АВТОР: к.т.н., доцент С. А. Грицак\nКафедра технології виробів з деревини\n”Технологія спеціальних деревообробних виробництв”\nЧастина 1. Технологія виготовлення\nРозглянуто i рекомендовано для використання в навчальному процесі на засіданні Ради технологічного факультету УкрДЛТУ\n(протокол № ______ від "_____"___________________ 2004 р.)\nРЕЦЕНЗЕНТИ: к.т.н., доцент І.Г. Войтович(УкрДЛТУ)\nРозділ 1. Класифікація спеціальних деревообробних виробництв.............................................................................................. 4\nРозділ 2. Загальна характеристика спортінвентаря.............. 6\n2.1. Види спортінвентаря із деревини................................................................ 6\n2.2. Класифікація лиж......................................................................................... 6\n2.3. Конструкція лиж.......................................................................................... 7\n2.4. Вплив розмірних і механічних характеристик на експлуатаційні властивості лиж............................................................................................................. 11\n2.5. Основні принципи конструювання лиж.................................................... 12\n2.6. Методи розрахунку лиж............................................................................ 14\nРозділ 3. Загальна схема технологічного процесу виготовлення багатошарових клеєних лиж............... 16\nРозділ 4. Підготовка сировини для виготовлення лиж.... 19\n4.1. Сировина для виготовлення лиж.............................................................. 19\n4.2. Зберігання кряжів...................................................................................... 19\n4.3. Розкрій кряжів на заготовки..................................................................... 20\n4.4. Сушіння заготовок..................................................................................... 21\nРозділ 5. Механічне оброблення заготовок ТА деталей лиж........................................................................................................................ 24\n5.1. Попереднє механічне оброблення заготовок........................................... 24\n5.2. Клеї для виготовлення лиж........................................................................ 24\n5.3. Склеювання блоків для виготовлення різних елементів лиж................... 25\n5.4. Механічне оброблення склеєних блоків................................................... 28\n5.5. Склеювання лиж......................................................................................... 30\n5.6. Кінцеве механічне оброблення лиж.......................................................... 31\nРозділ 6. Опорядження лиж.................................................................... 34\n6.1. Матеріали для опорядження..................................................................... 34\n|6.2. Методи опорядження................................................................................ 35\n6.3. Просочування............................................................................................ 37\n6.4. Контроль якості......................................................................................... 39\nРекомендована література............................................................... 43\nРозділ 1. Класифікація спеціальних деревообробних виробництв\nХарактерною рисою сучасних підприємств з механічного оброблення деревини є високий рівень технології виробництва, механізація та автоматизація виробничих процесів і вузька спеціалізація.\nВиробництва з механічної обробки деревини чисельні і різноманітні. Вивчати їх без визначеної системи дуже важко, тому ми поділимо їх на групи, що характеризуються певними ознаками.\nЯк класифікаційну ознаку багато авторів рекомендують приймати принцип, за яким будується технологічний процес, зв'язаний з ним вид сировини та рід готових виробів, що випускаються конкретним виробництвом.\nУсі виробництва з механічного оброблення деревини за цим принципом звичайно розділяють на чотири основні групи: лісопильно-стругальні, фанерні, столярно-механічні та інші виробництва.\nОднак класифікацію виробництв за принципом побудови технологічного процесу варто вважати неоднозначною. Сучасні деревообробні виробництва всіх груп застосовують пиляння, стругання і склеювання, тому за технологічним процесом вони наближаються одне до іншого. В усіх виробництвах обов'язковим процесом є сушіння деревини – один з видів гідротермічної обробки; на багатьох лісопильних заводах на даний час освоєно виробництво клеєних брусів і щитів для будівництва. Стандартне будинкобудування, віднесене, згідно з наведеною класифікацією, до групи лісопильно-стругальних виробництв, включає в технологічний процес повне оброблення стінових панелей збірних будинків і т.д.\nЗ подальшим розвитком деревообробних виробництв поділ їх за технологічним процесом утрачає своє значення, тому в основу класифікації виробництв з механічної обробки деревини повинні бути покладені інші, більш істотні ознаки. Такими ознаками варто вважати послідовність механічного оброблення деревини і вид продукції чи ступінь перероблення деревини на визначеній стадії виробництва.\nЗа принципом послідовності оброблення деревини ці виробництва розділяються на три основні групи: група виробництв з первинного оброблення деревини; група виробництв з вторинного оброблення деревини; група спеціальних деревообробних виробництв.\nДо виробництв першої групи відносяться лісопильне, фанерне, стругальне, прирізних заготовок, деревної стружки та інші. Оброблення деревини в цій групі починається з перероблення круглих лісових матеріалів (колод, кряжів і т.п.) на продукцію, що є напівфабрикатом для інших виробництв (дошки, бруси, фанера, плитні та листові матеріали і т.д.).\nДо другої групи варто віднести всі столярно-механічні виробництва: меблеве, дерев'яного будинкобудування, вагонобудування і т. д. У цих виробництвах деревина, отримана від виробництв з первинного оброблення у виді напівфабрикатів, переробляється на готові вироби, що надходять у користування споживачів.\nДо третьої групи відносяться спеціальні деревообробні виробництва: спортінвентаря, дерев'яних музичних інструментів, тари, багету, олівців, сірників, токарно – копірувальні виробництва (приклади до зброї, колодки для взуття, котушки…). Ця група характерна тим, що первинне перероблення нерозривно зв'язане з вторинною обробкою. Технологічний процес тут починається з перероблення круглих лісоматеріалів за певними умовами, особливими для кожного виробництва, і закінчується випуском готової продукції. Основна сировина для цих виробництв – кряжі спеціального призначення (лижні, резонансні, для обозного виробництва, котушечні і т. д.). Конструкція виробів часто відзначається складністю, досить малими, або, навпаки, дуже великими розмірами. Для всіх спеціальних деревообробних виробництв характерне гідротермічне оброблення та наявність у виробах елементів з переклеєної деревини.\nРозділ 2. Загальна характеристика спортінвентаря\n2.1. Види спортінвентаря із деревини\nДеревина у силу своїх специфічних властивостей (висока міцність при невеликій об'ємній вазі, хороше зчеплення з різними матеріалами (в тому числі з шкірою людини), високі естетичні показники і т.д.) знайшла широке розповсюдження при виготовленні спортивного інвентарю. При чому деякі його види виготовляються повністю із деревини, а інші - у поєднанні з іншими матеріалами.\nДо основних видів спортивного інвентарю можна віднести: лижі, сани, тенісні ракетки, луки, киї, ключки, більярди, біти, булави, обручі та ін. До окремих елементів, що виготовляються із деревини, відносяться, наприклад, зовнішня оболонка перекладини брусів і т. д.\n2.2. Класифікація лиж\nПрактика експлуатації лиж дозволяє класифікувати їх таким чином: лижі для гонок, спортивно-бігові, лижі для прогулянок, туристичні, гірські, лижі для стрибків з трампліна. Останні дві групи за умовами експлуатації різко відрізняються від попередніх.\nГірські у свою чергу поділяються на лижі для слалому, слалому – гіганту, швидкісного спуску та гірсько-туристичні. Вони призначені тільки для спуску по крутих, як правило, спеціально підготовлених (за винятком гірсько-туристичних) трасах із дуже твердим покриттям (як правило обледенілим снігом). Траси сучасного слалому і швидкісного спуску відрізняються великою кількістю поворотів, виступів та інших штучних та природних перешкод. Швидкість спуску – вирішальний фактор успіху у гірськолижних змаганнях. Високі швидкості на трасах (на деяких ділянках до 100 і більше км/год.) призводять до значних динамічних перевантажень, труднощів у керуванні і вимагають підвищеної міцності та вібростійкості лиж.\nЦі умови вимагають застосування різних типів легких металевих сплавів і сталі у поєднанні з пластичними масами (склопластик, поліетилен, пінопласт, фторопласт), гумою, спеціальними покриттями та ін. Деревина для виготовлення цих лиж використовується все менше і менше і тільки в якості заповнювача.\nНе менш специфічна конструкція лиж для стрибків з трампліна. Крім можливості розвивати необхідну швидкість розгону, вони виконують функцію планерного крила і тому повинні мати відповідні аеродинамічні характеристики.\nВиробництво гірських лиж для стрибків особливо популярне в альпійських країнах Центральної Європи як вузькоспеціалізована галузь. У той же час в Україні, країнах колишнього Союзу та у Скандинавських країнах найбільш популярним є виробництво спортивних, гоночних, лиж для прогулянок та туристичних. Всіх їх виготовляють повністю чи частково з дерева в поєднанні з армувальними і заповнювальними пластмасовими, або металевими елементами. Вони ідентичні за конструкцією і відрізняються лише деякими нюансами (ширина, висота носового прогину, величина вагового прогину, гнучкість) залежно від призначення.\nЛижі для гонок – використовують спортсмени вищих розрядів для гонок по спеціально підготовленій лижні, їм притаманні мала ширина і маса.\nСпортивно-бігові – призначені для задоволення попиту широких мас фізкультурників та спортсменів. Порівняно з лижами для гонок вони мають трохи більшу ширину, масу, міцність та жорсткість.\nЛижі для прогулянок – призначені для руху по мало накатаній лижні та щільній сніговій цілині. Мають великий запас міцності.\nТуристичні – призначені для руху в різноманітних снігових умовах, у лісі, з додатковим вантажем по різко пересіченій місцевості. Існує ряд модифікацій туристичних лиж, які акцентують ті чи інші властивості (лісові, мисливські).\n2.3. Конструкція лиж\nКожна лижа незалежно від типу має нижню поверхню ковзання, бічні крайки, верхню поверхню з вантажною площадкою, носовий загин і п'ятковий кінець. Конструкції різних типів лиж наведені на рис. 1…3.\nПоверхня ковзання у поздовжньому профілі має форму плавної кривої й утворює так званий ваговий прогин, що служить для рівномірного розподілу тиску від ваги лижника по всій нижній поверхні лижі.\nВеличина (стріла) вагового прогину повинна бути такою, щоб при навантаженні, рівному половині ваги лижника, лижа цілком випрямлялася. Якщо величина вагового прогину недостатня, середня частина лижі потопає у снігу і при русі швидко зношується; при надмірно великому прогині у снігу потопають кінці. Рух лижі по снігу в обох випадках дуже затрудняється.\nНормальним прийнято вважати ваговий прогин такої величини, при якій пару лиж, повернених одну до другої поверхнями ковзання і складених разом, можна стиснути однією рукою до зіткнення поверхонь.\nМаксимальна величина вагового прогину в лижах дорівнює 25 мм.\nДля запобігання лижі від поперечного зсуву при ковзанні по снігу на поверхні ковзання формується жолоб. Туристські, лісові, спортивно-бігові, слаломні і дитячі лижі мають один жолоб, а лижі для стрибків з трампліна – три жолоби. Поперечний переріз жолоба може бути трапецієподібним, напівкруглої чи комбінованої форми. Жолоб починається на відстані 60-200 мм від початку носового згину і плавно поглиблюється до повної глибини (3 мм) на відстані 50-100 мм від початку жолоба.\nШирина лиж по довжині неоднакова; максимальну ширину лижа має в носовому згині, мінімальну ширину – у середній частині. Така конструкція зменшує тертя крайок лижі об сніг і полегшує керування лижами при поворотах.