Поет «останніх речей». Василь Герасим’юк і кінець міфології – ЛітАкцент – світ сучасної літератури\nПоет «останніх речей». Василь Герасим’юк і кінець міфології\n02.09.2011 12.09.2011 Віктор Неборак\t4 коментарі 14 299\nПро свій родовід у розмові з Тарасом Прохаськом (серія „Інший формат” івано-франківського видавництва Лілея-НВ) Василь Герасим’юк повідомляє таке:\n„Дід, від якого у мене прізвище Герасим’юк, був командиром у січових стрільцях. Він помер від ран у 1932 році. Його два сини – мій тато і його брат, який був взятий зі зброєю в руках. Відповідно – двадцять п’ять років. А батька з мамою вислали. А по матері моїй рід теж унікальний. Дід був і ройовим, і чотовим, і сотенним. Його псевдо Котигорошко, воно зазначене всюди, де треба ” [ІІ, с.13]. Тут йдеться про участь стрийка (брата батька) і діда по матері В. Герасим’юка в УПА.\nСаме тому Василь Герасим’юк народився в Караганді (тодішня Казахська РСР) – місці виселення батьків. Це сталося 18 серпня 1956 року. Про першу свою земну подорож поет розповідає:\n„Після двадцятого з’їзду, у п’ятдесят шостому, мої тато з мамою, незважаючи на те, що мені було два місяці, повернулися у Прокураву. То моє родиме село. У мене немає жодного домішку навіть із сусіднього села. Вони всі з Прокурави. Їх там цілий цвинтар – десь на три поверхи вниз ” [ІІ, с. 14].\nСередню освіту В. Герасим’юк здобував у Прокураві, а закінчив школу із золотою медаллю в Коломиї (дев’ятий і десятий класи). А 8 липня 1973 року прибув до Києва, подав документи на вступ на українську філологію Київського університету ім. Т. Шевченка. Ця дата – одна з небагатьох, чітко зафіксованих у розмові Герасим’юка з Прохаськом. Після закінчення університету Герасим’юк працював редактором у видавництві ЦК ЛКСМУ „Молодь”, згодом – редактором у видавництві „Дніпро”, з 1994 року – редактором і ведучим літературних передач на державній телерадіокомпанії. З кінця 2010 року веде цикл авторських передач „Діалог” на телеканалі „Культура”. Розмова для „Іншого формату” відбулася 11 червня 2003 року, тому пізніших подій у ній годі шукати. Забігаючи наперед, варто зазначити, що поезія Герасим’юка не надто охоче допускає в себе втручання сучасності, які могли б претендувати на таку чи таку історичність. Знакові події останніх тридцяти років, такі як аварія на Чорнобильській АЕС, проголошення Незалежності України, Помаранчевий Майдан та деякі інші не привернули особливої уваги поета. Хоча потоки часу, і навіть історично задокументованого, у ній відіграють субстанційну роль. Отож перерахуємо у хронологічному порядку поетичні книги В. Герасим’юка: „Смереки” (1982), „Потоки”(1986), „Космацький узір” (1989), „Діти трепети”(1991), „Осінні пси\nКарпат”(1999), „Серпень за старим стилем”(2000), „Поет у повітрі” (2002), „Була така земля” (2003), „Папороть” (2006), „Смертні в музиці” (2007). За книгу „Поет у повітрі” В. Герасим’юка відзначено Національною премією ім. Т. Шевченка (2004).\nНавіть зовнішня канва біографії В. Герасим’юка, викладена вище, сповнена відчутної напруги. Внук і син „українських буржуазних націоналістів” інтегрується в офіційну радянську систему, здобуває відповідальний статус редактора одного з провідних українських видавництв і саме тому впливає на український літературний процес. Він уникає участі в політичних структурах як у пізні тоталітарні (не намагався, як дехто з його ровесників, задля кар’єрних міркувань поповнити собою лави комуністичної партії), так і в ранні „незалежницькі” часи, зате зберігає за собою право на особисте ставлення до українських пострадянських перевтілень і перетворень. Авторитет В. Герасим’юка в українських літературних колах – незаперечний, та помітний найперше серед представників покоління вісімдесятників і наступних поколінь, що засвідчено численними присвятами йому окремих віршів. Та все-таки гра в підтексти з радянською системою не минула безслідно. За Герасим’юком, одне з джерел семантично ускладненого метафоризму багатьох вісімдесятників – прискіплива увага до їхніх творів комуністичної цензури. У пізньому верлібрі В. Герасим’юка „Ох ті темні окуляри Збіґнєва Цибульського…” (кн. „Папороть”) читаємо:\nЗавдяки комуністичній цензурі\nнабагато уважніше дивились фільми\nі глибше сприймали – вважає Вайда.\nЧим тільки їй не завдячуємо!\nЦе ж вона відкрила\nкілька необжитих поверхів метафори,\nщо нагліша і дієвіша\nвід національної дулі в кишені,\nбо вся на виду – беріть, якщо охопите!..\nТа занадто розмиту метафору могли не так відчитати не лише цензори, а й читачі з якнайвитонченішим смаком, – такі, як Ліна Костенко. Про це далі у вірші:\nІ мені не вистачило здібностей,\nколи в юності писав „Ленін ступає”\nв значенні загрози долам і горам.\nПеремудрував з підтекстом – мало хто второпав.\nОт вже в новому тисячолітті\nЛіна Василівна сказала:\nДесь у якомусь вірші Ленін пройшов, авжеж.\nОбразна розмитість, а точніше, фрагментарні, побудовані на асоціаціях, неповні, з пропущеними підметами речення дали підстави для хибної інтерпретації вірша „Прийшли вночі. «Твій, діду, син умер»…”, здійсненої Іваном Дзюбою у передмові до тому вибраного В. Герасим’юка „Була така земля”. Дзюба трактує воїнів УПА, які принесли батькові тяжку звістку про смерть його сина-повстанця, як облавників, карателів-переслідувачів: „Є й повітря, в якому серед ночі жахно „перевертається” старий гуцул, діставши звістку, що сина забила „облава”, – це „перевертання”, в повітрі, власне, нічне видіння самих облавників, які принесли звістку й заночували в хаті старого: дивна атмосфера не ненависти, а біблійного гріха братовбивства” [І, с. 17]. Деталі, які відрізняють облавників-червоноармійців від повстанців (обмундирування, вимова, зачіски, жестикуляція…) залишилися за межами вірша. На конкретне запитання старого – „Ви з Космача чи з Брустур?” – нічні прибульці відповідають: „Ми з облав”. Потім вони просять у старого прощення, і читач може потрактувати це так, що прибульці – облавники, винні у смерті сина старого. Насправді бойові побратими просять прощення в батька за те, що залишили тіло його сина в потоці, бо втікали від переслідувачів, рятуючи власні життя. Затемнена поетика Герасим’юка, вироблена під недремним наглядом цензорського ока, заважає подекуди вловити поетичний сенс його віршів, коли цензура вже не чинна. В дещо іншому світлі цю проблему означує Костянтин Москалець у післямові-коментарі до книги В. Герасим’юка „Папороть”: „Проте, як бути з віршами, прописаними за алогічними принципами почуття, котрі містять у собі позасловникові, надлишкові значення? Адже для контекстуального відбору таких значень читач, щонайменше, мусить мати співмірний з автором досвід” [IV, с. 295]. Критик-герменевтик долає цю проблему, запросивши поета до автокоментування.\nПідцензурний метафоризм, як його подає В. Герасим’юк, був стратегією опору комуністичному режимові, тим ризикованішою, що сам режим і оплачував цей опір. Шістдесятників, як відомо, режим розколов на лояльних до влади митців і дисидентів. Ранній вісімдесятник В. Герасим’юк у двох своїх перших книжках вибирає не вірнопідданість чи опозиційність, а наважується випробувати цензуру і віддану владі критику на інтелектуально-художню спроможність і врешті переконується, що вихід на заборонені раніше теми (УПА, біблійні алюзії, неприйняття оптимістичного пафосу, нав’язуваного вимогами соціалістичного реалізму) – можливий. Паралельно він розвиває свою систему символів, базовавану, здавалося б, на збаналізованих пісенною модою поняттях – смереки, потоки, мала батьківщина, портрети трудящих людей, народні звичаї… Поет віднаходить несподівану матрицю для свого поетичного світу – гуцульську кахлю:\nЧомусь було соромно зізнатися,\nщо найсокровенніші таємниці\nвиповіли мені твої барани\nіз чудернацько закрученими рогами.\nА все інше доводила до тями\nвеликанська голова у бричці,\nбільша від брички і коней,\nне кажучи вже про візницю.\nА твої музики!\nА твоя Молода!\n(Вірш „Прощання з гуцульською кахлею”, кн. „Папороть”)\n„Розпізнавальний” образ назовні, який сам собі свідомо обрав\nВ. Герасим’юк на початку своєї поетичної кар’єри, не викликав підозри в закладеній у його віршах ідеологічній диверсії: молодий радянський поет, родом з Гуцульщини, щедро черпає натхнення з етнографічних джерел своєї малої батьківщини. Про головний мотив дебютної книги В. Герасим’юка\nІ. Дзюба пише: „Він чинив власне першовідкриття Карпат як світу особливого співжиття природи й людини. Інтимізацію цього світу. Невигадлива назва її „Смереки” немовби нав’язувала до традиційної версії гуцульського локального патріотизму. Смерічки й потічки заполонили українську поезію й естраду. Але в Герасим’юка смерека – не окраса ландшафту й не стимулятор поетичного сентименту, а щось більше: величина міфотворча, аналог світового дерева чи дерева життя і роду <…>” [І, с. 9]. Від себе додам, що у контексті „співжиття природи й людини” Герасим’юка цікавить не так плекання міфологічного дерева, як приреченість смерек бути зрубаними. І про це не лише у вірші, який далі цитує І. Дзюба („Дидактичний етюд (І)”), а й у багатьох інших віршах аж до „Космача” з книги „Папороть”:\nОт тільки смерек не треба було чіпати.\nРаніше тут рубали праліси,\nа нині зітнули молодших від мене,\nі продають за безцінь.\nСтосунки В. Герасим’юка з карпатською міфологією, як і з карпатським трибом життя не такі гармонійні, як може видатися на перший погляд. Людина у багатьох його віршах чинить злочини супроти природи, навіть якщо вони освячені традицією як ті чи інші місцеві промисли. Духи зневаженої природи переслідують людей ( вірш „В бутинах робили, в лісах жили, ліси валили…”, кн. „Смереки”). Цей мотив наростає від книги до книги, і в „Папорті” набуває моторошного звучання. У вірші „Не продається кров Агнця…” В. Герасим’юк детально описує, як виготовляють бринзу. Для цього ріжуть місячне телятко, виймають його шлунок з грудкою сиру, заливають коров’ячим молоком, солять. Так роблять ґ л є ґ, „без якого не буде бринзи, / яка все дорожчає”. Закінчується цей вірш євангельською алюзією:\nІ лагідно, як Спаситель,\nпритискаючи до серця,\nтримаєш телятко на руках,\nцілуючи латку білу на лобі\nперед тим, як перерізати горло.\nЛюдина нищить природу, людина вбиває людину, людина, як скошена трава, як зрубана смерека, також приречена на смерть. І що вона може протиставити смерті? І чи є у світі щось, непідвладне смерті? Щоб знайти відповідь на це одвічне запитання, В. Герасим’юк звертається до Біблії, та не відмовляється і від язичницьких вірувань, якщо вони ще мають силу. Ця наскрізна біблійність вперше себе виявила – без огляду на цензуру – у третій книзі В. Герасим’юка „Космацький узір”. У вірші „Старий завіт” поет звертається до переказу свого батька з часу примусового виселення до Казахстану. Батько читає в тифозному бараці Старий Завіт біля померлого земляка. Йому ввижається постать Чугайстра, який прийшов аж з далеких карпатських полонин попрощатися з душею покійника. Тато тричі хреститься, та полонинський дух не зникає. Тато відчуває смертний страх і плаче, подумки звертаючись до своєї відсутньої матері. Запитання, виділене курсивом, звучить так: „В якій би книзі смерть свою сховати?” Ні читання Старого Завіту, ні знак хреста не можуть відігнати полонинського духа, якого християни вважають нечистою силою. Зло панує у світі, і Бог, який є любов’ю, майже непомітний. Зате помітна цвинтарна яма „на всіх одна” і „щороку глибша”. Істоти і речі об’єднані спільною долею – западанням у смерть. Майже кожний вірш „Космацького узору” нагадує про це. Яку б ситуацію не зображував поет (виготовлення сувенірів, святкування храмового празника, легендарну смерть Довбуша, замовляння сліпим змії, яка виявилася не змією, а арт-підготовкою…), він відчуває наближення кінця часів, і тому зосереджується на „останніх речах”. Усі речі в світі – останні, такі, що в будь-який момент можуть перейти у небуття. У вступному вірші читаємо:\nОстанні виють пси пастуші,\nостанні моляться уста,\nцілуючи досвітні душі…\n(Вірш „Досвітні душі”)\nРизикну ствердити, що від книги „Космацький узір” В. Герасим’юк усвідомлює час, у якому живе, як час перед кінцем світу і відчуває себе покликаним сповіщати про це у поетичній формі. Саме тому його дратує несерйозність, фальшивість, імітаційність, позерство багатьох його сучасників, усе те, що звикли називати постмодерном. Він не втомлюється нагадувати, що Сташний Суд – це серйозно:\n„Тепер уже всі знають, що релігія – це серйозно. Кожен вже знає, що так чи інакше доведеться відповідати. І кожен собі думає – ну добре, я це зробив, але ж той поруч зробив ще більше гидоти, ніж я. Він буде ще більше відповідати. А в того взагалі руки в крові, а ще такі є, що мільйони втопили в крові. То що я буду відповідати порівняно з ними? І тут забувається одна-єдина істина: ми ніхто не знаємо промислу, не знаємо, чим це все закінчиться, але треба пам’ятати, що питання буде стояти тільки так – ти і Христос” [ІІ, с. 38].\nСаме наближення кінця світу руйнує первинний календарно-обрядовий міфологізм як те, що визначається циклами безконечних повторень і повернень. Один з найбільш міфологічних віршів В. Герасим’юка, надрукований ще в його другій книзі „Потоки”, „Ахіллесова п’ята”, власне і стверджує нечинність колишнього міфологізму, тому що розповідь про легіня, якого вжалила у п’яту змія, несподівано переривається реченням-вироком: „Була така земля…”. Саме це речення стало назвою книги найповнішого на сьогодні вибраного В. Герасим’юка. Була така земля – це свідчення про відбуття в минуле певної міфопоетичної дійсності, та аж ніяк –про її теперішнє і майбутнє. Міфопоетика змінюється поетичними свідченнями про те, що вдається вирвати з пасток забуття (родинні перекази, народні герої, серед яких найулюбленіший Олекса Довбуш, прив’язані до історичного часу події…), звертаннями-посланнями до ближніх (десятки віршів В. Герасим’юка мають присвяти), біблійними та історичними алюзіями, авторефлексіями і медитаціями.\nОдин з найвідоміших віршів В. Герасим’юка „Коса” побудований як поєднання авторефлексії поета з розповіддю старого вояка-упівця. Ліричний суб’єкт у початкових чотирьох строфах самоозначується як людина на грані катастрофи („Я упав. Я зламався. Я зрадив”). Ця людина-поет, лірична проекція у вірш самого автора, опинилася поза прозрінням і натхненням у полоні щоденного безсенсовного часоплину („Дні і ночі зімкнулися в коло”). Суспільні зміни часів Перебудови її не приваблюють, бо нагадують маскарад („Доки маски міняли мої вчителі / для нової маланки на рідній землі, / я згадав, що скінчилася школа”). Поет опинився у світі, від’єднаному від Бога, до якого він усе ще звертається без надії почути відповідь („…бо куди нас позносити, Боже?”). Розповідь вояка про те, як у земляному сховку грізний упівець чесав косу жінці, щоб зберегти її красу до весни, стає рятівною для поета. Ця самопосвята чоловіка жінці в нелюдських умовах, під загрозою бути викритими ворогом, – приклад високих людських стосунків, які, виявляється, все ще можливі у світі, де, як пише І. Дзюба, „зростає критична маса зла” [І, с. 13]. Міфи у такому світі вже не діють, а любов усе ще діє (вірш „Заклинання”, кн. „Папороть”). Для спасіння необхідна любов, та в пошуках любові поет часто наштовхується на зло у різних його втіленнях і личинах („Був вибір між Христом і всім. Я вибрав, / але все інше вибрало мене.” – З вірша „Вибір”, кн. „Папороть”). Світ зіткано з цих двох субстанцій – любові і зла, люди перепускають через себе хвилі любові і зла, і поет – не виняток. З цього погляду поезія В. Герасим’юка – про співвідношення любові і зла у світі, який вона спроможна охопити.\nУ багатьох випадках зло перемагає, як, наприклад, у вірші „Я не знаю того, хто привів” (книга „Діти трепети”). Вірш починається майже ідилією – поранений юнак, якого виходили ґазди-селяни, заколисує їхню дитину в той час, коли вони „роблять сіно”. Раптом ритм вірша різко змінюється, і так само стрімко ідилія перемінюється на трагедію: юнак відчуває наближення загону карателів, обмотується коцом, ліжником, рядном, щоб не збудити дитину, і пускає собі кулю в голову. Карателі разом зі зрадником (тим, хто привів) вриваються до хати і бачать юнака-самогубця і розколисану ним колиску. Кінцівка вірша перетворюється на картину всесвітнього протистояння диявола і Спасителя перед його пробудженням – заповіданим другим пришестям:\n…бо колиска зі скрипом страшним\nрозколисує тверді і води.\nБо дитя не розбудить ніхто!\nНе підніме своє копито\nТой, хто водить і хто за ним ходить.\nЯ не знаю того, хто привів.\nКрізь ліси я його не уздрів.\nТа іде він! веде він! – я знаю.\nВін іде, хоч зі страху кричить!\nВін кричить, хоч дитя розбудить\nвін боїться ще дужче – я знаю.