обов'язком. Автор бере за основу сюжету рішення Магди і Йозефа Геббельсів не чекати трибуналу і вбити своїх дітей, а потім накласти на себе руки. Тут також розказано про Єву Гітлер, її першу шлюбну ніч із Адольфом Гітлером і їхню смерть наступного дня після весілля.\nЩодо оповідань українських письменниць, то кожна з них лишилася у своєму репертуарі: Ірен Роздобудько, яка, як на мене, може майстерно написати про будь-що, чесно виконала завдання і написала інший погляд на ту саму проблему, що була у новелі "Коханка" Вишневського. Твір Галини Пагутяк, як завжди, пізнавальний, як завжди, пов'язаний з Урожем і його минулим, але дуже і дуже опосередковано стосується "Шлюбної ночі". Ну а Марія Матіос лишається вірною своїм психологічним колізіям - традиційні для її творів ревнощі і зради вирують у середовищі однієї селянської родини. А взагалі помітила таке: у творах Вишневського жінки переважно хороші і добрі істоти, що заплуталися в собі. Автори-жінки часто зображають жінок підступними, підлими, цинічними, мовляв, так вам і треба!\nХай там як, а "Кульмінацію" читати цікаво, і якщо "дует" Вишневського і котроїсь із наших авторок, на мій погляд, не вдавався, я просто сприймала тексти як окремі самодостатні твори. Хоча не скажу, що без них книжка багато втратила б.\nЯкщо і у вас зимовим незатишним вечором трапляться рецидиви за книжками про кохання, та ще й написаними визнаним "жінкознавцем" Янушем Леоном Вишневським, беріть до рук "Кульмінацію". Є шанси, що вам сподобається\nОпубліковано Garik Petrushok о 14:31 Немає коментарів:\nМітки: Вишневський, оповідання\nПисати у цьому блозі про антологію сучасних білоруських оповідань "Як риба об лід" випадає інакше, ніж я звикла. По-перше, зазвичай я обираю обговорювані книжки, які хтось уже міг прочитати, або ж намагаюся писати про них так, щоб комусь їх захотілося прочитати. У разі зі згаданою антологією я навіть не намагатимуся радити чи не радити взяти її до рук і цей пост призначений, мабуть, насамперед собі.\nПо-друге, я вважаю розмови про довколалітературні фактори неважливими, коли йдеться про Його Величність Текст, і мене переважно не цікавить, що відбувається поза ним. Але зараз я не можу абстрагуватися від того, що нині переживає Білорусь, тим більше що з цією країною в мене пов'язано надто багато приватних переживань, дуже різних. І до того, як я доберуся до книжки, доведеться прочитати або прогортати мої особисті спогади і думки про Білорусь, які не можу не вкласти в цей пост.\nДеякі зі спогадів я вважала приспаними - ну, подумаєш, кумедний діалект у ще українському, але майже білоруському селі Ільмівка на Городнянщні, звідки родом моя мама. "Яни", "драпєжнікі", "пєлька" (замість "ополонка") і "налисники под зад" (на десерт) - це раніше було просто кумедно для дитини, яка народилася на Наддніпрянщині. Ця говірка, я розумію, що це не білоруська мова, але все ж дуже на неї подібна, так от, ця говірка навчила мене не ображатися, коли на свою адресу я чула "Танька", а не звичне "Тетянка".\nАле коли на презентації антології сучасних білоруських оповідань я почула білоруську мову, яка природно, невимушено лилася із вуст письменників, мене щось ніби під дих ударило: і далі за Прустом - запах ягід і грибів поліських лісів, звуки коників у сіні... І дідусь із бабусею, тоді ще живі і моторні, і "Танька", що зранку до ночі блукає з гомельськими друзями, пізнаючи красу поліської глибинки. Так було до початку 2000-них. Потім дідусь помер, бабуся переїхала, і я потроху забула про мамину глибинку і кумедну мову. Але коли на парах з історії мови ми на реальних прикладах побачили, що українська мова ближча до білоруської, ніж до російської, мене це дуже тішило, і зовсім не тому, що російська мова - мова агресора і т.д.\nАж раптом 2015 року Таньці випало перекласти одне з оповідань до антології білоруського оповідання, і Танька зраділа: їй однаково подобалися і спогади про білоруських друзів, і жанр оповідання. Єдине, що не подобалося, - це те, що білоруської мови в Києві на презентації Танька почула більше, ніж за кілька днів перебування у Мінську того-таки 2015 року.\n...Я не хочу вдаватися в подробиці і ще раз довго розповідати, що в Мінську білоруською не говорять. Там нею оголошують зупинки в транспорті і пишуть вивіски. Хоча в метро деякі назви лишають по-російськи. Наприклад, на карті у тебе написано "станція метро "Кастричніцкая", але ти не знайдеш такої. І тільки згадавши ту ж таки історію мови і мовні картини світу українців і білорусів, розумієш: для українців жовтень - це коли листя жовте, для білорусів - це коли багаття палять, "кастричнік". Отже, це станція "Октябрьская".\nНасправді це не найгірше приниження білоруської мови у Білорусі. Мене просто приголомшив цинізм білбордів із написом "Смак беларускай мовы". Може, мета цих білбордів справді благородна, але як це убого виглядає - здоровенна країна, стара мова, а її мешканцям, як імбіцилам або іноземцям розповідають, що таке "певень", "кавун", "цинамон"... Для особливо тупих, хто з картинки не зрозуміє, автори ідеї "підстраховують" російською мовою. Слово честі, я це сприймаю як злий, зверхній стьоб!\nІ тоді ж я думала: цією б мовою шедеври писати, а не розповідати, хто такий "певень". І так захотілося почитати щось із сучасної білоруської літератури.\nІ ця література сама мене знайшла.\nТепер від лірики - до фактів. У Білорусі є три головні літературні угруповання, одне з них називається Спілка білоруських письменників. Спілка на свій страх і ризик відкрито пропагує білоруську самобутність, мову, не влазить у тісні білорусько-російські обійми, а відтак перебуває в опозиції до влади. Часом це неминуче відгикується - декому з членів Спілки у кращих традиціях совка "пропонують" звільнитися з держпосад, однак назагал їх просто не видають. Їх ніби не існує в Білорусі. Зате в Україні зусиллями Київської організації НСПУ цих письменників підтримують, проводять зустрічі, обмінюються досвідом і навіть перекладають.