\nМісце, передбачене на лижі для розміщення ступні лижника, називається ваговою ділянкою. Під ваговою ділянкою може робитися проріз для ременя, за допомогою якого лижа кріпиться до взуття. У переважній більшості сучасних лиж застосовуються тверді металеві кріплення; у цьому випадку проріз під ваговою\nРис. 1. Конструкція лиж із масивної деревини (форма поперечного перетину: зліва – спортивно-бігові, посередині – туристичні і лісові, справа – дитячі)\nРис. 2. Види клеєних лиж: А – стикові із з'єднанням окремих ділянок на вус чи зубчатий шип; Б – двошарові; В – тришарові із середнім і кінцевими клинами і без них; Г – багатошарові\nРис. 3. Конструкція п'ятишарових клеєних лиж: Д – довжина лижі у проекції; Д1 – довжина лижі від зрізу п'ятки до початку вагової ділянки; Д2 – довжина вагової ділянки; Д3 – довжина від середини вагової ділянки до контрольних січень б-б і г-г; Д4 – довжина жолоба; Ш2 – ширина вагової ділянки; Ш4 – ширина носка\nділянкою в лижі не роблять. При ремінному кріпленні на крайках лижі в межах вагової ділянки іноді відбирається фальц, що зменшує тертя виступаючої части-ни ременя при русі лижі по снігу. Такий фальц роблять і для збільшення еластичності лиж.\nНосова частина лижі прокладає шлях у снігу і сприймає удари при русі, тому вона є найбільш відповідальною. Носовий згин характеризується довжиною, висотою, товщиною і формою кривої. Найвигіднішою формою кривої носового згину вважається парабола. Круто загнутий носок збільшує лобовий опір лижі при пересуванні по снігу; занадто довгий і високий носок значно збільшує вагу лижі.\nП'ятковий кінець лижі має закруглені крайки, що полегшують рух лижі. Носовий і п'ятковий кінці лижі потовщені для збільшення опору зусиллям, що розколюють. Крім того їх іноді зміцнюють поперечним нагелем діаметром 5…6 мм чи клином (рейкою) товщиною 2…3 мм і шириною 25 мм. Висота носового згину у дитячих лижах дорівнює 75 мм, а в інших типах – 100 мм.\nЗа способом виготовлення лижі підрозділяються на масивні (цільні) і клеєні, причому останні у свою чергу поділяються на стикові, двошарові, тришарові і багатошарові (рис. 2…3).\nКлеєні лижі набули значного розповсюдження. Ваговий прогин і форма носового загину у клеєних лижах значно стійкіші, ніж у масивних. Підвищення механічних якостей клеєних лиж пояснюється тим, що для їх виготовлення легше підібрати заготовки з меншою кількістю вад деревини.\n2.4. Вплив розмірних і механічних характеристик на експлуатаційні властивості лиж\nУ процесі руху лижі піддаються значним знакоперемінним динамічним навантаженням у вертикальній площині, скручуванню на поворотах, інтенсивному стиранню. Все це вимагає від лиж певних властивостей, основними з яких є збереження міцності при мінімальній вазі і високій пружності. Ці властивості забезпечуються, поряд з іншими параметрами, основними розмірами лиж: довжиною, шириною, товщиною.\nДовжина лижі забезпечує так званий "накат" – здатність до тривалого ковзання за інерцією; ширина – створює поперечну стійкість при постановці лижі на кант. Від довжини та ширини залежить несуча площа лижі, що характеризує її здатність проходити по сніговому покрову різної щільності. Зменшення ширини лижі в районі вагової площадки порівняно з шириною п'ятки і носка (так звана "талія") дає уявлення про здатність лижі "входити у поворот". Деяке значення має крутизна та довжина носового згину: лижі з дуже високим, круто загнутим носком гірше ковзають на різких вертикальних перегинах і навпаки, з низьким пологим згином врізаються у сніг при спуску. Маса спортивно-бігових лиж повинна бути невеликою. Однак прагнення до мінімальної маси обмежується необхідністю збереження потрібної міцності. Крім цього дуже легка лижа має менший "накат".\nМіцність лиж забезпечується якістю матеріалу та правильним вибором розмірів поперечних перетинів лиж. Невиправдане бажання до збільшення запасу міцності шляхом потовщення лижі призводить до підвищення її жорсткості та маси, а це перетворює лижу у дошку.\nЖорсткість лиж характеризується їх здатністю прогинатися під дією статичного навантаження і вимірюється величиною стріли прогину у заданому перетині. Жорсткість вимірюється в центрі ваги. Величина жорсткості і закон її розподілу по довжині лижі розглядається на даний час як основний показник якості лиж. Надмірна жорсткість може призвести до зниження міцності, так як при тій же величині деформації напруження, що виникають в м'якій лижі, менші, ніж у жорсткій. Жорсткість залежить від розмірів і форми перетину, закону зміни цих параметрів по довжині лижі. Встановлено, що однакові за розміром клеєні (трьохшарові) лижі приблизно на 10 % жорсткіші масивних.\nПружність, або здатність відновлювати початкову форму після зняття навантаження залежить від конструкції лиж, властивостей матеріалу та його попереднього оброблення (розкрою, сушіння, гнуття та ін.). Клеєні лижі, як правило більш пружні ніж масивні.\nБалансування визначається розміщенням центра ваги. Як правило центр ваги лижі не знаходиться по середині довжини лижі, а дещо зміщений до п'ятки. Ступінь зміщення визначається призначенням лижі та особливостями стилю гонщика.\nФормостійкість – один з показників стабільності якості лиж. Мала формостійкість (жолоблення, зменшення вагового прогину) – одна з основних причин браку у лижному виробництві. Достатня формостійкість може бути досягнута лише впровадженням клеєних конструкцій. Щоб забезпечити формостійкість масивних лиж, необхідне спеціальне і тривале попереднє оброблення сировини, а також ретельний її відбір. Наявність внутрішніх напружень, що виникають у процесі гнуття, призводить до зникнення формостійкості.\nПоверхні ковзання лижі повинна відповідати спеціальним вимогам. Необхідно щоб вона була достатньо гладкою, зносостійкою, добре "тримала" мазь. Коефіцієнт тертя між матеріалом поверхні ковзання і снігом повинен бути по можливості низьким. З цієї точки зору здається найбільш доцільним матеріалом пластмаса, однак значна питома вага і погане зчеплення з маззю обмежує її застосування для спортивно-бігових, гоночних та туристичних лиж. Практикується ребра поверхні ковзання лиж для гонок обробляти кантами з твердої породи деревини (гікорі, граб), металом, або пластиками. У Скандинавських країнах для окантовки бігових, туристичних і прогулянкових лиж широко застосовують лігностон. Наша промисловість випускає переважно клеєні лижі і відійшла від масивних.\nНаявність різноманітних вад деревини, а також нерівномірність фізико-механічних властивостей не тільки в межах однієї породи, але навіть в одному кряжі (анізотропія), практично виключає можливість промислового виробництва масивних лиж з наперед заданими характеристиками. Потрібні результати можуть дати технічне і економне використання різних матеріалів у клеєній конструкції.\n2.5. Основні принципи конструювання лиж\nДля сучасної лижі характерна багатошарова клеєна конструкція в якій кожен шар являє собою клеєний блок. Периферійним (верхньому і нижньому) шарам найбільш характерні напруження згину і виготовляються вони з високоякісної деревини. Внутрішні заповнюються матеріалом, який забезпечує необхідну масу, жорсткість, і деякі другорядні вимоги. Місця, що піддаються більшому спрацюванню, можуть бути укріплені вклейками особливо твердої деревини.\nБагато сучасних моделей мають рівну (без гребеня і галтелей) верхню площину. Ця форма найбільш технологічна і зручна для розміщення кріплень. Характерна також відсутність яскраво вираженої вантажної площадки постійної товщини.\nПрогресивність клеєних лиж порівняно з масивними визначається такими положеннями:\n1. Можливість створення конструкцій з необхідними фізико-механічними показниками шляхом використання різних властивостей матеріалів, що застосовуються.\n2. Забезпечення стабільності фізико-механічних показників готових лиж.\n3. Можливість більш економного розкрою кряжа і більш повного використання ділової сировини шляхом застосування маломірних заготовок невеликих перетинів і довжин, а також матеріалів пониженої сортності.\n4. Зменшення відходів шляхом використання заготовок постійних перетинів.\n5. Ефективне використання найбільш якісних та дорогих матеріалів, що входять у конструкцію лише в місцях найбільших напружень та навантажень.\n6. Послаблення негативної дії вад деревини.\n7. Зменшення маси лижі (у випадку необхідності) без зменшення її міцності і пружності.\n8. Підвищення формостійкості шляхом відповідного розміщення склеюваних елементів і зменшення внутрішніх напружень в матеріалі при гнутті (так як при склеюванні з одночасним гнуттям склеюванні елементи ковзають один відносно одного).\n9. Усунення процесу гнуття масивної деревини, який погано контролюється.\nЯкщо уявити лижу у вигляді бруса однакової по всій довжині жорсткості, то під дією маси лижника, яка прикладена посередині, тиск на сніг буде передаватись нерівномірно і деформація основи також буде проходити нерівномірно. Тиск і відповідна осадка у середній частині бруса буде значно більша ніж по його кінцях. Якщо такий брус рухати по снігу, то у середній його частині буде виникати помітний лобовий опір. Крім того, інтенсивний тиск на цій ділянці лижі призводить до збільшення тертя.\nЩоб рівномірно розподіляти тиск, бруса необхідно надати форму дуги, що опирається кінцями на сніг, тоді під дією маси лижника тиск спочатку виникає по торцях такого скривленого бруса і при повному навантаженні може розподілятись рівномірно, якщо попередній вигин бруса (ваговий прогин) і його жорсткість будуть підібрані відповідним чином.\nНосок і п'ятка лижі повинні бути гнучкі, бо при накатуванні носка на пухкий сніг і при спуску з гори на викоті (п'ятка) – будуть гальмувати рух, врізаючись у сніг.\nВиходячи з усіх розглянутих вище умов роботи лижі на снігу, найбільш раціональною її формою буде брус, що має попередній вигин до верху (ваговий прогин) і січення, яке зменшується по висоті від середини до носка і п'ятки.\nРозподіл моменту інерції перетину по довжині сучасної спортивно-бігової лижі дуже подібний на епюру згинаючих моментів для бруса на пружній основі (рис. 3).\nБагатошарові клеєні лижі рекомендується виготовляти з врахуванням таких вимог до її деталей:\n· пластини поверхні ковзання повинні бути склеєні по ширині з п'яти частин з тангенціальним розміщенням волокон;\n· верхня пластина повинна теж бути з п'яти частин, а розміщення волокон може бути довільним. Для кращої формостійкості лиж бажане радіальне розміщення;\n· середній клин повинен складатися з нижньої пластини і наклейки. Для кращої формостійкості розміщення волокон деревини в нижній пластині клина повинно бути радіальним, а для наклейки – тангентальним.\nДля різної маси лижників при однаковому рості випускається три класи жорсткості лиж, які позначають таким чином: М – м'яка, Н – нормальна, Ж – жорстка.\nРис. 4. Розподіл моментів інерції перетину по довжині спортивно – бігової лижі: Іх – епюра моментів інерції поперечного перетину лижі; Мх – епюра згинаючих моментів бруса на пружній основі\n2.6. Методи розрахунку лиж\nЛижа яка сприймає навантаження (вагу лижника) на лижні із снігу може розглядатись як балка на пружній основі. Основою розрахунку такої балки являється допущення, що реакція основи на балку у довільному поперечному перетині пропорційна її пружній деформації, тобто прогину в тому ж перетині.\nГнучкість лижі тільки в тому випадку забезпечує її міцність, якщо розподілена по довжині лижі відповідно з дією тиску снігу в момент руху по лижні. У момент ковзання, навіть по достатньо накатаній лижні, опір рухові, а отже, і тиск завжди будуть більші у передній частині лижі, чим у задній. Це викликає необхідність передню частину лижі робити більш гнучкою і довшою, ніж задню, відносячи центр ваги ближче до п'ятки.\nДля остаточного з'ясування питання жорсткості лижі при згині, розглянемо роботу лижі, що поміщена на двох опорах і навантажена силою, прикладеною в центрі ваги. Теоретичне визначення прогину бруса перемінного перетину за такою схемою можна провести за допомогою інтегрування диференційного рівняння вигнутої вісі бруса.\nУх = ,\nде: Ух – ординати пружної кривої; Е – модуль пружності; М – згинаючий момент; І – момент інерції перетину.\nАналітичне рішення такого рівняння, враховуючи складну закономірність зміни моменту інерції по довжині лижі, дуже громіздке. Тому найбільш раціональним тут буде графоаналітичний метод чисельного інтегрування.\nНа підставі викладеного можна вважати, що оптимальний характер діаграми гнучкості сучасної гоночної лижі відповідає рис. 4. Ця характеристика обумовлена таким чином: прогин на середині відстані (±5 см) між центром ваги лижі і носовою опорою повинен складати не менше 110 % від прогину під центром ваги лижі, виміряного від середньої лінії. Приблизний прогин під центром ваги для лиж будь-якої довжини складає 5-8 см (від середньої лінії, тобто лінії, що з'єднує опори, на які встановлюється лижа).