Спалах епідемії показав людям та громадським організаціям їхню силу та скриті можливості - Фонд «Демократичні ініціативи» ім. Ілька Кучеріва\nСпалах епідемії показав людям та громадським організаціям їхню силу та скриті можливості\nСвітова пандемія COVID-19 завдала значного удару не тільки по системах охорони здоров'я, економіці та підходам до управління державою. Вона також створила низку додаткових проблем для представників громадянського суспільства, загостривши критичні проблеми. Українські ГО не мали можливості довго розмірковувати над тим, як епідемія та карантин поламали їхні програмні плани та скасували заплановані активності. Натомість вони мали швидко адаптуватись до нових реалій, щоб і надалі допомагати українцям та всім, хто вкрай потребував допомоги та правдивої інформації.\nУ цьому спеціальному випуску ньюзлетера програми USAID сприяння громадській активності «Долучайся!» - розмова з українськими громадськими активістами, які переглянули роботу своїх організацій в умовах жорстких реалій COVID-19. Ми також розкажемо про результати нещодавнього опитування українських громадських активістів щодо адаптації до карантину та впливу пандемії на громадянське суспільство в Україні та світі.\nПропонуємо інтерв'ю з науковим директором Фонду "Демократичні ініціативи" імені Ілька Кучеріва, професором політології НаУКМА Олексієм Гаранем.\nДля нас період, починаючи з березня, взагалі став непростим, адже з життя пішла Ірина Бекешкіна. Це був значний удар і для нас, і для усього громадянського суспільства. Більш того – цей удар збігся з початком карантину. Ми опинились в дуже складній ситуації і мали перебудовувати свою роботу. Крім того, в цей період почались деякі інсинуації щодо нашого фонду – почали поширювати чутки про «продаж» нашої організації. Довелося навіть зробити публічну заяву, бо неправда боїться світла. Тому ще раз хочемо наголосити – ми продовжуємо свою роботу і далі. У нас є згуртована команда, є підтримка засновників, правління і наших донорів. І нікому ми не плануємо продаватись. Навпаки, покоління молодих аналітиків, виховане Бекешкіною, продовжує її справу, демонструючи несприйняття маніпулятивності і тенденційності. Щодо роботи під час карантину, то спочатку всі були шоковані і не знали «а як же воно буде». Проте достатньо швидко всі змогли перебудуватись. І це не тільки про нас, це й про інші організації. За результатами нашого опитування 44 з 75 представників українських ГО сказали, що робота їхніх організацій змінилась із розгортанням пандемії COVID-19 в Україні. Як і іншим організаціям, нам довелося переглянути свої плани. Так, зарубіжні конференції та поїздки – перенеслись. Ми сподіваємось, що восени зможемо реалізувати те, що було заплановано на період карантину. Так, будемо частину заходів проводити в онлайн. Але багато речей хочеться зробити в форматі особистого спілкування.\nЗвичайно, ми почали активно використовувати Zoom, Google Hangouts. Як представник старшого покоління, я раніше ставився скептично до онлайн-конференцій, вебінарів тощо. Але виявилось, що багато речей ми можемо робити і у віртуальному світі. Навіть в умовах карантину ми запускаємо нові продукти. Один із них – проект «Політичний квартал». Також зараз ми проводимо онлайн прес-конференції і презентації. Якщо говорити про журналістів – вони все таки більше роблять акцент на обговоренні проблем карантину, а інші суспільно важливі речі беруть до уваги якось не активно. Карантин і пандемія зараз забивають інфопростір. А політологи «перетворились» на вірусологів і епідеміологів. В усіх наших продуктах ми зараз робимо акцент на візуалізацію і, поряд зі звичайними даними наших досліджень, подаємо і діаграми. Цим ми маємо завдячуємо нашим молодим аналітикам. Таку візуалізацію ми використовуватимемо й надалі.\nЩо, на вашу думку, стало найскладнішим для українських ГО? Які на вашу думку є три топ-виклики для громадянського суспільства в Україні\nЗа результатами нашого дослідження, ми можемо сказати, що спалах епідемії не мав вирішального впливу на громадянське суспільство. Під час пандемії не відбулосьь кардинальних змін впливу партійно-політичних структур та незалежних громадянських структур. Так вважає більшість опитаних нами. Можливо, ми просто зараз не про все знаємо, що відбувається в секторі громадянського суспільства. Не всі історії успіху розказані і поширені. Є волонтерська активність, є громадські організації, які активно працюють і виявили себе в нових умовах. І тут нам можуть допомогти журналісти і донори – для пропагування нових методів роботи ГО у кризових ситуаціях. Щодо топ викликів громадянського суспільства, то результати нашого опитування показали, що проблеми, які були до карантину, залишаться і після нього. Тут змін не відбудеться. Основними проблемами, які стоять сьогодні на шляху взаємовідносин НУО з владою є небажання влади йти на співпрацю, упереджене ставлення до НУО, пасивність і байдужість населення, зневіра, непрозорість влади, відсутність інформації про її рішення. Спалах епідемії показав людям та ГО їхню силу та скриті можливості. В таких екзистенційних ситуаціях в усіх країнах люди виявляють як найкращі, так і найгірші риси. З одного боку, мобілізувалися волонтери і громадські активісти, а з іншого – вияви егоїзму, прагнення захищати саме себе (наприклад, реакція на обсервацію тих, хто прилітав з Китаю, чи поведінка тих, хто втікав з обсервації). І так само і в діях влади – хтось повів себе належним чином, а хтось допустився серйозних комунікаційних і навіть стратегічних помилок.\nЯкі топ-три активності/ініціативи були на піку популярності під час карантину?\nЗа даними нашого опитування, це було проведення інформаційного роз’яснення стосовно пандемії, надання правової допомоги, кооперація волонтерів, допомога вразливим групам населення і лікарям. Але ми також запитували чим перш за все повинні займатись ГО в умовах пандемії. І тут теж були цікаві результати, відмінні від попереднього пункту. Ці результати показують необхідність звичних для нас напрямків роботи, які були й до карантину. Серед них – контроль за діяльністю влади, захист соціально уразливих груп, проведення аналітичних досліджень та надання юридичної та іншої допомоги. Як бачите мова йде про традиційні завдання громадянського сектору. І це те, що всі ми будемо робити і надалі.\nОчевидно, що зараз це масові акції – їх і не можна, і дуже важко проводити. Але, попри це, ми бачимо, як підприємці виходять з вимогою послабити карантин. У березні почались дуже тривожні моменти навколо Мінських домовленостей. Тут масових акцій не було, натомість були спільні заяви від ГО («Демініціативи» були серед ініціаторів, у тому числі і як члени Громадської Ради при МЗС), але якщо виникне критична ситуація – люди вийдуть.\nРезультати нашого опитування говорять про те, що відносини громадянського суспільства та держави під час кризи мають бути партнерськими. Серед основних механізмів, через які громадські організації можуть найбільш ефективно впливати на владу, більшість опитаних, назвали: активну взаємодію з засобами масової інформації; звернення до світової спільноти та міжнародних організацій (хоча цим зловживати теж не варто, щоб не «заспамити» інфопростір); розробку і просування матеріалів з аналізу політики та відповідних рекомендацій та утворення сильних об’єднань (асоціацій, рухів) громадських організацій. Першочергово громадські організації повинні зосереджувати свою активність на захисті громадянських прав та свобод, а також на контролі за владою та протидії корупції. Тобто, це ті питання, які були важливі і до пандемії, і залишаться після неї. Нова влада продовжує ставитися упереджено до громадянського суспільства. Але дивлячись на наші контакти – можна говорити і про налагодження нових партнерств. У нас наприклад – з Українським інститутом національної пам’яті, з якими «Демініціативи» скооперувалися у проведенні дослідження з питань історичної пам’яті напередодні 8-9 травня. І, до речі, результати цього опитування з деяких питань виявилися неочікувано позитивними.


Laguna.ua | Ручки кулькові Ручка кулькова автоматична STABILO MARATHON. Ціна, купити за 77грн Ручка кулькова автоматична STABILO MARATHON в Амвросіївці. Ручка кулькова автоматична STABILO MARATHON: огляд, опис, продаж.\nРучка кулькова автоматична STABILO MARATHON, синя 318F1041Амвросіївка Окуповано, не обслуговується+ Бонус 1\nВ Дніпрі вул. Панікахи, 2 (НПО Орбіта, 11 корпус, стара прохідна, оф.206). Всі населені пункти України обслуговуються через транспортні компанії, наприклад "Нова Пошта". З точки зору отримання замовленого товару нашими представництвами можна вважати точки видачі наших партнерів, компаній-перевізників. З інших точок зору представництв окрім Дніпро не існує.Де і як подивитись на товар Ручка кулькова автоматична STABILO MARATHON в Амвросіївці?\nКупити Ручка кулькова автоматична STABILO MARATHON, синя 318F1041 в інтернет-магазині Лагуна (можливо в кредит, на виплат) в містах, селищах міського типу та селах: Амвросіївка, Агрономічне, Артемівка, Білоярівка, Благодатне, Бондарівське, Василівка, Велике Мішкове, Вербівка, Войковський, Володарського, Грабське, Григорівка, Дзеркальне, Єлизавето-Миколаївка, Житенко, Зелене, Карпово-Надеждинка, Катеринівка, Квашине, Киселівка, Кленівка, Кобзарі, Комишуваха, Котовського, Кошарне, Кутейникове, Ленінське, Лисиче, Мала Шишівка, Манич, Мережки, Металіст, Многопілля, Мокроєланчик, Нижньокринське, Новоамвросіївське, Новоєланчик, Новоіванівка, Новоклинівка, Новопетрівське, Новоукраїнське, Обрізне, Овочеве, Олексіївське, Ольгинське, Павлівське, Петренки, Петропавлівка, Побєда, Покровка, Полтавське, Придорожне, Родники, Рубашкине, Русько-Орлівка, Садове, Свистуни, Свободне, Семенівське, Сіятель, Степано-Кринка, Трепельне, Улянівське, Успенка, Федорівка, Харківське, Червоносільське а також в усіх інших населених пунктах України


БЕРЕГИНЯ (ОБЕРЕГА)\nБЕРЕГИНЯ (ОБЕРЕГА) — найстаровинніша богиня добра і захисту людини від усілякого зла. На думку академіка Б. Рибакова, культ Б. започаткувався в первісні часи, коли протоукраїнці приносили жертви упирям і берегиням (у чому „проявився дуалістичний анімізм: задобрювання чорних сил і вдячність охоронним берегиням”).\nЗ часом, згідно з еволюцією релігійних уявлень, Б. стає'„хатньою” богинею, захищаючи оселю, <всю родину, надто — малих дітей від хвороб, лютого звіра, смерті тощо.\nЗображалася (вишивалася) на білих рушниках, що вивішувалися над вікнами й дверима і, за наївними уявленнями, мали захищати домівку від чорних сил. Схематичний образ Б. вишивався на одягові, вирізьблювався на дереві (на віконницях, дверях, ґанках і т. п.). Невеликі зображення Б. (глиняні чи мідні обереги) українці носили на грудях.\nТрадиційний малюнок Б. — символічна постать жінки з застережливо піднятими руками.