\nОт і збірку "Риба об лід" переклали.\nЯ згадую наші антології оповідань і новел, яких досить багато прочитала. Так от у нас в межах однієї збірки упорядники намагаються подати побільше різного: тут тобі і еротика, і фантастика, і побутові психологічні колізії, і гумористичні твори. У збірці "Риба об лід" теж тексти ніби й різні, але таке враження, що вони всі якогось одного настрою. Я б назвала його настроєм самотності.\nПерсонажі текстів усіх(!) оповідань живуть ніби не у своєму світі: один на межі реальності й комп'ютерної гри, інші живуть у апокаліптично холодному просторі, не знаючи, звідки вони і де, ще інші пригнічені кліткою власної квартири, будинку, вулиці, країни врешті-решт. Країна Білорусь постає як дуже розірваний і нецілісний простір, у якому люди не об'єднуються, а губляться. В одному з іронічних оповідань персонажі навіть називають країну кому як заманеться: "Милорусь", "Велорусь", "Бекарусь", "Бідорусь", "Білогуся"...\nАвтори пишуть про мистецтво, про наукові конференції, про інші творчі пошуки, але вони завжди - безплідні, безпросвітні, тому загальне враження від збірки дуже гнітюче. Можливо, це тому, що автори переважно середнього і старшого віку, і вони просто не можуть і не хочуть викидати слова з пісні, не показують Білорусь радісною, перпективною, бо над нею досі висить тягар, який для України покроково лишається в минулому.\nНе можна сказати, що в збірці багато антивладних оповідань. Може, два-три із тридцяти. Але мені майже всі було вкрай важко читати якраз через оцю гнітючість, яка з одного оповідання перетікала в інше, і так до кінця книжки...\nЯ дуже хочу потримати в руках книжку білоруських оповідань, де будуть твори про кохання, про смішні життєві колізії, про дружбу, про мистецтво, про суспільство, але тільки щоб над ними не тяжіла безпросвітність, щоб була розкутість і грайливість, без якої, на моє переконання, не може існувати література. Але згадуючи наш, український, досвід, хочеться побажати білорусам знайти свою дорогу в цьому напрямі і не пролити на ній своєї крові... І білоруси шукають, шукають... Як риба об лід, що поки не бачить "прекрасного світу"\nОпубліковано Garik Petrushok о 19:48 Немає коментарів:\nМітки: Білорусь, мала проза


Ікони оберігають нас\nІкони завжди супроводжували всі знаменні події нашого життя. Їх дарують при народженні дітей, під час вінчання молодята тримають їх в руках, ікони-ладанки віруючі люди носять на шиї і навіть в машинах можна побачити маленькі ікони-складні.\nЗа старих часів всі ікони писалися вручну, окремо карбувалися оклади або, як їх ще називають, ризи, через тривалість виготовлення та ручну працю вартість самої ікони була дуже високою. Тому ікона вважалася дуже цінним і пам'ятним подарунком! Сьогодні у нас збереглася ця добра традиція – дарування ікон.\nУ магазинах «Столична Ювелірна Фабрика™» представлені православні та католицькі ікони, які є точною копією священних образів. На них зображуються лики святих або біблійні події. Відмінні риси православних і католицьких ікон обумовлені культурною традицією і призначенням самих ікон. Імена святих і назви на православних іконах пишуться на грецькій мові або церковнослов'янською, на католицьких – на латині. Підстави ікон виготовлені з пресованого дерева. Оклад виконаний з металу, на який за допомогою сучасної технології вакуумним методом нанесена найтонша фольга. При розпису окладу для передачі кольору використана емаль. За європейськими стандартами на кожній іконі є сертифікат виробника.\nОбрази й лики святих присутні в кожній віруючій родині. Традиційно, стоячи перед вівтарем, молодята тримають в руках ікони з ликами Пресвятої Богородиці, Ісуса Христа. Реліквії уособлюють чоловіка-захисника і вірну дружину, берегиню вогнища. Батьки, хресні або близькі родичі підносять православні ікони парі, яка готується до обряду вінчання. Після закінчення церемонії вінчання молоде подружжя розміщує свої вінчальні ікони в своєму будинку.\nВідносинам між подружжям і дітьми покровительствує також ікона «Святе сімейство» на якій зображені Марія, Йосиф і Спаситель. Таку ікону дарують на одруження, річницю весілля, молодій сім'ї в новий будинок, при народженні дитини.\nПри зверненні до ікони Казанської Богородиці моляться про зцілення недуга сліпоти, про позбавлення від ворожих навал. Казанська Богородиця є заступницею в важкі часи, нею благословляють молодих, які вступають в шлюб, у ікони просять про сімейне благополуччя і щастя, крім цього ікону вішають у дитячих ліжечок.\nПри зверненні до Володимирській Богородиці моляться про зміцнення віри, про позбавлення від ворожих навал, про примирення ворогуючих, про збереження цілісності держави. Існує переказ про те, що ікона була написана ще за життя Богородиці. Кожен з днів триразового святкування ікони Володимирської Богородиці православною церквою пов'язаний з позбавленням нашого народу від поневолення, завдяки молитвам, зверненим до цієї ікони.\nСвятитель Микола Чудотворець найбільш шанований в світі святий. Микола Чудотворець прославився як заступник несправедливо скривджених і покровитель всіх, хто знаходиться в дорозі – рибалок, льотчиків, мореплавців, мандрівників. Також він покровительствує жінкам, дітям, нужденним, невинно засудженим і тваринам.\nІкони покликані утихомирювати, спонукати до молитовного настрою, правильним думкам і гарних вчинків. При виборі ікони варто керуватися не тільки традиціями, а й внутрішніми відчуттями.


Активісти "Руху ЧЕСНО. Фільтруй суд!" моніторили суддів на доброчесність (відео) - Pravda.if.ua\nАктивісти “Руху ЧЕСНО. Фільтруй суд!” моніторили суддів на доброчесність (відео)\nАктивісти громадської організації презентували аналіз роботи суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.\nЗа результатами аналізу 33% суддів виявилися недоброчесними.\n15 Лют, 15:57\t Версія для друку Лист редактору\nГість ,\t15/02/2018 о 22:52\nЗбивають бабки. Грантів їм мало.