\nДещо зупинимося на зв'язку розмірів лижі з ростом та масою лижника. Відповідно до практичного досвіду оптимальну довжину лиж рекомендується вибирати рівною росту лижника плюс половина його ваги по формулі:\nl = Н + Р/2,\nде: l – довжина лижі, см; Н – ріст лижника, см; Р – вага лижника, кг.\nЗ іншої сторони, згідно антропометричних даних, середній зріст нормально складеної людини дорівнює його масі плюс 100 см:\nН = Р + 100.\nПідставивши цей вираз у залежність, наведену вище, одержимо:\nР = 2×(l – 100)/3.\nЗміни довжини лижі і ваги лижника непропорційні. Це легко пояснюється тим, що лінійний приріст навантаження і приріст довжини лижі в третьому степені ведуть до однакової зміни величини прогину. Якщо розглядати лижу як балку, що лежить на двох опорах і навантажену силою, прикладеною в центрі ваги, то прогин буде дорівнювати:\nF = 12СР l3/Еbh3,\nде: С – коефіцієнт, що залежить від умов закріплення балки і способу прикладання сили; l – розрахункова довжина лижі; Р – навантаження (вага лижника); Е – модуль пружності; b – ширина перетину лижі; h – висота перетину лижі.\nШирину поперечного перерізу в місці прикладання сили приймемо постійною. Приймемо також умову рівності прогину на одну ступінь збільшення довжини лижі і навантаження. Тоді отримаємо: F1 = F2, чи при відповідних перетвореннях:\nРl3/h3 = (Р + ΔР)(l + Δl)3/(h + Δh)3.\nПриродно припустити, що з ростом довжини і навантаження для збереження рівності прогинів повинна зростати і висота поперечного перерізу лижі. Необхідно сказати, що у формулах, пропонованих для практичного розрахунку, приймаються лише абсолютні значення даних величин.\nВисловимо деякі міркування з приводу можливості зменшення ваги лижі, що є надзвичайно актуальним для гоночних лиж. Полегшену конструкцію спортивно-бігових лиж можна створити застосовуючи щільникове, пустотіле поперечне січення. Розрахунки показують, що збільшивши висоту перетину на 3,5 мм, можна домогтися зменшення ваги лижі на 25 % при збереженні гнучкості і міцності. Однак остаточне рішення про правомірність такої думки може бути прийняте лише на підставі експерименту. Тут необхідно врахувати також думку багатьох лижників про те, що надмірне полегшенням лижі зменшує "накат" (внаслідок меншої інерції) і притуплює "відчуття лижні".\nРозділ 3. Загальна схема технологічного процесу виготовлення багатошарових клеєних лиж\nЗагальна схема технологічного процесу виготовлення багатошарових клеєних лиж складена на основі узагальнення досвіду передових лижних виробництв. Нижче представлені технологічні операції, а також вибіркові дані про обладнання, пристосування, інструмент та режимні параметри обробленя:\n1. Поздовжнє розпилювання лижних кряжів на пиломатеріали – лісопильна рама для короткомірної сировини – посилка до 16 мм на 1 оберт вала; стрічкопилкові рами.\n2. Поздовжнє розпилювання пиломатеріалів на лижні заготовки – прирізний однопилковий верстат з валково-дисковою подачею, чи з валково - гусеничною подачею.\n3. Контроль якості розпилювання – за взірцем, шорсткість.\n4. Природне сушіння лижних заготовок – механізоване транспортування і укладка в штабелі.\n5. Камерне сушіння лижних заготовок – сушильні камери періодичної дії чи прохідного типу.\n6. Оброблення коротких лижних заготовок: "на вус"; на зубчастий шип; круглопилковий верстат, шаблон, фрезерний верстат, фреза фасонна.\n7. Склеювання лижних заготовок по довжині з нагрівом – прес пневматичний, гідравлічний, механічний з паровим обігрівом чи генератором СВЧ.\n8. Стругання лижних заготовок – двобічний рейсмусний верстат; U = 16÷24 м/хв.\n9. Сортування лижних заготовок.\n10. Торцювання заготовок – круглопилковий верстат.\n11. Склеювання блоків для верхніх і нижніх пластин і для середнього клину – прес гідравлічний з паровим обігрівом чи прес з обігрівом СВЧ; вальці клеєнаносні.\n12. Профілювання блока поверхні ковзання окантованих лиж – рейсмусові верстати, шаблон; U = 6-12 м/хв.\n13. Поздовжнє розпилювання пластин матеріалу для окантовки поверхні ковзання лиж – круглопилковий верстат, U = 18 м/хв.\n14. Стругання пластин матеріалу для окантовки – двобічний рейсмусний верстат.\n15. Торцювання пластин матеріалу для окантовки - круглопилковий верстат.\n16. Склеювання пластин окантовки з блоком поверхні ковзання – прес, вальці клеєнаносні.\n17. Фугування однієї крайки блоку – фугувальний верстат; U = 15 м/хв.\n18. Розпилювання блоків на пластини – круглопилкові багатопилкові верстати – U<15 м/хв.\n19. Стругання пластин верхньої і нижньої поверхні – рейсмусний верстат.\n20. Стругання нижньої пластини середнього клину – двобічний рейсмусний верстат.\n21. Склеювання нижньої пластини середнього клину з наклейкою. Прес гідравлічний, пневматичний чи механічний оснащений пресформою.\n22. Обпилювання верхньої поверхні середнього клину – круглопилковий верстат, шаблон; U = 10м/хв.\n23. Стругання верхньої поверхні середнього клину – рейсмусний верстат, шаблони.\n24. Шліфування кінців середнього клину – стрічково-шліфувальний верстат шліфувальна шкурка №16…20.\n25. Оброблення заготовок для носових і п'яткових клинів "на вус" – круглопилковий верстат, шаблон, U<6 м/хв.\n26. Торцювання заготовок для носових і п'яткових клинів – круглопилковий верстат; U = 15…18 м/хв.\n27. Склеювання лиж – прес гідравлічний оснащений пресформою.\n28. Торцювання п'яткового кінця лижі – круглопилковий верстат, упор, U<10 м/хв.\n29. Шліфування поверхні ковзання – шліфувальний верстат, шліфувальна шкурка, N = 20…22 м/с.\n30. Фрезерування жолобу – фрезерний верстат, фреза цільна, шаблон з затискним центрувальним пристроєм, U<5 м/хв.\n31. Фрезерування бокових поверхонь і п'ятки – фрезерний верстат шаблони, U = 5 м/хв.\n32. Фрезерування верхніх галтелей – фрезерний верстат, шаблони, фреза збірна ліва і права, U<5 м/хв.\n33. Фрезерування бокових фальців – фрезерний верстат, шаблон, фреза цільна, U<5 м/хв.\n34. Фрезерування носка – фрезерний верстат, шаблон, фреза збірна, U<3м/хв.\n35. Шліфування верхньої поверхні, галтелей, бокових поверхонь, носка і п'ятки – шліфувальний барабан, шліфувальна шкурка, N = 20…22 м/хв.\n36. Приймання лиж ВТК – еталони, контрольні шаблони, калібри, вимірювальний інструмент.\n37. Усунення дефектів – струбцини, різний ручний інструмент.\n38. Фарбування лиж пневматичним розпилюванням – пульверизатор, шаблон.\n39. Фарбування бокового фальця – пензлик чи тампон.\n40. Нанесення першого лакового покриття (ґрунтування) пневматичним розпилюванням – пульверизатор.\n41. Сушіння лакового покриття – сушильна камера чи стелаж.\n42. Проміжне шліфування лакового покриття – шліфувальний барабан з м'якою основою, шліфувальна шкурка.\n43. Нанесення фабричної марки і етикеток на лижі – декалькоманія – переклейка картини на лижу із стрічки; шовкографія – нанесення орнаментів тампоном через спеціальну сітку.\n44. Двократне нанесення лакового покриття – див. п. 40-41.\n45. Просочування лиж:\n· методом занурення – ванна, барабан;\n· просочування поверхні ковзання вручну методом накату, пензликом, тампоном.\n46. Усунення криловатості – нагрівальна шафа, T<130º С.\n47. Приймання готових лиж ВТК і підбір у пари – робочий стіл і ваги технічні, стенд для випробувань лиж на гнучкість, еталони.\n48. Маркування лиж – пневматичний чи електричний прес, нумератор.\n49. Упаковка лиж – папір обгортковий, поліетиленовий мішок з отворами, шпагат обв'язувальний, пакувальні планки вологістю W<15 %.\nРозділ 4. Підготовка сировини для виготовлення лиж\n4.1. Сировина для виготовлення лиж\nРізноманітні вимоги до лиж обумовлюють і широкий круг матеріалів, які застосовуються для їх виробництва:\nа) береза – для поверхні ковзання і верхнього шару спортивно-бігових і туристичних лиж;\nб) осика, ялина, сосна – для внутрішніх ділянок середнього клину лиж;\nв) гікорі, граб – для кантів поверхні ковзання;\nг) клен, ільм, горіх та інші декоративні породи – для інтарсії на верхньому шарі;\nд) лігностон, целулоїд, гетинакс – для кантів поверхні ковзання лиж.\nОсновним матеріалом являється береза, бажано у віці 80…100 років (менше вад у периферійній зоні). Кращими за корисним виходом лижних заготовок вважаються кряжі діаметром 26…28 см. У загальному корисний вихід лижних заготовок для тонкої сировини діаметром 16…18 см у 2 рази нижчий. Для виготовлення багатошарових клеєних лиж потрібно кряжів I сорту приблизно 70 %, а II сорту – 30 %. Кряжі II сорту використовуються для виготовлення внутрішніх деталей лиж.\n4.2. Зберігання кряжів\nРежим зберігання повинен забезпечити умови від пошкодження грибками, комахами та від появи тріщин. При недотриманні правил зберігання в літній період деревина змінює свій колір і через один-два місяці появляється тверда і м'яка заболонна гниль. Березові кряжі зимової заготовки необхідно розпиляти до 15 травня, або зберігати на лісосіці в особливих умовах: розпиляти на сектори і сегменти, очистити від кори і скласти в штабелі. Торці таких кряжів обмазують водозахисними замазками з настанням потепління – не пізніше середини квітня.\nЛісоматеріали, заготовлені у весняно-літній період повинні бути вивезені з лісу не пізніше 10 днів. В іншому випадку їх зберігають в нерозпиляному вигляді в щільних штабелях на прокладках у лісових умовах терміном не більше 2-х місяців. Торці кряжів покривають замазками протягом п'яти днів після поперечного розкрою на сортаменти.\nТорці кряжів покривають замазками пензликом, розприскуванням із гідропульта, пневморозпилювача, ранцевого оприскувача та ін.\nВиди замазок, їх витрата та рецептура (у вагових частинах) наведені нижче:\nа) смоляно-крейдяна (розхід 2,5 кг/м2): деревинна смола (70…72), вапняне тісто з розрахунку дві частини вапна на одну частину води (21…25), плавлена крейда (5…7);\nб) cмоляно-вапняна (розхід 3,0 кг/м2): деревинна смола (80…83), вапно-пушонка (17…20);\nв) смоляна (розхід 3,5 кг/м2): деревинна смола (36), кам'яно-вугільна смола (40), плавлена крейда (24).\nАналізуючи склад замазок, можна зауважити, що основними складниками є: порівняно легкодоступні і дешеві в'яжучі речовини (смоли), які мають хорошу адгезію до деревини і є нерозчинні у воді, та речовини білого кольору, які добре відбивають світло.\n4.3. Розкрій кряжів на заготовки\nУ сучасному лижному виробництві застосовуються в основному два види розкрою кряжів: з брусуванням та в розвал. Для розкрою використовуються лісопильні рами, круглопилкові верстати та розкрійне обладнання на основі стрічкопилкових верстатів. На стрічкопилкових рамах менші втрати деревини за рахунок меншої товщини пилок. Ефективність того чи іншого способу розкрою визначається не тільки загальним виходом заготовок, але і можливістю достатньо високого виходу заготовок радіального і тангентального розпилу.\nЗапропонована нижче схема розкрою розроблена для виготовлення спортивно-бігових лиж з максимальною шириною носової частини 66 мм і з деталями, склеєними по ширині із п'яти ділянок. При виготовленні лиж інших типів необхідно відкоригувати розміри (товщину) заготовок.\n1. Для верхніх і нижніх деталей лиж кряжі довжиною 2100…2400 мм І сорту діаметром 27…28 см розпилюють в розвал на дошки товщиною 20±1мм.(рис. 5). Дошки розпилюють на круглопилковому верстаті по збігу на заготовки шириною 45 мм і більше з градацією 10 мм. Кількість пилок у поставі як правило не перевищує 10 штук. Якщо діаметр більший за постав, то розпилюють несиметрично вздовж збігу; горбиль товщиною до 10 см додатково розпилюють на круглопилковому верстаті, а товщиною більше 10 см – на лісопильній рамі на заготовки товщиною 20±1 мм.\nРис. 5. Схема розкрою кряжів довжиною 2100-2400 мм для верхніх і нижніх деталей лиж Рис. 6. Схема розкрою кряжів довжиною 1600-2000 мм для середнього клину\nЗаготовки радіального розпилювання, в яких пласть розташована до річних шарів під кутом не менше 50 , використовують для склеювання блоків поверхні ковзання лиж, інші – для блоків верхньої поверхні.\nШирина пластин у блоці 14 мм, а товщина дошки 20 мм взята з врахуванням припусків на усушку та двостороннє стругання рівних 5…6 мм.\n2. Для нижньої пластини середнього клину із кряжів довжиною 1600…1900 мм ІІ сорту випилюють серцевинний брус товщиною 105 мм, а крайні частини розкроюють на дошки товщиною 20 мм (рис. 6). Брус у розвал розпилюють на дошки товщиною 20±1 мм, а дошки на круглопилковому верстаті – на заготовки шириною 105, 75 чи 60 мм. Після сушіння їх ширина буде відповідно 97, 71 і 56 мм. Із них склеюють п'ятишарові блоки шириною 70 мм (5´14 мм). Із блоків отримують пластини товщиною теж 14 мм (після стругання – їх розмір 9,5-10,5 мм). Кількість пластин відповідно від товщини блока (97, 71 і 56 мм) буде рівна 5, 4 чи 3 шт.