Корисна дієта здорового харчування: меню на тиждень | Здоров'я\nВідповіді на питання. > Здоров'я > Корисна дієта здорового харчування: меню на тиждень\nКорисна дієта здорового харчування: меню на тиждень\nЯкщо ви вже коли-небудь намагалися схуднути за допомогою різних експрес-дієт або монодієт, таблеток, чаїв і т. д., то ви, найімовірніше, переконалися в тому, що всі перераховані вище методи не здатні дати довгострокових результатів або є і зовсім неефективними. По-справжньому дієвої і нешкідливою завжди залишається і буде залишатися лише дієта здорового харчування. Вона не передбачає ніяких голодувань, маси заборон на продукти, суворого дотримання меню та інших жорстких рамок. Все, що вам потрібно – це здорова натуральна їжа.\nЗвичайно ж, такий режим харчування не дозволить вам скинути 5-6 кілограм за лічені дні, як це обіцяють монодієти. Зате ви будете худнути без шкоди для здоров’я і стабільно.\nЯкщо ви вирішили худнути за допомогою здорового харчування, ви повинні розуміти, що це не тимчасова дієта, а справжній образ життя. Розраховуючи дотримуватися такий режим протягом декількох тижнів, щоб в результаті повернутися до смаженої картоплі і майонезу, навряд чи ви досягнете яких-небудь істотних результатів. Але не варто лякатися, адже здорова їжа – це не тільки сирі овочі і фрукти. Ви здивуєтеся, як багато корисних і низькокалорійних страв можуть бути смачними, поживними і різноманітними.\nЧитайте також: Слов’янська дієта\nЗразкове меню на тиждень для здорового харчування\nПонеділок: сніданок – близько 100 грамів вівсяної каші, омлет з одного яйця, кава зі знежиреним молоком; другий сніданок – один будь-який фрукт і 100 грам нежирного сиру; обід – 200 грам риби, приготованої на пару, бурий рис, салат із зелені, помідорів і огірків; полудень – склянка овочевого соку, 2 зернових хлібці; вечеря – 150 грам вареного яловичого м’яса, овочевий салат.\nВівторок: сніданок – 100 грам вівсянки, склянка знежиреного молока, грейпфрут; другий сніданок – будь-який фрукт, 100 грам нежирного сиру; обід – куряче філе, приготоване на пару, 200 г тушкованої капусти; полуденок – апельсиновий сік, сухарик; обід – 150 грам варених креветок, 250 грамів салату зі свіжих овочів.\nСереда: сніданок – 100 грамів вівсяної каші, стакан свіжовичавленого апельсинового соку, один банан; другий сніданок – склянка овочевого соку, кілька хлібців; обід – 100 грам приготованого на пару курячого філе, бурий рис, салат зі свіжих овочів; полуденок – яблуко і 100 грам нежирного сиру; вечеря – 100 грам курячого філе, приготованого на пару або спеченого на решітці, 200 грам салату з помідорів і зелені.\nЧетвер: сніданок – 100 грамів вівсяної каші, стакан нежирного кефіру, банан; другий сніданок – салат зі свіжих фруктів, заправлений питним нежирним йогуртом; обід – 200 грам риби, приготованої на пару, 100 грам бурого рису, 200 грам салату з зелені і помідорів; полуденок – будь-який фрукт, нежирний сир; вечеря – овочевий салат і 100 грам вареної яловичини.\nП’ятниця: сніданок – 100 грам мюслі, склянка нежирного кефіру банан; другий сніданок – будь-який фрукт і нежирний сир; обід – 200 грам риби, приготованої на пару, 100 грам рису, овочевий салат; полуденок – сухар і апельсиновий сік; вечеря – 100 грам курної філе на пару, салат зі свіжих овочів.\nСубота: сніданок – 100 грам вівсянки, склянка молока; другий сніданок – будь-який фрукт і нежирний сир; обід – 200 грамів риби на пару, 100 грам рису, овочевий салат; полуденок – фруктовий салат, заправлений йогуртом; 100 грам курячого філе, овочевий салат.\nНеділя: сніданок – яблучний сік, омлет з двох яєць; другий сніданок – нежирний сир, банан; обід – відварна яловичина, овочевий салат; полуденок – будь-який фрукт і йогурт; вечеря – куряче філе, овочевий салат.\nЧитайте також: Дієта тиждень\n« Меню для ефективної дієти до літа\nСитне і смачне харчування на тиждень для схуднення »


Купити ВАКСОЛ СПРЕЙ 10МЛ* в Києві недорого від Viridis\nВАКСОЛ СПРЕЙ 10МЛ*\nФВ МЕДИКЕЛ ЛЛП;\nЕфективність продукту обумовлена пом'якшуючими і зволожуючими властивостями оливкової олії. При надмірному утворенні сірки Ваксол сприяє природному очищенню слухового проходу, при недостатньому - зволожує і захищає слуховий прохід від подразнення і проникнення інфекції.\nКлінічно доведено, що Ваксол попереджає сухість шкіри в слуховому каналі, зменшує свербіж і подразнення. Завдяки розпилювачеві виходить дрібнодисперсне розпорошення (об'єм однієї дози розпилення - 50 мкл), мікрокраплі засобу Ваксол поглинаються всією поверхнею шкіри слухового проходу і сірчаною пробкою, остання розм'якшується, руйнується і видаляється природним шляхом. Завдяки антимікробним і антигрибковим властивостям оливкової олії, Ваксол створює захисний бар'єр в вушному проході при використанні перед купанням у відкритих водоймах і басейнах.\nВаксол сприяє усуненню інфекції при лікуванні і запобігає проникненню інфекції в зовнішнє вухо. Ваксол має протизапальну та знеболюючу дію завдяки вмісту поліфенолів і олеоканталу.\nАнатомічна форма розпилювача запобігає його надмірному проникненні в слуховий прохід. Після використання засобу Ваксол відсутня необхідність в додатковому промиванні вух.\nФлакон містить 200 доз, чого достатньо для 6 місяців використання.\n-дорослим і дітям при сірчаних пробках і надмірному утворенні сірки, а також при надмірній сухості слухового проходу;\n-після грибкових захворювань або використання вушних анальгетиків та антибіотиків;\n-користувачам слухових апаратів і вушних гарнітур з метою профілактики утворення сірчаних пробок;\n-під час купання в басейнах і відкритих водоймах для попередження вушних інфекцій;\n-дітям у разі наявності «молочних» пробок.\nБезпосередньо перед використанням спрей зігріти в долонях, збовтати і натиснути на розпилювач 1-2 рази для його активації (якщо розпочали новий флакон). Потягнути вушну раковину м'яко вгору і назад. Тримаючи флакон вертикально, голівку дозатора слід направити в слуховий прохід і натиснути на розпилювач.\nВикористовувати Ваксол 1-2 рази в тиждень по 1 аплікації в кожне вухо з метою профілактики утворення сірчаних пробок при підвищеному утворенні сірки або проблеми з природним виведенням вушного секрету. При наявності сірчаної пробки використовувати Ваксол по 1-2 аплікації у вухо протягом 4-5 днів, виконуючи легкий масаж ділянки козелка. Пробка руйнується і видаляється самостійно. При підвищеній щільності сірчаної пробки або анатомічно вузькому зовнішньому слуховому проході може знадобитися вимивання залишків пробки. В цьому випадку рекомендується звернутися до лікаря.\nПри купанні у відкритих водоймах або в басейні з метою запобігання грибкових і бактеріальних захворювань вух використовувати Ваксол по 1 аплікації 1 раз на добу в кожне вухо протягом усього періоду купання. Після протигрибкової / антибактеріальної терапії використовувати Ваксол по 1 аплікації 1 раз на добу протягом тижня.\nНасадку дозатора можна знімати і промивати.\n-особам з пошкодженою барабанною перетинкою або болем у вусі перед використанням засобу Ваксол необхідно проконсультуватися з лікарем;\n-використання засобу Ваксол не має вікових обмежень, але перед використанням у дітей у віці до 1 року необхідно проконсультуватися з лікарем;\n-не використовувати при підвищеній чутливості або алергії на оливкову олію;\n-випадки передозування засобом Ваксол не описані;\n-в разі виникнення незвичайної реакції необхідно припинити використання засобу Ваксол і звернутися до лікаря.\nУмови відпуску : без рецепта\nВиробник : HL Healthcare LTD, Велика Британія


МВФ не вважає Україну бідною країною, що розвивається » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nПро це йдеться в дослідженні МВФ щодо макроекономічної ситуації в низькодохідних країнах, що розвиваються, опублікованому Фондом, передає УНІАН.\nУ МВФ відзначили, що в 2014 році рівень доходів в Україні в перерахунку на одного громадянина був на 14% нижче рівня, до якого країни включаються в групу низькодохідних (2 330 доларів річного доходу).\nПроте Україна не була включена в групу низькодохідних країн у зв'язку з тим, що основною причиною зниження доходів став військовий конфлікт.\n"Падіння рівня доходів в Україні в основному відображає вплив військового конфлікту", - підкреслили у Фонді.\nПри цьому Україна не була включена до групи низькодохідних країн і в 2018 році, оскільки структура її економіки є типовою для країн з ринковою економікою.\n"Рівень бідності в Україні, структура зайнятості, тривалість життя і рівень освіти є типовими для EME (emerging market economies, країни з ринковою економікою - ЕП)", - повідомили в МВФ.


Післяматчеві коментарі гравців "Волині". 30-03-2012 Премьер-лига - UA-футбол\nПісляматчеві коментарі гравців "Волині"\n30 марта 2012, пятница. 23:56\nГравці "Волині" поділился своїми враженнями від перемоги над донецьким "Металургом".\nСергій Сімінін, захисник, капітан команди:\n- Сергію, коли відчув, що «металургам» вже не відігратися?\n- Напевне за кілька хвилин до фінального свистка. А до цього напруга все одно була. Попри перемогу важкий видався матч. Дощ йшов, поле в’язким було, всі дуже втомилися і віддалися грі. Але ми дуже зараз задоволені.\n- Тепер вже можна розтаємничити установку на матч Анатолія Демяненка…\n- Васильович радив не викидуватися вперед сильно, грати компактно, один за одного відповідати, страхувати зони. Думаю, що ми все це виконали.\nДушан Савіч, нападник, автор голу і двох результативних передач:\n- Ми дуже концентровано грали сьогодні – так попросив тренер перед матчем. Виконали усе, як казав. Коли забивав другий гол, відразу вирішив, що трохи потримаю м’яча, пройду вперед і битиму. Удар вдався (сміється). А коли третій гол Майкон провів, я переживав, щоб він в офсайд не вліз. Майкон гарно відкрився і забив, дуже за нього радий.\nСергій Пилипчук, півзахисник:\n- Сергію, не здалося, що суперник трохи недооцінив вас?\n- Та не думаю… У них також у першому таймі два моменти були. Просто ми ліпше зіграли. На установці Анатолій Васильович наголосив на уважному ставленні до кількох гравців суперника. Ще відзначу, що газон трохи був в’язким сьогодні, важко було грати тільки у комбінаційний футбол, але ми дуже цього прагнули, не грали на «відбій».\nУ другому таймі у них тільки один момент був непоганий, коли Дімітров пробивав. Денис Шеліхов молодець, нам передалася його впевненість, дякуємо йому.\n- Ти мав гарну нагоду на початку матчу…\n- Так, бив в дотик після пасу Майкопа. Чесно кажучи, не цілився в дальній кут, просто намагався у ворота потрапити, а вийшов небезпечний момент, шкода, що біля стійки м’яч пройшов.