\nБезумовним є притчевий характер цієї поезії. Конкретна ситуація (самогубство юного упівця біля колиски дитини) трансформується в міфологічну оповідь про наближення Антихриста, який знає, що буде переможений Христом. У такому міфі зло є злом і діє як зло, а добро є добром і поборює зло, та лише після тимчасової перемоги зла. Ким у такому міфі є смертна людина? У вірші „Я не знаю того, хто привів” на 36 рядків – досить персонажів. Центральними спочатку видаються юний вояк і дитя в колисці, у другій половині вірша з’являється непоіменований „той, хто привів” із загоном карателів. У заключних шести рядках напряму виявляється „я”-поет, котрий не знає „того, хто привів”, та знає незмірно суттєвішу річ: „Він іде, хоч від страху кричить! / Він кричить, хоч дитя розбудить / він боїться ще дужче – я знаю.” Ця присутність „я”-поета у віршах, які не стосуються біографії самого В. Герасим’юка, – прикметна особливість його поезії. Поет здатен переміщуватися в минуле, в життя інших людей.\nЦю свою здатність до часопросторових перельотів поет як головний ліричний персонаж книжок В. Герасим’юка розвиває з книги в книгу і нарешті виводить її в назву і в тему книги „Поет у повітрі”. У вступному вірші, присвяченому батькові, В. Герасим’юк пише про подію, яка сталася саме у повітрі в середині 50-х років ХХст., – зникнення дзвону, звуку від церковного передзвону. Повітря стало порожнім для душ покійників і перетворило поета в оплакувальника померлих, в руїну, подібну до руїни фабрики на горі Піп Іван. Поет у такому повітрі не може бути нерухомим, тому що він „все-таки найбільше нагадує / самотню стару гуцулку,/ що на камінному Ґреготі у заметілі / виживе без корови і кози, / але не без коня.” Кінь у Герасим’юка – міфопоетичний, хоч і безіменний, переносить поета верхами Чорногори і „печальними полями Галичини”. У неживому повітрі поет задихається і колись таки задихнеться. Це єдина подія, перенесена з майбутнього, – поетові колись доведеться задихнутися і покинути повітря „зі свічкою в руці”. Отже, літати всечасовим повітрям поет може лише в минулі часи. Теперішнє з тяжким неживим повітрям щоразу менше надається навіть до дихання, а не те що до перельотів. З огляду на це важливо розглянути дві поеми, вміщені в книзі, – „Київську повість” і містерію „Єзавель”.\n„Київська повість”, присвячена пам’яті киянина Віталія Никитюка, – найбільший за обсягом поетичний твір В. Герасим’юка. Сім перших строф поеми стосуються недавнього минулого, спогадів про зустрічі з покійним другом, особливо однієї, на вулиці Волоській, що на Подолі. Та навіть у цих строфах перемішано часи від Ольвії, часу хрещення України-Русі до 50-х років ХХ ст., коли Никитюк ще дитиною мешкав у напівпідвальній квартирі на Подолі. На місці будинку, де була та квартира, згодом збудували басейн, куди на заняття з плавання Никитюк водив свою доньку. З 8-ої по 38-му строфу включно Герасим’юк відтворює розповідь, яку почув від Никитюка, про видіння свого друга у басейні. На мозаїчне дно басейна в уяві Никитюка накладається лубковий малюнок на килимку його дитячої кімнати, де мисливці переслідують вовка. Раптом Никитюк сам себе відчуває у шкірі вовка. Це перетворення дозволяє Герасим’юку за посередництвом вже покійного друга окреслити своє ставлення до сучасності. Сучасність – це „ночі й дні, води й помиї”, які змивають його з існування, як колись змивали „і Христа з хрестом, й Шевченка з Франком”. Сучасність викликає своєю всеприсутнісною повторюваністю, колобіжністю омерзіння:\nХіба ти не в цирку, доки скачеш по колу?\nІ від омерзіння не задихнутися щоб,\nТи, риссю пронісшись, переходь на галоп.\nТвій демон – надійний кінь, якщо ти не йолоп.\nСтан сучасного світу характеризують рядки: „Залишимо як документ – наївний лубок / Ми, зчеплені намертво іклами і пазурами”. Це стан не любові, а ненависті. Сучасність – не тема для писання: не писати ж повість „про ту, а чи цю шпану, / І про чернь, і про все, що черню сховане за образами”. Герасим’юкова повість-замінник пронизана алюзіями з різних мистецьких творів – від народних пісень до Ґете, Гоголя, Леоніда Кисельова і навіть Поля Елюара. Зразком для Никитюка була проза Рульфо Хуана. Герасим’юк залишається вірний собі, тобто створює текст з багатьох різних мотивів, де знаходиться місце і Молодій на конику, запозиченій з кахлі Олекси Бахметюка. Мистецький алюзійний простір надається до перельотів свідомості, натомість понуре теперішнє проминання – це рух у підземку (асоціативно – у країну мертвих). Завдяки поетичному переказові оповіді Никитюка Герасим’юкові вдалося органічно розширити свою київську тему, яка, щоправда, була присутня ще в його першій книзі, та не становила відчутної конкуренції темі карпатській. З „Київською повістю” перегукується вірш „Нічні кіоски–93”, де головним топонімом виступає київський район євбаз (єврейський базар, колишня Галицька площа). Повітря у цьому вірші сліпе і слабе, поет задихається від різкого омерзіння, знаючи про те, яким буде кінець: „А потому / залізні, смішні леґіони зберуться в аду”. У книзі „Папороть” київська тема знайшла своє продовження у таких несподіваних нематафоричних верлібрах, як „Комуналка на Франка”, „Щурі”, „Найсумніший у Києві лев”.\nТа в містерії „Єзавель” немає і натяку на київську тему. Усі розділи, крім вступного, заключного і третього, де власне і згадується ізраїльська цариця Єзавель, якої боявся сам пророк Ілля, так чи так присвячено карпатській темі. Точніше – карпатській жінці. У другому розділі відтворюється ситуація зі спогадів мами поета, як її, коли вона була ще малою дівчинкою, поцілувала Молода, запрошуючи на весілля. У четвертому розділі подано розповідь про те, як полонинських вівчарів обезсилив погляд дівчинки-підлітка. Це все відбувалося нібито в присутності самого поета, який сто років тому теж потрапив на ті самі вечорниці. П’ятий розділ містерії – це вмонтований у поему вірш „Світло”, вперше надрукований у книзі „Смереки” і передрукований у „Потоках” під назвою „Старовинне світло”, – про бабцю Анну, яка, коли ще була дівчиною, голою котилася по вереті, присипаній цілющим зіллям. І за цим язичницьким дійством з іншого часу спостерігає поет. Цей розділ – рідкісний випадок повної гармонії між людиною і світом у поезії Герасим’юка. Власне людина тут – у жіночій версії. Та вже у шостому розділі, написаному значно пізніше за попередній, світотвір – трагедійний. Описуване у ньому стосується пізнішого часу й іншої жінки, син якої задихається ще в пелюшках від хвороби, яку називають „тридухи”. Та саме у цьому вірші зображено народження гуцулкою дитини посеред Єнисею, на лісосплаві. Жінка, „перекричавши свою смерть”, сама себе обслуговує після пологів, сповиває дитину в свою розірвану сорочку і сходить на берег у брезентових шатах на голе тіло. У сьомому розділі зображено Великдень у гуцульській церкві. Восьмий розділ – про спробу зазирнути у внутрішній світ жінки, яка виводила ангелів по снігу, що випав серед осені. Цей розділ – напівсонний, неясний, можливо, у ньому йдеться про порятунок жінкою повстанців. У дев’ятому розділі напряму говориться про неможливість вибору народом своєї традиції:\nО, третя зона українського співу!\nЯка в чорта дієслівна метафора! –\nволокове вікно язичницьких століть.\nНі світла, ні свічки.\nХто поруч нипає? Хтозна хто.\nО, зворушливо взаємозамінні іграшки впливів,\nНі завернути, ні повернутись.\nНема вибору. І слава Богу!\nО, ненав’язлива ілюзія вибору!\nА насправді – втеча і втома.\nТа цей розділ несподівано закінчується спогадом про маленьку дівчинку з прутиком у кулачку, „яка, замахнувшись, / застигає від страху <…>”. Дівчина в такий спосіб рятується від чужого вибору. У десятому розділі йдеться про спалювання жінкою на Юра отави з-під скатертини різдвяного стола, про своєрідне жертвоприношення небові, після якого можна повірити, що „все може бути, як у молитвах, / як у повітрі свободи <…>”. Вступний і заключний розділи стосуються зміни століть – того, що „починалося для нас” і того, яке „для нас / починається”. У тому новому „Молода буде цілувати всіх”. Це останній рядок містерії, і я схильний розшифровувати його так: усі, хто пережив зміну століть, помруть у новому столітті.\nЗрозуміло, що містерія „Єзавель” – про жінку-володарку, яка не боїться притримуватися успадкованих ритуалів, не тремтить перед своїм призначенням, долею, Богом. Посилання на біблійну царицю потрібне було Герасим’юкові для того, щоб показати, що навіть Святе Письмо містить у собі життєпис жінки-язичниці. Як бути поетові-християнинові, який бачить, що язичницька традиція його народу тримається на таких жінках? –Герасим’юк любить і тих жінок, і їхню традицію. Ось як він про це говорить у розмові з Т. Прохаськом:\n„Вже у містерії „Єзавель” була тільки просвітленість.\nЦя цариця з найменшої літери написана у Старому Заповіті, гіршої від неї там нема. Найгірший цар Ізраїлю був сьомий цар Ахав. Він – предмет вічної ненависті. А його дружина була Єзавель, яка була дочкою сидонського царя (вони там були сусідами) і, звичайно, вона поклонялася Астарті, Ваалу. А кому їй ще було поклонятися, як її так навчили?\nІ вся ця сила єврейського духу пішла проти неї. І Ілля-пророк, який сотнями громив пророків Ваала, раптом злякався цієї цариці. Здавалося – тобі ж підвладні стихії, а тут якась язичниця. Але він втікав, що більше, він ховався. І круки приносили йому їсти, скидали йому м’ясо і воду з дзьобів. І він у цій схованці почав просити Бога, щоб той дав йому смерть. Так він злякався цієї Єзавелі. І Бог сказав йому, що Господь у тихому повіві, а не у караючих блискавках. Так дослівно. Я собі подумав – ось тихий повів. Тихий повів – це Єзавель. Мені вона видалася найбільшою ніжністю <…>” [ІІ, с. 26–27].\nВдумливий відчитувач поезії В. Герасим’юка і сам неабиякий поет К. Москалець вважає, що „насправді головний персонаж містерії – Молода”. Згоджуюся, що Молода – важливий персонаж і не лише цієї містерії і що „Молодою стає кожна дівчина, це взірцева, сказати б, модельна роль <…>” [V, с. 370]. І все-таки те, що пов’язує старозавітню царицю і гуцульських, а ширше – і багатьох українських жінок, – це язичництво як світовідчування. Головний персонаж містерії – жінка-язичниця, яка все ще вміє порозумітися з дійсними силами земних стихій. Поет, свідомий того, що він „народжений жінкою в муках” („Коса”), перелітає часами з розділу в розділ містерії, щоб засвідчити силу жінки-язичниці. Та він добре знає, на відміну від багатьох українців і навіть не надто численних читачів його поезії і зокрема містерії „Єзавель”, як закінчилося життя цариці-язичниці. У цьому – контекстуальна напруга містерії. Адже йдеться про спасіння душ і поета, і жінок його роду.\nПоет нічого не може змінити в традиції, лише відповідним чином проявити її. Адже епіграф до містерії, взятий з другої Книги Царів, має моторошний контекст. У Герасим’юка епіграф звучить емоційно нейтрально: „…І ніхто не скаже: ″Це Єзавель″”. У другій Книзі Царів (переклад о. Івана Хоменка) читаємо про страту Єзавелі за наказом нового царя Ізраїля Єгу таке:\n„30. Єгу прибув у Єзреел. Довідавшись про це, Єзавель підмалювала собі очі, прикрасила голову й стала виглядати у вікно. 31. Як же в’їздив Єгу у ворота, вона сказала: „Чи все гаразд із Зімрі, душогубом свого пана?” 32. Єгу глянув на вікно й каже: „Хто зо мною, хто?” І два чи три скопці глянули вниз до нього. 32. Він сказав: „Скиньте її вниз!” Ті скинули її вниз, і кров з неї побризкала мур і коней, і Єгу переїхав через неї. 34. Ввійшовши ж, їв і пив, а потім повелів: „Догляньте тієї проклятущої та поховайте її, бо то царська дочка.” Як же пішли її ховати, не знайшли з неї нічого, крім черепа, ніг і рук. 36. Повернувшись, донесли йому; він же сказав: „Це ж воно й є, оте слово, що Господь сказав був через свого слугу пророка, Іллю тішбія: На полі в Єзреелі пси жертимуть тіло Єзавелі. 37. Труп Єзавелі буде на полі в Єзреелі, неначе гній, так що ніхто не скаже: Це Єзавель.”” [2 Цар., 9: 30–37].\nЯк бачимо, стосунки зі звичаєвою традицією в Герасим’юка – вкрай напружені. Він її знає, намагається переконатися в її дієвості, свідомий того, що не здатний її перемінити, розуміє, що вона – одне з потужних джерел його творчості. Та між традицією і поетом помітний розрив, про який сказано у ще у вірші „Досвітні душі” (кн. „Космацький узір”): „Невже ти косиш на чужому / спиною вчувши вила з тьми?”. Традиція переосмислюється Герасим’юком на всіх рівнях, включно із обрядово-календарним християнством, в якому наука любові перемінюється у щось протилежне („Влітку, наприкінці 80-х…”), традиційними промислами Гуцульщини („Сувеніри”, „Ризи”, „Не продається кров Агнця…”), героїкою УПА, яка була приречена на поразку („Веселі діди 47-го” та багато інших віршів на тему УПА, де не зображено жодної перемоги повстанців). Для поета „останніх речей”, свідомого дієвої присутності сил зла у світі, важливим є не так засудження зла, як повернення смертній людині її людської гідності. У Герасим’юка часто людина здобуває гідність, переживаючи і усвідомлюючи свою катастрофу. У цьому вона подібна до правічного Поета у повітрі, повсталого ангела, якого було ще на початку часів звергнуто з Неба (вірш „Поетові у повітрі”). Звертаючись до нього, Герасим’юк означує різницю між ним і собою: „Я ледве прожив буденне, / а ти – про виклик небес”. Знаючи про присутність могутніх трансцендентних сил у світі, Герасим’юк згоджується, що не розуміє Божого Промислу: „Найбільше вдячний Творцеві, / що Промисел не збагну”. Поет готовий визнати себе кимось на зразок біснуватого, відчуваючи, як йому непросто прийняти все, що діється у світі як вияв Божого Промислу (вірш „Рембрант”, кн. „Папороть”). Для Герасим’юка важливі „справжні речі”, на відміну від зімітованих і зфальшованих (цей мотив можна простежити від верлібра „Дорогою на Мончели” з книги „Потоки” і аж до „Оленя Онуфрія” з книги „Смертні в музиці”). І якщо серед тих „справжніх речей” смерть чи не найсправжніша, не залишається нічого іншого, як змиритися з цим. У вірші „Смертні в музиці” музика є метафорою буттєвості-часопроминаня, в якому будь-яке існування звучить і врешті затихає, поступившись іншому. Музика тут мислиться не як субстанція, в яку вливаються окремі існування, здобуваючи безсмертя (як це бачимо у вірші П. Тичини „Не Зевс, не Пан…”), а як те, що дає проявитися окремим звучанням-існуванням і з необхідністю вгамовує їх. Звучання, які відзвучали, – мертві, тому поет, який намагається оживити минуле, здатний перелітати в минуле, нагадує крука, який живиться мертвим („Крук”, кн. „Поет у повітрі” ). Щобільше – у теперішньому також „усе струпішіло”:\nТо яка природа міфологізму поезії В. Герасим’юка?\nВолодимир Моренець зараховує поезію В. Герасим’юка (поряд із поезією І. Малковича та І. Римарука) до есхатологічного (кінецьсвітнього) міфологізму „вісімдесятників”. Характеризуючи поетику В. Герасим’юка як таку, що споріднена з багатоголоссям і багаторакурсністю Святого Письма, поєднану з гуцульськими язичницькими жанрами, дослідник зауважує: „ Ця з-поза сучасного світу обрядова культура й поетика дійства в поєднанні з апокрифічною нарацією кладе на всі полотна В. Герасим’юка особливе тривожне світло. Срібно-мертвотне, і грізне, і наївне водночас, воно зрідні потойбічному сяйву Ель Греко: космічне мерехтіння, що втягує експоновані митцем земні ландшафти у велетенський всесвітній коловорот напередодні Судного дня” [III, с. 432]. З цим важко не погодитися. Я б лише уточнив, що напередодні Судного дня – за Герасим’юком – всі інші міфи стають нечинними. Та для християнина кінець світу – це друге пришестя Христа, це надія на Вічне Життя, на зустріч зі святими праведниками, на новий світ без ненависті і страждання. У поезії В. Герасим’юка ця заповідана Біблією Подія очікується як остаточна катастрофа світу грішників і самого поета, який аж ніяк не вважає себе святим. Звідси і „тривожне світло” на його полотнах.\nІ. Дзюба І. …І є такий поет / Іван Дзюба // Герасим’юк В. Д. Була така земля: вибране; Авт. передм. І. М. Дзюба, авт. післям. К. В. Москалець. – К.: Факт, 2003.\nІІ. Інший формат. Василь Герасим’юк / Упоряд. Т. Прохасько. – Івано-Франківськ: Видавництво Лілея-НВ, 2004.\nІІІ. Моренець В. Оксиморон: Літературознавчі статті, дослідження, есеї / Володимир Моренець. – К.: Аграр Медіа Груп, 2010.\nIV. Москалець К. „Папороть”: етика і поетика / Кость Москалець // Герасим’юк В. Д. Папороть; Поезії / Післям., упорядкув. Другого розд. і комент. Костя Москальця; Іл. Івана Остафійчука. – К.: ВЦ „Просвіта”, 2006.\nV. Москалець К. Про містерію „Єзавель” / Кость Москалець // Герасим’юк В. Д. Була така земля: вибране; Авт. передм. І. М. Дзюба, авт. післям. К. В. Москалець. – К.: Факт, 2003.\nҐете визнано найвидатнішим із-поміж німців\nПисьменники про футбол. Літературна збірна України