\n3. Для виготовлення наклейки середнього клину кряжі довжиною 2000 мм І сорту розпилюють на лісопильних рамах з брусуванням: при діаметрі менше 25 см – один брус товщиною 70 мм, а при діаметрі 25 см і більше – два бруси; крайні частини – на дошки товщиною 16 мм. Потім брус розпилюють на дошки товщиною 16 мм, а дошки – на заготовки шириною 70 мм.\nДля наклейки середнього клину потрібні заготовки таких кінцевих розмірів, мм:\n· довжина наклейки для лиж довжиною 2000 мм і більше – 1100, а для лиж меншої довжини – 900;\n· ширина для всіх розмірів лиж – 66;\n· товщина для всіх розмірів лиж – 10.\nПри зміні ширини лижі змінюється і ширина наклейки. Товщина взята для товщини нижньої пластини середнього клину 9,5-10,5 мм – при зміні розмірів однієї з них змінюється і інший (сумарна товщина не змінюється).\nДля наклейки середнього клину беруться кряжі довжиною 2000 мм. З них отримуємо дві заготовки довжиною 1100 і 900 мм.\nЯкщо слідувати вище наведеній схемі, то березових кряжів буде потрібно:\n· для верхніх і нижніх пластин – кряжів довжиною 2100-2400 мм І сорту – 58 %;\n· для нижньої пластини середнього клину – кряжів довжиною 1600-1900 мм ІІ сорту – 30 %;\n· для наклейки середнього клину – кряжів довжиною 2000 мм І сорту – 12 %.\nПри такому співвідношенні із одного метра кубічного кряжа вийде 22-23 пари лиж і 0,15 м3 низькосортних заготовок.\n4.4. Сушіння заготовок\nЯкість сушіння заготовок обумовлюється призначенням матеріалу. Особливості експлуатації лиж в умовах вологого середовища і змінних температур висувають необхідність застосування деревини з мінімальним перепадом вологості (тобто вологість рівномірно розподіляється по товщині матеріалу), відсутністю внутрішніх напружень, тріщин, пожолобленості і грибкових пошкоджень. Найбільша допустима вологість – 10 %, кінцева вологість 8-10 %, допустимий перепад вологості: 1,5 % при товщині 16…20 мм і 2 % при товщині 21…40 мм. Необхідне повне збереження механічних властивостей деревини. Поперечна пожолобленість не повинна перевищувати: для І сорту – 1,2 % і для ІІ сорту – 1,5 % ширини. Кривизна, гвинтова і поздовжня пожолобленість по крайці: для І сорту – 0,3 %, для ІІ сорту – 0,5 %, по пласті – 0,3 % довжини заготовки.\nСушіння деревини для виробництва лиж доцільно проводити у два етапи – поєднати природне і камерне сушіння. Це дасть можливість зменшити енергетичні затрати на сушіння, але одночасно збільшить тривалість процесу.\nПриродне сушіння – основний вид. Деревину висушують до вологості 18…22 %. Мінімальний термін сушіння - 1рік, в умовах примусової вентиляції скорочується у 3…5 раз. Висихання проходить рівномірно, матеріал висушується по всій товщині, менші внутрішні напруження. Для сушіння матеріал укладається в штабелі. Якість сушіння значною мірою залежить від правильності формування сушильних штабелів. При сушінні лижних заготовок необхідно дотримуватись таких правил укладання штабелів:\n1. Прокладки повинні бути сухі, з однієї сторони простругані, прокалібровані (різнотовщинність ±1 мм).\n2. У штабель укладають матеріал однієї породи і перерізу, дошки більшої товщини – у верхній частині штабеля; в одному ряду укладають дошки однакової товщини.\n3. Торці дощок (заготовок) вирівнюють в одному кінці штабеля, по краях розташовують дошки більшої довжини.\n4. Прокладки розташовують перпендикулярно до дощок, строго одна над одною, при товщині до 25 мм відстань між прокладками не більше 0,6 м, при товщині 50 мм – відстань не більше 1,2 м.\n5. Кінці дощок для запобігання розтріскуванню і прогинанню затискають прокладками.\n6. У камерах із швидкісною реверсивною циркуляцією дошки укладають без шпацій (проміжків) в горизонтальному ряду. При малоінтенсивній циркуляції – нижні 10-15 рядів обов'язково із шпаціями.\n7. Для матеріалів товщиною до 20 мм можна застосувати здвоєну укладку – дошки укладаються попарно одна на одну.\n8. Матеріал розрізняють сирий і повітряно-сухий і їх не змішують в одному штабелі.\n9. Щоб уникнути жолоблення верхніх шарів матеріалу штабель обв'язують підпружиненими стяжками.\nКамерне сушіння проводиться у всіх типах сушильних камер. Для лижного виробництва рекомендується сушити пиломатеріали і заготовки при м'яких режимах з температурою 70…80°С. Режим сушіння являє собою зміну температури і психрометричної вологості повітря у камері. Режим повинен гарантувати високоякісне сушіння матеріалу. Для забезпечення цього необхідно вести процес сушіння дотримуючись наступних правил:\n· попередній прогрів деревини перед сушінням проводиться при температурі на 5°С вище від першої ступені режиму і при відносній вологості 100 %; тривалість приблизно одна година літом та дві години зимою;\n· ведення процесу сушіння за режимами: перехід від одного етапу до іншого здійснюється поступово – по мірі зниження вологості матеріалу – приблизно по 2°С за годину;\n· проміжне і кінцеве тепловологооброблення: проводиться коли вологість деревини стане менше 25 % при температурі на 5°С більшій від температури даної ступені сушіння. Вологість повітря встановлюють за діаграмою рівноважної вологості (наприклад: для лижних заготовок товщиною 16…25 мм при вологості 20 % проміжне оброблення ведеться при температурі повітря 72°С і вологості 98 %). Тривалість обробленя приблизно 2…3 години для берези, для сосни і ялини 1,5…2 години. У кінці процесу сушіння тепловологооброблення проводиться при наявності внутрішніх напружень і недопустимого перепаду вологості матеріалу по товщині. Параметри аналогічні проміжному обробленню, а тривалість до 12 годин. Після цього – сушіння за останнім ступенем режиму протягом 1…2 годин;\n· охолодження висушеного матеріалу: спочатку у камерах до 40°С (4…6 год., а зимою до 8 год.), а потім в охолоджувальному приміщенні – до температури навколишнього середовища. Після цього перевіряють вологість, перепад вологості і наявність внутрішніх напружень. При тривалому зберіганні матеріал укладається у суцільні штабелі (пакети).\nКонтроль процесу сушіння полягає в швидкому визначенні режимних параметрів та параметрів матеріалу, а саме:\n· електровологоміри для швидкого, але не достатньо точного визначення вологості матеріалу;\n· для контролю температури і відносної вологості повітря – психрометри (сухий і вологий термометри) встановлюються два у кожній камері;\n· контрольні зразки служать для контролю за вологістю і внутрішніми напруженнями. Торці зразків укладають в штабель в місця найгіршого просихання і зважують з точністю до 5 г. Перепад вологості вимірюється шляхом вирізання зразка із різних зон матеріалу. Наявність внутрішніх напружень контролюють зразками відповідної форми.\nДо основних дефектів сушіння можна віднести: пожолобленість, розтріскування, нерівномірне просихання матеріалу. Жолоблення обумовлене неоднаковим усиханням матеріалу у всіх напрямках – усувається при висушуванні у затиснутому стані. Тріщини (зовнішні і внутрішні) є результатом нерівномірного висихання деревини – торці і верхні шари висихають швидше. Правильна укладка дошок у штабелі та дотримання режиму сушіння усуває цей дефект. Нерівномірна вологість – найбільш неприпустимий дефект у заготовках для лиж. Основна причина – малопотужна циркуляція сушильного агенту по штабелю. Посилення швидкості циркуляції до 1,5 м/с повністю усуває цей дефект.\nРозділ 5. Механічне оброблення заготовок і деталей лиж\n5.1. Попереднє механічне оброблення заготовок\nВисушені до вологості 8±2 % заготовки із відповідними відхиленнями (похолобленість, перепад вологи) проглядають і сортують відповідно призначенню. Для кращого виявлення дефектів їх стругають з однієї, або двох пластей.\nСтругання здійснюється на фугувальних чи двосторонніх рейсмусних верстатах. Припуск на стругання однієї пласті – 2 мм. Не допускаються вириви, сколи, задири і видимі сліди різального інструменту, різнотовщинність до ±0,15 мм.\nЗ метою використання коротких заготовок проводиться поздовжнє зрощування лижних заготовок. Основними вимогами до таких заготовок є: вони повинні бути однієї породи, мати один напрям волокон, мати однакову товщину. Склеюють на "вус", або зубчастий шип. Довжина "вуса" не менше 10-ти кратної товщини заготовок. Запилювання "вуса" здійснюють на круглопилкових верстатах з послідуючим фрезеруванням. Склеювання проводять не пізніше 2 годин після фрезерування. Заготовки підбирають за кольором, текстурою, довжиною та площиною "вуса". Клей наносять на обидві склеювані поверхні рівномірним шаром, бажано у два прийоми. Після першого нанесення дається витримка 3…5 хвилин. Друге нанесення – безпосередньо перед склеюванням. Склеювання проводять з обігрівом у полі струмів високої частоти (СВЧ) дотримуючись наступних параметрів:\n· температура приміщення, °С – 18…20;\n· відносна вологість повітря, % - 65…70;\n· температура клейового розчину, °С - 15…20;\n· в'язкість клею за ВЗ-4, с – 250…270;\n· життєздатність клею, хв. – 30…120;\n· витрата клейового розчину, г/м2- 230;\n· питомий тиск, МПа - 1,1…1,2;\n· тривалість витримки під тиском, хв. - 0,7…1,0;\n· технологічна витримка, год. – 2.\n5.2. Клеї для виготовлення лиж\nКарбамідоформальдегідні смоли (КФС) і клеї на їх основі за своїми фізико-механічними властивостями повністю відповідають вимогам лижного виробництва. Однак перевага віддається пластифікованим КФС: МФ-17 – пластифікована діетиленгліколем на стадії приготування. У готові смоли додають латекс ПММА – поліметилметакрилат, СКС-65 – продукт полімеризації дивінілового спирту із стиролом, полівінілацетатну емульсію (ПВА), яку для виготовлення лиж не рекомендується використовувати через низьку водостійкість. Вміст пластифікатора складає 20…50 %, вміст хлористого амонію – 1…2 м. ч., а щавлевої кислоти – 2…2,8 м. ч. Для збільшення в'язкості, як наповнювач, добавляють 1% столярного клею, 1-3 % деревинного борошна, каоліну, крейди, тальку та інші речовини. Для зниження в'язкості додають воду, але не більше 4 м. ч. на 100 м. ч. клею.\n5.3. Склеювання блоків для виготовлення різних елементів лиж\nІз проструганих по товщині пластин складають блоки для склеювання різних елементів лиж. Схеми формування блоків для виготовлення різних елементів лиж представлені на рис. 7…10.\nРис. 7. Схема формування блока для поверхні ковзання: 1 – кант; 2 – березові заготовки радіального розпилювання\nРис. 8. Схема формування блока для верхньої поверхні\nРис. 9. Схема формування блока для пластини середнього клину: 1 – хвойні заготовки; 2 – березові заготовки\nРис. 10. Схема формування блока для склеювання середнього клину: 1 – пластина середнього клину; 2 – наклейка\nБлоки формують із заготовок однієї довжини і ширини. Блокові заготовки, суміжні з кантами, профілюють відповідно до форми бокової поверхні лижі. Блоки для нижніх пластин формують з березових заготовок чи із заготовок для кантів (окантовані лижі). Розміри заготовок та їх кількість повинні відповідати конструкції і кресленням на лижі. Приблизна схема формування блока поверхні ковзання із п'яти заготовок наведена на рис. 7.\nБлоки для верхніх пластин формують тільки з березових заготовок. Їхня кількість регламентується наведеною вище умовою. Схема блоку верхньої поверхні з п'яти заготовок показана на рис. 8.\nБлоки для середнього клину складаються з хвойних (сосна, кедр та ін.) чи листяних (осика, липа, береза) заготовок. Березова заготовка середня. Матеріал заготовок може бути з дефектами, що допускаються технічними умовами. Схема блока середнього клину з п'яти заготовок наведена на рис. 9, а формування пакета для склеювання пластини середнього клину – на рис. 10. У склеєному блоці не повинно бути непроклейок, тріщин по шву, перекосів. Клейовий шар повинен бути малопомітним по всій довжині, рівномірним по товщині (не більше 0,2 мм). Межа міцності на сколювання у сухому стані допускається не менше 0,8 МПа.\nРежим склеювання: гарячий холодний\n1. В'язкість клею за ВЗ-4 при 20 °С, с – 60…180.\n2. Життєздатність клею при 20 °С, год. - до 2.\n3. Температура плит пресу, °С – 100…110.\n4. Тривалість витримки під тиском (~0,8-1,0 МПа):\n· при паровому обігріві, хв. – 45…30;\n· при обігріві у полі СВЧ, хв. - 2,5…6;\n· без обігріву, не менше, год. - 2,5…3.\n5. Технологічна витримка не менше, год. – 12…18.\nУстаткування для склеювання блоків можна умовно розділити на п'ять груп:\n1. Преси без підігріву (веєрні, вайми та ін.) – найпростіше обладнання, яке можна виготовити на підприємстві. Як правило мають невелику продуктивність.\n2. Гідравлічні преси з паровим обігрівом, які дали змогу механізувати трудомістку операцію затискання блоків (рис. 11). Ці преси, однак, малопродуктивні.