Чоловічі черевики L.Carvari (матеріал: нубук ). Купити чоловічі черевики - нубук в інтернет магазині L.Carvari\n2275 грн - 2280 грн\nЧоловічі черевики - нубук - Ваши товары со скидками\nГоловна Чоловічі черевики - нубук\nНова колекція Черевики чоловічi Stokton 631_синій 2 277 грн\t9 900 грн -77%\nСьогодні основними критеріями під час вибору взуття є не лише його відповідність модним тенденціям та естетичність, не останню роль також відіграють практичність і зручність. Особливо дане питання актуальне з настанням прохолодної погоди, коли якість – синонім комфорту й впевненості в кожному кроці. Моделі, розраховані на міжсезоння та осінньо-зимовий період передусім мають бути виготовлені з якісних зносостійких матеріалів, бажано утеплені натуральним хутром і мати грубу неслизьку підошву. Брендові чоловічі черевики з нубука, представлені в інтернет-магазині L`Carvari, створені з врахуванням усіх вищеперерахованих вимог, тому ідеально витримують щоденне навантаження та низькі температури.\nНадаєте перевагу класиці? В фірмовому онлайн-каталозі знайдеться чимало стильних пар, що відповідають вашому вишуканому смаку. Базові кольори, традиційні силуети с блискавкою або шнурівкою, стриманість і мінімалістичний дизайн, товстий утеплювач і гнучка надійна підошва – дібрати найкращий варіант можна, як самостійно, так і за допомогою консультантів компанії. Можливо, ви прихильник демократичного casual і не уявляєте себе в чомусь іншому крім простих зручних нубукових черевиків? Уважніше ознайомтеся з презентованим асортиментом: моделями з гумовими вставками з боків, схожими на челсі; незвичними парами зі структурованою підошвою; брендовими «шузами» з високими халявами на шнурівці.\nВиникли питання? Сміливіше поставте їх у нашому спеціальному чаті або за вказаним на сайті номером телефону. Оформити покупку взуття від L`Carvari онлайн надзвичайно просто! Додайте вподобаний товар до кошика, зареєструйтеся, вкажіть зручний спосіб оплати і доставки, дочекайтеся дзвінка менеджера. Вже за кілька днів зможете забрати посилку з найближчого відділення «Нової Пошти».


Кабінет керівника Evolution МДФ (Комплект 10) в Києві - Kabinet\nКомплект шаф Evolution (МДФ) 25/10\nРозмір (Д x Ш x В): 2400 x 500 x 2092 мм\nШафова група 2400*500*2092 25/708 1\nШафову групу можна поділити на 2 частини - тумбу з ящиками і надбудову.\nТумба з ящиками\nТовщина боковин і фасадів надбудови - МДФ 19 мм.\nТовщина полиць надбудови - ДСП 18 мм.\nТовщина внутрішніх боковин і центрального відкритого щита - ДСП 18 мм.\nПолки знімних на рафіксах.\nЗадня стінка надбудови - ДВП.\nПолиці в центральних відкритих секціях - скло Сатин біле 10 мм на циліндричних полкодержателях.\nСтіл керівника Evolution (МДФ) 25/5 38 533 грн\nКомплект шаф Evolution (МДФ) 25/9 32 739 грн\nТумба Evolution MDF 25/505 16 465 грн\nТумба Evolution MDF 25/506 14 469 грн


Дощувальні машини з вітчизняними двигунами працюватимуть на Херсонщині\nЗрошувальні агрегати, що виготовляються на ТОВ НВП «Херсонський машинобудівний завод», планують оснастити вітчизняними українськими двигунами. Про це повідомив генеральний директор Херсонського машинобудівного заводу Олександр Олійник.\nБільше того, мова йде про те, що двигуни будуть закупляти в одного із підприємств Херсонщини. Інші деталі до зрошувальних агрегатів виготовляються на Херсонщині. Тут проходить і їх збірка. Єдине, що наразі зараз поки що імпортується - це двигуни, відзначив Олександр Олійник.\nДва дощувальних агрегати виробництва Херсонського машинобудівного заводу урочисто запустили на полі у ТОВ «Корабелка-Агро» у Білозерському районі області.\nЯк підкреслив голова Херсонської облради Андрій Путілов, дощувальна техніка херсонського виробництва – це нові робочі місця в машинобудуванні, гарні врожаї, розвиток зрошення, податки в місцеві бюджети, і, відповідно, розвиток соціальної сфери.\nПідтвердив слова Путілова і директор ТОВ «Корабелка-Агро» Олександр Кручененко. За його словами, відновлення зрошення та встановлення нових зрошувальних агрегатів дасть можливість значно збільшити урожайність, а також збільшити плату місцевим жителям за оренду земельних ділянок.\nФото Олександр Корняков\nНа Херсонщині ще одним хабарником стало менше\nУ Херсоні відбулася презентація книги про історію Литви\nДурний приклад чи розумна ініціатива, яку слід втілити у Херсоні?\nБесхозяйственность на херсонском курорте\nСпіваковський: Маємо позбавити українські університети архаїчної моделі управління\nДля херсонских любителей рока\nКак впустить в свою жизнь счастье: советы психологов\n5 мобільних додатків для водіїв, які допоможуть в дорозі\nВ Херсоне работает новое Event агентство


Двох черкащан утримують у грецькій в’язниці (фото, відео) | Про все – Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області\nЗамість гарно оплачуваної роботи – за ґрати. Двоє черкащан, влаштувавшись на турецьке судно, потрапили у справжню халепу. Їм сказали, що їхній корабель повезе товари з Туреччини до Італії, а тепер утримують в грецькій тюрмі та підозрюють у работоргівлі. Більше двох місяців родичі черкащан намагаються їм допомогти. Українські ж органи влади поки що не втрутилися у ситуацію і не надали їй ніякої оцінки, повідомляє "ВІККА".\nЧеркащанин Валерій Березкін до від’їзду в Туреччину працював на одному з місцевих СТО. На турецькому судні він мав виконувати роботу механіка. Його товариш Юрій Красюк перед тим, як відправитися за кордон, двічі був у АТО. По поверненню до рідного міста не знайшов гідної роботи, тож погодився стати поваром на закордонному судні.\n- У лютому вони відправилися до Туреччини. Їх розмістили в готелі. Приблизно два тижні чоловіки очікували запропоновану роботу. 4 березня Валерій вийшов на зв’язок та повідомив, що вони виходять у море. Їм сказали, що вони повезуть продовольчі товари до Італії, – розповідає дружина Валерія Березкіна Інна.\n10 березня з нею та дружиною Юрія Красюка зв’язався перекладач із Греції. Він повідомив, що їхніх чоловіків затримали під час перевезення біженців.