Епідемічна ситуація з небезпечних інфекційних хвороб\nЕпідемічна ситуація з небезпечних інфекційних хвороб (29/12/2015)\nЗа даними Всесвітньої організації охорони здоров’я (далі - ВООЗ), під час спалаху хвороби, спричиненої вірусом Ебола, у Гвінеї, Ліберії, Сьєрра-Леоне та країнах з імпортованими випадками та обмеженою передачею збудника виявлено 28637 хворих, з яких 11315 померли.\nЗа період з 20 по 27 грудня нові випадки захворювання не зареєстровані. Закінчилось 21-денне спостереження за особами, які спілкувались у вогнищі з трьома хворими з підтвердженим лабораторно діагнозом у Ліберії. Встановлено, що дане вогнище обумовлене довготривалим перебуванням вірусу в організмі клінічно здорової людини, яка перенесла захворювання. У разі відсутності нових випадків захворювання, 14.01.2016 Ліберія буде оголошена вільною від циркуляції вірусу Ебола.\nЗ 20 по 27 грудня у Гвінейській Республіці проведені дослідження понад 500 взірців біологічного матеріалу на вірус Ебола; в усіх випадках отриманий негативний результат.\n7 листопада поточного року ВООЗ оголосила про припинення передачі вірусу Ебола у Сьєрра-Леоне. У країні розпочався 90-денний період посиленого нагляду, що за планом триватиме до 5 лютого 2016 року.\nУ засобах масової інформації з’явились повідомлення про випадки захворювання на легіонельоз серед мешканців іспанського міста Мансанарес. На сьогодні зареєстровано 2054 випадки захворювання, 46 хворих госпіталізовані до лікувальних закладів; шестеро з них знаходяться у важкому стані. Двоє чоловіків 73 та 84 років вже померли від захворювання. Проводяться заходи з метою встановлення джерела захворювання.\nЛегіонельоз – гостре інфекційне захворювання, яке характеризується високим показником летальності – до 40%.\nУ 2015 році випадки захворювання в Україні не зареєстровані. Результати епідеміологічного розслідування спалахів і поодиноких випадків легіонельозу попередніх років підтверджують, що виникнення захворювання зумовлене використанням у промисловості і побуті систем рециркуляторного типу, які використовувались як джерела водного аерозолю.\nЗараження людини відбувається при вдиханні контамінованого легіонелами дрібнодисперсного водного аерозолю, що утворюється в процесі роботи різноманітних технічних систем, куди легіонели потрапляють із природного навколишнього середовища.\nШляхи передачі легіонер – повітряно-пиловий та повітряно-крапельний. Факторами передачі збудника можуть бути повітря, пил, дрібнодисперсний мікробний аерозоль, який утворюється при експлуатації водяних систем.\nВисокий ризик зараження є у персоналу, який здійснює технічне обслуговування та ремонт водяних систем охолодження і кондиціювання. При порушенні правил експлуатації устаткування, його несправності та наявності сприятливих умов для розповсюдження контамінованого мікробного аерозолю, зараженню можуть піддаватись інші групи населення. Сприйнятливі до інфекції частіше особи літнього віку та діти. Людина є біологічним тупиком для збудника. Фактів передачі збудника від людини до людини не доведено. Безсимптомні форми захворювання часто супроводжуються виробленням антитіл. У тварин, птахів та членистоногих наявність збудника у природних умовах не встановлена.\nЛегіонели розмножуються і накопичуються у природних та штучних водоймищах із різноманітними фізичними, хімічними і біологічними характеристиками, у т.ч. з широким діапазоном температури води – від 5,7оС до 63оС, рН – 5,5-8,1. Легіонели є симбіонтами фотосинтезуючих синьо-зелених водоростей, що значно підвищує їхню стійкість та сприяє аерозольному поширенню збудника. В асоціаціях з синьо-зеленими водоростями легіонели можуть розповсюджуватись при розпиленні на відстань до 30-50 км. Внутрішньоклітинне паразитування легіонел у найпростіших (ґрунтових і водяних амебах, джгутикових) створює сприятливі умови для розмноження збудника у природних і штучних екосистемах. При несприятливих умовах легіонели можуть тривалий час зберігатись в цистах амеб, що захищає їх від дії високих концентрацій дезінфекційних засобів.\nВиявлено контамінацію легіонелами штучних екосистем, що знаходяться на промислових і комунальних об’єктах (механічні вугільні фільтри, накопичувальні резервуари води, питні титани, оборотні реформінги, градирні, системи вентиляції та кондиціонування повітря, фонтани, басейни, душові). Високі показники заселення легіонелами води зареєстровано на підприємствах, у технологічний цикл яких входять системи рециркуляторного типу, що свідчить про їхню значну потенційну епідемічну небезпеку.\nРівень колонізації поверхонь різного санітарно-технічного устаткування залежить від виду матеріалу. Концентрація легіонел у воді, що містить гуму і тефлон, зростає на декілька порядків. Менше піддаються мікробній колонізації мідні, силіконові та сталеві поверхні.\nЛегіонели, при попаданні в організм людини аспіраційним шляхом, пошкоджують різні органи дихання, частіше нижні бронхіоли і легені. Інкубаційний період (період від моменту зараження до появи перших клінічних ознак) становить від 2 до 10 днів, частіше – 5-7 днів.\nПеребіг захворювання може бути як гостре респіраторне захворювання без пневмонії (гарячка Понтіак) і власне «хвороби легіонерів» - тяжкої легіонельозної пневмонії.\nДіагноз захворювання встановлюється на підставі клінічних ознак, даних епідеміологічного анамнезу та підтверджується результатами лабораторних досліджень.\nПрофілактичні заходи спрямовані на зниження рівня забруднення легіонелами водяних штучних екосистем, попередження розмноження легіонел у водяних штучних екосистемах. попередження розбризкування води та утворення аерозолів із води закритих водяних систем.\nЗниження рівня забруднення штучних екосистем проводиться шляхом дезінфекції водних резервуарів та інших ємностей води, що входять до цих систем.\nДля знезараження систем опалення, водопостачання чи інших систем циркуляції, воду нагрівають до температури понад 80оС протягом доби. З цією метою можна застосовувати сполуки активного хлору, які забезпечують концентрацію залишкового хлору 1-3 мг/л, або інші дозволені до використання дезінфекційні засоби.\nБільшість стояків, що використовують у промислових системах кондиціонування та охолодження, функціонують при параметрах температури води, які є оптимальними для розмноження легіонел - 20-45оС. Тому регулярне очищення від мулистих осадів, шумовиння, слизу, шлаків, органічних відкладень та інших домішок з наступною дезінфекцією усіх ділянок водяних систем біоцидними препаратами, що запобігають розмноженню легіонер, є обов’язковим.\nПопередження розбризкування води та утворення аерозолів із замкнутих водяних систем досягається шляхом усунення технічних поломок.\nЗа даними ВООЗ і Міністерства охорони здоров’я та соціального забезпечення Танзанії у країні на початок грудня 2015 року виявлений 9871 хворий на холеру, з яких 150 померли. Випадки захворювання зареєстровані у наступних районах: Дар-Ес-Салам (4482 випадки), Танга (1398), Сінгіда (861), Мванза (504), Мара (436), Кігома (353), Додома (284), Морогоро (248), Аруша (239), Пвані (222), Кагера (128), Шиньянга (96), Лінді (78), Геіта (48), Руква (28), Маньяра (25), Табора (12), Іринга (2 ) і Кіліманджаро (2 випадки).\nУ Занзібарі зареєстровано 425 випадків захворювання; 9 хворих вже померли. Кількість випадків, які реєструються щоденно, зменшується. Однак через наближення сезону дощів, за прогнозами, сильнішого за останні 20 років, явища Ель-Ніньо, можна чекати значних повеней і незвичайно надмірних опадів, що може сприяти підвищенню рівня передачі збудника захворювання.\nМіністерством охорони здоров’я та соціального забезпечення Танзанії вживаються профілактичні заходи щодо ліквідації спалаху, у т.ч. посилені заходи щодо знезараження води, організовані заходи з соціальної мобілізації. .\nВООЗ оцінює ситуацію в країні як напружену, але не вводить будь-які обмежувальні заходи на поїздки та торгівлю в Республіці Танзанія.


Дешеві авіаквитки з Мюнхена в Лузи - купити квиток по низькій ціні на aviakiosk.com.ua\nМюнхен - Мюлуз\nНайдешевші авіаквитки з Мюнхена в Лузи\nСервіс aviakiosk.com.ua показує, скільки вартує квиток на переліт Мюнхен — Мюлуз. Ми допоможем вам вибрати і купити дешеві авіаквитки з Мюнхена в Лузи. Ми порівнюєм ціни на білети на рейси між містами Мюнхен — Мюлуз по всім авіакомпаніям і найпопулярнішим сервісам бронювання. Сервіс знаходить найдешевші квитки на літак з Мюнхена в Лузи без націнок і комісій.\nЗворотні рейси з Луз в Мюнхен\nКалендар низьких цін на авіаквитки з Мюнхена в Лузи\nНаш сервіс регулярно моніторить ціни на авіаквитки из Мюнхена в Лузи в різних системах бронювання, і показує вам найвигідніші та найзруніші варіанти як прямих рейсів, так і рейсів з пересадкою. Наш лагоритм формує розклад найдешевших рейсів, який допоможе вам вибрати найдешевший переліт як в одну сторону, так і найти зворотній квиток.


У Львові стартував ІІІ фермерський ярмарок, на якому презентували новий рецепт кави – Варта❶ Львів\nЛьвівський фермерський ярмарок вперше запрацював у липні 2020 року для того, що підтримати місцевих виробників та економіку країни у період пандемії коронавірусу. Так, вже третій рік поспіль Львів збирає фермерів, де вони можуть ділитися досвідом із колегами, презентувати свою продукцію та продавати її покупцю.\n«Зараз важливо робити все, що допоможе нам перемоги у цій війні. Ось тут, до прикладу, хлопці готують каву і всі кошти передають на ЗСУ. Всі підприємці, що є на ярмарку, допомагають армії. Важливо, щоб ми не просили в світу гроші, а щоб працювала наша економіка, хоча ми вдячні всім, хто допомагає», – зазначає мер Львова Андрій Садовий.\nЛьвів завжди був кавовою столицею, тому нам здається, що презентація нової кави тут є досить доречною. Наша кава – це наша крафтова продукція, тому ми вирішили тут частувати людей нашим творінням, щоб донести його цінність, унікальність. Презентувати нашу каву у Львові – це велика честь», – розповів Вадим Грановський.\nНаступна публікація Завтра у Львові презентують новий рецепт Ukrainer-кава для військових\nПопередня публікація По Львівській області завдали удару з російських літаків Су-35. Знищено 4 ракети