\nРис. 11. Гідравлічний прес для склеювання блоків фірми "Еско Ервінен"\n3. На Львівській експериментальній фабриці "Динамо" застосовували гідравлічний прес, але заготовки виймали у затиснутому стані і витримували ще 4-6 год. Це дало можливість збільшити продуктивність пресу до 84 блоків за годину.\n4. Двоповерхові преси ЛЫП-24 з паровим обігрівом – забезпечують рівномірний прогрів пакету.\n5. Пневматичні вайми з обігрівом у полі струмів високої частоти (СВЧ) – найбільш досконалий на даний час метод прискореного склеювання. Нагрівання у полі СВЧ принципово відрізняється від інших способів нагрівання, тому що у полі СВЧ нагрівання клейових швів відбувається не шляхом передачі тепла деревині від зовнішнього джерела обігріву, а в результаті діелектричних втрат всередині пакету. Тривалість витримки скоротилась до 3-10 хв. незалежно від товщини пакету. Клей рівномірно і одночасно нагрівається у всіх шарах, що виключає появу внутрішніх напружень. Для склеювання у полі СВЧ можна застосувати пневматичні вайми з одночасним завантаженням 6 пластин, продуктивність вайми 195-200 шт./зм. Схема вайми наведена на рис. 12.\nРис. 12. Схема універсальної вайми для склеювання блоків і лиж у полі струмів високої частоти: 1 – пневмокамери; 2 – притискач; 3 – кришка; 4 –корпус; 5 – стіл з високо потенціальним електродом; 6 – фідер; 7 – привід; 8 – вкладиш; 9 – пневмоциліндри\n5.4. Механічне оброблення склеєних блоків\nМеханічне оброблення склеєних лижних блоків проводиться після технологічної витримки і включає ряд послідовно виконуваних операцій:\nФугування крайки блока. Внаслідок різної ширини заготовок, товщина блоків буде рівною від 45 мм і вище з градацією 10 мм. Провіс склеєних в одному блоці ділянок не повинен перевищувати 4 мм. Припуск на фугування крайки 5…7 мм. Відхилення від прямолінійності фугованої крайки не більше 0,2 мм на 1000мм довжини. Крайка з однією із пластей повинна утворювати прямий кут. Не допускаються: сколи, вириви, сліди від різального інструменту. Операцію виконують на фугувальному верстаті.\nПрофілювання блоку поверхні ковзання з кантом. Такі блоки профілюють "в талію" по одній із схем:\n1. Крайнім ділянкам блоку наперед дається необхідна талія на рейсмусовому верстаті по відповідному шаблону.\n2. Спочатку склеюється блок, обробляється "в талію", а потім до нього приклеюється пластина для канта.\nНедоліком другої схеми є операція повторного склеювання, а перевага – краща якість (менша кривизна пластин). За першою схемою можлива кривизна блоку після зняття з пресу внаслідок нерівномірної вологи, або нерівномірного прогріву. Кривизну вирівняти неможливо і отримані з них пластини мають кривизну. За другою схемою кривизна може бути вирівняна струганням.\nРозпилювання блоку на пластини в напрямку, перпендикулярному пласті блока може проводитись на такому обладнанні:\n1. Круглопилкові однопилкові верстати, які відзначаються малою продуктивністю. Для розпилювання блоків на пластини частіше всього застосовують звичайні круглопилкові верстати, які обслуговуються одним чи двома робітниками: один із них подає блок на пилку, а другий приймає блок після розкрою і повертає його першому робітнику.\nДля розпилювання блоків на пластини можна рекомендувати напівавтоматичний круглопилковий верстат з автоматичною зворотною подачею блоку (рис. 13). Розпилюваний блок установлюють між ведучим валом механізму подачі блоку 9 і опорними роликами 12. Після запуску електродвигуна блок рухається до пили 2, яка відпилює від блоку пластину необхідної товщини. Товщина пластини регулюється гвинтом 13. Для одержання рівномірної подачі блоку залежно від його товщини, що змінюється, використовують вантаж 4, що притискає ведучий вал до блоку. Пластина відокремлюється від блоку розклинюючим ножем. Механізм, подачі веде блок до повного відокремлення пластини. Направляючий стержень відкидає пластину зі столу верстата на візок, що стоїть поряд. Блок рухається до вимикача 6, з'єднаного шарнірами з рамою 5. Вимикач подає живлення на електромагніт 3, з'єднаний системою важелів із стержнем 10, що відштовхує блок на ведучі ролики 8. Для утримання блоку на верстаті служать стійки 7. Механізм зворотної подачі повертає блок по роликах 8 робітникові і цикл повторюється. Верстат обслуговується одним робітником. Продуктивність верстата 1500 пар пластин за зміну.\nРис. 13. Напівавтоматичний круглопилковий верстат для розпилювання блоків на пластини\n2. Стрічкопилкові верстати не забезпечують однакової товщини пластин і їх після цього необхідно стругати, що приводить до необхідності надання додаткових припусків і зменшує корисний вихід пластин.\n3. Круглопилкові багатопилкові верстати із струганими пилами на даний час являються найбільш прогресивним типом обладнання. Крім високої продуктивності вони дають необхідну для наступного склеювання якістю оброблення. Стандартних багатопилкових верстатів для розпилювання блоків на пластини промисловість на даний час не випускає.\nПрипуски: 3-4 мм – на одностороннє калібрування для верхньої і нижньої пластин, 4-5 мм – для середнього клину.\nОброблення середнього клину. Пластини середнього клину після стругання і склеювання з наклейкою торцюють по довжині і обпилюють на круглопилковому верстаті "на вус" за шаблоном до товщини 1-1,5 мм. (рис. 14). Профілюють пластину на рейсмусовому верстаті за шаблоном і шліфують на стрічково-шліфувальному верстаті. Шліфовані кінці клину товщиною <0,1 мм повинні плавно сходити "на нуль". Це необхідно для того, щоб в готовій лижі не було щілин та різкого перепаду товщини. В противному випадку в цій зоні може проходити концентрація напружень, що приведе до ламання лижі при експлуатації.\nРис. 14. Схема шаблона для обпилювання кінців середнього клину: 1 – робочий стіл; 2 – кругла пилка; 3 – ящик для відходів; 4 – основа шаблона; 5 – огородження пилки\n5.5. Склеювання лиж\nПеред склеюванням необхідно провести підготовчу роботу: сортування верхніх і нижніх пластин, формування профілю і шліфування кінців середнього клину, виготовлення носових і п'яткових клинів. Вологість деревинних матеріалів повинна бути в межах 8±2 %. Якість склеюваних поверхонь повинна відповідати технічним вимогам.\nКлей наносять клейовими валками. Кругова швидкість валків не повинна перевищувати 20 м/хв. для запобігання спінювання клею. Витрата клею 100…120 г/м2. Матеріали, що застосовуються для склеювання лиж, аналогічні тим, що використовуються для склеювання блоків. Схема формування пакету показана на рис. 15.\nРис. 15. Схема формування пакета для склеювання лиж: 1 – пластина поверхні ковзання; 2 – пластина середнього шару; 3 – наклейка середнього клину; 4 – верхня пластина; 5 – носовий клин; 6 – п'ятковий клин Рис. 16. Гідравлічний прес для склеювання лиж фірми "Еско Ервінен"\nПісля нанесення клею і формування пакету його носову і п'яткову частини обклеюють гумованою стрічкою для запобігання зміщення окремих деталей. Тривалість витримки у пресах 8-10 хв. залежно від марки клею (М-70, МФ-17 – відповідно), товщини пакету та температури плит пресу. Не допускаються: непроклейки, тріщини, вм'ятини, клейовий шов має бути малопомітним і мати товщину не більше 0,2 мм.\nОбладнання для склеювання лиж можна розділити на чотири групи:\n1. Гідравлічні спеціалізовані преси з паровим обігрівом: ЛЫП-20, ЛЫП-22, фінської фірми "Еско Ервінен" (рис. 16). Використовуються жорсткі пресформи, а у фінських носок лижі загинається стальною стрічкою товщиною 3 мм персональним гідроциліндром. Нагрів носка односторонній – з внутрішньої сторони. Цим виключаються поломки носка при обтисканні його в жорсткій пресформі, забезпечується щільне і рівномірне прилягання всіх елементів лижі один до другого. Продуктивність пресів до 80 пар лиж за зміну.\n2. Пневматичні преси ПЛ-1 з електроконтактним обігрівом забезпечують склеювання 6 пар лиж одночасно. Продуктивність складає 140 пар лиж за зміну при тривалості витримки 10 хвилин. Дерев'яні пресформи розташовані одна над одною.\n3. Пневматичні преси ПЛ-1 з обігрівом СВЧ. Тривалість витримки пакету до склеювання 10-15 хв.; витримка у пресі 1,5 хв. при обігріві і ще 1,5 хв. без обігріву; тривалість завантаження-вивантаження 1,5 хв.\n4. Пневматичні вайми з електроконтактним підігрівом. Тиск передається пневматичним рукавом на лижу через тонку нагрівальну шину, що забезпечує хорошу якість склеювання при відносно невисокій точності оброблення деталей.\n5.6. Кінцеве механічне оброблення лиж\nКінцеве механічне оброблення лиж проводиться після технологічної витримки (24 год.) і складається з ряду послідовно виконуваних операцій:\n1. Торцювання п'яткового торця та обпилювання носка лиж. Проводять на круглопилкових однопилкових верстатах з кареткою.\n2. Шліфування поверхні ковзання проводять на спеціалізованих стрічково-шліфувальних верстатах ЛЫШЛ шліфувальними шкурками. Напрям шліфування – вздовж волокон (кут не більше 15° ); поверхня лижі притискається вручну; питомий тиск 0,03…0,04 кг/см2.\n3. Фрезерування жолобу проводять на фрезерних верстатах за допомогою шаблона (рис. 17). Для різної довжини лиж і для поступового та плавного заглиблення жолобу досягається застосуванням клиноподібної вставки в носовій частині шаблону з проріззю посередині для проходження фрези. Жолоб у носовій частині повинен плавно сходити "на нуль" на довжині 60…100 мм. Відхилення жолобу відносно вісі лижі <1 мм.\n4. Фрезерування бокових поверхонь і п'ятки лиж проводять на фрезерних верстатах по шаблону. Жолоб служить центрувальним орієнтиром. Лижу в шаблоні закріпляють скобою з ексцентриковим притискачем. Скобу переставляють на другу сторону після фрезерування однієї крайки.\nРис. 17. Схема шаблона для фрезерування жолоба: 1 – основа; 2, 3 – регулюємі затискачі; 4 – шпиндель; 5 – пластина з ексцентриком\n5. Фрезерування бокових фальців на крайках вагової площадки проводять на фрезерних верстатах при допом\nРазделы (стороны) тренировки | Vitaly Klitschko\nDate: 0000-00-00; view: 1499; Нарушение авторских прав


Вісті з Полтави - Гальмо об’єднання: хто і навіщо блокує створення ОТГ » Украина cегодня. Новости Украины. Ukraine news - UKR-Today\nВосени цього року, тобто всього за 10 місяців, має бути завершений перший етап децентралізації в Україні.\nДо цього часу усі населені пункти мають увійти до об’єднаних територіальних громад — ОТГ. Процес розпочався ще у 2015 році, коли були утворені перші громади. Строк до 2020 року був відведено для добровільного об’єднання. Тобто жителі тих чи інших населених пунктів через механізм громадських слухань могли самі вирішувати, з ким об’єднуватися. Після того, як цей строк стече, тих, хто не встиг чи не захотів об’єднуватися, включать до тієї чи іншої громади, згідно до перспективного плану розвитку території.\nЧому ж виграли ті громади, які об’єдналися раніше? По-перше, тому що люди могли самі обирати конфігурацію свої громади, тобто вирішувати з ким об’єднуватися, а з ким ні.\nПо-друге, одразу після створення громади отримують значне державне фінансування на вирішення всіх своїх нагальних проблем та на розвиток території. Відтак, хто розпочав раніше процес об’єднання, вже зараз можуть похвалитися значними успіхами в оновлені дорожньої інфраструктури, розвитку соціальної сфери, створенні нових підприємств, а відтак додаткових робочих місць для населення.\nЗдавалося б, якщо практика показала, що створення громади вигідне для людей, чому ж в деяких районах з нею зволікають і тягнуть, що називається, до останнього. Щоб це зрозуміти варто розглянути конкретний приклад, скажімо, Зіньківського району Полтавської області.\nЗгідно до перспективного плану розвитку громад Полтавської області, в цьому районі мають бути створені дві великі об’єднанні територіальні громади — Зіньківська ОТГ та Опішнянська ОТГ.\nЗгідно до розрахунків, обидві ці громади спроможні, тобто мають всі можливості та інструменти для успішного розвитку та вирішення нагальних проблем. Втім, створювалися ці громади з великими труднощами, процес досі ще не завершений.\nПершою, в 2018 році, утворилася Опішнянська ОТГ. Не всі села, як це передбачено в перспективному плані, погодилися добровільно увійти в громаду. Але початок справі все ж було покладено.\nГріша ситуація склалася зі створенням Зіньківської ОТГ. Міська рада Зінькова у тому ж 2018 році розіслала керівникам усіх сільрад, які згідно до перспективного плану мали увійти в громаду, пропозицією про об’єднання. Частина сільських голів охоче погодилися. Звісно, це мало дало потужний поштовх для розвитку територій та населених пунктів майбутньої громади.