\n- Коли вони сіли на своє судно, крім них там був капітан. Але в першу ж добу плавання він покинув яхту, його забрало інше судно. При обстеженні корабля Валерій та Юрій знайшли там сторонніх людей. Як пізніше з’ясувалося, там було 109 пакистанців, троє сирійців та один індієць. Крім того, на яхті було налаштовано навігатор із курсом на Італію. Чоловіки намагалися змінити напрямок, але вони перебували у відкритому морі і було незрозуміло куди пливти, – зазначає дружина Юрія Красюка Вікторія.\nЧерез декілька діб на судні зупинився двигун. Екіпаж із двох черкащан та біженців залишився дрейфувати у відкритому морі.\n- Почався шторм. Хвилі сягали 5-7 метрів. Вони подали по рації сигнал SOS і за ними прийшов грецький вантажний корабель, куди черкащани допомогли перебратися всім біженцям. 8 березня всіх доставили до афінського міста-порту Патри. Місцева поліція змушувала їх зізнатися, що вони свідомо перевозили біженців. 13 березня їх допитали та за рішенням прокурора призначили утримання під вартою на 6 місяців. Їм винесена підозра у работоргівлі, – пояснює брат затриманого черкащанина Віктор Красюк.\nСім'ям затриманих у Греції черкащан вдалося отримати відеокадри, із яких видно, як чоловіки допомагають біженцям пересаджуватися на грецьке судно.\nВін зазначив, що за переданою Юрієм інформацією, наразі у афінській в’язниці з черкащанами перебуває близько 20 українців, яких затримали за подібними справами.\n- Суди у Греції по таких категоріях справ проходять по 10-15 хвилин. На суд вони йдуть на підставі одного допиту. До цього більше жодних слідчих дій з нашими громадянами не проводиться. Потім вони отримують вирок – 25 років позбавлення волі. Наразі Юрія та Валерія утримують в різних загальних камерах. Адвокатів їм не надали, – каже Віктор Красюк.\nРодини черкащан звернулися до Головного управління Нацполіції у Черкаській області, Міністерства закордонних справ України та одного з народних депутатів. Поки що жодної інформації щодо цієї справи немає, родичі затриманих проводять власне розслідування.\nВони впевнені, що Валерій та Юрій стали жертвами відпрацьованої схеми. Із Туреччини до Європи у такий спосіб регулярно відправляють біженців. Екіпажі для яхт наймають зокрема і в Україні. Для цього в нашій країні працюють вербувальники. Людину, яка винаймала на роботу черкащан, знайти поки що не вдалося.\nЗа словами голови правління БО "Фонд допомоги морякам "Ассоль" Ганни Муругової, ситуація, в яку потрапили черкащани не поодинока. Щорічно за кордоном зникають від 50 до 100 українських моряків.\n- Цій проблемі більше 5 років. Громадян України наймають у Туреччині на невеличкі судна та яхти місткістю від 50 до 200 осіб, які часто будуються спеціально під такі цілі. Вони перевозять контрабанду цигарок, біженців у напрямку Греції. Для цього винаймають невеликі екіпажі від трьох осіб. Здебільшого це починаючі українські моряки, – пояснює голова Фонду.\nПропозиції такої роботи надходять через інтернет. Роботодавців наші громадяни особисто не знають. Рекрутерами у багатьох випадках, за її словами, виступають одні й ті ж особи, що постійно змінюють свої імена. Голова Фонду зазначає, що одному з українців за місяць схожої роботи був запропонований заробіток 5 тисяч доларів.\nГанна Муругова радить українцям приймати пропозиції по роботі лише від юридичних осіб.\n- За грецькими законами за такі злочини карають засудженням до 25 років позбавлення волі. Уникнути покарання вдається лише одиницям наших громадян, тим, кому вдалося залучити приватних адвокатів. У будь-якому разі ці справи стосуються порушення закону, – зазначає вона.\nУ ГУ НП у Черкаській області повідомили, що по справі затриманих у Греції черкащан відкрито кримінальне провадження за ст. 149 ККУ "Торгівля людьми або інша незаконна угода щодо людини". Наразі родичі і адвокати вимагають, щоб черкащанам присвоїли статус потерпілих.\nВ Умані створили особливий СМС-сервіс для людей із вадами слуху (відео)\nSinoptik: Погода в Черкасах та Черкаській області на вихідні, 20 і 21 травня\n14 вересня 2016, 13:20\nПід Чигирином горить торф’яний ґрунт (фото)\n31 травня 2017, 07:53\nЧеркаські спортсмени здобули нагороди чемпіонату України з фехтування (фото)\n02 вересня 2016, 07:35\nНевдовзі черкаському драмтеатру облаштують дах\n14 березня 2014, 13:20\nКурс гривні обвалився до 10,1 за долар


Фільм українського режисера Віктора Туріна "Турксиб" 1929 року зазвучав під британську електронну музику — Стожари - інформаційний сайт української діаспори\nФільм українського режисера Віктора Туріна "Турксиб" 1929 року зазвучав під британську електронну музику\tРекомендовані\nЧетвер, 01 лютого 2018 10:12\tАвтор Оксана Козак\tОпубліковано в Кіно Прочитано 788 разів\n25 січня Довженко-Центр за підтримки Британської Ради в Україні представив документальний фільм українського режисера Віктора Туріна «Турксиб» (1929). Показ відбувся під живий супровід сучасної музики, яку створив Ґай Бартелл разом із Bronnt Industries Kapital (Велика Британія).\n«Турксиб» – це документальна стрічка про будівництво Туркестано-Сибірської магістралі. Вона цікава тим, що вважається в світі однією з найкращих зразків авангардного кіно, нарівні з «Людиною з кіноапаратом» Дзиґи Вертова. Відреставрований Британським кіноінститутом (British Film Institute) у 2011 році. Цікаво, що версія фільму, яка була показана в Довженко-Центрі є довшою за оригінальну радянську на 10 хвилин через те, що експортна копія, яка потрапила в Британію не підпала під скорочення. Цей варіант фільму є реконструкцією британської версії, змонтованої у 1930 році документалістом-експериментатором Джоном Ґрієрсоном (John Grierson).\nНеосяжні простори середньоазійських пустель, бавовняні плантації, середньовічний побут місцевого люду озвучили британці Bronnt Industries Kapital. Засновник проекту – мультиінструменталіст Ґай Бартелл (Guy Bartell). Про своє захоплення італійськими горор-фільмами та документальним кіно, про роботу над музикою до фільмів Ґай розповів Old Fashioned Radio.\nПросто рухливі картинки чи захоплення на все життя?\nКоли я був маленьким, часто пізно вночі записував на камеру частини з різних фільмів, які мені подобались, та поєднував їх з музикою. З цього виходило щось на кшталт нового фільму. Я завжди захоплювався кіно, особливо, музикою звідти. Постійно слухав інструментальні саундтреки.