Коли закінчиться економічна криза, прогноз астролога - Астрологія - TCH.ua\nАстрологія 24 березня 11:00\nКоронавірус – не єдина напасть, яка випробовує людство на міцність. Економічна криза, хоч і почалася до пандемії, але, як тепер стає зрозуміло, пов'язана з нею, та теж не додає світоглядного оптимізму. Про те, чим зумовлені ці події і коли можна розраховувати на послаблення ситуації, розповідає астропсихологиня Валентина Віттрок.\nВалентино, з чим пов'язана чергова економічна криза, з якою ми зіткнулися?\nПерш за все, з розташуванням планети талану і успіху Юпітера, який перебуває в Козерозі, що для нього є знаком падіння – тобто, йому тут незатишно, він відчуває дискомфорт. Юпітер з Козерогом несумісні, оскільки перший відповідає за правила, єдині для всіх, а Козеріг – індивідуаліст, захищає мети кожного окремого індивідуума, тобто, виходить, що ми маємо класичний конфлікт особистого з громадським, про який так часто говорили в радянський час. В політичному сенсі Юпітер в падінні дає жорстоке – аж до диктатури – керування державою, придушення інакомислення і тоталітарність. В кримінальному – сплеск організованої злочинності і фатальну смерть, а в економічному, що для нас в цьому випадку важливіше за все, тривалу економічну криза, яка може поставити більшу частину населення на межу виживання.\nДодайте до цього завершення циклу Юпітер-Плутон – час утворення великих концернів, що поглинають дрібні підприємства, і підприємств-гігантів, які контролюють цілі промислові і сільськогосподарські галузі. Таким чином будуть відбуватися глобальні зміни – перерозподіл власності і перенаправлення фінансових потоків і концентрацію капіталів, в результаті чого економічні процеси гальмуються, багаті стають ще багатшими, а бідні – біднішими.\n"Миленька" перспектива. І що, нічого не можна з цим зробити?\nУряди багатьох країн зможуть взяти економічні процеси під свій контроль. Як правило, таке відбувається, коли до влади приходять консерватори і радикальні націоналістичні партії – в політиці до них може бути безліч запитань, але в економіці вони можуть зіграти позитивну роль. До того ж у такі часи, як правило, закладається програма на розвиток промисловості та сільського господарства в майбутньому. Щоб зрозуміти, як це працює, досить згадати недавню історію: так, в період Юпітера в падінні в Радянському Союзі був узятий курс на колективізацію та індустріалізацію. Поставленої мети – поліпшення економічної ситуації – вдалося досягти досить швидко, але те, яких зусиль довелося докласти, в наші дні можуть виявитися непосильними.\nДо чого готуватися простим людям?\nМожна сказати, що у багатьох країнах уряди, швидше за все, зроблять рішучі заходи – наприклад, візьмуть під контроль ціни, особливо на так звані соціальні продукти – хліб, борошно, крупу та молоко. В іншому разі роздрібні ціни будуть настільки високими, що покупки виявляться не кожному по гаманцю. Особливо затребуваними виявляться речі, які вже були у вживанні: старі автомобілі і одяг секонд-хенд.\nКоли можна сподіватися на поліпшення економічної ситуації?\nАстрологи покладають великі надії на з'єднання Юпітера і Сатурна в кінці 2020 року, але до цього часу ще потрібно дожити, випробувавши на собі численні кризи та обмеження. Важливо пам'ятати, що ми живемо в часи змін, а нове завжди народжується з великими складнощами.\nДякуємо за консультацію астропсихолога Валентині Віттрок (starsand.us).\nЧитайте також: Звідки взялася і коли закінчиться епідемія коронавірусу: прогноз астрологині