Битва за конкуренцію: як АМКУ боровся з державним монополізмом - Юридична Газета\n18 серпня 2021, 17:52\nБитва за конкуренцію: як АМКУ боровся з державним монополізмом\nОпубліковано в №15 (745)\nОлександр Завада перший голова Антимонопольного комітету України\nСтворений у першій рік незалежності держави, Антимонопольний комітет України фактично відразу став одним з ключових гравців у справі роздержавлення та демонополізації національної економіки. Хто був ідеологом створення АМКУ? Якими були перші кроки до лібералізації економіки? З якими труднощами довелося стикнутися першому складу Комітету? Про все це та про роль Антимонопольного комітету України у процесі приватизації в перші роки незалежності ми говорили з першим головою Антимонопольного комітету України Олександром ЗАВАДОЮ.\n— Перший антимонопольний закон, прийнятий Верховною Радою України в лютому 1992 р., приймався у час, коли українська економіка була суцільно плановою та далекою від економічної конкуренції. Чому виникла потреба у створенні незалежного конкурентного відомства?\n— На 1992 р. українська економіка була не тільки плановою, а й суцільно монополізованою. Кожне міністерство було величезним конгломератом, часто міжгалузевим. Такі конгломерати через холдинги та субхолдинги (якими виступали головні та територіальні управління міністерств) здійснювали повний контроль та управління сферою виробництва і продажу товарів, а також надання послуг у всій державі. З прийняттям перших законів з лібералізації економіки підприємства мали діяти вже в умовах вільного ринку, проте стара управлінська вертикаль лишилася плановою й відразу перетворилась на суцільну монополію. Подальша інфляція у 10 000% сталась не в останню чергу через розкручування цін державними монополіями. І роль держави мала змінитись з гравця ринку на арбітра-суддю, що забезпечує сталий розвиток інститутів приватної власності та конкуренції. Саме такі обставини обґрунтували появу незалежного державного органу захисту конкуренції.\n— Хто виступив ідейним натхненником створення в Україні Антимонопольного комітету?\n— Це була група людей, які не просто займали вищі державні посади, а ще й розуміли важливість впровадження інститутів приватної власності і конкуренції для розбудови ринкової економіки. У Верховній Раді України (далі — ВРУ, парламент) цим опікувався Комітет з економічної реформи, головою якого був Володимир Пилипчук, а секретарем Олександр Барабаш. Більша частина роботи із запуску Антимонопольного комітету України (далі — АМКУ, Комітет) була зроблена саме там. Надалі до цього процесу доєднався Володимир Лановий, котрий з березня 1992 р. обійняв посаду міністра з роздержавлення власності та розвитку підприємництва, а згодом — і міністра економіки, ставши, по суті, першим реформатором у досить консервативному Кабміні. Але вирішальну роль відіграв тодішній спікер парламенту Іван Плющ. Без його підтримки багато позитивних процесів застрягли б у стінах комітетів ВРУ чи уряду. Не можу не згадати і відділ з роздержавлення власності та розвитку підприємництва апарату КМУ, який став першим підрозділом у системі виконавчої влади, що опікувався питаннями економічної реформи, під керівництвом Богдана Будзана. Власне, з посади керівника сектору з питань приватизації цього відділу я й прийшов у АМКУ. Надалі всі конкуренційні закони вже писались АМКУ після мого призначення у жовтні 1992 р. головою відомства.\n— З чого почалась Ваша робота на посаді голови АМКУ?\n— Зараз це здається дивним, але робота Комітету почалася з маленької кімнатки, яку надав нам у користування Фонд державного майна України, а також пачки паперу та друкарської машинки «Ятрань», на якій друкувались перші документи Комітету. З 2 по 23 грудня 1992 р., коли був сформований склад Комітету та почалася його повноцінна діяльність, Комітет контролював кожне рішення уряду (який, до того ж, у цей час виконував і повноваження парламенту в частині прийняття декретів, що мали статус законів) на наявність монопольних ризиків чи переваг для окремих суб’єктів господарювання. Намагання проштовхнути преференції для тих чи інших підприємств були ледь не щодня, але завдяки роботі АМКУ вони просто знімалися з розгляду. Це допомогло вже на самому початку створити більш сприятливе правове середовище для розвитку конкуренції.\n— Якими були перші роки роботи Комітету та шлях його становлення в якості незалежного регулятора конкуренції в країні?\n— З самого початку незалежність АМКУ була забезпечена тим, що відповідно до Закону України «Про обмеження монополізму та захист від недобросовісної конкуренції у підприємницькій діяльності» (далі — Закон), голову та 10 державних уповноважених призначала на посади ВРУ. Ми не входили до структури виконавчих органів влади чи президентської гілки. Про це свідчить навіть той факт, що обравши мене головою Комітету, ВРУ ще не розуміла, яким чином мені та першим працівникам Комітету сплачувати заробітну плату, бо для парламенту Комітет був тільки підзвітний, а кабмінівські штатні розклади на нас не поширювались.\nСпочатку для запуску Комітету необхідно було відповідно до Закону розробити положення про АМКУ (далі — Положення) і сформувати склад державних уповноважених. Формально порушивши Закон, замість Положення ми розробили проєкт закону «Про Антимонопольний комітет України» з метою правового забезпечення статусу Комітету як незалежного органу. Це створювало запобіжник від внесення численних змін щодо повноважень АМКУ більшістю народних депутатів, адже зміни до закону має підписати ще й Президент України. На щастя, той склад ВРУ більше орієнтувався на результат, аніж сліпо слідував букві закону, тому підтримав закон 26 листопада 1993 р.\nЧерез місяць після цього був обраний перший склад з 10 державних уповноважених. Таким чином орган перетворився на колегіальний. Важливий той факт, що кандидатами на посади державних уповноважених стали багато хто з керівників підрозділів Комітету, які розпочали роботу з моменту мого призначення головою. За рік вони змогли пройти певну адаптацію та мали чітке розуміння своєї місії та завдань конкурентного відомства. Також перший склад Комітету формувався мною, виходячи з розуміння того, які повноваження покладені на АМКУ. Ці повноваження знаходяться на перетині правових питань і економічних, оскільки конкуренція — це економічна категорія, а інструменти її захисту є правовими. Тобто ми мали виявляти порушення, притягувати до відповідальності, приймати правові рішення. Тому дуже важливо було знайти правильну комбінацію аналітиків, науковців, правників і людей, які мають досвід роботи в правоохоронних органах та судах. Цей симбіоз мав убезпечити Комітет від прийняття деструктивних рішень, які можуть бути шкідливі для чесного підприємництва. Важливо зазначити, що коли формувався список кандидатів, до мене жодного разу не зателефонували з пропозиціями «кумів», «сватів» чи помічників когось з народних депутатів, урядових чи президентських структур. Навпаки, я сам звертався до людей, яких знав як відданих справі реформ фахівців, за допомогою. Це свідчить про певну атмосферу тодішніх процесів.\nПаралельно з розробкою законопроєкту «Про Антимонопольний комітет України» був розроблений проєкт державної програми демонополізації економіки та розвитку конкуренції (далі — Програма) на 1993–1995 рр., схвалений парламентом 21 грудня 1993 р. Це було важливо, адже без цілеспрямованої державної політики економіка не могла сама по собі й відразу стати повноцінно ринковою. Це забезпечило становлення системи захисту конкуренції, що дозволило за часи каденції першого складу Комітету довести частку конкурентних ринків до понад 50% ВВП.\n— Які труднощі становлення Комітету залишились за лаштунками та невідомі широкому загалу?\n— Одним з найперших викликів стала побудова системи органів АМКУ, адже на той час монополізованими були не тільки загальнодержавні ринки, а й соціально значущі регіональні та місцеві. Тому за короткий час було створено 27 територіальних відділень. На хвилі загальнонаціонального піднесення після здобуття незалежності вдалося відібрати на посади керівників цих відділень, як і загалом на всі посади в АМКУ, професійних та доброчесних людей, які не просто виконували формальні службові обов’язки, а без перебільшення «захворіли» ідеєю розбудови конкуренції. Вважаю, що саме самовіддана та професійна робота команди першого призову стала запорукою вагомих результатів діяльності АМКУ.\nНе менш важливою на старті була побудова системи демонополізації економіки відповідно до державної програми. За короткий час був затверджений урядовий план з демонополізації та на його виконання — обласні та районні. Щоб ці документи не залишилися на папері, для координації були створені Державна комісія з демонополізації на чолі з віце-прем’єр-міністром та обласні й районні комісії. У різний час Державну комісію очолювали Віктор Пинзеник та Сергій Тігіпко. Чи не найбільшим викликом для АМКУ та всієї системи демонополізації було запобігання приватизації цілісних майнових комплексів штучних монопольних утворень, які були об’єднані за управлінським принципом чи територіальним.\nДо прикладу, були намагання приватизувати не окремі будівельні підприємства, а цілий комплекс таких підприємств області, району чи навіть галузі через приватизацію разом з управлінською надбудовою. Але завдяки тому, що політика демонополізації стала державною та була затверджена на найвищому рівні, її опоненти не мали підтримки. Таким чином була створена система демонополізації та розвитку конкуренції, що охоплювала всю країну та включала правові, методологічні та організаційні засади. Уся робота регулярно висвітлювалася в ЗМІ — як загальнодержавних, так і місцевих, тому й про проблеми говорилося відкрито. Хіба що мова йде про якусь кулуарщину, адже від багатьох рішень АМКУ тоді були не в захваті і урядові керівники, й інші особи у владі чи бізнесі, що намагалися провернути якісь монопольні оборудки. Були навіть такі рішення, на які скаржились до РНБО. Проте тодішній Президент України Леонід Кучма чудово розумів важливість розвитку конкуренції для розвитку країни.\n— Яка роль Антимонопольного комітету України в процесі приватизації у перші роки незалежності?\n— АМКУ давав згоду на приватизацію об’єкта фактично двічі. Перший раз — коли об’єкт виставлявся на приватизацію через демонополізацію, і другий — коли приходив покупець. Тут ми вже дивилися, чи не буде через таке придбання створена нова монополія. Таким чином, через процес приватизації фактично забезпечувався процес демонополізації. У той час це було легше, адже основні об’єкти були державними, а фінансово-промислових груп, що могли б створити монополію, тоді ще не було. У другій половині 90-х рр. ми вже посилили контроль за приватизацією та вимагали від покупців об’єктів розкривати офшори та кінцевих бенефіціарів.\n— У США Федеральна торгова Комісія (далі — ФТК) є досить грізним органом, її санкції та розслідування викликають острах у картелів та монополістів. Чому за роки незалежності АМКУ так і не став аналогом ФТК за рівнем впливу на економічну конкуренцію?\n— Чи все так ідеально з конкуренцією в США? Напевне, ні. Адміністративно-державна структура США складніша, кількість дозволів і ліцензій у окремих штатах досягала в період створення АМКУ 900. Україні, звичайно, ще треба прагнути до такого рівня економічної конкуренції, як там, але з точки зору можливостей для конкуренції наша економіка більш лібералізована. Питання в тому, що наша проблема не в рівні конкуренції, а в рівні тіньової економіки й корупції, яка конкуренцію спотворює. Безумовно, частину тіньової економіки складають олігархічні групи, які, не вірячи у стабільність та рівність правил гри, справедливе судочинство, виводять капітали за кордон, а потім вже інвестують їх в Україну під захистом європейського права. Та тим не менше, АМКУ нічим не поступається ФТК за рівнем повноважень. Зараз штрафи, які накладає Комітет, досить великі, сягають мільярдів гривень, і бізнес їх дійсно боїться. Проте чи довіряє суспільство АМКУ та чи вважає його рішення справедливими та політично і бізнесово неупередженими? Напевне, небагато сьогодні знайдеться тих, хто дасть ствердну відповідь на ці питання. Якщо на початку запуску Комітету організованих економічних, фінансових, кримінальних та інших груп ще або вже не існувало, і впливати на відбір кадрів не було кому, то зараз складно знайти професійну людину, яка не працювала б у тій чи іншій бізнес-структурі або не мала б відношення до тієї чи іншої політичної партії чи не була б позбавлена самостійності у прийнятті рішень у інший спосіб. Ми повинні знайти альтернативні механізми, які дозволили б формувати склади незалежних регуляторів, серед яких і АМКУ, саме з числа політично та бізнесово нейтральних, доброчесних та професійних людей. Як це зробити? Для цього, наприклад, у мене є відпрацьований проєкт змін до Конституції, який має дати старт таким процесам.\n— Чого саме мають торкнутись зміни?\n— Багато років тому я запропонував модель, коли для незалежних регуляторів, таких як АМКУ, НБУ, НКРЕКП, НКЦПФР, НКРЗІ та інші, має бути створена система добору кадрів, проведення конкурсів на заняття посад і перевірки рівня їх кваліфікації та доброчесності перед призначенням. Здійснювати це має Вища адміністративна рада — орган, структура та повноваження якого аналогічні до Вищої ради правосуддя. Нині близько 100 осіб займають вищі посади у таких регуляторах, тому має бути відповідний добір і контроль. Але це має бути не політичний контроль, адже важливим є досягнення політичної нейтральності конкурсантів. Політична заангажованість призводить до того, що з кожною зміною Президента фактично відразу міняється склад Комітету та інших регуляторів незалежно від компетенцій та професіоналізму їх співробітників. Не можна покладати такі повноваження і на уряд, адже він є гравцем на ринках як клієнт або власник державних підприємств. Тому й виникає потреба внесення до Конституції України норми, що вищі посадові особи незалежних регуляторів мають призначатися незалежним органом, а не політичними інституціями. І тоді система почне правильно функціонувати. Наразі діюча система апріорі неправильна, адже це ілюзія, що політичний орган може призначити політично незаангажовану людину.\n— Дивлячись на роботу Комітету крізь роки, скажіть, чи була, на Вашу думку, повністю реалізована первинна концепція діяльності конкурентного відомства в Україні?\n— Незважаючи на всі проблеми і недоліки, моя відповідь — так. Сьогодні у більшості суб’єктів господарювання вже є чітке розуміння того, що вони можуть робити, а що ні. Це я кажу як людина, яка вже майже 20 років у бізнесі. Згадати хоча б рішення АМКУ у справі меблярів, коли фактично була картельна змова у меблевому концерні, поставки й ціни узгоджувались між його членами. А ще ж була перша антикартельна справа АМКУ першого складу (ще в минулому сторіччі) з фіксації цін на виготовлення фотографій та проявлення плівок. Усі суди з оскарження цих рішень були програні, а штрафи Комітету сплачені. Ці та інші відомі справи стають дорожніми вказівниками, за якими має рухатись добросовісний бізнес. Звичайно, наразі суспільні настрої є критичними до політичної та фінансової незалежності регуляторів, їх здатності діяти поза впливом фінансово-промислових груп. Але існування такої «корозії» не обов’язково свідчить про те, що сам механізм не працює. Міст Патона, приміром, теж з часом не уникає корозії, але важливо, щоб цей процес був вчасно зупинений. Процедура добору керівництва Комітету, як і інших незалежних регуляторів, дійсно потребує змін, і про це вже було сказано. Та все ж інституція існує, система забезпечення конкуренції працює, практики юридичних компаній працюють для потреб бізнесу, а в системі господарських судів є судді, котрі розглядають профільні справи. Певним процесам дійсно бракує прозорості, але позитив усе ж переважає. Шкода, правда, що декілька років тому було ліквідовано громадську раду при АМКУ, яка могла б як висловити критику щодо окремих процесів у Комітеті, так і запропонувати напрацьовані рішення та проєкти документів, що позитивно вплинуть на подальшу роботу відомства, не в індивідуальному порядку, а від імені всієї бізнес-спільноти.\n— Яким Ви бачите майбутнє АМКУ в наступні 5–10 років?\n— Це буде залежати від кількості людей у парламенті та в інших державних інституціях, які будуть підтримувати реальну незалежність Комітету і відповідальність його членів. Ми любимо говорити про незалежність АМКУ чи регуляторів, але мало хто говорить про необхідність належної відповідальності членів цих органів. Незалежність нерозривно поєднана з відповідальністю. Треба покладатись на інституції і на процедури. Якщо у ВРУ знайдеться конституційна більшість, яка підтримає необхідні зміни, і Президент України їх підтримає, то Комітет буде дійсно криголамом у царині розвитку економічної конкуренції. Якщо ж ні, то буде так, як є зараз, розвиток і стагнація будуть почергово мінятися місцями.\nТеги: приватизація, АМКУ, демонополізація, Юридична Газета, Олексій Борис, історія АМКУ, державний монополізм, Олександр Завада\nУ Києві без погодження з містом з’явилися перші прокатні електромопеди\n11-12 грудня відбудуться ІІ Національні судові змагання з права інтелектуальної власності\nЛюдство пройшло тернистий шлях від винахідництва заради виживання до винахідництва заради прибутків\nФілософія життя Ario Law Firm: наше кредо — шаленість хоробрих\nЯкщо любиш ковбасу і політику, не треба дивитись, як вони робляться\nДля створення арбітражної практики фірма має бути здатна надавати послуги high level