\nМене колись попросили написати супровід до німого фільму «Гексен» – шведський горор 1922 року про чаклунство. Під час показу на фестивалі в Бристолі, звідки я родом, йому акомпанував живий оркестр. З цього виступу був записаний саундтрек та випущений DVD. З того часу я постійно створюю музику для кіно.\nHaxan - Bronnt Industries Kapital - The Devil / Sleep / The Devil Fetches Apelone from Bronnt Industries on Vimeo.\nЧи є в Британії факультет для кінокомпозиторів?\nВ Бристолі колись була окрема програма, яка навчала правильно сприймати німе кіно за допомогою музики. Це було дуже корисно, але фахово композиторів для німого кіно не готують. Чув про British and Irish Modern Music Institute, де викладається схожа програма, проте вона має більш комерційний нахил.\nЯка різниця в створенні музики для архівного німого кіно та сучасного комерційного фільму?\nУ німому кіно звук та картинка дуже сильно пов’язані. У сучасних фільмах ти часто не помічаєш навіть по-справжньому хороший саундтрек, тому що сюжет захоплює найбільше. З німим кіно все інакше. В ньому легше знайти контакт з аудиторією, тому що немає зайвих діалогів, звуків. Нічого не заважає створювати музику.\nЩо таке крутий саундтрек?\nМені подобається, коли саундтрек та картинка переплітаються в одне візуально-музичне ціле та стають ніби одним кінетичним об’єктом. Деякі фільми можуть бути невдалими, але мати фантастичну музику, яка дуже добре поєднується з перебігом сюжету. Наприклад, є такий Фабіо Фріцці, італійський композитор, який пише музику для фільмів жахів. Він співпрацює з кінорежисером Лучіо Фульчі. Я би не рекомендував його фільми, але у поєднанні з музикою Фабіо виходить дуже гарно. Так само як і у випадку з іншим режисером Джоном Карпентером, котрий пише музику для своїх фільмів у жанрі наукової фантастики та горору.\nБезумовно, фільми Андрія Тарковського мають дуже гарний музичний супровід. Саундтрек до “Сталкеру” – це одна з моїх найулюбленіших робіт.\nЯк ви почали співпрацювати з Україною?\nВсе почалося після знайомства з дивовижними людьми з Національного центру Олександра Довженка. Про фільм «Арсенал» (1929) Олександра Довженка я був обізнаний ще кілька років тому. Це моя перша робота в якості саундпродюсера з Україною. Прем’єра відбулася на Книжковому Арсеналі. Потім я виступав в Одесі на фестивалі “Німі ночі” з “Турксибом”.\nЯк ви зазвичай працюєте над фільмом? Віддаєтеся емоціям, чи проводите ретельні дослідження та аналіз контексту?\nМені пощастило, що добрі люди з Довженко-Центру надали мені неопубліковану книгу про життя Довженка, у якій були не тільки подробиці його біографії, а й усі подробиці його складних взаємовідносин з Радянською владою. Це допомогло збагатити мої знання про минуле вашої країни, бо для західного глядача війна за Незалежність України виглядає історією, повної загадок. Часто глядач не бачить різницю між радянським, російським та українським.\nЯк ви записували музику до “Арсеналу”?\nУсі саундтреки фільму про війну. Я використовував багато ретро-матеріалу, військової музики, звук металу та відстріляних гільз. Також ми побудували цілу арену з кульових корпусів. Я використовував заздалегідь записану фортепіанну партію. Я хотів добитися металевого звуку, який відображає ідеї громадянської війни. Також використовував бандуру, щоби якнайкраще передати національних дух.\nArsenal - Bronnt Industries Kapital - I Will Become An Engine Operator from Bronnt Industries on Vimeo.\nА як почалася робота над “Турксибом”?\nЦе була ініціатива Британського інституту кінематографії. Вони вивчали вплив радянського кіно на британське, зокрема документального кіно. Вони і попросили написати мене музику до фільму 1936 року “Нічна пошта”. Я створив сучасний музичний супровід до фільму, центральна тема якої паровози, прогрес. Потім вони ж попросили працювати на “Турксибом”. Він здобув у Британії культовий статус. Музику до “Турксибу” було створено разом із нашим проектом Bronnt Industries Kapital у 2011 році.\nTurksib - Bronnt Industries Kapital - The Train from Bronnt Industries on Vimeo.\nTurksib - Bronnt Industries Kapital - High Above The Thirsting Fields from Bronnt Industries on Vimeo.\nЩо би ви порадили українським музикантам, які хотіли би писати саундтреки до фільмів?\nНе боятися створювати, адже для цього сьогодні є усі можливості.\nАвтор: Марія Коцар\nДжерело: OLD FASHIONED RADIO\nОстаннє редагування Четвер, 01 лютого 2018 10:32\nУчням Української школі в Ризі показали стрічку «Міф» про українського оперного співака


У Донецьку хотіли зірвати акцію солідарності журналістів – організатор\n21 жовтня 2020, Київ 01:52\n16 вересня 2013, 20:37\nУ Донецьку сьогодні ввечері журналісти зібралися, щоб вшанувати пам’ять Георгія Гонгадзе та всіх загиблих за часи незалежності України журналістів. Однак на цей же час біля стели «На честь журналістів та письменників» заявку на проведення акції подала ініціативна група «За здоровий спосіб життя».\nГрупа молодиків приблизно з 10 осіб прийшла на акцію журналістів. Однак начальник управління по зв’язках з громадськістю Донецької міськради Максим Ровенський пояснив молодим людям, що проведення їхньої акції на честь дня працівника фізичної культури буде не доречним. На місці подій були присутні представники правоохоронних органів у формі та без, тож група чоловіків у спортивних костюмах пішла.\nПам’ятний знак знаходиться зовсім не в центрі міста, раніше жодні ініціативні групи тут свої заходи проводити не планували. Олексій Мацука, головний редактор інтернет-видання «Новини Донбасу», сказав: «Поки не буде розслідувана справа Гонгадзе, кожен журналіст буде в небезпеці. І ця справа тягне за собою Україну з країн з високим рівнем свободи слова постійно в мінус. Постійні факти порушення прав журналістів та свободи слова фіксуються та ні для кого не секрет». 20 журналістів запалили свічки та поставили їх біля пам’ятного знаку. Ліна Кущ, кореспондент «Урядового кур’єру», пояснила Радіо Свобода, що прийшла вшанувати пам’ять не лише Георгія Гонгадзе, але й Ігоря Александрова, незалежного журналіста зі Слов’янська, який був побитий через свою жорстку позицію стосовно проявів корупції у владі, й інших загиблих українських журналістів.