У Хмельницькому перші патрульні заступлять на службу 26 грудня - Новини Хмельницького і області Depo.ua\nА вже з 7 листопада в Україні не буде старої міліції\nЯк повідомляє Depo.Хмельницький із посиланням на видання "Вести", з 7 листопада в Україні не буде старої міліції, її замінить нова поліція. Так заявив глава МВС Арсен Аваков в Чернігові у неділю під час презентації набору в нову поліцію.\n"До кінця року в Україні буде 6-7 тис. поліцейських, всього - близько 152 тисяч", - сказав глава МВС, зазначивши, що "це не означає, що всіх, в тому числі в кращих співробітників - "під ніж", головне - перезавантаження змісту".\nЗа його словами, всі процеси реформування запускаються в 2015 році, але до кінця року вони не завершаться. Аваков також підкреслив, що до кінця року на поліцію передбачено спрямувати близько 140 млн грн, відповідні зміни в держбюджет повинен внести парламент.\nТакож необхідну допомогу і підтримку Україні надають іноземні партнери з США, Канади, Японії та ЄС.\nАваков повідомив дати появи нової патрульної поліції в містах України. Зокрема, у Харкові перші патрульні приймуть присягу і заступлять на службу 26 вересня, в Миколаєві - 19 грудня, у Луцьку нова патрульна поліція почне роботу 21 грудня, в Ужгороді та Мукачеві - 23 грудня, в Хмельницькому та Дніпропетровську - 26 грудня.\nКрім цього Аваков розповів про старт набору в нову патрульну поліцію ще у 20 містах країни: Івано-Франківськ - 3 вересня, Вінниця - 6 вересня, Чернігів - 13 вересня, Херсон - 15 вересня, Черкаси - 21 вересня, Кременчук - 21 вересня, Полтава - 23 вересня, Слов'янськ, Краматорськ - 26 вересня, Житомир - 2 жовтня, Чернівці - 4 жовтня, Рівно - 6 жовтня, Запоріжжі - 10 жовтня, Тернопіль - 14 жовтня, Кіровоград - 22 жовтня, Кривий Ріг - 22 жовтня, Сєвєродонецьк, Лисичанськ - 29 жовтня, Маріуполь - 5 листопада, Суми - 7 листопада.\nЧитайте також Сьогодні стартує набір у патрульну поліцію ХмельницькогоУ Хмельницькому завершився прийом у нову поліцію\nБільше про нову поліцію читайте на Depo.Хмельницький.\nМітки: #патрульні #нова поліція