«Я маю щастя жити на Сумщині» – Відділ Освіти\nВідділ Освіти > Новини > «Я маю щастя жити на Сумщині»\n«Я маю щастя жити на Сумщині»\n19.02.2019 20.02.2019 Пресс-центр\nЗ нагоди відзначення 80-ї річниці утворення Сумської області у Конотопському районі розпочалися заходи з реалізації районного освітньо-мистецького проекту «Я маю щастя жити на Сумщині».\nПроект звернений до представників творчої небайдужої молоді, яка має бажання долучитися до збереження та популяризації кращих традицій своєї малої Батьківщини. До участі у заходах з упровадження проекту запрошуються учнівські та педагогічні колективи закладів загальної середньої освіти, вихованці та педагогічні працівники закладів позашкільної освіти, батьківська громадськість, органи місцевого самоврядування.\nПровідною ідеєю проекту «Я маю щастя жити на Сумщині» є пошук ефективних форм роботи щодо відродження невідомих сторінок історії Сумщини, забутих імен видатних земляків, національних традицій, формування у дітей та молоді патріотизму і національної гідності.\nТільки покоління, сформоване на духовних надбаннях предків, може утверджувати нову духовність, створювати нові культурні цінності, продовжувати розвивати культурно-історичні традиції, забезпечувати велич та розвиток рідного краю.\nЗаходи у рамках проекту:\n-Районний огляд-конкурс колективів художньої самодіяльності закладів загальної середньої освіти «Талановиті діти Конотопщини» ;\n-Старт проекту «Нам дане щастя жити на Сумщині»(святкова програма за участю делегацій ЗЗСО) ;\n-Пошукова робота «Сумщина: невідоме – з відомого!»;\n-Екскурсії до музеїв та визначних місць різних регіонів Сумщини «Подорожуймо Сумщиною»;\n– Пересувна районна виставка «Галерея скарбів Сумщини»;\n-Пленер «Мистецькі паралелі»;\n-Розробка електронної папки – досьє «Сумщина віртуальна» для учнів середніх і старших класів;\n– Виготовлення пізнавально-розважальної гри “Сумщина в іменах та датах” для учнів початкових класів (НУШ);\n– Конкурс літературних фантазій «Моя Сумщина через 20 років…»\n-Святковий захід, присвячений 80 – ій річниці утворення Сумської області.\n-Підведення підсумків проекту (вересень 2019 р).\nУ прагненні до успіху немає меж і кордонів, а є нові висоти


Небесні тіла: зорі, сузір’я, планети, астероїди, комети, метеорні тіла - Довідкові матеріали з географії - Довідник школяра. Готуємось до ЗНО - Каталог статей - Записник сучасного учня-твори, реферати, ЗНО,шпаргалки.\nЗорі — великі кулясті розпечені тіла, що складаються з газів. Вони випромінюють світло. За температурою поверхні зорі поділяються на червоні (2000— 3000 °С), жовті (6000—7000 °C), білі (12 000 °C) і голубі (25 000 °C). Сонце належить до жовтих зірок. За розмірами зорі поділяють на гігантів і карликів.\nСузір’я — ділянки зоряного неба, які виділені для зручності орієнтування у небесній сфері. Усе небо умовно поділене на 88 сузір’їв. У Північній півкулі найбільш відомими є сузір’я Великої та Малої Ведмедиці (в Україні ці сузір’я називають Великий і Малий Віз, або Великий і Малий Ківш). Зорі у складі сузір’їв не пов’язані між собою ані в просторі, ані в часі.\nМетеорні тіла — залізні, кам’яні або кам’яно-залізні уламки небесних тіл, найчастіше астероїдів. Коли вони з величезною швидкістю врізаються в атмосферу Землі, то дуже розігріваються і починають світитись. Дрібні метеоритні тіла при цьому повністю згорають.


Артур Товмасян: Для нових громад конкурс «Разом в майбутнє» відкриває широкі можливості - «СЛОБІДСЬКИЙ КРАЙ»\n25 січня у Харківській обласній раді розповіли про аспекти, на які варто звернути увагу при підготовці проєктів учасникам, враховуючи зміну парадигми конкурсу та пере форматування.\nЗа словами голови Харківської облради Артура Товмасяна, враховуючи новий адміністративно-територіальний устрій, обласна рада внесла зміни до положення конкурсу, зробивши акцент на більш масштабних проектах. Також цього року проекти стосуватимуться переважно соціально-економічного розвитку територіальних громад.\n— Деякі громади вже мають приклади дієвого співробітництва. Наша мета тепер - забезпечити сталий розвиток громад. Для новоутворених громад участь у конкурсі відкриває широкі можливості для розвитку. Харківська обласна рада надаватиме консультативно-методичну допомогу учасникам на усіх етапах реалізації конкурсу, —зазначив голова Харківської обласної ради Артур Товмасян.\nЯк пояснила заступницею голови Харківської обласної ради Валерія Мураєва, цього року конкурс має оновлений фокус роботи, адже змінено орієнтири у визначенні підходів до підготовки проєктів.\n— Об’єктний підхід змінюємо на проєктний. Тож парадигма конкурсу стане іншою. Маємо дивитися у перспективу, щоб проєкти відповідали цілям Стратегії розвитку області та громад, — додала Валерія Мураєва.\nГолова постійної комісії обласної ради з питань бюджету, заступник голови конкурсного комітету Людмила Немикіна нагадала, цього року у конкурсі буде дві номінації. Перша категорія учасників – сільські, селищні, міські ради – ініціатори спільних проєктів, що розроблені в рамках співробітництва територіальних громад відповідно до чинного законодавства.\nДруга категорія – громадські організації та спілки – ініціатори проєктів у партнерстві з органами місцевого самоврядування, іншими громадськими організаціями, структурними підрозділами місцевих державних адміністрацій, науковими установами, державними підприємствами. За її словами, за останні три роки в рамках першої категорії реалізовано 11 проєктів зі співробітництва громад.\n— Це успішний досвід, який буде, переконана, продовжено і надалі. Механізм співробітництва громад є ключовим у вирішенні функціональних завдань конкурсу, — вважає Людмила Немикіна. — Звертаю увагу, що збільшено обсяги фінансування у цій категорії проєктів до 2 мільйонів гривень, умови співфінансування — 50 відсотків від загальної вартості проєкту — кошти обласного бюджету, залишаються незмінними.\nТакож Людмила немикіна звернула увагу учасників семінару на те, що принципові зміни торкаються другої категорії проєктів. Так, обов’язково серед учасників мають бути комунальні підприємства Харківської обласної ради. Крім цього, змінюються обсяги та умови співфінансування.\n— Зокрема загальна вартість проєкту становить до 1,5 мільйонів гривень, а сума співфінансування з облбюджету зростає до 70%, тобто 30% – кошти партнерів-підписантів угоди. Важливою складовою залишається залучення соціально активного бізнесу, – розповіла Людмила Немикіна.\nУ ході наради також розглянули терміни подання необхідного пакету документів до Конкурсного комітету, умови оцінки та реалізації проєктів. Нагадаємо, прийом проєктнх заявок стартував 25 січня та триватиме до 25 лютого. До 19 березня будуть визначені проєкти-переможці. До 24 березня мають бути укладені договори між місцевими радами та переможцями конкурсу, а також внесені пропозиції щодо виділення в обласному бюджеті субвенцій місцевим бюджетам. Реалізація проєктів триватиме з квітня до листопада 2021 року. Звіти мають бути надані до 1 грудня 2021 року.\n— На жаль, минулого року в регіоні не реалізованими за певних обставин лишилися 10 проєктів, а за усі роки існування конкурсу – 21, — повідомила Людмила Немикіна.\nЗа її словами, конкурсний комітет має право переглянути перелік переможців у разі, коли учасники не виконують умови, визначені Положенням та не дотримуються затвердженого Плану. Зокрема, якщо впродовж одного місяця після визначення переможців не укладено договір або ж впродовж двох місяців не проведено жодних касових видатків.\n— Формуйте позитивну проєктну історію, це впливає на оцінку подальших проєктів. Відкриття проєктів відбуватиметься за участі керівників та депутатів обласної ради тільки після надання підсумкових звітів, — додала заступниця голови конкурсного комітету.\nТеги: #Разом в майбутнє#Харківська обласна рада#конкурс#громада#Артур Товмасян


Літературний жанр – це група літературних творів, яка має спільні історичні тенденції розвитку та об’єднана сукупністю властивостей за своїм змістом і формою. Іноді цей термін плутають з поняттями «вид», «форма». На сьогоднішній день немає єдиної чіткої класифікації жанрів. Літературні твори поділяються за певною кількістю характерних ознак.\nІсторія формування жанрів\nПоділ жанрів за змістом\nНайбільш відомі прозові жанри\nОпис і приклади окремих жанрів\nПерша систематизація літературних жанрів була представлена Аристотелем в його «Поетиці». Завдяки цій праці стало складатися враження, що літературний жанр – це закономірна стабільна система, яка вимагає від автора повної відповідності принципам і канонам певного жанру. Згодом це призвело до формування ряду поетик, які строго упорядковувалися авторами. Довгі роки ці вимоги залишалися непорушними.\nРішучі зміни в системі літературних жанрів почалися лише до кінця XVIII століття.\nЧастина жанрів під впливом культурних і соціальних змін стала стрімко деградувати або переміщатися на «літературну периферію», інші, навпаки, стали займати в літературі все більш чільне і гідне місце.\nНаприклад, на рубежі XVIII-XIX століть в Росії відзначався стрімкий злет популярності такого жанру, як балада. Однак цей зліт був досить короткочасним. При цьому популярність іншого жанру – роману – знаходиться на високому рівні протягом вже декількох століть, хоча до цього цей жанр наполегливо ігнорувався формальною поетикою.\nЗ плином часу в літературі стало з’являтися все більше творів, визначити жанр яких стало досить важко. Іноді неможливо визначити, чи є п’єса трагедією чи комедією, складно сказати, до якого жанру належить той чи інший вірш.\nУ XX столітті стала очевидною тенденція поділу масової літератури і літератури, яка направлена на художні пошуки. В цей час масова література відчула особливо гостру потребу в поверненні до точних жанрових кордонів. Такі твори дають читачеві можливість чітко і легко орієнтуватися в спрямованості літератури і визначають деяку ступінь його передбачуваності.\nУ цей час стали формуватися такі жанри, як:\nполіцейський детективний роман;\nУ той же час літературні твори, спрямовані на художній пошук, в своїх спробах максимально віддалитися від жанрових розділень, поступово приходили до появи нових унікальних для літератури явищ.\nКласифікація літературних напрямів на основі змісту включає в себе:\nКомедія – різновид літератури, яка передбачає гумористичний підхід.\nРізновидами комічного спрямування є:\nУ першому випадку джерелом гумористичного змісту є внутрішні риси дійових осіб, їх пороки або недоліки. У другому випадку комічність проявляється в обставинах, що склалися і ситуаціях.\nТрагедія – це драматичний жанр з обов’язковою катастрофічністю розв’язки і є протилежністю жанру комедії.\nЗазвичай трагедія відображає найбільш глибокі конфлікти і суперечності. Сюжет носить максимально напружений характер. У деяких випадках трагедії пишуться у віршованій формі.\nДрама – це особливий вид художньої літератури, де відбуваються події, які передаються не через їх прямий опис, а через монологи або діалоги дійових осіб.\nДрама як літературне явище існувала у багатьох народів навіть на рівні творів фольклору. Спочатку в грецькій мові цей термін означав сумну подію, яка супроводжує одну конкретну людину. Згодом драма стала представляти собою більш широкий спектр творів.\nДо розряду прозових жанрів відносяться літературні твори різного об’єму, виконані в прозі.\nРоман – це прозовий літературний жанр, який має на увазі розгорнуте оповідання про долю героїв і певних критичних періодів їх життя. Назва цього жанру бере свій початок в XII столітті, коли зароджувалися лицарські історії «на народній романській мові» як протилежність латинській історіографії. Сюжетним різновидом роману стала вважатися новела. В кінці XIX – початку XX століття в літературі з’явилися такі поняття, як:\nНовела – це різновид прозового жанру. Народженню її послужив знаменитий збірник «Декамерон» Джованні Боккаччо. Згодом було випущено кілька збірок за зразком «Декамерона».\nЕпоха романтизму внесла в жанр новели елементи містицизму і фантасмагоричності – прикладами можуть служити твори Гофмана і Едгара Аллана По. З іншого боку, твори Проспера Меріме несли в собі риси реалістичних оповідань.\nНовела як коротке оповідання з гострим сюжетом стала характерним жанром для американської літератури.\nХарактерними рисами новели є:\nМаксимальна стислість викладу;\nГострота і навіть парадоксальність сюжету;\nВідсутність описовості і психологізму в викладі;\nНесподівана розв’язка, завжди містить надзвичайний поворот подій.\nПовістю називається проза відносно невеликого обсягу. Сюжет повісті, як правило, носить характер відтворення природних подій життя. Зазвичай повість розкриває долю і особистість героя на тлі подій, що відбуваються. Класичний приклад – «Повісті покійного Івана Петровича Бєлкіна» О. С. Пушкіна.\nРозповіддю називається мала форма прозового твору, яка бере свій початок у фольклорних жанрів – притч і казок. Деякі фахівці-літературознавці як різновиду жанру розглядають нарис, есе і новелу. Зазвичай розповідь характеризується невеликим об’ємом, однією сюжетною лінією і малою кількістю персонажів. Розповіді характерні для літературних творів XX століття.\nП’єсою називається драматичний твір, який створюється з метою подальшої театральної постановки.\nУ структуру п’єси зазвичай включаються фрази дійових осіб і авторські ремарки, що описують навколишнє оточення або дії героїв. На початку п’єси завжди є список дійових осіб з коротким описом їх:\nхарактеру та ін.\nВся п’єса ділиться на великі частини – акти або дії. Кожна дія, в свою чергу, підрозділяється на більш дрібні елементи:\nВелику популярність в світовому мистецтві завоювали п’єси:\nЖ.Б. Мольєра («Тартюф», «Уявний хворий»);\nБ. Шоу («Поживемо-побачимо»);\nБ. Брехта. («Добра людина з Сезуана», «Тригрошова опера»).\nРозглянемо найбільш поширені і значущі для світової культури приклади літературних жанрів.\nПоема представляє собою великий віршований твір, що має ліричний сюжет або описує послідовність подій. Історично поема «народилася» з епопеї.\nУ свою чергу, поема може мати багато жанрових різновидів:\nСпочатку провідними темами для створення поем виступали всесвітньо-історичні або важливі релігійні події і теми. Прикладом такої поеми може бути:\n«Божественна комедія» Данте;\n«Звільнений Єрусалим» Т. Тассо;\n«Втрачений рай» Дж. Мільтона;\n«Генріада» Вольтера та ін.\nОдночасно розвивалася і романтична поема:\n«Витязь в барсовій шкурі» Шота Руставелі;\n«Шалений Роланд» Л. Аріосто.\nТакий різновид поеми певною мірою перегукується з традицією середньовічних лицарських романів.\nЗ плином часу на перше місце стала висуватися морально-філософська і соціальна тематика:\n«Паломництво Чайльд Гарольда» Дж. Байрона;\n«Демон» М. Ю. Лермонтова.\nУ XIX-XX століттях поема все більш починає набувати реалістичний характер:\n«Мороз, Червоний ніс»;\n«Кому на Русі жити добре» Н. А. Некрасова;\n«Василь Тьоркін» А. Т. Твардовського.\nПід епосом прийнято розуміти сукупність творів, які об’єднані:\nВиникнення кожного епосу обумовлено певними історичними обставинами. Як правило, епос претендує на об’єктивність і достовірність викладу подій.\nЩо таке жанр в літературі, список і приклади Посилання на основну публікацію