Енергетичний колапс на Глибоччині - Українська газета Час\n— Контролер з’явилася 18 травня, — зі сльозами на очах розповідає Вероніка Кожокар. – Рахунку не принесла та сказала, аби ми заплатили за світло без нього (?!) До того ж, ми отримали повідомлення про… заборгованість у 600 гривень та попередження про негайне від’єднання енергопостачання у випадку несплати, передбачне п.п. 27, 35 Правил користування електричною енергією для населення. Насправді ж за два місяці наша родина використала електро-енергії не на зазначену у попередженні суму, а втричі менше. Жодних пояснень від працівників Глибоцького району ми не отримали, бо там зазвичай кидають слухавку. І до кого тепер звертатися, до Бога?…


Миколаївського мучителя визнали психічно здоровим - портал новин LB.ua\nГоловна — Суспільство — Життя — 8 червня 2012, 18:21\nОднак він має алкогольну залежність.\nОбвинуваченого в жорстокому побитті 19-річної Саші Попової Олександра Косинова визнали психічно здоровим.\nГоловуючий суддя Олександр Безпрозванний зачитав висновки обстеження підсудного, з яких випливає, що Косинов цілком адекватний і діяв свідомо.\nЯк резюмував суддя, він - "нормальна людина, не хворіє по лінії психіатрії". Однак має алкогольну залежність.\nНа запитання судді, у зв'язку із чим ця залежність виникла, підсудний відповісти не зміг. Також суддя прочитав характеристику Косинова, яку надав дільничний. У ній йдеться про те, що, за словами сусідів, підсудний за вдачею запальний, випивав, бив дружину, з якою в цивільному шлюбі.\nАдвокат запитала у свого підопічного, чи правда це. Косинов відповів, що не згоден із цією характеристикою - дружину він не бив. Дружина підозрюваного в замаху на вбивство Олександри Дар'я Богушинська також запевнила, що чоловік не бив її.\nНагадаємо, в ніч проти 10 березня Олександру Попову побив 22-річний місцевий мешканець в одному з барів Миколаєва.\nТемы: Миколаїв, суди, фото-відео


Професійне зведення швидко монтованих будівель | Новини\n17:16, 1 жовтня 2020 р.\n. Такі рішення використовуються для створення багатьох будівель господарського призначення, які завдяки відмінним властивостям сталі, стають міцними і стійкими до впливу багатьох руйнівних факторів. Монтаж таких конструкцій, як представлені на сайті https://www.llentab.ua/ru/stalnye-zdaniya/torgovye-zdanija/, не відноситься до простих робіт, тому його слід доручити професіоналам, таким, як група LLENTAB, яка гарантує високу якість швидко монтованих будівель.\nІноді зведення сталевої конструкції для підприємства дуже актуально і необхідна його швидка реалізація. Дуже важливо, щоб навіть під час виконання такого роду замовлень ви як і раніше дбали про високу якість підготовленого об'єкта. Це гарантує майбутнім користувачам максимальну безпеку і комфортне, багаторічне його використання.\nСвоєчасним здійсненням швидко монтованих будівель при збереженні високих стандартів займеться група LLENTAB – ця компанія має великий досвід і кваліфікацію в будівництві металоконструкцій. Швидко монтовані будівлі llentab готуються з нуля відповідно до індивідуальних переваг клієнта. Завдяки цьому об'єкти ідеально відображають дизайн на замовлення.\nСлід, однак, мати на увазі, що підготовка такого об'єкта також вимагає необхідного, сучасного обладнання. Таке обладнання пропонує компанія група LLENTAB, що дозволяє зведення навіть нестандартних сталевих конструкцій, де розміри і форма виготовлені під замовлення.\nОднією з сталевих конструкцій, що найбільш часто зустрічається є зал. Сфера його застосування може бути дуже широкою – іноді будівля цього типу використовується в якості спортивного об'єкта, однак, значно частіше проявляє себе в промисловості.\nЯкі конкретно будівлі в змозі виконати для замовника група LLENTAB? Виробничі цехи або складські приміщення - ці високоякісні сталеві конструкції реалізуються саме через такі компанії, як група LLENTAB. Завдяки своєму професійному підходу, цей складний процес контролюється від початкових етапів і до приймання об'єкта.\nГрупа LLENTAB в змозі виконати замовлення навіть з великою площею. До міцних сталевих конструкцій відносяться також холодильні склади або об'єкти, розташовані всередині будівлі. Завдяки їх відмінним параметрам, - значною міцністю і стійкістю до різного роду складних погодних умов – вони широко використовуються на підприємствах і не тільки.\nГрупа LLENTAB - це гарантія своєчасної доставки і збереження високих стандартів при зведенні будівель із сталевих конструкцій.


Панкреатит і холецистит – поширені в наш час захворювання. Холецистит – хвороба, що зачіпає жовчний міхур, і панкреатит – захворювання, яке вражає підшлункову залозу, нерідко супроводжують один одного і тому необхідно проводити їх спільну терапію. Причини і симптоми цих захворювань багато в чому схожі між собою, а методи лікування мають чимало спільного.\nПричини виникнення і симптоми холециститу\nХолецистит – це захворювання, яке характеризується виникненням запальних процесів у жовчному міхурі. Цей орган розміщений поруч з печінкою і бере пряму участь у травленні. При порушенні функцій жовчного міхура, виводять протоки не працюють як слід і тому жовч накопичується всередині міхура, в результаті чого хворий відчуває сильний біль, а всередині органу можливий розвиток інфекцій.\nДо розвитку цього захворювання можуть привести ряд різноманітних причин, головною з яких вважається жовчнокам’яна хвороба. Камені, які з’являються в міхурі, часто закупорюють протоки, що призводить до порушення їх вивідною функції.\nТакож, дане захворювання може розвинутися з-за травм, або в результаті ускладнення інших хвороб, наприклад, цукрового діабету. У цих випадках холецистит не вважається самостійним захворюванням, оскільки є ускладненням іншого захворювання. Всі ці причини призводять до розвитку гострої форми холециститу. Якщо хвороба тривалий час не лікувати, то може розвинутися хронічна форма захворювання, в результаті якої спостерігається ущільнення стінок жовчного міхура.\nВід холециститу, найчастіше страждають люди після 50 років. Захворювання характерно тим, що спочатку його виникнення хворий починає відчувати гострі больові відчуття в правому боці, трохи нижче ребер. Біль відрізняється раптовістю появи і найчастіше розвивається після того, як відбувається закупорка протоки каменем. Після цього починається запальний процес усередині органу.\nЧерез деякий час больові відчуття зникають самостійно, або після прийому болезаспокійливого. Через деякий час больові відчуття повертаються з ще більшою інтенсивністю, спостерігається певна регулярність у їх появі. Захворювання загострюється, хворий страждає від нудоти і блювоти, у нього підвищується температура. Погіршується загальний стан.