Конференц-зал для жителів\nГоловна \_ Все для бізнесу\nУявіть собі, що все необхідне для бізнесу – на відстані витягнутої руки 24 години на добу 7 днів на тиждень. Obolon Residences пропонує своїм жителям скористатися сучасним конференц-залом для організації бізнес-заходів або приватних зустрічей.\nВишуканий дизайн інтер'єру, денне освітлення, автоматизована система кондиціонування повітря створять максимально комфортні умови, а завдяки звукоізоляції приміщення звуки та шуми ззовні не завадять Вашій зустрічі.\nКонференц-кімната житлового комплексу дозволяє прийняти до 15 осіб одночасно, оснащена плазмовим HD телевізором, швидкісним бездротовим інтернетом, мультимедійним проектором з настінним екраном. Меблі залу розташовано по системі круглого столу з можливістю підключення техніки через VGA/HDMI роз'єми.\nПопередньо Ви можете замовити напої та канцелярію, а персонал сервісної компанії зробить все можливе, щоб Ваша зустріч пройшла на висоті!\nІз повним переліком інфраструктури Obolon Residences пропонуємо ознайомитися у нашому новому відео про комплекс >>


Курорт Сатанів - Ціни 2022 на Відпочинок\nВідпочинок, поєднаний з оздоровленням популярний у багатьох жителів України. Курорт Сатанів, що знаходиться в Хмельницькій області, має все необхідне для комфортної відпустки. Поруч розташований заповідник «Подільські Товтри», а свіже повітря і мальовничі пейзажі сприяють оздоровленню.\nКурорт Сатанів - місто здоров'я\nСелище складається з санаторіїв і комплексів, в яких можуть зупинитися гості. У готелях є просторі номери з сучасними меблями.\nВартість туру включає: послуги лікарів, процедури, харчування. У кімнатах працює Wi-Fi, є гаряча і холодна вода, телебачення. У їдальнях пропонують дієтичне меню.\nЛікувальний профіль курорту Сатанів\nОсновна спеціалізація – лікування захворювань шлунково-кишкового тракту, обмінних процесів і цукрового діабету. Лікування і зміцнення організму проводиться на основі сучасних діагностичних і лікувальних центрів.\nОсновні процедури, які тут використовуються:\nфіто- і ароматерапія;\nфізіотерапія апаратного типу;\nАле основна візитна карта пансіонатів – прийом мінеральної води «Нафтуся». Вона має унікальний склад і містить магній, натрій, кальцій, і інші мікроелементи, необхідні організму. Аналогів даним водам не існує. Збручанська вода надає кілька ефектів: знімає запалення, виводить токсини.\nЗабронювавши номер тут, можна випробувати будь-які процедури з застосуванням води. Також пацієнти можуть спробувати лікування з грязями, галотерапію і витяжку спини. Комплекс призначає лікар після вивчення анамнезу та діагностики.\nРозваги на курорті Сатанів\nНа території оздоровчого центру є способи провести дозвілля.\nСеред затребуваних активностей:\nспуски на санчатах і тюбінг;\nмайстер-класи з виготовлення традиційних українських страв;\nДля самих маленьких туристів влаштовують розвиваючі програми. Також, на курорті діють оздоровчі та SPA-комплекси, що використовують бальнеологічні потужності місцевості.\nДля тих, хто любить постійно дізнаватися щось нове, регулярно організовують тренінги та майстер-класи. Особливо популярні уроки від професійних кухарів. Любителі історії та інтелектуального дозвілля можуть відправитися на екскурсію по місцевих визначних пам’ятках. Навколо є й інші місця для відпочинку та комфорту: спортивні майданчики, аптека, магазини, ресторани і їдальні.\nЦіни 2022 на відпочинок в Сатанові\n3.7 (74%) 39 голосів\nСанаторій «Vita Park – Сонячний Прованс» Сатанів\nвід 627 грн.\n3.8 (76%) 22 голоси\nСанаторій «Аква Віта – Жива Вода» м. Сатанів\nвід: 810 грн\nСанаторій «Поділля» Сатанів\nвід: 760 грн.\n3.9 (78%) 18 голосів\nСанаторій «Збруч» Сатанів\n3.8 (76%) 15 голосів


Carpet Market ▷ Лінолеум\nКомерційний 29 Для кухні 158\n01/ECO Absolut Activa Arsenal Bingo Blitz Cityline Delta Dynamic Eco Elegance Eruption Evolution Evolution_Live Force Greenline Idylle ImperialElite Miami Olympic Optimal Premium Prisma Start Strong Super_S Texmark Top Extra Tornado Viktoria Voylok\nAlex Beaulieuflor Grabo IVC Juteks Tarkett\nВперше лінолеум, а точніше, промаслені полотна, були виготовлені ще в 1672 році. Британські винахідники та промисловці отримали патент на виробництво нового покриття для підлоги, яке назвав «лінолеум». Таку назву легко пояснити: головною сировиною у виробництві натурального лінолеуму було лляне масло – «linum oleum» латиною. Таким чином, лінолеум – це покриття, що складається переважно з натуральної сировини: лляної олії, деревної смоли, деревної муки або коркового борошна, вапнякового порошку, кольорових і білих пігментів, джутової тканини. У 50-х роках XX століття виробники зіткнулися з дефіцитом натуральної сировини і замінили природні матеріали полівінілхлоридом (ПВХ). Таким чином, старовинний лінолеум – це повністю натуральне покриття, а сучасні ПВХ-покриття можуть містити як натуральні, так і не натуральні компоненти. Однак, в нашій країні, а також країнах СНД саме ПВХ-покриття називають лінолеумом. Що таке лінолеум? Лінолеум – це гнучке покриття, вироблене з полівінілхлориду (ПВХ), до складу якого також входять натуральні і ненатуральні компоненти. Розрізняють два основних види цього покриття за типом навантаженням і сферою застосування:\nРинок будівельних матеріалів переповнений різним покриттям для підлоги. Кожна підлога має свої переваги і недоліки. Проте, покупці найчастіше віддають перевагу стелити лінолеум. Це рулонний полімерний матеріал, який стелять на підлогу. Він відрізняється хорошою міцністю, еластичністю, не капризний в догляді і досить простий в укладанні.\nПВХ-лінолеум не має у своєму складі натуральних складників, його виготовляють з ПВХ з додаванням наповнювачів, на верхній шар наносять малюнок. Лінолеум — непоганий вибір для кухні. Він не боїться постійної вологості. Міцність і зносостійкість залежить від його товщини. Зносостійкість буває чотирьох класів: слабка, нормальна, висока та дуже висока.\nНатуральний лінолеум виготовляють із природних матеріалів — натуральної смоли, лляної олії, деревного борошна, вап’янку. Такий лінолеум має бездоганну екологічність, високу стійкість до стирання, стійкість до впливу жирових плям.\nПобутовий лінолеум вистилають у житлових приміщеннях. До нього не ставлять високі вимоги по експлуатаційних характеристиках. У побутового лінолеуму багата колірна гама.\nНапівкомерційний лінолеум по своїх характеристиках міцніший за побутовий лінолеум. Застосовується в офісних приміщеннях, невеликих магазинах і громадських приміщеннях з невисоким навантаженням.\nПравила укладання лінолеуму.\nЛінолеум - досить невибагливе підлогове покриття. Однак при укладанні необхідно враховувати, що поведінка і термін служби покриття залежить не тільки від його ціни і класу, але і від ступеня підготовки поверхні, якості супутніх матеріалів (клей) і безпосередньо роботи майстра. Втім, укласти покриття можна і своїми силами. Насамперед, слід підготувати приміщення та основу підлоги. Всі роботи повинні виконуватися при кімнатній температурі (+15 ° C і вище). Основа підлоги - чисте, сухе, рівне, міцне. Важливо точно виміряти ширину і довжину поверхні підлоги, включаючи ніші, дверні прорізи, а також врахувати можливі нерівності стін. Приклеювання лінолеуму істотно збільшить термін його служби. Покриття приклеюється по всій поверхні, незалежно від площі приміщення. Також, потрібно не забувати про правильний догляд. Не слід використовувати засоби, що сприяють передчасного зносу і погіршення зовнішнього вигляду покриття, серед них: розчинники, які містять хлор кошти, що чистять з вмістом абразивних речовин.\nКласи застосування підлогового покриття у "Carpet Market".\nЛінолеум має кілька класів використання. Вони існують для того, щоб розділити величезний асортимент підлогового покриття виходячи зі сфер застосування. Це ж дозволяє, і спростити процес вибору для майбутніх покупців. Щоб зробити ідеальний вибір лінолеума радимо Вам розглянути наш інтернет-магазин "Carpet Market". Який надає можливість зробити вибір лінолеума для свого житла у будь-яке приміщення. Наші консультанти допоможуть покупцю зобити правельний вибір у застосуванні класу підлогового покриття. Ми представляємо такі класи застосування лінолеума:\nлінолеум для кухні.