\nАле кілька сільських голів виступили проти об’єднання з Зіньковим. При чому своїм рішенням не входити в громаду ці голови блокували приєднання тих селищних рад, які погодилася на створення Зіньківської ОТГ. Для прикладу, Новоселівська сільська рада, яка прагнула до об’єднання, не змогла цього зробити, тому що відповідне рішення заблокували сільські ради Дейкалівки, Власівки і Шилівки, які географічно відділяють Зіньків від Новоселівки. При цьому сільські голови — противники створення Зіньківської ОТГ, конструктивних аргументів на користь своєї позиції навести не змогли. Лише заявили, що нині це питання «не на часі».\nЇх позиція виглядала тим більше дивною, що восени 2020 року, згідно до перспективного плану розвитку Полтавської області, усі їхні села і так, автоматично, мають увійти до складу Зіньківської ОТГ. Але ж чим швидше відбудеться об’єднання, тим швидше громада зможе отримати державне фінансування, відтак розпочати конкретні проекти з розбудови та розвитку громади. То чого ж було тягнути?\nА тягнули та блокували рішення про об’єднання Зіньківської ОТГ ті, хто намагався таким чином вирішити свої містячкові інтереси та зберегти за собою «тепленькі» посади.\nПісля об’єднання сіл Зіньківського району в громаду, вкрай сумнівною стає роль районної ради. Адже тоді їй просто не буде чим керувати, бо всі повноваження та фінансування переходить до громад — Зіньківської та Опішнянської.\nСаме тому, в роботу проти утворення Зіньківської ОТГ активно включився голова райради. Він особисто переконав частину сільських голів заблокувати об’єднання з Зіньковим, пообіцявши натомість державні субвенції та інші «золоті гори». Особисті інтереси цих сільських голів тут грали не останню роль.\nАрифметика проста: кожний сільський голова щомісяця отримує досить солідну зарплату — від 20 000 до 30 000 гривень. Якщо об’єднатися у грудні, то ці сільські голови просто перестануть отримувати свою зарплату. Якщо дотягнути до осені, то, рахуйте, вони просто ні за що отримають зарплатню за 10 місяців, тобто від 200 000 до 300 000 гривень кожний. А інтереси односельчан цих голів, схоже, мало цікавлять.\nПлюс можна забезпечити і приробітки, адже чимало земель, які офіційно ніяк неоформлені, нині обробляють окремі фермери, не сплачуючи при цьому ні податків, ні орендної плати. А сільські голови, які закривають на це очі, мають непоганий бонус до своєї основної зарплати.\nВтім, попри супротив Зіньківська ОТГ все ж була створена. Щоправда, поки що в «урізаному» види — до неї увійшли Зіньківська міська рада та Проценківська сільська рада. В грудні 2019 року відбулися перші вибори голови та депутатів ОТГ. Під час яких, ті місцеві діячі, які усіляко блокували створення громади, через різні політичні сили, намагалися просунути своїх людей у депутати міської ради. Коли провести «своїх» людей в депутати не вдалося, вони, вдалися до плану «Б».\nЧастина сільських голів, ті, які ще в травні минулого року говорили, що створення Зіньківської громади «не на часі», тепер намагаються створити власне ОТГ.\nОскільки справа ця по своїй суті маргінальна і утопічна, то і реалізувати її намагалися таємно. Для цього голови Тарасівської, Високівської, Великопавлівської, Великобудищанської та Власівської сільських рад зібралися на таємну зустріч. Розглядався варіант створення громади, до якої увійшли би перелічені сільради. Щоб протягнути це рішення, дехто з ініціаторів новоутворення навіть намагався неофіційно вийти на відповідальні структури в області, на керівників середньої ланки в обласній держадміністрації.\nЧому ж ця зустріч відбувалася в режимі секретності? Адже, згідно до закону про децентралізацію, передбачена добровільне об’єднання громад. Відтак, якщо хтось бачить можливість створити спроможну громаду в тій конфігурації, яка йому видається найкращою для людей, що проживають на певній території, він може цілком відкрито, з відповідними розрахунками реалізовувати свою ідею, проводити роз’яснювальну роботу серед людей, відстоювати свою позицію перед керівництвом області.\nАле, якщо ідея абсурдна від самого початку, то як можна її обґрунтувати?\nЧому створення цієї утопічної ОТГ приречене на провал? Давайте проаналізуємо. Власівка розташована всього в 6 км, а Тарасівка — всього в кілометрі від Зінькова. Більше того щоб добратися від Власівки до Тарасівки треба їхати через Зіньків. І це лише ті абсурдні моменти, які лежать на поверхні. Якщо проаналізувати ситуацію глибше, стає зрозумілим, що така громада була б неспроможною, відтак постійно потребувала б дотацій на своє існування. Про який розвиток в такій громаді можна говорити?\nУчасники таємної зустрічі навіть не змогли домовитися щодо того, кого висунути головою цього утопічного ОТГ. Розглядалася різні кандидатури, зокрема тих же самих сільських голів. Наприклад, думали висувати на голову ще не створеного ОТГ голову Тарасівської чи Велико Павлівської сільської ради. Обговорювали і кандидатуру голови райради. Але він не має жодної електоральної підтримки, йому навіть виграти депутатський округ до ради ОТГ було би проблемою.\nОчевидно, що ті, хто ще в травні минулого року казав, що створення ОТГ «не на часі», тепер самі стали ініціаторами об’єднання з однією метою — щоб створити власну вотчину, залишитися при владі та грошових потоках. Але зробили це не згідно логіки, здоровому глузду, з відповідним розрахунками, обґрунтуванням та змінами до перспективного плану, а згідно до своїх особистих бажань. Тим більше, що тут співпали інтереси ще кількох дрібних бізнес-гравців, а саме окремих дрібних фермерів та орендарів, які і далі хочуть користуватися неоформленою землею, економлячи на податках та інших відрахуваннях в бюджет.\nОб’єднання громад — це процес від якого залежить розвиток нашого краю та країни загалом. Не можна створювати ОТГ під чиїсь примхи, або містечкові інтереси. ОТГ мають бути спроможними забезпечити свій розвиток, розбудову інфраструктури, добробут своїх жителів. Тут має бути враховане все: наявність шкіл та дитячих садочків, підприємств, які б давали податки та робочі місця, відстані між населеними пунктами та адміністративними центрами. Мають бути прораховано в яку лікарню і по яким дорогам будуть доставлені жителі того чи іншого села, якщо така потреба виникне. Звідки буде наповнюватися бюджет громади і чи вистачить цих коштів на життєдіяльність ОТГ. Відтак, об’єднання має відбуватися згідно чітких розрахунків, які реалізовані в перспективному плану розвитку області. Лише здоровий глузд, господарський хист та любов до рідної землі принесуть плоди. І заради досягнення цієї мети треба не ділити те, що тобі і так не належить, а об’єднуватися та гуртуватися разом.\n» Вісті з Полтави - Селищна рада та 2 сільради як одна команда. Як народжувалася Новооржицька ОТГ\n» Вісті з Полтави - Інна Іщенко: добровільність об’єднання громад триватиме до лютого 2020 року\n» Президент доручив розробити комплекс заходів на 2017 рік щодо активізації реформування місцевого самоврядування


У Європарламенті – дебати про фінансування програми «Зелений лад» - Українська Служба - polskieradio.pl\nМетою є досягти кліматичної нейтральності цілого Європейського Союзу до 2050\nGrafika ilustracyjnashutterstock.com/Victor Laue\nЄвропейська комісія представила плани фінансування програми «Зелений лад». Метою Фонду справедливої трансформації є допомогти залежним від вугілля країнам, таким як Польща, змінити економіку так, щоб зменшити викиди вуглекислого газу. Кінцевою метою є досягти кліматичної нейтральності в усьому Європейському Союзі до 2050 року.\nНа допомогу країнам з гіршою стартовою позицією планується призначити 7,5 мільярда євро. Передбачено 50 мільярдів євро інвестицій, а ще 45 мільярдів євро має надійти від приватних інвесторів. Загалом вартість Фонду справедливої трансформації – це близько 100 мільярдів євро.\nВіцеголова Європейської комісії, відповідальний за програму «Зелений лад» Франс Тіммерманс запевнив у Страсбурзі, що жоден регіон не залишиться без допомоги: «Те, що ми тут готуємо, є звісткою для гірників з Австрії, Західної Македонії, Сілезії (на півдні Польщі – ред.) і багатьох інших. Знаємо, що перед вами більш крутий шлях до кліматичної нейтральності, ніж в інших. Чистіше майбутнє теоретично може звучати як обнадійлива перспектива, та шлях до цього може знеохочувати. Механізм справедливої трансформації – запорука, що під час цього процесу ми залишимося з вами».\nЧастина депутатів сумнівається, що Європейській комісії вдасться знайти так багато інвесторів. Інші вважають, що суми 100 мільярдів євро на трансформацію економіки в усій Європі недостатньо. Консервативні депутати з Польщі наголошують, що лише в їхній країні досягнення кліматичної нейтральності буде вдвічі дорожчим.\nГолосування у справі європейської програми «Зелений лад» заплановано на 15 січня.\nПобач більше на цю тему: Європейський Союз довкілля клімат\nЯк сказала очільниця Єврокомісії Урсула фон дер Ляєн, це крок, який можна порівняти із польотом на Місяць\nЄвросоюзні комісари ухвалили «Зелений лад для Європи», програму, яка передбачає досягнення країнами Європейського Союзу до 2050 року кліматичної нейтральності. Як сказала очільниця Єврокомісії Урсула фон дер Ляєн, це крок, який можна порівняти із польотом на Місяць:\n«Європейський зелений лад складається, з одного боку, зі скорочення викидів, а з другого – створення робочих місць і стимуляції інновацій. Я переконана, що стара модель економічного зростання, яка спирається на викопне паливо та забруднення довкілля, - застаріла. Європейський зелений лад – це наша нова стратегія розвитку. Але ми повинні мати гарантію, що жодна з країн не залишиться позаду. Іншими словами, що трансформація або буде для всіх і буде справедливою, або ж її взагалі не буде».\nОчільниця ЄК оголосила про створення Фонду справедливої трансформації (100 мільярдів євро), який допомагатиме країнам, що будуть змушені скоротити використання вугілля у своїй економіці.\nПобач більше на цю тему: ЄС Єврокомісія довкілля\nКраїни ЄС досягли компромісу щодо досягнення клміатичної нейтральності до 2050 року; Польща, як єдина країна в Спільноті, поки не зобов'язана досягати цієї цілі і буде йти до неї своїми темпами\nЛідери країн ЄС у Брюсселі під час обговорення кліматичних змінFoto: PAP/EPA/JULIEN WARNAND / POOL\nЄвропейський Союз погодився на кліматичну нейтральність, але Польща, як єдина держава у Євроспільноті, наразі не повинна реалізовувати цю ціль до 2050 року. Такими рішеннями завершився перший день саміту у Брюсселі. Зазначимо, що кліматична нейтральність означає економічну діяльність з нульовими викидами парникових газів.\nПро формальну згоду всього ЄС на кліматичну нейтральність поінформував голова Європейської ради Шарль Мішель. «Ми прийняли це рішення, враховуючи занепокоєння різних держав-членів, тому що знаємо, що необхідно враховувати різні умови та вихідні точки», - сказав він. Канцлерка Німеччини Анґела Меркель поінформувала, що хоча формальна згода на кліматичну нейтральність є, одна країна ще не зробила конкретних декларацій. «Польща не змогла взяти на себе зобов’язання досягти кліматичної нейтральності», - додала вона.\nПрем’єр-міністр Польщі Матеуш Моравєцький наголосив, що Польща буде йти до цієї мети своїм темпом, без визначення нової дати нульового балансу поглинання та викиду парникових газів. «Сьогодні ми не говоримо про будь-яку дату», - заявив очільник польського уряду і підкреслив, що Польща перебуває в особливій ситуації. «Ми розуміємо, що є країни, які мають зовсім іншу економічну, технологічну та соціальну ситуацію, але Польща не винна в тому, що опинилася у такій, а не іншій ситуації, коли йдеться про нашу енергетичну систему», - додав він.\nМоравєцький також сповістив, що Польща отримає фінансову підтримку від фонду справедливої трансформації, що має складати 100 мільярдів євро протягом 7 років. За його словами, велика частина цього фонду піде до Польщі.\nЄвропейські лідери мають повернутися до цього питання у червні. У кулуарах саміту можна було почути, що багато дипломатів розраховує на те, що тоді будуть вже декларації усіх країн щодо кліматичної нейтральності. Польща має використати цей час, аби домовитися про фінансову підтримку на енергетичну трансформацію. Йдеться про допомогу для вугільних регіонів.\nЯк передає портал dw.com, нова очільниця Єврокомісії Урсуля фон дер Ляєн представила програму ЄС щодо захисту клімату 11 грудня. У найближчі роки на неї буде виділено в цілому 100 мільярдів євро, а до 2030 року - один трильйон євро. Комплекс всеосяжних заходів, який ще називають Green Deal, передбачає перетворення ЄС до 2050 року на "кліматично нейтральну зону", тобто з нульовими показниками викидів шкідливих для клімату газів.\nЗгідно із планами Брюсселя, європейська економіка має бути повністю перебудована. А промисловість ЄС у майбутньому повинна буде зважати на жорсткі екологічні норми. Крім того, Єврокомісія має намір розширити систему торгівлі квотами на викиди парникових газів. Деталі програми будуть представлені лише у 2020-2021 роках, додала фон дер Ляєн.\nПобач більше на цю тему: Польща ЄС кліматична нейтральність клімат