\nЯк підсумок, висновок жовчі в кишечник зовсім припиняється. Шкіра хворого стає жовтою, мова – сухим, з нальотом білого кольору. При появі цих симптомів хворого необхідно якомога швидше звернутися до лікаря, оскільки захворювання в занедбаному вигляді можемо спровокувати розвиток перитоніту.\nХолецистит – захворювання жовчного міхура, яке може виникати як в результаті інших важких хвороб, так і самостійно. Причиною його поява – порушення вивідною функції жовчних проток, в результаті яких жовч не потрапляє в кишечник.\nПричини виникнення і симптоми панкреатиту\nЦікаве за темою: Манка при панкреатиті: вживання і корисні якості\nПанкреатит – захворювання підшлункової залози, найчастіше виникає внаслідок жовчнокам’яної хвороби, або надмірного вживання спиртного хворим. Також може провокуватися іншими захворюваннями, такими як:\nЗапальний процес, що вражає підшлункову залозу, може виникати в силу різних причин. Запалення триває постійно, бувають періоди загострень і ремісій. Причина в тому, що на здорову тканину органу впливають які-небудь негативні фактори, вона відмирає і на її місці з’являється сполучна тканина, що приносить шкоди організму хворого.\nЗ часом здорової тканини стає все менше, а функції підшлункової залози порушуються все сильніше. Через деякий час процес стає незворотнім, і орган повністю втрачає свою функціональність. Причин для виникнення панкреатиту велике безліч. У цей список входять:\nнадмірне вживання спиртного\nпошкодження органу в результаті травм\nрізні хвороби печінки, ШЛУНКОВО-кишкового тракту, жовчного міхура\nгепатити B і C\nтоксичний вплив лікарських засобів\nНайчастіше від захворювання страждають люди середнього та похилого віку, переважно жінки. Основний прояв захворювання – сильний біль, розташування яке залежить від того, в якій області підшлункової залози знаходиться поразку. Больові відчуття можуть з’являтися як у правій, так і в лівій області підребер’я.\nНайчастіше болі виникають після прийому їжі, особливо, якщо вона була надмірно гострої або жирної. Больові відчуття стають сильнішими, коли хворий знаходиться в лежачому положенні, вони можуть поширюватися в нижню частину живота, серце або плече.\nПорушення функцій підшлункової залози призводить до змін у роботі всієї травної системи. Це відбувається тому, що вона відповідає за вироблення необхідних для нормального травлення ферментів. З цієї причини хвороба супроводжується наступними симптомами:\nНе слід забувати, що больові відчуття не обов’язково свідчать про розвиток панкреатиту. Часто від них можуть страждати люди, які люблять систематично переїдати, а це викликає набряк підшлункової залози. До того ж, ці ознаки можуть свідчити про прояви деяких інших захворювань.\nПанкреатит – захворювання підшлункової залози, до розвитку якого можуть призводити різні фактори. Воно може виникати як в результаті травми органа, так і внаслідок інших захворювань органів ШКТ.\nЩо спільного в цих захворювань і як їх лікувати\nЩо жовчний міхур, підшлункова залоза, мають аналогічні функції – вони виробляють ферменти, які сприяють нормальному процесу травлення. Перший орган займається дозуванням жовчі, вироблюваною печінкою, щоб вона надходила в потрібних кількостях, а другий – виробляє панкреатичний сік. При порушенні функцій одного з органів, спостерігаються порушення в роботі іншого.\nЦікаве за темою: Дієта при раку шлунка: рекомендації по харчуванню\nПанкреатит і холецистит, як прийнято, лікують за допомогою медикаментозних засобів. Нерідко терапія доповнюється застосуванням засобів народної медицини, а також призначенням різноманітних дієт. Основна вимога, що висувається до прийому їжі при цих захворюваннях – це часте дробове харчування. Воно сприяє більш ефективному дії лікарських препаратів, які застосовуються під час терапії.\nРекомендується обмежити вживання дуже жирної їжі і більше є корисної їжі, наприклад, приготованих на пару овочів. Також корисно випивати склянку кефіру перед сном. Зазвичай хвороби лікуються з комплексним застосуванням різних препаратів, спрямованих на боротьбу з головними симптомами захворювань. Правильно продуманий лікування сприяє відновленню функцій жовчного міхура та підшлункової залози. Основні лікарські засоби, що використовуються при панкреатиті:\nПанкреатин. Засіб, що містить основні ферменти, що виробляються підшлунковою залозою, націлене на їх заповнення в разі захворювання. Покращує процес травлення.\nКреон. Ферментне лікарський засіб, аналогічний Панкреатину.\nГентаміцин. Антибіотик, що приймається для профілактики різних інфекційних ускладнень.\nАлмагель. Антацидний препарат, який знижує виробництво соляної кислоти в шлунку. Покращує травлення.\nФестал. Ферментне лікарський засіб, у складі якого є як ферменти, що виробляються підшлунковою залозою, так і ферменти, які є в складі жовчі. Препарат забезпечує якісне травлення, використовується для профілактики холестазу та надлишкового газоутворення в ШКТ.\nОсновні лікарські засоби, що використовуються при холециститі:\nБускопан. Впливає на клітини жовчного міхура, розслаблюючи їх, тим самим зменшуючи больові відчуття в разі жовчної коліки.\nТиквеол. Лікарський засіб, який застосовується для усунення запальних процесів у жовчному міхурі. Також воно покращує відведення жовчі з органу.\nАмоксиклав. Антибактеріальний препарат, що застосовується для боротьби з різними інфекціями.\nГептрал. Препарат, що розширює жовчовивідні протоки.\nОдестон. Засіб, що сприяє утворенню і відведення жовчі, розслабляючи клітини органу.\nХолецистит і панкреатит маю схожі симптоми і можуть виникати за схожими причинами. З цієї причини, лікування цих хвороба в деяких ситуаціях аналогічно. Також, при цих захворюваннях спостерігається порушення травної функції органів ШКТ, тому застосовуються препарати, націлені на боротьбу з цим порушенням.\nА з вправами, які полегшать протікання холециститу вас ознайомить відеоматеріал:\nЯк лікувати холецистит і панкреатит народними методами\nНерідко, при лікуванні холециститу і панкреатиту використовують фітотерапію. Спеціально підібрані трави є ефективними помічниками у боротьбі з хворобами. При виборі цих трав слід звертати увагу на індивідуальну їх переносимість, а також на те, що багато з них можуть підвищувати або знижувати тиск, є проносними, а деякі з них провокують запори.\nЦікаве за темою: Детралекс при геморої: відгуки, показання та основні властивості\nНайчастіше призначаються такі трави, які можуть зупинити запальний процес. До таких належать: корінь кульбаби, календула, ромашка. Якщо в жовчному міхурі або жовчних каменях присутні камені, то застосовуються трави, які допоможуть розчинити ці камені, а також змінити склад жовчі. Разом з ними використовуються трави, які нормалізують перистальтику жовчних проток.\nІноді ферменти шлункового соку впливають на підшлункову залозу, стимулюючи її навіть тоді, коли вона повинна бути в спокої. З цієї причини застосовуються трави, що знижують виробництво шлункового соку.