19 квітня 18:11\nМіністерство освіти і науки України не проти заміни предмета "російська мова" іншими дисциплінами з наступного навчального року в Україні. Про це заявив глава міністерства Сергій Шкарлет в ефірі загальнонаціонального телемарафону 19 квітня на каналі ICTV.\nВедучий нагадав, що український мовний омбудсмен Тарас Кремінь пропонує усунути зі шкільної програми в Україні предмет "російську мову".\nЯ, в принципі, підтримую таку ініціативу. Але треба дивитися, щоб це було на вибір школи, педради. Але взагалі ми підтримуємо таку ініціативу, – сказав він.\nЗа словами міністра, годинник, що звільнився, можна буде віддати для творчих занять або самопідготовки. Водночас він наголосив, що це мають вирішувати самі навчальні заклади.\nШколи у нас автономні. Вони самі можуть обирати заповненість цих годин, – додав Шкарлет.


Blitz 1098-45 купити ЗІ ЗНИЖКОЮ%\nBlitz Код товару: bl-35896\nОпис Люстра Blitz 1098-45:\nСвітильники виробництва компанії Blitz славляться своєю якістю. Люстра серії має оригінальний дизайн, підходить для інтер'єрів в стилі модерн, з абажуром. Люстра Blitz 1098-45 зроблений з якісних матеріалів: тканина, метал. Цей світильник створить комфортну і затишну обстановку у Вашій кімнаті.\nХарактеристики Blitz 1098-45:\nДжерело світла: 5шт x 60 Вт (E14)\nМатеріали світильника blitz-1098-45:\nГабарити світильника blitz-1098-45:\nЗамовляйте люстру рожкову bl-35896 в нашому інтернет магазині mir-sveta.kiev.ua. Ми доставимо Ваше замовлення кур'єром по Києву або кур'єрською службою по Україні. Якщо цікавить моделі немає в наявності зв'яжіться з нашим менеджером по телефону або через форму @ задати питання або @ дізнатися термін поставки. Ми повідомимо Вам термін поставки або запропонуємо аналог.


ДАІ очолить донецький » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nДАІ очолить донецький\nДержавтоінспекцію очолив виходець із Донеччини, полковник міліції Володимир Астапкович.\nНачальника ДАІ представив перший заступник Міністра внутрішніх справ України Сергій Черних, повідомляє сайт Державтоінспекції.\nАстапкович до цього займав посаду начальника Управління ДАІ Донецької області.\nПредставляючи нового керівника, Сергій Черних зазначив, що Володимир Іванович Астапкович має великий досвід практичної роботи в ДАІ, де за роки служби він пройшов шлях від інспектора до керівних посад у територіальних підрозділах Державтоінспекції.\nТакож Черних наголосив, що сьогодні перед службою ДАІ стоїть низка завдань, і керівництво внутрішніх справ очікує якісного їх виконання. Це насамперед вжиття заходів щодо зниження аварійності на автодорогах держави, посилений контроль за станом доріг, подальше технічне оснащення Державтоінспекції, покращення іміджу працівника ДАІ й служби загалом.\nДо цього ДАІ очолював генерал-майор міліції Валерій Лозовий.


Причиною для блокування стала “скоординована недостовірна поведінка”. Як пояснили у Facebook, “люди, які стояли за цим, використовували підробні екаунти для управління групами або кількома сторінками, деякі з яких з часом змінювали свої імена”. Простіше кажучи, йдеться про мережу, навмисне створену для поширення інформаційних вкидів. У Facebook назвали також конкретну компанію, котра скоріш за все керувала цими генераторами інформаційного сміття. Її витрати на розкрутку сторінок у Facebook та Instagram оцінюють у 1,6 млн доларів. На жаль, про силу і масштаб їхнього впливу на суспільну думку можна лише здогадуватись. Бо сайти-помийниці, на які масово посилались заблоковані сторінки та групи, працюють в Україні давно і вже завоювали неабияку популярність. Декотрі з них навіть потряпляли у топи найбільш відвідуваних новинних сайтів країни. І смішно, і грішно: поки українські блогери у гарячці передвиборчих баталій лаяли одне одного “порохоботами” і “зе-ботами”, у них під носом діяли реальні ботоферми, чий вплив простягався набагато далі, ніж авторитет наших шановних лідерів суспільної опінії.\nЗвісно, питання політичної заангажованості публічних осіб завжди стоятиме гостро, однак ця проблема стара як світ. А от що робити із новітніми інформаційними загрозами, не так вже й очевидно. Те, що Facebook час від часу нейтралізує особливо помітні розплідники інформаційного сміття, надзвичайно добре. Антифейкове законодавство, яке напевно рано чи пізно приймуть у більшості цивілізованих країн, також сприятиме очищенню інфопростору. Свою роль неодмінно зіграє і просвітництво: приміром, в Україні про медіаграмотність говорять вже на досить високому рівні, масштаби проблеми досліджуються соціологами та профільними фахівцями. Словом, всі сполохані і заклопотані. Але від сяючого царства масової інформаційної санітарії нас — та й людство загалом — відокремлюють запаморочливі відстані, скоротити котрі неможливо ніякими гіперлупами.\nТут доречно пригадати історію борців за тілесну гігієну. Вони вирушили у свій хрестовий просвітницький похід кількома століттями раніше, але і досі ніхто не візьметься стверджувати, що вони досягли фінішу. Ми, звісно, вже не уявляємо свого життя без антисептичних серветок та одноразового посуду, не кажучи про регулярне миття рук та інші нібито самоочевидні речі. Однак, наші прабабці ставились до санітарної премудрості значно простіше. Та й зараз, по правді кажучи, стандарти гігієни поширюються, м’яко кажучи, вкрай неоднорідно. Скільки б антисептичних засобів не навалювали на полиці аптек та супермаркетів, смердючі привокзальні біляші також знаходять свого споживача. Про здоровий спосіб життя годі і казати. Зважаючи на силу аргументів проти паління, а також на масштаби та інтенсивність антитютюнової пропаганди, на планеті не мало б лишитись жодного курця. Однак, мільйони вперто продовжують кіптюжити небо і власні легені.\nЗвичайно, зусилля просвітників не марні і за останні пару століть у сфері масової гігієни сталися колосальні зміни. Але немає жодних підстав вважати, що поступ у очищенні інформаційної сфери набагато швидшим. Бо насправді, уявлення пересічного сучасника про інформаційну гігієну сьогодні не набагато більш адекватні, ніж погляди його прапрадіда на гігієну тілесну. І це стосується не лише українців. “Глибока стурбованість” євроатлантичного світу загрозами, що походять від високотехнологічного маніпулювання інформацією, очевидна. Але це приблизно те саме, що й глибока стурбованість європейців XIV ст. з приводу чуми. Їхня стурбованість також була цілком щирою, але на ліквідацію загрози пішло більше чотирьох століть. А були ж ще віспа, холера, тиф... На жаль, попри колосальні колективні зусилля подібні загрози ніколи не щезають назавжди. Приміром, кір донедавна вважався майже переможеним, але виявилося, що епідемічно безпечне середовище руйнується набагато швидше, ніж створюється.\nЗдобутки інформаційної санітарії будуть ще більш крихкими. Бо бруд, падло і нечистоти викликають відразу навіть у повного бовдура, натомість посилання на сайти-помийниці я раз-по-раз бачу навіть на сторінках високоосвічених та розумних людей. Бо на ,випадок явних біологічних загроз природа дала нам бодай якісь інстинкти, а от захист від загроз ментальних нам доведеться створювати самим. Вочевидь, вже скоро інформаційній гігієні почнуть навчати з самого дитинства, і це буде добре. Хочеться вірити і в те, що свою частку роботи виконуватимуть і уряди, і корпорації, і професійні спільноти, і всі люди доброї волі. Але у епоху інформаційних пандемій ми тільки-но вступаємо. І хто зна, які випробування нас чекають попереду. Бо масова інформаційна інтоксикація, як ми знаємо, може спричиняти до цілком реальних смертей. І якщо основним поширювачами чуми були всюдисутні щури, то інформаційні пандемії поширюватимуться через твіти і перепости. Але хочеться вірити, що ми якось впораємось.


Адвокати Фірташа заявили про "розчарування" рішенням суду щодо екстрадиції до США - Світ - TCH.ua\nСвіт 26 червня 03:46\nАдвокати українського олігарха Дмитра Фірташа заявили про розчарування рішенням Верховного суду Австрії, який дозволив екстрадицію їхнього клієнта до США.\n"Ми розчаровані сьогоднішнім рішенням Верховного суду Австрії. У будь-якому випадку, нічого не змінилося щодо невинності пана Фірташа і відсутність доказів його провини в якомусь злочині", - сказали вони.\nАдвокати Фірташа запевняють, що він ніколи не займався бізнесом і не відвідував США, не знав про будь-які плани щодо підкупу офіційних осіб в Індії з питання індійських титанових родовищ.\nЗахисники олігарха також зазначають, що у повному тексті звинувачення американські прокурори ніколи не звинувачували Фірташа, а також нікого іншого в дачі хабарів.\n"Цей факт часто навіть не згадується в засобах масової інформації в Сполучених Штатах Америки", - заявляють адвокати.\nВідео Верховний суд Австрії дозволив екстрадицію українського олігарха Фірташа\nТСН. Підсумки дня 26 червня 01:19