"Світ творців"\n23-24 квітня у Києві на ВДНГ відбувся Міжнародний фестиваль родових помість "Світ творців". Ярмарок продукції, вирощеної в екологічно чистих умовах,цікаві майстер-класи та семінари, ігри та хороводи для дітей,незабутні концерти! Під час фестивалю була проведена чудова акція - учасники та гості посадили у парку ВДНГ алею кедрів за участю народної артистки України Тамари Стратієнко.\nОлеся Сінчук представила глядачам свою фортепіанну творчість, авторські пісні у супроводі фортепіано та дарабуки, а також презентувала гостям рідне помістя,що розташоване у селі Кириївка Любарського району Житомирської області. Багато гостей фестивалю ласували смачним гарбузяним насінням,яке виростила Олеся на своїй родовій землі.


Ленд-ліз для України підписано: яку зброю отримаємо та коли оплачувати | Defense Express\n10 травня 2022, 12:27\nЗброя США за ленд-лізом вже скоро буде находити до України, залишилось розібратися з тим, скільки це буде коштувати\nЗакон про ленд-ліз для України підписано президентом США Джо Байденом 9 травня 2022 року. Тепер механізм, який жодного разу з 1941 року не запускався для жодної з країн у світі та попри всі війни, почне набирати оберти.\nРаніше Defense Express вже підібрав п'ять фактів про ленд-ліз, які демонструють безпрецедентну важливість цього акту з боку США. Якщо дуже коротко, то Україна буде отримувати стільки допомоги, скільки потрібно для перемоги, бо наша поразка проти РФ - це загроза всьому цивілізованого світу.\nАле, з огляду на коментарі читачів залишається два питання, які вимагають роз'яснення. А саме: яку зброю США можуть передати за ленд-лізом та коли та як за це платити.\nЗброя США за ленд-лізом\nЩодо зброї, то відповідь на це максимально проста - будь-яку, окрім зброї масового ураження та компонентів до неї. І, що найголовніше, то рішення про передачу озброєння буде прийматися за прискореною процедурою. Згідно із законом президент США просто уповноважує уряд надавати допомогу у тому розмірі, який необхідний.\nЗвісно передача озброєння буде результатом запитів України та реальних можливостей США, які спираються на доволі потужні арсенали із тисячами одиницями бронетехники, а також нарощування можливостей власного оборонно-промислового комплексу. Зокрема виробництво Javelin вже намагаються прискорити вдвічі.\nАле необхідно залишатися максимально прагматичним щодо цієї допомоги, бо Вашингтон не буде це робити шляхом зменшення боєздатності власної армії. А також все впирається у те, що перед тим, як передати нові зразки озброєння необхідно навчити українських бійців нею користуватися, а також створити логістичну та матеріально-технічний базис для цього озброєння. Наприклад, передача гаубиць M777 потребувала не тільки надання самих гармат, але і близько 200 тисяч снарядів, які необхідно було також доставити, розподілити по складах та базах зберігання.\nА якщо мова йде про передачу, наприклад, САУ M109A6 Paladin, що є доволі очікуваним рішенням, то коло задач стає значно ширшим. Бо необхідно додатково навчити механіків-водіїв та техніків, які будуть обслуговувати установки, подбати про значно більшу кількість запасних частин, рідин, фільтрів та цілої низки нібито цілковитих дрібниць від яких залежить справність техніки.\nІ це ще доволі простий зразок озбро'. А якщо, наприклад мова буде йти про авіацію, то задача стає на порядки складніша. Але ленд-ліз це гра "в довгу", він не розрахований не кілька "вирішальних" тижнів чи навіть місяців. Це планомірна робота з посилення України у війни проти РФ.\nБільше того, ленд-ліз це не тільки про зброю, це про все що необхідно для перемоги. Це передача ресурсів, компонентів, або взагалі цивільної техніки. Якщо для перемоги Україні буде необхідні ті ж самі локомотиви - їх нададуть, якщо техніка для будівництва житла та будівельні матеріали - вони будуть.\nСкільки коштує ленд-ліз для України\nВ цих умовах звісно залишається питання ціни, яку Україна заплатить за ленд-ліз. Бо навіть назва Lend-Lease - перекладається, як позика-оренда. Але у мережі вже зустрічається варіації, що все безоплатно. Насправді ж ц законі про ленд-ліз щодо оплати зазначено лише про скасування загальної вимоги оплатити передану допомогу протягом п'яти років.\nЦікаво, що у 1941 році ленд-ліз також передбачав, що вся вартість переданого озброєння буде компенсована. Але у 1945 році США офіційно повідомили, що не будуть брати гроші за передану зброю, як за знищену, так і за вцілілу. Водночас звідки взявся міф про оплату або повернення озброєння, так і не відомо. Принаймні тексти про ленд-ліз 1941 та 2022 років у вільному доступі.\nЩодо цивільної техніки, то були видані довгострокові формальні кредити. Настільки формальні, що фактично все передане залишилось у країні, яка її отримала. Але за однієї умови - приєднання до нової глобальної політично-економічної системи з ООН та міжнародною валютою у вигляді долара.\nСРСР, який отримав допомоги на 10,8 млрд доларів, не погодився з цим та до 1972 року взагалі нічого не оплачував, хоча США виставили рахунок лише за цивільну продукцію у розмірі 2,6 млрд доларів, яку Москва не бажала повертати. В результаті лише через 27 років по завершенню Другої світової СРСР погодився протягом півсторіччя оплатити 722 млн доларів.\nВодночас не слід забувати, що допомога США Україні ще до ленд-лізу зараз встановлюється на рівні 20,4 млрд доларів, які будуть спрямовані виключно на військовий та безпековий сегмент для України. Для розуміння це понад 20 річних бюджетів Міноборони України на закупівлю і модернізацію всієї техніки та зброї.\nТакож не варто забувати, що за дійсно масштабну допомогу Україна цілком може оплатити правом розміщення військових баз, наприклад, у Севастополі.


Військова токсикологія, радіологія та медичний захист - СКАЧАТЬ РЕФЕРАТ\nСірчаний ангідрид (SO.) (двоокис сірки, "сірчаний газ") -- один з поширених видів СДОР. Являє собою безбарвний газ з характерним різким запахом. При звичайному тиску затвердіває при температурі -75°С і зріджується при -10°С. В 2,2 раза важчий за повітря. Розчинність його у воді досить велика і складає при звичайних умовах біля 40 об'ємів на 1 об'єм води. При взаємодії з водою утворюється сірчана кислота. Розчиняється в спиртах, ефірі, бензолі. Отримують спалюванням сірки на повітрі, обпалюванням піриту, дією сірчаної кислоти на сульфат натрію.\nНаявність сірчаного ангідриду в повітрі і його концентрацію дозволяє визначити універсальний газоаналізатор УГ-2. Межа виміру приладу: до 0,03 мг/л -- при просмоктуванні повітря в об'ємі 300 мл; до 0,2 мг/л -- при просмоктуванні 60 мл. Концентрацію сірчаного ангідриду знаходять по шкалі, на якій вказаний об'єм пропущеного повітря. При просмоктуванні його через індикаторну трубку колір порошку буде змінюватись з темно-сірого на білий. Цифра на шкалі, яка співпадає з верхнім кінцем пофарбованого в білий колір стовпчика порошку, вказує на концентрацію сірчаного ангідриду (в мг/л).\nСірководень (H2S) -- безколірний газ з різким неприємним запахом. При звичайному тиску твердне при -85,5°С і зріджується при -60,3°С. Густина газоподібного сірководню при нормальних умовах становить приблизно 1,7, бо він важчий від повітря. Сірководень з повітрям, що містить від 4 до 45% цього газу, вибухонебезпечний. На повітрі спалахує при температурі 300°С. Розчинність в органічних речовинах значно вища, ніж у воді.\nПри ліквідації аварій на хімічно небезпечних об'єктах, коли концентрція газу невідома, роботи проводяться тільки в ізолюючих протигазах. Щоб захистити шкіру, використовують захисні прогумовані костюми, гумові чоботи і рукавиці. При ураженні сірководнем треба негайно винести потерпілого на свіже повітря, забезпечити йому тепло і спокій, дати тепле молоко з содою. Його треба помістити в затемнене приміщення, накласти на очі примочки з 3%-ним розчином борної кислоти. При тяжкому отруєнні, а також при утрудненому диханні дати кисень, якщо необхідно, зробити штучне дихання. Кількість сірководню в повітрі і його концентрацію дозволяє визначити універсальний газоаналізатор УГ-2. Границя виміру приладу: 0-0,03 мг/л.при просмоктуванні повітря в об'ємі 300 мл і 0-0,3 мл/г при просмоктуванні -- ЗО мл. Концентрацію сірководню (мг/л) знаходять по шкалі, на якій вказаний об'єм пропущеного повітря. її значенням відповідає цифра, яка співпадає з границею пофарбованого в коричневий колір стовпця порошку. З цією ж метою можна використовувати прилади хімічної розвідки ВПХР,ПХР-МВ.\nФосген -- безбарвний газ, який при температурі нижче 8"С конденсується в безбарвну рідину. Його запах нагадує прілі фрукти або сіно. Він важчий за повітря, малорозчинний у воді. Отруйні лише пари фосгену. Перші ознаки отруєння з'являються не відразу, а після 4-8 год. Виникають незначні позиви до кашлю, пече і дере в носоглотці, потім почннаєтья сильний кашель, задишка,-лице і губи синіють. Необхідний повний спокій, потерпілий повинен лежати на спині з грілкою, можна давати гарячі напої і кисень.\nБензол (С(.Н6) -- безбарвна рідина з характерним запахом. її пари важчі від повітря і утворюють з ним вибухонебезпечні суміші. При вдиханні відчувається слабкість, головний біль і запаморочення, з'являється сонливість, нудота, блювота, посіпування м'язів, свербіння і почервоніння шкіри. Потерпілий може знепритомніти. Його виносять на повітря, забезпечують спокій, тепло і дають зволожений кисень. Необхідно змінити одяг і білизну, обмити тіло теплою водою з милом. Захист органів дихання, і очей забезпечують промислові протигази марок А і БКФ, а також ГП-5, ГП-7 і дитячі.