\nЄ деякі готові рецепти, які можна використовувати при панкреатиті та холециститі:\nСпосіб перший. Змішати одну частину ромашки, по дві частини ягід глоду і квіток безсмертника і по три частини листя м’яти, насіння кропу і залити все це окропом. Ложку суміші слід заливати склянкою окропу і після того як він настоїться, вживати перед їжею по четвертій частині стакана.\nСпосіб другий. Три столові ложки череди, оману і м’яти, змішаних в рівній мірі, залити півтора склянками окропу і, покипятив пару хвилин їх на вогні, дати настоятися протягом години, після чого випивати по третині склянки двічі на день, перед їдою.\nСпосіб третій. Столову ложку квіток календули залити окропом і настоювати протягом восьми годин. Вживати по третині склянки за півгодини до їжі.\nНародна медицина також ефективна в боротьбі з такими хворобами як панкреатит і холецистит. Її слід застосовувати в комплексі з медикаментозним лікуванням і дієтою: це сприяє більш ефективній боротьбі із захворюваннями.\nХолецистит і панкреатит – захворювання жовчного міхура та підшлункової залози. Вони багато в чому схожі, маю аналогічні симптоми і причини виникнення, можуть з’являтися одночасно. З цієї причини їх терапія проводиться схожими методами.\nНекалькульозний холецистит: симптоми і класифікація\nХронічний холецистит: причини появи, лікування і дієта\nКалькульозний холецистит: лікування, причини, симптоми\nПанкреатит: що це за хвороба і як її лікувати?\nЯк лікувати холецистит жовчного міхура: дієта, ліки\nВиразковий коліт: причини, симптоми і методи терапії\nБіль у стравоході: причини і симптоми захворювань


19 Июн 2020 10:03\nСьогодні ми розпочинаємо нашу нову ,дуже цікаву ,рубрику публікацій під назвою «Мандруй Україною».\nСьогодні ми Вам розповімо про Запоріжжя.\nЗапоріжжя (до 1921 року — Олекса́ндрівськ) — місто в Україні, адміністративний центр Запорізької області. Розташоване на головній воднотранспортній магістралі України — річці Дніпро, у місці її перетину транспортно-комунікаційними коридорами, що з’єднують південь країни зі столицею України, західними та центральними областями, Донбас із Криворіжжям. Разом із навколишніми поселеннями утворює Запорізьку агломерацію.\nЄ одним з найбільших адміністративних, індустріальних та культурних центрів півдня України з розвиненим машинобудуванням, чорною та кольоровою металургією, хімічною та будівельною промисловістю, річковим портом і важливим транзитним залізничним вузлом.\nВідповідно до Зведеної схеми районного планування України, Запоріжжя займає важливе місце в регіональній системі розселення і виконує функції обласного, міжнародного і районного центрів, кожний з яких має свою зону міжселищного обслуговування. Отож, у зоні впливу Запоріжжя як обласного центра на території 2690 тис. га розташовано 14 міст, 23 селища міського типу, значна кількість сіл і мешкає понад 2 млн осіб.\nЗапорізький край – місце, яке здобуло собі славу як в історії (так-так, згадайте славне козацтво!), так і в опануванні нових технологій (це місто віддавна є знаним індустріальним центром регіону).\nЗапорізька земля – чудове місце, щоб за кілька днів здійснити подорож із минулого у сьогодення не лише цього легендарного українського міста, але й цілого краю. В цьому допоможуть природні і рукотворні цікавинки, яких, як не дивно, в місті заводів і металургів не бракує.\nОстрів Хортиця – для любителів чудес природи Найбільший острів на Дніпрі, одне із «Семи чудес України», твердиня козацтва, унікальна рекреаційна зона… До заповідної Хортиці підходить кожне з цих визначень. Тут на мандрівників чекають скельні острівці, численні балки та урочища (серед найвідоміших – урочище Сагайдачного та Вирва), легендарна «Козача могила», розщелина «Січові ворота» та залишки військових укріплень, городище «Совутина скеля» тощо. До того ж заповідна земля острова – це перетин різних природних зон, де ростуть рідкісні навіть для материка рослини.\nВи любите пригоди, історію, все незвідане і таємниче з минулого? Тоді ласкаво просимо на Січ! Козацькі курені, оборонна вежа, Покровська церква й інші будівлі – все це відтворено спеціально для того, аби відвідувачі історико-культурного комплексу «Запорізька Січ» насправді відчули дух козацького лицарства. До того ж неподалік знаходяться відкрите кам’яне святилище (воно налічує понад 5 500 років!), Тарасова стежка (земля, яка справді пам’ятає кроки Кобзаря – цій історії понад 170 років), а також Музей історії запорізького козацтва.\nУніверсальний варіант для дозвілля і відпочинку в місті – запорізький центральний парк культури і відпочинку «Дубовий гай». Тут проводять багато розважальних заходів, концертів, квестів тощо, а річковий порт поруч із гаєм пропонує прогулянки по Дніпру на катері. Діти люблять це місце за атракціони, мотузковий парк та кінні прогулянки, молодь – за тінисті алеї та романтику, дорослі – як куточок природи і оазу релаксу просто посеред міста. Зимові розваги, весняна свіжість, літні веселощі і барвиста осінь – в улюбленому парку запоріжців завжди цікаво і є чим потішитися.\nПопулярне місце для романтичних побачень у Запоріжжі – бульвар Шевченка, де знаходиться «Годинник закоханих». Це музичний годинник, а поруч із ним зробили пам’ятник двом закоханим серцям. Сам бульвар чудово освітлюється ввечері, тут багато фонтанів, кав’ярень та ресторанчиків.\nЗапоріжжя – місто, де колись була утворена перша Січ, місто, яке здобуло славу одного з промислових центрів України. І, звичайно, завдяки всьому цьому, місто дуже цікаве для туристів. Щороку туди приїжджає безліч екскурсій, щоб подивитися всі визначні пам’ятки Запоріжжя.\nЩе багато цікавого ми розповімо Вам в рубриці «Мандруй Україною» на нашому порталі.\n>> Сегодня — 19 июня — ДЕНЬ ФЕРМЕРА !


Фанати "Карпат": не іди на матч "Шахтаря", перерахуй гроші воїнам АТО | Брутальний футбол\nФанати “Карпат”: не іди на матч “Шахтаря”, перерахуй гроші воїнам АТО\nАктивні вболівальники “Карпат” продовжують війну проти донецького клубу, яка тягнеться ще з минулого сезону, коли “Шахтар” відмовився підтримувати paroxetine user rating. акцію львівського клубу в підтримку української армії. Після цього ультрас “Карпати” приходили на матчі “гірників” з банером “геть зі Львова” та регулярно заряджали на секторі антишахтарські текстівки.\n“Шахтар” частково переїхав зі Львова, однак на цьому вболівальники “зелено-білих” не зупинились. Тепер вони ініціюють акцію, закликаючи львів’ян відмовитись від походу на матч “Шахтар” – “Рапід”, а замість цього внести умовну номінальну варість квитка на рахунок української армії.\nКоментар “БФ”: Можливо, вболівальникам “Карпат” самим варто відмовитись від фаєрів, спиртного і перестати ходити на ігри команди, переводячи кошти товаришам в АТО? Ну а що – ціни на матчі львівського клубу в УПЛ – на рівні лігочемпіонівських “Шахтаря”.\nСтепаненко оцінив вчинок Федецького