Паралельно з Лазаренком в Каліфорнії судять українського хакера | Українська правда\nПаралельно з Лазаренком в Каліфорнії судять українського хакера\nПонеділок, 5 квітня 2004, 13:10\nУ понеділок, 5 квітня, український громадянин Максим Височанський (Ковальчук), обвинувачуваний у здійсненні комп'ютерних злочинів у США, постане перед окружним судом каліфорнійського міста Сан-Хосе.\nЯк повідомили в понеділок у Центрі дослідження комп'ютерної злочинності, якщо суд погодиться з обвинуваченням, Височанському загрожує тюремне ув'язнення терміном до 20 років і штраф у розмірі $500 тис, повідомляє Інтерфакс-Україна.\nЗа даними центра, його обвинувачують у продажі через Інтернет піратського програмного забезпечення на суму більш $ 3 мільйонів. За словами представника прокуратури Північного округу штату Каліфорнія Метью Джекобса, обвинувачення вважає, що з грудня 2000 року до моменту свого арешту Височанський продавав підроблене програмне забезпечення через створені ним сайти, а також через електронний аукціон.\nВін пропонував своїм клієнтам продукцію, усіма правами на яку володіють компанії Autodesk, Microsoft і Macromedia. Височанський зазвичай продавав програми за ціною, що була значно нижчою вартості ліцензійного продукту. Гроші за поширення неліцензійних комп'ютерних програм він одержував через складну систему Інтернет-розрахунків.\nСлідство також підозрює, що в нього були партнери в різних країнах світу, що за невеликий відсоток одержували гроші з покупців неліцензійних програм, а потім здійснювали грошові перекази в Україну.\nПрокуратура обвинувачує Височанського по чотирьох пунктах: порушення авторських прав виробників, незаконне поширення програмного забезпечення, відмивання грошей і незаконне проникнення в комп'ютерну мережу.\nОчікується, що обвинувачення в суді представить особисто заступник генерального прокурора США і глава підрозділу американської прокуратури по боротьбі з комп'ютерним піратством Кристофер Сондербі.\nЯк повідомлялося, Височанський (1978 року народження, по народженню – Ковальчук, Височанський – прізвище дружини) наприкінці травня 2003 був затриманий у Таїланді на вимогу США. Він обвинувачується в здійсненні комп'ютерних злочинів проти банківських установ США, зокрема у підробці кредитних карток. 16 грудня 2003 року на заключному засіданні суду Банкока було прийнято рішення про екстрадицію Височанського в США. Українець відмовився подавати апеляцію на це рішення. 26 березня влада Таїланду екстрадувала його в США.\nЗараз він знаходиться в окружній в'язниці, розташованій недалеко від Сан-Хосе.\nЦентр дослідження комп'ютерної злочинності (Computer Crime Research Center), створений у 2001 році, є некомерційною, недержавною, науково-дослідною організацією.\nУ роботі Центра беруть участь українські і закордонні вчені, працівники правоохоронних органів і фахівці з питань протидії злочинності в сфері високих технологій. Із січня 2004 року Центр дослідження комп'ютерної злочинності ввійшов до складу Міжнародного антикримінального й антитерористичного комітету (МААК) в Україні.\nДослідження проводяться в рамках спільної українсько-американської науково-дослідної програми Центра дослідження комп'ютерної злочинності і Центра з вивчення транснаціональної організованої злочинності і корупції (TraCCC) при Американському університеті (Вашингтон, США).


Школа демократичного врядування для молоді | ZMINA\nДата та час події: 16 Грудня 2020 – 18 Грудня 2020\nСтартував набір учасників проєкту “Школа демократичного врядування для молоді”. Навчальна програма спрямована на підготовку фахівців з молодіжної політики в громадах.\n“Школа демократичного врядування для молоді” – проєкт, спрямований на підготовку фахівців з молодіжної політики з усієї України та є продовженням попередніх проєктів – “Школа молодіжних лідерів громад” та “Публічне адміністрування в сфері молодіжної політики”, які організація реалізовує з 2018 року.\nЗавдання проєкту – навчити громадських активістів та представників органів місцевого самоврядування ефективно працювати з молоддю в громадах.\nУ межах проєкту учасники зможуть:\nузяти участь у трьох навчальних сесіях;\nпоєднати теорію отриманих знань із напрацюванням практичних навичок, виконуючи завдання між сесіями у своїх громадах;\nнапрацювати проєкт стратегії розвитку молодіжного середовища у своїй громаді;\nдолучитися до розроблення Довідника по роботі з молоддю.\nГеографія проєкту – громади з усієї України.\nУчасники проєкту – фахівці з громад та громадські активісти з усієї України віком від 20 до 35 років, які працюють з молоддю. Загалом буде відібрано 20 учасників – 10 представників органів місцевого самоврядування та 10 громадських активістів. Важливо, щоб учасники могли відвідати всі сесії проєкту та вчасно виконували завдання.\nДедлайн приймання заявок для участі в проєкті “Школа демократичного врядування для молоді” – 20 листопада 2020 року. Подати заявку можна за цим посиланням. Результати будуть оголошені 23 листопада 2020 року.\nПерша сесія проєкту запланована на 16–18 грудня 2020 року. Усі новини про проєкт публікуватимуться на сторінці громадської організації в соціальній мережі Facebook та на сайті.\nПроєкт “Школа демократичного врядування для молоді” реалізовує громадська організація “Освітньо-аналітичний центр розвитку громад” у партнерстві з Тернопільським регіональним відділенням “Асоціації міст України” за підтримки фонду NED.


Бежева плитка - 135 фото особливостей застосування і секрети від майстрів\nБежева плитка – 135 фото особливостей застосування і секрети від майстрів\n1 Бежева плитка в дизайні ванни : 135 фото прикладів грамотного використання кольору\n1.1 Бежева плитка у ванні\n1.2 Бежева плитка для кухонного простору\n1.3 Цікаві рішення для житлових кімнат\n1.4 Оформлення балкона у бежевих тонах\n1.5 Затерла для плитки\nБежева плитка в дизайні ванни : 135 фото прикладів грамотного використання кольору\nВибираючи колірну палітру для оформлення інтер’єру, варто визначитися із завданнями приміщення. Розслабляючу атмосферу, що розташовує до відпочинку подарують пастельні приглушені тони. Бежевий колір багатогранний, завдяки правильно підібраним комбінаціям відтінків домагаються ексклюзивних дизайнерських рішень. Візуально він здається різним на світлу і в тіні.\nЩоб знайти свій варіант, розглянете фото бежевої плитки. Це допоможе визначитися з вибором. Така обробка підійде для різних стильових рішень. Вона поєднується із строгими формами меблевого гарнітура, яскравими аксесуарами, текстилем.\nБежева плитка у ванні\nВиготівники випускають моделі неймовірних відтінків і фактур. Вони пропонують матову і глянсову плитку, однотонну і з візерунком. Кожна людина знайде відповідний тип серед величезної різноманітності виробів.\nУніверсальна плитка для ванни бежева темних тонів створена для підлоги, а ніжніші відтінки застосовують для стін.\nАристократичний вид їй надасть орнамент, виконаний контрастним кольором. Створити романтичну атмосферу дозволить вдале поєднання з білим кольором.\nКімнату для гігієнічних процедур доповнюють цікавим декором. Попит має мозаїка, панно, інші елементи. Вони оживлять обстановку, зроблять затишним приміщення. У такі інтер’єри вписуються вироби сріблястого, бронзового кольору.\nБежева плитка для кухонного простору\nПол на кухні має бути міцним, привабливим, зручним у відході. Фартух прикрашають настінною плиткою, до якої пред’являються менш строгі вимоги. Для цього приміщення придбавають матеріали з різною фактурою. Цікаве оформлення отримують, вибираючи підлогову бежеву плитку.\nПастельні тони ідеально підходять для таких напрямів:\nКімната в італійському стилі може містити імітацію цегляної кладки, виконану за допомогою темно-бежевих елементів. Декор під дерево ідеальний для вітальні, передпокою.\nГлянсова поверхня, що імітує мармур, надасть кухонній локації строгий і стриманий характер. Сьогодні модно прикрашати інтер’єр елементами під шкіру рептилій. Така плитка стане прекрасним доповненням їдальнею.\nЕфектно виглядає фартух з фотодруком, тему замовник підбирає за своїм смаком. Романтичну обстановку нескладно створити, скориставшись елементами з квітковими мотивами. Щоб отримати особливу атмосферу, треба правильно підібрати освітлювальні прилади.\nЦікаві рішення для житлових кімнат\nВітальню або їдальню легко перетворити, скориставшись керамічними виробами. Якщо однотонна поверхня здається власникам житла занадто нудною, то можна різноманітити її за допомогою відтінків з цієї ж колірної палітри. Бежева керамічна плитка вписується в інтер’єри, оформлені в стилі хай-тек, модерн.\nНапрочуд виглядають поверхні що імітують текстиль. Вони створені для облаштування просторої вітальні, затишного кабінету, розкішного передпокою. Така плитка стане прекрасною альтернативою шпалерам. На її фоні створюють абстрактні композиції і фантастичні орнаменти. Вона підходить для стилів поп-арт, фьюжн та ін.\nЕфектним поєднанням є комбінація з червоними елементами. Світло-коричневі стіни з синіми вставками гармонійно впишуться в обстановку. Цей варіант нагадує море і пісок.\nСтильним і елегантним рішенням буде обробка поверхонь ясно-бежевим тоном і підлогове покриття коричневого кольору. Доповнять композицію темні меблі.\nХазяї нерухомості нерідко сумніваються в тому, чи купувати світле підлогове покриття. Воно схильне забрудненням не менше темного варіанту.\nПоєднання бежевої підлоги із стінами в зелених або синіх тонах виглядає прекрасно. Таке оформлення робить кімнату тепліше, затишніше. Комбінація відразу декілька відтінків допоможе скоректувати розміри кімнати.\nОформлення балкона у бежевих тонах\nЩоб житло мало презентабельний вигляд, треба потурбуватися і про облаштування усіх куточків квартири. Особливу увагу треба приділити лоджії, для неї чудово підходить бежевий колір плитки. За допомогою цього матеріалу легко надати цій території привабливому вигляду. Коричневий відтінок принесе тепло, а білі, сірі складові подарують прохолоду.\nПлитка не боїться перепадів температур, дії вологи і фізичних навантажень. Вона відрізняється тривалим терміном експлуатації.\nБежева плитка стане практичним і стильним варіантом для заскленого балкона. Матеріал повинен повністю покривати поверхні. Вимагається провести точний розрахунок, щоб купити треба кількість виробів.\nЗатерла для плитки\nПри використанні матеріалів світлих відтінків важливу роль грає колір тієї, що затерла. При облаштуванні кухонного простору підбирають темніший засіб, ніж вибрана для оформлення плитка. Такий підхід допоможе зробити інсталяцію виразнішою.\nЕфектно виглядає настінна бежева плитка однакових розмірів. Для санвузла зупиняються на світлішому тоні тієї, що затерла. У кухні його не рекомендують використати, оскільки це ускладнює відхід за полотном.\nДля підлогових покриттів підбирають ту, що темну, що затерла. Це забезпечить простоту відходу за швами. Кращим рішенням для будь-якого житла стане бежева плитка. Правильний монтаж матеріалу забезпечить бездоганний вид поверхні довгий час.\nБежевий колір часто недооцінюють, а він здатний надати інтер’єру особливий шарм і елегантність. Дизайнери і декоратори одностайні в думці, що він має особливу багатогранність. Його зовнішній вигляд змінюється залежно від освітлення.\nПопадання променів сонця на стіни примушує відливати їх золотом, а у сутінках вони перетворюються на сірі площини. Дизайнери охоче використовують у своїх проектах бежеву кераміку.\nНе варто також зловживати цим відтінком, оскільки надмірна кількість такого тону зробить інтер’єр нудним. Збалансоване поєднання з іншими відтінками дозволить добитися потрібного результату.\nЯкщо є сумніви при підборі колірної гамми, то краще звернутися по допомогу до фахівців. Вони допоможуть розробити унікальний дизайн, врахувати усі нюанси об’єкту.\nОблицювальна плитка бежевого кольору використовується для вирішення різних завдань. Вона здатна візуально розширити межі простору, наповнити світлом і повітрям кімнату. Правильне поєднання з іншими елементами дозволить створити неповторний інтер’єр.\nБежеві шпалери: 108 фото оформлення різних кімнат і приміщень\nБілий колір в інтер’єрі: 108 фото кращих прикладів використання