Погода в Забугор'ї на сьогодні, завтра, на 3 дні, на 5 днів, Воронезька | METEOPROG\nПогода Забугор'є: точний прогноз погоди в Забугор'ї, на 3 дні, на 5 днів\nПогода в Забугор'ї.\n/ Погода в Забугор'ї\nПогода Забугор'є - прогноз на сьогодні, на завтра, на тиждень, на місяць.\nПогода в Забугор'ї сьогодні допоможе визначити температуру повітря, ймовірність опадів, дізнатися інформацію про швидкість і напрям вітру, атмосферному тиску і вологості, і як ці дані будуть змінюватися протягом дня.\nПогода в Забугор'ї на тиждень, на 10 днів або на місяць показує тенденцію зміни погоди протягом декількох днів. Графіки температури, ймовірності опадів і атмосферний тиск покажуть повну картину погоди на 3, 10, 14 днів або на місяць. Великий спектр даних на сайті - Температура повітря, напрям і сила вітру, хмарність, види опадів і їх інтенсивність в Забугор'ї - допоможе вам розібратися в погодної ситуації. Так само ви можете дізнатися час сходу і заходу сонця, тривалість дня, і в якій фазі знаходиться Місяць.\nЗавдяки аватарки на сайті ви зможете швидко вирішити проблему «що вдягнути», чи брати з собою парасольку чи окуляри в залежності від прогнозу погоди. Щоденний прогноз погоди в Забугор'ї допоможе вам не застудитися, якщо раптом до вечора буде різке похолодання, або посилиться вітер.\nМетеопрогноз Забугор'є - найточніший і стабільний прогноз на сьогодні, завтра і два тижні. Так само є функція погода в Забугор'є тільки на вихідні, щоб вдало спланувати свій відпочинок. Дані про погоду з метеостанцій обробляються щогодини - це дає можливість надавати найточніший прогноз, аж до погодинної погоди.\nПоділитися погодою в Забугор'ї:\nПрогноз погоди в Забугор'ї на 21 11 - 25 11\nпрогноз погоди в Забугор'ї\nПогода в Забугор'ї: Без опадів. Ясно\nПогода в Забугор'ї: Без опадів. Змінна хмарність.\nПогода в Забугорье


Обробки алюмінієвих частин, виробники і постачальники - обробки алюмінієвих частин заводу - ОСБОРН\nГоловна > Продукти > Механічних частин > З ЧПУ обробка алюмінієвих частин\nCNC оброблюваної алюмінієвих частин\nОСБОРН, один з провідних виробників та постачальників, спеціалізується на виготовляти деталі алюмінієвий cnc механічній обробці. Для того, щоб задовольнити вимоги клієнтів, Наша фабрика пропонує індивідуальні послуги. Повинні ви зацікавлені в ньому, контакти....Більш\nКорпус шкіряного поясу для алюмінієвого сплаву для Ipad серії\nХарактеристика: 1.непроникний алюмінієвий сплав і шкіряний матеріал, нетоксичність 2.Зроблено форму, точно підходить для ipad 3.Застороняється для встановлення та знищення 4. Антибрудний, нерозривний матеріал та матеріал для подряпин. 5. Виготовлений з...Більш\nСвітлодіодний ліхтарик алюмінієвого сплаву оболонки\nОСБОРН, один з провідних виробників та постачальників, спеціалізується на світлодіодні ліхтарик алюмінієвого сплаву оболонки виготовлення. Для того, щоб задовольнити вимоги клієнтів, Наша фабрика пропонує індивідуальні послуги. Повинні ви зацікавлені в ньому, контакти. OEM...Більш\nOEM високої точності з ЧПУ Обробні Алюмінійових частин Оброблювальні Виробництво\n1, специфікації Ми пропонуємо алюмінієві деталі на замовлення обслуговування. Основний процес включає: теплу / холодне пресування / гарячу кування, штампування і з ЧПУ. 1.Material: Алюміній, з алюмінієвого сплаву (6061/7075), Mid-сталь,...Більш\nОСБОРН, один з провідних виробників та постачальників, спеціалізується на ЧПУ, Механічна обробка алюмінієвий виготовляти деталі. Для того, щоб задовольнити вимоги клієнтів, Наша фабрика пропонує індивідуальні послуги. Повинні ви зацікавлені в ньому, контакти.


Прикарпатців попереджають про інфекції, які могла принести з собою повінь — briz-info\nАле, як говорять в народі, біда сама не приходить. Вслід за повінню можуть прийти інші негаразди, і одне з них - інфекційні захворювання. Адже вода розмила вміст гноївок і вигрібних ям. Вживання сирої некип’яченої води і недоброякісних продуктів загрожує виникненню водних епідемій та харчових отруєнь, ознаками яких є: блювота, діарея, біль в животі, підвищена температура тіла.\n• Для пиття і приготування їжі - використовувати воду питну бутильовану воду або з централізованих джерел водопостачання.\n• НЕ використовувати для пиття, приготування їжі та миття посуду воду з забруднених джерел водопостачання.\n• НЕ пити сиру, непереварену воду. Для миття посуду і рук вода має бути профільтрована і проварена, для пиття та приготування їжі мати з собою запас води питної.\n• При споживанні овочів, фруктів та ягід їх необхідно добре промити питною водою. При споживанні дітьми - обдати окропом.\n• Перед приготуванням їжі та перед її вживанням обов'язково мити руки з милом.\n• У зв’язку з випадками підтоплень громадських та індивідуальних криниць, трубчатих колодязів необхідно зробити наступне.


Ніколи раніше не думав, що буду спати в лісі під деревом в дощ, та ще після того довго хвалитись наскільки це було круто. Замучила ностальгія. Пам’ятаю, перши свої рази. Постійно боявся заблукати. Завжди тримався когось з більш опитних. Але десь так на третю гру освоївся і набрався наглості. Почав памятати дорогу і весь час орієнтуватись де свої, а де чужі. Вже не боявся бігати, навіть якщо ледве бачив свої руки в темноті.\nПочну напевне не з самого важливого — з спорядження. Тюнінг тут руль не грає. Відстань значно менші. Снайперські гвинтівки взагалі можна лишити дома. Ідеальним варіантом буде щось коротке. Наприклад MP5 або М4. Варто також звернути увагу на механи. Вони тут реально рулять. Звук шарів в бункері чути надто добре, так само, як і звук підкручення пружини. Але якщо іншого вибору нема то прийдеться обходитись тим що є.\nБеріть собою резиновий ніж. Він буде просто незамінний якщо ви в колі противників. В правильних руках це просто незамінний інструмент диверсії. Ніякого шуму пострілів і ніяких путосовок. Навіть після того, як ви ним скористались шанс, що вас помітять дуже малий.\nДоречі недавно опублікував історію в Стрию. Можна сказати це добрий приклад використання ножа.\nОдне з основних правил — не варто бути подібним на корову із дзвіночком. Все, що дзвенить чи створює інший лишній шум треба залишити або перекласти. Перед виходи на завдання просто поскаціть і ви почуєте, що є лишнім. З того самого міркування варто позбутись всього що може відбивати світло.\nРекомендую вдягатись тепло. По перше в ночі коли ви будете хотіти спати температура вашого тіла почне падати. По друге в ночі реально холодно. Можете собою брати флягу з коньяком. Я навіть би сказав дуже рекомендую. Коняк чудово зігріває і не раз виручав мене. Особливо я відчув його потреба на зимовій нічній грі. Правилами це не заборонено. Тут головне перестаратись, а то можна отримати бан. Добре собою мати термос з чаєм. Але це додаткова вага.\nНа нічних іграх не дивляться, на них слухають. Нема кращого орієнтиру для ворога, а ніж ваш ліхтар. Не слід помагати йому. Просто дайте очам приспособитись до темноти і ви будете приємно здивовані. Якщо вам вже дуже хочеться скористатись тактичними ліхтарями, то світіть в очі противнику. Це дезооринтує його і дасть вам приблизно 1-2 секунди. Не варто забувати, що ваша жертва не одна і у відповідь на ваше світло можуть полетіти шари з іншого кінця. Тому ліхтар при можливості включайти подалі від себе. Наприклад можна заховатись за поваленим деревом, а ліхтар поставити зверху. В ніякому випадку не можна допускати, щоб світло падало на когось з вашої групи. В колоні світло використовує (в крайньому випадку) тільки перший, щоб не засвітити своїх.\nВ деяких ліхтарях є режим струбоскопу. Буває, що на деяких іграх організатори забороняють користуватись ними. Причина цьому сильна деозоринтація. Люди не просто губляться, а буває, що падає. Але якщо організатори не заборонили і він у вас є то це дуже потужний інструмент при штурмі.\nНе губіть своїх і навчіться пам’ятай де хто є. Це врятує вас від свого ж вогню. В нас був випадок, коли половина групи пішла на розвідку. Коли вертались назад вони передали по рації, що натрапили на противника. Було вирішено на деякий час затаїтись і послухати. Ми (перша група) також почули рух біля себе і попробували звязатись. Але ті прикрутили звук рацій, щоб не демаскувати себе. Не памятаю чия куля полетіла першою, але в результаті було ранено 2 людини. Я особисто умудрився підстрілити командира в затилок, який обходив ворога права.\nМаскування. Ви думаєте в ночі настільки темно, що абсолютно нічого не видно? я вас розчарую. Страйкболіст із стажем задницею чує противника. А помагають його прості маркери. Самий кращий подразник — звук. Чути шари в бункері, чути гілки під ногами, навіть деколи чути важке дихання. Очі в ночі майже не працюють і їхня енергія передається вухам. Але це не озгначає що м абсолютно сліпі. В нас є досить таки великий шанс побачити рух або відблиск окулярів. Навіть якщо на вас у лісі посвітили ліхтарем — завмріть і прикрийте окуляри чимось. Скоріше за все вас не помітять. Я ношу панамку і мені достатньо просто чуток нахилити голову. Оптика доречі тоже дає сильний відблиск в світлі ліхтаря. Я вже мовчу про лампочки на рації. Їх можна дуже легко заклеяти ізолентою.\nЗапамятайте, саме гірше видно не в ночі, а в сумеркках. Очі не ще не встигли адаптуватись до погано освітлення. А якщо в цей момент, щей падає дощ то можете забути на будь-які рецептори.\nМорально вам треба бути готовим, що вам прийдеться погано бачити, ви не будете знати куди йти і звідки у вас стріляють. Ви будете боятись просуватись далі, щоб часом не нарватись на противника. Про холод і бажання прилягти під деревом я вже мовчу. Думаю, вам сподобається 🙂\nTags: нічні ігристрайкбол