Отруйні водорості пофарбували озеро в незвичайний колір – Свідок\nВ кінці липня індіанська резервація Pyramid Lake Paiute у Неваді, США, повідомила, що результати проби води в найближчому озері показали високий вміст ціанотоксина. А через кілька тижнів озеро набуло світло-блакитного відтінку, після того, як токсичні водорості зацвіли.\nАмериканські метеорологічні супутники на полярній орбіті (JPSS) зробили знімки озера, яке придбало «незвичайний відтінок бірюзи». Як повідомляє Twitter аккаунт JPSS, експерти кажуть, що цей колір обумовлений великою кількістю карбонату кальцію у воді, це рідкісне явище, але воно не небезпечно для водної флори і фауни озера.\nЗа даними племені Pyramid Lake Paiute, проби води показали певний рівень токсичності ще в кінці липня. В результаті такого отруйного цвітіння водоростей всі пляжі були закриті для жителів до подальшого повідомлення. Мешканцям було настійно рекомендовано триматися якомога далі від води. Плівка, яка утворилася на водній гладі, може викликати шкірний висип, подразнення очей, діарею і блювоту. Тварини можуть страждати від конвульсій або навіть померти, якщо будуть контактувати з отруйними водоростями у воді.\nОзеро Пірамід закрилося для відвідувачів на початку пандемії коронавірусу. Якраз після цього велика частина води набула відтінку синього і бірюзового кольорів. За словами племені, яке проживає на цій території, таке явище називається «Відбілювання» (Whiting), і воно відбувається приблизно кожен 7 — 12 років.\nНауковці вважають, що те, що відбувається в цьому році, є досить рідкісним явищем із-за високих температур. Проте в цьому немає нічого страшного.\n«Коли водорості розкладаються, вони «захоплюють» з собою на дно деякі живильні і забруднюючі речовини. Це допомагає поліпшити якість води і вивільнити азот», — сказав директор рибного господарства озера Пірамід Деніел Мослі\nДослідження понад 800 тисяч людей надало переконливий доказ…


Науковець публікується, університет рейтингується - Громадська організація - Освітні та соціальні інновації\nНещодавно Інна Совсун на сторінках Української правди відреагувала на рейтинг Times Higher Education. Точніше, на той факт, що в ньому представлено тільки шість вітчизняних університетів, і найкращий (Львівська політехніка) займає не дуже престижну 801-1000 позицію.\nВказана публікація базувалася на тезі про вирішальне значення у досягненні пристойних рейтингових позицій кількості та якості (впливовості) наукових публікацій науковців, афілійованих з університетом.\nСлід зауважити, що науково-викладацька мережева спільнота сприйняла цю публікацію неоднозначно. У коментарях до неї було все: риторичні запитання, образи, поради, ґрунтовний аналіз тощо. Безперечно, проблема існує і потребує вирішення.\nІнна Совсун цілком обґрунтовано пояснює низькі позиції в рейтингу незначними результатами наукової роботи (зокрема) і малою кількістю публікацій наших викладачів у провідних журналах світу. При цьому наголошується на необхідності підвищення академічних стандартів у процесі підготовки статей і створення можливостей для якісних досліджень (приміщення, обладнання, доступ до іноземних видань, участь у конференціях…). Усе це так. Але ж це тільки частина проблеми.\nБажане і реальне\nПочну з того, що потребу в забезпеченні ефективної роботи науковців ми зараз не обговорюємо, це повинно бути апріорі. Але мати високі позиції у світових рейтингах дуже важливо для отримання інвестицій у країну, перемоги в грантах, залучення іноземних студентів тощо. Таких рейтингів багато, але найбільш важливих декілька і усі вони обов’язково побудовані зокрема на показниках, які характеризують саме наукову роботу.\nAcademic Rankingof World Universities – це так званий Шанхайський рейтинг, і наші університети там не представлені. Нема їх і у CWTS Leiden Ranking, тобто Лейденському рейтингу.\nУ вже згаданому Times Higher Education (THE) присутні шість українських університетів, у QS World University Rankings також наразі шість університетів і у U.S. News (World Report) U.S. News Best Global Universities – один. У Webometrics Rankingof World Universities, де присутні всі університети світу, наша краща позиція 1977-ма.\nА у The Scimago Іnstitutions Rankings, де позиція визначається виключно на основі публікацій у виданнях, що індексуються у базі даних наукового контенту Scopus, краще що ми маємо – це 698-ма позиція.\nРадість, паніка і здивування\nСаме так: радість, паніка і здивування. Радість у лідерів. Паніка в тих, хто зрозумів, що вже не лідер. Здивування у спостерігачів. Бо останні рейтинги дійсно продемонстрували суттєве скорочення між тими, хто спочивав на лаврах, і деякими «провінційними» ЗВО. До того ж, у деяких рейтингах ці «провінціали» вже вирвалися вперед.\nМабуть, колишні лідери питають себе: Як же ж так? Ми ж такі гарні, у нас така тривала історія, ми зі столиці, ми такі величезні і… не перші. Не перші, і якщо не отямляться, то не будуть навіть і п’ятими.\nЯк тут не згадати прислів’я «Вміла готувати, та не вміла подавати», бо наявність високих результатів у наукових дослідженнях не є запорукою високих позицій у рейтингах.\nДля того, щоб тебе високо оцінили, слід розуміти методологію конкретного рейтингу і розглядати свою участь у ньому як звичайний проект. Тобто створити на рівні університету комплекс заходів, процедур, які забезпечують необхідний результат. Наприклад, як обов’язкову умову продовження контракту на посаду професора ввести публікацію у певних журналах. Такі новаціїповинні пронизувати всю університетську нормативку. При цьому рядові виконавці навіть не знатимуть, що вони не просто працюють, а працюють зокрема задля покращення позицій університету в певних рейтингах.\nМожна також заохотити декілька провідних науковців (зокрема закордонних), які вказуватимуть у своїх статтях свою приналежність (афіліацію) до університету. Дехто йде далі і утримує персонал, який свідомо працює на накручування відвідувань сайту, на збільшення числа завантажень його контенту, на підвищення цитування тощо. Отака прагматична і цинічна правда рейтингування. Саме так діють багато з тих, хто зверху. А межу цинізму визначає ego ректора.\nМожна використовувати й інші інструменти, цілком етичні. Чому б, наприклад, університетам не включати до кошторису на виконання грантів і науково-дослідних робіт витрати на публікацію результатів, або не запровадити систему матеріального стимулювання викладачів, які опублікували статтю у високорейтинговому журналі? До речі, такі університети у нас є і саме вони демонструють певну позитивну динаміку наукометричних показників.\nЗрозуміло, що коли наші заклади вищої освіти «дозріли» і були готові вийти на старт у змаганні за наукометричні показники, університети з високорозвинених країн світу спокійно бігли вже не перше коло. Саме їхні науковці розробили і встановили правила, і тепер ми маємо грати за цими правилами.\nАле ж ситуація тут практично така ж, як і з футболом. Ми начебто й непогано граємо, але коли суперник МЮ або Арсенал, шанси на перемогу є примарними. І поки в країні не бути мережі дитячо-юнацьких шкіл і декількох десятків клубів з командами-дублерами, поки не буде пристойного фінансування з боку держави і справедливого суддівства, стати першими у Лізі чемпіонів неможливо.\nНа жаль, можу констатувати, що багато університетів не хочуть цього робити і не розуміють як це робити. Куди простіше рейтинги ігнорувати, критикувати їхню методологію і жалітися на постійне недофінансування.\nПублікації та МОН\nАле повернемося до наукових публікацій, визначальна роль яких у забезпеченні високих позицій у рейтингах не викликає сумнівів. Тут МОН роками тягне кота за хвіст і стимулює продукувати макулатуру.\nЯким чином? Хочеш стати кандидатом наук, опублікуй п’ять статей у фахових виданнях, доктором – 20 статей і монографію. А ще потрібна апробація на конференціях, тобто надрукуй хоча б десяток тез начебто доповідей на конференціях.\nЯкщо бажаєш стати доцентом чи професором – додай до свого доробку ще декілька статей. А ще тобі слід попрацювати на рідний університет, бо для того, щоб йому отримати ліцензію, успішно пройти акредитацію, отримати статус і фінансування, слід видати на гора сотні і тисячі одиниць такого «продукту».\nПід ці завдання університетами, науковими установами і комерційними структурами створено понад 2000 наукових журналів, переважна більшість яких визнана Міністерством освіти і науки фаховими, тобто такими, що пройшли певну атестацію.\nМОН зазначає, що «…у 2018 р. за результатами НТР, виконаних за рахунок загального і спеціального фондів, видано усього 208,7 тис. друкованих робіт». Ви тільки спробуйте уявити собі – двісті вісім тисяч сімсот!!! За один рік!\nА скільки з них бачить науковий світ?\nУ 2018 році у виданнях, які входять до Web of Science, було опубліковано 12128 робіт з українською афіліацією і 13514 робіт у виданнях зі Scopus (за даними тієї ж міністерської довідки). Але ці показники не можна складати, бо більшість наукових журналів одночасно присутні в обох базах. Багато це чи мало? Звичайно, що мало. Настільки мало, що сумно і соромно. Соромно бути на 46-му місці у світі за кількістю таких публікацій.\nЩоб зрозуміти відсутність чіткої позиції у порушеному питанні, розглянемо умови оприлюднення результатів досліджень при здобутті наукового ступеня. Де, як і в якій кількості це робити? Як це визначає МОН?\nРозпочалося усе зі славнозвісного Наказу МОН України №1112 від 17.10.2012. Як згадувалося вище, наказ встановлює, що за темою дисертації на здобуття наукового ступеня доктора наук необхідна наявність не менше 20 публікацій у наукових фахових виданнях України та інших держав, з яких не менше чотирьох – у виданнях інших держав (до них можуть прирівнюватись публікації у виданнях України, які включені до міжнародних наукометричних баз).\nДля кандидата наук необхідна наявність щонайменше п’яти публікацій, з яких принаймні одна стаття – у наукових періодичних виданнях інших держав або у прирівняних до них.\nЦей наказ постійно піддавався і піддається критиці, бо він дуже лояльний у плані публікацій і дозволяє допускати до захисту навіть тих, хто друкувався виключно у «мурзилках», тобто дуже низькоякісних і невибагливих журналах.\nСаме тому 27 квітня 2018 року МОН розмістив у себе на сайті для громадського обговорення проект наказу «Про затвердження змін до Наказу Міністерства освіти і науки України від 17 жовтня 2012 року №1112». Проект наказу вводив порядок, відповідно до якого потенційний доктор наук, опублікувавши певну кількість статей, повинен був би набрати мінімум 100 балів. Для цього йому необхідно було б обов’язково опублікувати фіксовану мінімальну кількість статей (залежно від галузі наук) у високорейтингових журналах, які індексуються в базах Scopus та/або Web of Science.\nДля потенційного кандидата наук кількість балів не передбачалась але фіксована кількість статей у Scopus та/або Web of Science вводилася. І тут почалася боротьба «фізиків» і «ліриків». Особливо жорстко протистояли введенню такої норми вітчизняні гуманітарії, у першу чергу юристи. Своїм рупором вони обрали офіційне видання Верховної Ради України – «Голос України», де опублікували цілий ряд статей. Одна з останніх була навіть передрукована з російського видання трирічної давнини.\nМожливо, з цих причин, а ще тому, що проект наказу був негативно сприйнятий Спілкою ректорів вищих навчальних закладів (вирішили, що треба суттєво доопрацювати), він десь зник.\nЦей зник, але з’явився новий, і вже не проект змін до наказу, а проект наказу (оприлюднений на сайті МОН 18 березня 2019 року) – «Про опублікування результатів дисертацій на здобуття наукових ступенів доктора і кандидата наук». І тут ми бачимо різкий розворот на 180 градусів. Якщо його приймають, то знову ж статті у високорейтингових журналах не потрібні і можна впоратися за рахунок «мурзилок». Вау!\nДо речі, 6 березня цього року постановою КМУ №167 затверджено порядок проведення експерименту з присудження ступеня доктора філософії. Відповідно до нього також можна обійтися «мурзилками».