Дарія Гнатківська у боротьбі за волю України - Косів та Косівщина * інформаційний сайт\nНа початку липня у селі Смодна відбулася подія не тільки місцевого і не лише всеукраїнського масштабу. Вона має вагу для усього світового українства. У цьому приміському селі з великою пошаною згадували священичу родину Гнатківських. Захід, проведення якого ініціювала РО Союзу українок (голова Анна Богдан), приурочили до 100-річчя заснування Союзу українок на Косівщині та на відзнаку столітнього ювілею від дня народження Дарії Гнатківської. На будинку, де у минулому жила родина Гнатківських, встановили пам’ятну дошку, автором і виконавцем якої є художник, викладач Косівського інституту ПДМ ЛНАМ Йосип Приймак. Меморіальну дошку освятив митрополит Галицький, владика Андрій. А увінчала святкування всеукраїнська науково-практична конференція на тему: «Героїні визвольної доби за самостійну державу Україна» та виставка творчих робіт народних і заслужених майстрів с. Смодної. Участь у заходах з нагоди святкування взяли заступник голови райдержадміністрації Володимир Совіздранюк і заступник голови Всеукраїнської управи Союзу українок Ростислава Федак.\nУ 30-ті роки минулого століття ім’я цієї мужньої галичанки пробуджувало у душах українців національну гідність, закликало до боротьби за волю України. Але розповідь про Дарію Гнатківську треба розпочати з її родини, яку і нині дуже шанують у Смодній.\nПро це свідчить і збережений (а тепер добротно відремонтований) будинок, і постійно доглянута могила о. Омеляна Гнатківського.\nКоли у Смоднянську церкву прийшов о. Омелян Гнатківський, життя у селі стало більш активним. Церкві було надано статус окремих парохій. Отець Гнатківський зумів згуртувати довкола себе заможних ґаздів, які допомагали йому в громадській і культурно-просвітницькій діяльності. Це, зокрема, дяк Никола Ходан (дід Василя та Богдана Ходанів), Михайло Пасічняк, який дякував у останні роки життя о. Омеляна, старший церковний брат Микола Павлюк (Антосів), Василь Павлюк (Гриньків). Діяльну участь у житті села брали також ґазди: Стефан Павлюк (Павлів), Юрко Пасічняк (Федишин), сини якого загинули у боротьбі за волю України, Никола Олексюк, Василь Атаманюк (Малик), Никола Павлюк (Ільчишин), будучи головою сільського товариства «Просвіта» зібрав бібліотеку українських книг, яка, на жаль, не збереглася. Михайло Атаманюк (Місенів), дід відомого професора, доктора медицини Михайла Атаманюка, який зараз живе у Києві),за отця Гнатківського був війтом села. Його син Юрій і невістка Євдокія поофірували до церкви вишиті фани, якими послуговуються і донині.\nЯ небезпідставно назвав цих усіх людей, бо отця Гнатківського обирали головою «Просвіти», яка сприяла у селі розвиткові національної освіти. Старожили кажуть, що їхній священик і вся його сім’я належали до високоосвічених людей. Тоді при Смоднянській церкві діяло «Братство Апостольської молитви», було також засновано «Братство тверезості», де читали лекції і проводили бесіди про здоровий спосіб життя.\nНаприкінці ХІХ на початку ХХ століття найчисленнішою освіченою верствою серед українців Галичини були священики. Вони були найближче до простолюду. Жили серед нього, спілкувалися з ним, були не тільки його душпастирями, але й порадниками, лікарями, вчителями. Адже тоді польський уряд усі ключові державні посади роздавав полякам. У Галичині серед медичного персоналу (лікарів) лише 10% були українцями. Тому весь тягар пробудження національної свідомості, особливо на селі, взяла на себе греко-католицька церква. Підтвердженням цьому є те, що о. Омелян усі заходи учасників «Просвіти» спрямовував на формування національної ідеї, необхідності відновлення Української держави, любові до всього національного: пісні, звичаїв, традицій. У своїй діяльності він мав мудру підтримку в особі своєї дружини. Олександра Гнатківська поєднувала у собі шляхетні жіночі риси: ніжну, господарну дружину, чуйну, люблячу матір, активного громадського діяча. Пані Олександра з 1920 по 1928 роки очолювала Косівську філію Союзу українок.\nТієї неділі на Смоднянській парафії відбулися дві знаменні події. Під час св. літургії, яку відправляв настоятель церкви св. Якима і Анни о. Михайло у супроводі багатьох священиків, владика Андрій рукоположив у сан диякона о. Василя.\nПісля Богослужіння була заупокійна відправа і освячення могили о. Омеляна Гнатківського, якого поховано на сільському цвинтарі. Далі святочна процесія прийшла до будинку, де жила родина Гнатківських. Перед громадою зі вступним словом виступила голова Косівської філії Союзу українок А.Богдан: «У цьому будинку протягом семи років відбувалися засідання управи Союзу українок. Сюди з’їжджалися наймудріші отці, їхні дружини, їхні діти з усього Косівського повіту. 99 років тому тут народилася Дарія Гнатківська, її ім’я відоме усьому світові». Пані Анна запросила зняти полотнище з меморіальної дошки з барельєфом Дарії Гнатківської сільського голову с. Смодної Михайла Рабинюка, владику Андрія і Катерину Сусак, колишнього ректора Косівського інституту ПДМ. Біля цього історичного будинку лунали патріотичні виступи, пісні учасників художньої самодіяльності. Отець-декан Роман Іванюлик, священик Москалівської церкви св. Василія сказав, що Смодна — щасливе село, бо мало таку славну, сильну духом священичу родину. А Надія Пасічняк зачитала власного вірша, який присвятила Дарії Гнатківській. Обряд освячення пам’ятної дошки родини Гнатківських провів владика Андрій. І у цей момент сталося диво. З ясного неба погожого липневого дня благодатну землю зросили краплі дощу. Митрополит Андрій у своїй проповіді скаже й про це: «Стоїмо біля цієї пам’ятної дошки і на нас дивиться молода вродлива жінка, жінка-українка, про яку сьогодні мало хто знає. Тому пам’ять потрібна не тим, що відійшли у вічність, вона потрібна для молоді. Ще 25-30 років тому неможливо було, щоб біля цього дитсадочка була така відправа. Тому цінуймо цей час. А дощ із неба – це Боже благословення».\nЇї життя – взірець для поколінь\nВсеукраїнська науково-практична конференція, присвячена Д.Гнатківській, була надзвичайно цікавою і відбулася на одному подиху. Хоч доповідачів було багато, але їх не обмежували ні у виступах, ні у часі. Адже серед її учасників були гості з Києва, Львова, Трускавця, Тернополя, Івано-Франківська, Коломиї. Після привітальної і вступної частини незмінна ведуча святкування, голова Косівської філії Союзу українок Анна Богдан надала слово для виголошення доповіді «Дарія Гнатківська – героїня доби визвольної боротьби за самостійність України» заслуженому працівнику освіти України, члену Національної СМНМУ, членкині Союзу українок Катерині Сусак.\nУ Смодній, де народилася Дарія, проходило її дитинство. У селі добре знали цю надзвичайно здібну і обдаровану дівчинку. Її мати пані Олександра не забороняла, а, навпаки, спонукала дочку, щоб вона бавилася, виростала в оточенні сільських дітей. Пані Олександра запрошувала дітей до резиденції і пригощала їх випеченими ласощами. По закінченні школи Дарія вступає до Коломийської гімназії. Здібності до навчання вирізняють її серед гімназистів. Вона стає активною учасницею «Пласту». Старожили розповідали, що дочка отця Гнатківського згуртовувала молодь села до спортивної організації «Січ», молодіжних організацій «Луч» і «Каменяр». Разом із батьком організовувала і брала участь у різних мистецьких заходах села. Згодом Гнатківська стане видатною діячкою Організації Українських Націоналістів (ОУН).\nПісля успішного складання матури (підсумкових іспитів) у гімназії Дарія вступає у Львівську консерваторію. У Львові на той час в усіх вищих навчальних закладах вирував дух українства.\nСтворювались групи націоналістичної молоді. Дарія Гнатківська вже на молодших курсах консерваторії вступає в ОУН, де знайомиться з активістами національного руху, серед яких був і Микола Лебедь. Згодом між ними зав’язується взаємна симпатія і дружні стосунки. Разом з посестрами і побратимами вона поринає у вир революційної боротьби за кращу долю українського народу, який вважала мав бути господарем на своїй землі. Бо окупаційна влада Польщі здійснювала примусове ополячення українського населення. У школах проводили навчання польською мовою, зазнавали переслідувань і жорстоких тортур українські патріоти. Гнівним нищителем українства проявив себе тодішній міністр внутрішніх справ Польщі. У квітні 1933-го провід ОУН на нараді в Берліні прийняв постанову про замах на генерала Пєрацького. Підготовку атентату доручили Миколі Лебедю, котрий до цієї групи долучає свою наречену Дарію Гнатківську.\nЗвісно, вбивство міністра Пєрацького не могло бути проігнороване.\nПоліції вдалося арештувати учасників атентату, над якими розпочали суд 18 листопада 1935 року. Варшавський процес перетворився у могутню пропагандистську акцію діяльності ОУН у боротьбі за відстоювання національної гідності української нації. З першого дня підсудні відмовились давати зізнання польською мовою. Судове засідання, яке увійшло в історію як Варшавський процес, за словами науковця, доцента Прикарпатського університету Петра Арсенича висвітлювало 15 тогочасних видань. Навіть чужинська преса до учасників замаху виявляла прихильність. А постать Д.Гнатківської взагалі викликала захоплення шляхетністю цієї жінки. Газета «Варшавський робітник» писала: «…убрана в гарну чорну сукенку, має чарівне личко й променистий усміх, що не сходить з її уст…».\nУчасникам замаху суд виніс різні терміни покарання. С.Бандері, Карпинцю і М.Лебедю – смертну кару, Д.Гнатківській – 15 років тюрми. У такі трагічні години свого життя Дарія і Микола Лебедь вирішили одружитися. Побралися вони у тюремній капличці. Після розпаду Польщі у 1939 р. Дарія і Лебедь опиняються на волі.\nСпочатку живуть у Кракові, потім переїжджають до Львова, де зазнають переслідувань від німецької окупаційної влади. У 1942 р. у львівському шпиталі пані Дарія (під чужим ім’ям) народила донечку Зою. Щастя було недовгим. З 18-місячною дитиною її арештовують гестапівці. Згодом їх перевозять у Німеччину до концтабору Равенсбрюк. Страшних катувань зазнавали там невільники. Лише з наближенням фронту до Берліна Дарія з дитиною дочекалися волі. У тому часі Микола Лебедь вивозить свою сім’ю до Канади.\nДарія Гнатківська, маючи природні здібності до музики, генетично переданий їй інтелект, після закінчення консерваторії могла долучитися до праці з обраного фаху, мати спокійне життя в оточенні однодумців мистецької інтелігенції. Та вона вибрала інший шлях – героїчний і тернистий. Її життя — взірець для поколінь.\n«Нехай буде всюди така влада, яку маєте ви»\nМитрополит Галицький, владика Андрій нагородив грамотами УАПЦ Смоднянського сільського голову Михайла Рабинюка і голову районної організації Союзу українок Анну Богдан за підготовку і проведення заходу з нагоди вшанування священичої родини Гнатківських. Їхня титанічна праця, а також зусилля настоятеля церкви Якима і Анни о. Михайла Ганущака і справді заслуговують подяки. Союз українок майже два роки готувався до цієї знаменної події. Союзянки по крупинці збирали матеріали про Дарію Гнатківську, вивчали маловідомі місцеві факти з її життя. А Катерина Сусак сказала, що до ідеї проведення святкування з розумінням поставився голова РДА Ярослав Шинкарук та велику підтримку надала колишній заступник голови райдержадміністрації Анастасія Костюк.\nЧимало турбот лягло й на плечі сільського голови. Зараз у Смодній гарно відремонтовано будинок, у якому жила родина Гнатківських, збудований ще у 1875 р. і який довгі роки слугував у селі за дитсадок.\nМихайло Юрійович надав учасникам конференції ґрунтовну довідку про Смодну, її історичне минуле, розповів як село розвивається і чим живе зараз. А виставка творчих робіт народних і заслужених майстрів мистецтв приємно вразила кожного. Вона створювала особливу ауру святковості. Фойє і саму залу, в якій проходила конференція, прикрасили кераміка Оксани Бейсюк, Романа і Людмили Якібчуків, вишивка Параски Борисяк. Розділ «З мистецької скарбниці села» привертав увагу традиційним вбранням. А які чудові мистецькі вироби представили талановитий різьбяр Богдан Ходан, його син Тарас, дружина Ганна уквітчала сімейну експозицію виробами з бісеру. Вишуканими є роботи з художньої обробки шкіри наймолодшого члена НСХУ Юрія Ходана.\nЦя виставка дала стільки позитиву учасникам конференції, що про неї вели мову майже усі, хто брав слово для виступу. А підсилювала її колористику розповідь сільського голови М.Рабинюка про село, де народилася Дарія Гнатківська, але вже на етапі сьогодення. Нині село має нову школу, сучасне адміністративне приміщення сільської ради, збудований пішохідний перехід через Рибницю, працює дитячих садочок. 35 відостків сільських доріг з асфальтовим покриттям, частина вулиць мають освітлення. Село активно залучає інвестиції для свого соціально-економічного розвитку.\nНа завершення Всеукраїнської конференції Орислава Хомик, представниця «Просвіти» і Союзу українок м. Трускавця поділилася з господарями своїми враженнями: від почутого та побаченого: «Сьогодні ви зробили гарний захід, залучили до нього церкву і не одну конфесію, громадськість, владу. Отож, нехай буде всюди така влада, яку маєте ви».