\nОт і виходить, що ви начебто за Scopus і WoS, а начебто й ні. Так і став Scopus своєрідною страшилкою і втіленням зла для переважної більшості наших викладачів.\nА що з журналами?\nМи говорили про статті, а чи є у нас і гарні вітчизняні журнали? Не впливові, не рейтингові, але й не «мурзилки». Є.\nА чи є у такого журналу шанси стати одним з кращих або хоча б помітним у світі? Є. Але ці шанси, на превеликий жаль, близькі до нуля.\nЧому? Тому, що журнал – це його редакційна рада, його рецензенти й автори. Це значні фінансові витрати на технічні інновації (щоб бути у тренді). Взяти за основу безкоштовну платформу (на кшталт OJS) і створити щось схоже на PLOS (один з найуспішніших проектів зі створення журналу, у якому на рік друкується близько 30 тисяч статей) вже неможливо.\nЖурнал стає впливовим тоді, коли в ньому друкуються науковці з індексом Гірша (показник впливовості науковця розрахований на основі цитування його публікацій) понад п’ятдесят, але той, хто має такий показник, не буде друкуватися у журналі з імпакт-фактором (показник впливовості журналу) менше п’яти. Замкнене коло. Якщо голова редакційної ради – лауреат Нобелівської премії, то шанси зростають у сотні разів. Але де ж його взяти цього лауреата вітчизняному університету?\nПри цьому не треба забувати, що більшість університетських проектів зі створення журналів задумуються і реалізуються аматорами, які уявлення не мають про те, що таке видавнича і редакційна політика, яким повинен бути менеджмент журналу, що таке принципи публікаційної етики і що собою являють найкращі світові практики в цьому питанні. І добре, якщо в тих, хто цим займається,є бажання, бо здебільшого це сприймається як додаткове неприємне і неоплачуване навантаження.\nОт і маємо те, що маємо. А маємо ми небагато. У Web of Science (SCIE) включено всього 14 журналів, які мають відношення до України. Я не випадково застосував вираз «мають відношення», бо тільки чотири з них – це стовідсотково вітчизняні журнали, а практично всі інші видаються таким видавцем, як Springer, як переклади видань НАНУ і саме його заслугою є подібне індексування. Ще 64 наші журнали включені до Web of Science (ECSI), але мало хто вважає це високим досягненням через неякісний контент цього індексу і сам принцип відбору журналів.\nУ Scopus індексується приблизно 50 наших журналів. От і все. Порівняйте, наприклад, з Хорватією яка в 10 разів менша за чисельністю населення, де менше 40 університетів і при цьому вона має 150 журналів у базі Scopus. Або з Польщею, у якої у Scopus приблизно 350 журналів. Чи не жах?\nЖах? Так, дійсно жах. І що робити?\nВкрай необхідною є розробка державної програми популяризації результатів наукових досліджень, яка була б спрямована на підтримку вітчизняних журналів і науковців, що публікують свої статті у провідних виданнях. Відповідний досвід є у багатьох країнах і нам лише слід визначитися з тим, що ми беремо за основу. А серед заходів може бути багато таких, які не потребують значних витрат.\nНаприклад: перегляд умов акредитації і ліцензування ЗВО та їхніх освітніх програм, умов набуття університетом статусу національного, принципів фінансування тощо; перегляд умов присудження наукових ступенів, присвоєння вчених звань, оформлення контрактів; розробка та фінансування програми з підтримки перспективних видавців і журналів; запровадження системи часткової компенсації або грантів з боку держави науковцям за публікацію результатів досліджень у журналах першого-другого квартілю або з певним імпакт-фіктором (SJR); проведення серії навчальних семінарів і тренінгів під егідою МОНУ про менеджмент видавця, про створення журналів і їх просування, про підготовку наукової статті тощо.\nЧи виникне у нового керівництва МОН бажання це зробити і чи вистачить потім йому волі встояти під шквалом критики з боку противників таких дій? Сподіваюся, що варіант просто «поговорить о Скопусе» зараз вже не спрацює. Треба вже діяти. І це буде важливим кроком на шляху до суттєвого покращення позицій наших університетів і країни в цілому у світових рейтингах.\nпрофесор для Освіта.ua


Алчевськ просить у Януковича одинадцять мільйонів - Korrespondent.net\nАлчевськ просить у Януковича одинадцять мільйонів\nКорреспондент.net, 23 жовтня 2006, 07:45\nМер Алчевська Володимир Чуб звернувся до міністра палива і енергетики Юрія Бойка, який знаходився в Луганській області з робочим візитом,з проханням поставити на розгляд перед Кабінетом міністрів питання надання фінансової допомоги місту в погашенні боргів на 11,1 млн гривень.\nЗокрема 9,3 млн гривень місто повинне за виконані "Укрзалізницею" роботи з ліквідації аварії на магістральній теплотрасі, яка сталася на початку року.\nКрім того, мер просить списати 1,8 млн гривень боргу міського комунального підприємства "Алчевськтеплокомуненерго" перед державою по податку на додану вартість.\nТакож Чуб просить виділити з держбюджету субвенцію в розмірі 1,4 млн гривень на капітальний ремонт квартир, пошкоджених внаслідок ліквідації наслідків аварії.\nЧуб також просить допомогти з фінансуванням реалізації міської програми по реконструкції тепломереж, вартість яких складає 70 млн гривень.\nБойко під час візиту заявив, що міністерство палива і енергетики має намір виділити Алчевську Луганської області 1 млн грн на ремонт резервного казана і магістральної теплотраси котельні "Східна". За його словами, кошти надійдуть у місто 23 жовтня.\nКрім того, Бойко обіцяв допомогти місту у фінансуванні ремонту резервної бойлерної котельні "Заводська", на що, за словами мера Алчевська Володимира Чуба, необхідно 4,5 млн гривень. При цьому міністр не назвав точної суми допомоги.\nЗа даними Чуба, на даний момент від котельні "Східна" одержують теплопостачання 100 будинків. До 23 жовтня планується подача теплопостачання в усі 330 будинків, опалювальних котельнею "Східна". Включення котельні "Заводська", яка знаходиться на даний момент на капітальному ремонті, планується з 25 жовтня.\nТакож мер Алчевська зазначив, що на сьогоднішній день місто уклало договір із ДП "Газ-Тепло" на постачання газу в опалювальному сезоні 2006-2007. При цьому він зазначив, що місто ще має борг перед постачальником газу 5 млн гривень.\nЗа інформацією Чуба, дотепер не надійшли кошти,обіцяні віце-прем’єр-міністром, міністром будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства Володимиром Рибаком. Під час свого візиту в Алчевськ 13 жовтня він пообіцяв виділити 3,5 млн гривень на ремонт котельні "Східна".\nЗа словами Чуба, Алчевськ на ліквідацію наслідків аварії одержав 14,3 млн гривень.\nНагадаємо, 22 січня о 12:00 на одній з мереж магістрального теплопроводу Алчевська відбувся прорив труби (діаметр 800 мм) від центральній котельні "Східна", у результаті чого без теплопостачання залишилися близько 700 з 836 житлових будинків.


Авіаквитки Бордо - Краків: купити квиток дешево - ціна від $57 - tripmydream\nДешеві авіаквитки Бордо — Краків\nДешеві авіаквитки Бордо Краків Бордо - Краків\nРейси з Кракова в Бордо\n06 Груд, 2022\nНайдешевший авіаквиток з Бордо в Краків , знайдений нашими користувачами за останні 48 годин. Що не є офертою.\nІнформація про найдешевші рейси з Бордо в Краків\nДешеві авіаквитки з Бордо в Краків\nДешеві авіаквитки з Бордо в Польщу\n25 Груд 2022, Нд\nКоли найдешевші авіаквитки з Бордо до Кракова\nВизнач найкращий час для свого перельоту з Бордо до Кракова. Порівняй ціну на квитки залежно від сезону і температури повітря.\nСкільки коштують квитки Бордо - Краків залежно від місяця вильоту.\n03 Січ, Вт - 17 Січ, Вт\n04 Бер, Сб - 07 Бер, Вт\n29 Тра, Нд - 29 Тра, Нд\n11 Чер, Сб - 20 Груд, Вт\n01 Лис, Вт - 20 Груд, Вт\n06 Груд, Вт - 20 Груд, Вт\nКупити авіаквитки з Бордо в Краків\nСайт вигідних подорожей tripmydream допоможе тобі знайти та купити квитки на літак з Бордо в Краків по самій низькій ціні. За допомогою нашого сервісу ти можеш легко порівняти пропозиції від різних авікомпаній, знайти найзручніші та найвигідніші перельоти, а також дізнатися в якого онлайн-продавця буде дешевше всього купити обрані авіквитки.\nАвіаквитки туди й назад: Бордо - Краків - Бордо\n$57 - це мінімальна ціна авіаквитка в обидві сторони, з Бордо в Краків та назад, знайдена нашими користувачами за останній час.\nДізнатися напевно, скільки коштує квиток на літак Бордо - Краків можна, подивившись вартість вкитка на конкретні дати, а потім перейшовши на сайт онлайн-продавця. Ціни в нашому агрегаторі авіаквитків оновлюються з невеликою затримкою та можуть змінитися за цей час.\nІнформація про рейс Бордо - Краків\nТаблиця з базовою інформацією про рейси за напрямком Бордо – Краків\nНайвигідніший час для покупки квитка на літак Бордо – Краків — за 4 дні до вильоту. А найдорожче купувати квиток — за 1 день до вильоту.\nПідходь до планування поїздки з розумом і почни відстежувати вартість квитків заздалегідь. Так у тебе буде більше шансів знайти найвигідніший переліт з Бордо до Краків .\nПопулярні авіакомпанії, які виконують рейси Бордо - Краків:\nПрямі рейси з Бордо в Краків виконують авіалінії: Ryanair (вівторок, субота)\nПрямі рейси – найзручніший та найшвидший переліт у будь-яке місце. Але якщо для вас важливо знайти найдешевший авіаквиток, то рекомендуємо звернути увагу на рейси з Бордо в Краків з пересадками: в більшості випадків непрямі рейси займають більше часу, але дозволяють суттєво зекономити.\nВсе що потрібно знати перед польотом. Корисна інформація для вашого перельоту з Бордо в Краків\nКорисна інформація, статистика і факти про маршрут з Бордо до Кракова\nСкільки коштує найдешевший авіаквиток Бордо – Краків?\nНайдешевший квиток на літак з Бордо до Кракова, який знайшли наші користувачі за останні 48 годин, коштує $57 в обидва боки.\nКоли краще купувати авіаквитки Бордо – Краків?\nНайдешевші квитки на літак Бордо – Краків можна купити за 184 дні до вильоту.\nКоли авіаквитки Бордо – Краків найдешевші?\nСічeнь, Лютий, Березень – місяці, коли квитки на літак з Бордо до Кракова будуть коштувати дешевше за все. Найвигідніший день вильоту - Поеділок, а найдешевший час - ніч.\nЯкі авіакомпанії пропонують найдешевші авіаквитки Бордо – Краків?\nНайдешевші квитки на літак з Бордо до Кракова пропонують: Ryanair.\nЯкі авіакомпанії здійснюють прямі рейси з Бордо до Кракова?\nРейси без пересадок на маршруті Бордо – Краків пропонують наступні авіакомпанії: Ryanair.\nСкільки летіти з Бордо до Кракова?\nМінімальний час польоту Бордо – Краків становить 3 год. 45 хв.\nСкільки кілометрів від Бордо до Кракова?\nВідстань від Бордо до Кракова становить 1644 км.\nРейс з Києва в Геную Рейс з Єкатеринбурга в Варшаву Рейс з Турина в Барселону Рейс з Києва в Харків Рейс з Кіпру в Москву Рейс з Мілана в Родос Рейс з Усть-Каменогорська в Караганду Рейс з Джуби в Ош Рейс з Сочі в Самару Рейс з Філадельфії в Бостон Рейс з Санкт-Петербурга в Новосибірськ Рейс з Томська в Москву Рейс з Дюссельдорфа в Будапешт Рейс з Одеси в Дубай Рейс з Кракова в Делі\nРейс з Бордо в Львів Рейс з Бордо в Москву Рейс з Бордо в Венецію Рейс з Бордо в Барселону Рейс з Бордо в Стамбул Рейс з Бордо в Женеву Рейс з Бордо в Харків Рейс з Бордо в Київ Рейс з Бордо в Варшаву Рейс з Бордо в Прагу Рейс з Бордо в Ніццу Рейс з Бордо в Париж\nз Нюрнберга в Краків\nз Ріміні в Краків\nРейс з Штутгарта в Краків Рейс з Пальми в Краків Рейс з Риму в Краків Рейс з Гельсінкі в Краків Рейс з Івано-Франківська в Краків Рейс з Уфи в Краків Рейс з Вроцлаву в Краків Рейс з в Краків Рейс з Талліну в Краків Рейс з Москви в Краків Рейс з Відня в Краків Рейс з Лидса в Краків Рейс з Ліверпуля в Краків Рейс з Бєлгорода в Краків Рейс з Берліна в Краків\nавіаквитки в Бордо Харків - Греція авіа Київ - Единбург літак авіаквитки Краснодар - Венеція Новый Уренгой - Уфа авіаквитки квитки Пловдив - Москва авіаквитки Екатеринбург - Ташкент прямий авіаквитки Тбілісі - Уфа квитки на літак Подгорица - Москва квитки Варшава - Краків\nНімеччина Австрія Фінляндія Перу Коста-Ріка Естонія Єгипет США Мартинюк Нова Зеландія Всі країни\nОльборг Тель-Авів Маніла Рас-Аль-Хайма Гетеборг Ургенч Солт-Лейк-Сіті Альмерія Варадеро Чикаго Всі міста\nОдеса - Рим Єкатеринбург - Куала-Лумпур Тегеран - Стамбул Москва - Кота-Кінабалу Кемерово - Абу-Дабі Іркутськ - Пхукет - Стамбул Київ - Брюгге Казань - Коломбо Дніпропетровськ - Ібіца Всі напрямки\nФеренца Ліста Аль-Мактум Хамад Гамбург Бориспіль Відень-Швехат Дубай Харків О'Хара Кеннеді Всі аеропорти\nAirAsia All Nippon Airways Cathay Pacific China Southern Airlines Ryanair Air Astana Sky Airline Air India Swiss Korean Air Всі авіакомпанії