Вебінар для вихователів області на тему «Використання інформаційно-комунікаційних технологій в освітньому процесі закладів дошкільної освіти: технологія скрайбінгу» – Тернопільський обласний комунальний інститут післядипломної педагогічної освіти\n28 Травня, 2020 Вельгач Андрій\n22 травня в ТОКІППО відбувся вебінар для вихователів області на тему «Використання інформаційно-комунікаційних технологій в освітньому процесі закладів дошкільної освіти: технологія скрайбінгу».\nМетою заходу: познайомити вихователів ЗДО з технікою презентації скрайбінг, її особливостями, типами та можливостями застосування в процесі роботи з дітьми дошкільного віку. Представити програми для створення скрайбінг-презентацій та сформувати етапи підготовки та створення власного скрайбінгу.\nУ ході вебінару виступила методист відділу дошкільної та початкової освіти Бачинська Наталія Ярославівна. Доповідачка ознайомила вихователів ЗДО з відеоскрайбінгом, його типами та можливостями застосування в процесі роботи з дітьми дошкільного віку.\nМетодист центру інформатики, інформаційно-комунікаційних технологій і дистанційної освіти Мочук Оксана Богданівна звернула увагу на етапи створення власного скрайбінгу та на інтернет-інструменти необхідні для підготовки відеоверсій. Оксана Богданівна провела аналіз програм і сервісів для створення скрайбінг-презентацій, розглянувши плюси та мінуси програмного забезпечення з метою уникнення можливих непорозумінь під час створення відеопрезентацій.\nВсі учасники вебінару виявили зацікаввленість цим інструментом візуалізації інформації та можливістю використання в дошкільних навчальних закладах. Висловловлюємо подяку педагогічним працівникам, що взяли участь у заході та сподіваємось на подальшу плідну співпрацю.\n← Онлайн семінар «Організація якісного освітнього процесу в початковій школі дистанційно в умовах карантину»\nВебінар «Педагогічна практика В.Сухомлинського та Нова українська школа» →


Двоє прикарпатських нардепів потрапили до топ-10 рейтингу ОПОРИ | Курс\nПолітика 13:50, 11.09, 2017\nЦього року для моніторингу вибрали найкращих депутатів першого і другого року моніторингу (Юрій Дерев'янко та Анатолій Дирів), депутата, якого моніторили всі три роки, – Юрій Соловей, та Віктора Шевченка – який вперше обраний народним депутатом. У загальному рейтингу Анатолій Дирів (Народний фронт) посів 6 місце. Юрій Соловей (БПП) – 8, Юрій Дерев'янко (позафракційний) – 38, Віктор Шевченко (позафракційний) – 52 місце.\n"Намагаюся виконувати роботу добре. Тут є і спортивний інтерес, я завжди хочу бути найкращим, займати перші місця", – прокоментував свою позицію у рейтингу присутній на презентації Анатолій Дирів.\n"Я особито приїжджаю на округ і наступного дня зранку об'їжджаю села. Знаю, де скільки асфальту закатали, де скільки цегли поставили".\nОПОРА Рейтинг Юрій Соловей нардеп з Прикарпаття Анатолій Дирів


20:30 20 Листопада 2020\n«ЛЛ Девелопмент» дозволили збудувати базу відпочинку на території села Гребенів.\nЛьвівська обласна державна адміністрація надала ТОВ «ЛЛ ДЕВЕЛОПМЕНТ» дозвіл збудувати на земельній ділянці, площею 3,04 га, що знаходиться на території Гребенівської сільської ради Сколівського району, базу відпочинку. Про це йдеться у розпорядженні голови Львівської ОДА Максима Козицького №1024/0/5-20 від 13 листопада 2020 року.\n«ЛЛ ДЕВЕЛОПМЕНТ» має розробити в установленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення земельної ділянки та подати на затвердження обласній державній адміністрації.\nЗа даними порталу YouControl, ТОВ «ЛЛ Девелопмент» зареєстроване у 2016 р. в Дніпрі, займається наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, виробництвом неметалевих мінеральних виробів та виробництвом інших готових металевих виробів. Бенефіціарним власником є Еліна Ніколіч. Розмір статутного капіталу підприємства становить 850 000 грн.\nНагадаємо, в Україні готують програму розвитку внутрішнього туризму.\nТЕГИ: ЛОДА, документація, Максим Козицький, Гребенів, база відпочинку


Вы просматриваете тему Афіша Полтави в подразделе Архів афіши, который находится в форуме Афиша Полтавы; Запрошую відвідати Афішу міста Полтава . Буду старатися її регулярно поповнювати. Також ви можете самі\nЗапрошую відвідати Афішу міста Полтава.\nБуду старатися її регулярно поповнювати.\nТакож ви можете самі додавати події в Афішу Полтави.\n02.02.2008 - группа Бумбокс (нач.19-00)\n08.02.2008 - Таисия Повалий (нач.19-00)\n12.02.2008 - Дидюля (нач.19-00)\n20.02.2008 - Александр Малинин (нач.19-00)\n23.02.2008 - Кролики (нач.19-00)\n24.02.2008 - Владимир Кузьмин (нач.19-00)\nАфиша - театр Гоголя (в основном)\nАфиша - часть2\nВ четвер, 17.04.08 в клубі Робін Гуд буде відбуватися шось смішне. Формат камеді-клаба, учасники з трьох команд, зокрема КВНівська полтавська Екстримал. Вхід 20 грн, початок о 19.00, тривалість - біля двох годин. Може, є афіші, але я не помічала. Якшо хто знає детальніше - розкажіть, а?\nБачив якусь афішу про щось подібне на зупинці "Автовокзал" в сторону Центру, але там було написано, що вхід безкоштовний. Це вони мабуть так пожартували.


Як користуватися TextExpander - відео посібником\nДавайте поговоримо про те, щоб полегшити собі життя! Чи трапляється вам коли-небудь набирати одні й ті ж речі знову і знову? Ваша адреса, відповідь клієнту, вказівки знайти свій дім чи бізнес, відповіді подяки, довге посилання, яке вам доводиться часто використовувати, але не пам’ятаєте або просто не хочете друкувати. Конкретна формулювання, яка повинна міститися у звітах? Неважливо, чим ви заробляєте на життя, я готовий посперечатися, що у вас є посилання, фрази чи навіть абзаци, якими ви постійно користуєтесь. Яким чудовим було б, щоб перестати вводити його знову і знову?\nТут з’являються такі програми, як Text Expander. Я люблю цей додаток і використовую його щодня. Це програма для розширення тексту, яка звільняє вас від копіювання та вставлення або повторного введення блоків тексту, які ви неодноразово вводите. Ось як це працює. Ви пишете свій довгий абзац, потім ви вибираєте шорткод, щоб його згадати. Я досить часто надсилаю свою біографію, тому для цього я вибрав шорткод “BIO” у всіх заголовках. Це програмне забезпечення чутливе до великих знаків, тому ви можете використовувати його на свою користь. Ви можете вибрати слово, яке для вас має сенс, але в звичайній розмові ви не пишете великими буквами.\nЩойно це буде створено, коли ви відповідаєте на електронну пошту або в документі ... він працює в масштабі всієї системи, все, що вам потрібно зробити, це набрати BIO у всі великі літери ... і bam! Це все є. Що могло зайняти 30 хвилин, щоб знайти текст, який ви використали один раз, або виписати його знову…. Тепер це відбувається швидко!\nTextExpander призначений лише для Mac і коштує $ 44,95. Цілком варто, якщо ви будете багато використовувати! І я люблю підтримувати розробників, які наполегливо працюють, щоб полегшити моє життя!\nІ не хвилюйтесь, я не залишу вас користувачів ПК! Breevy - популярний варіант для Windows.\nЯкі речі ВИ багато пишете? Зараз мені цікаво! Залиште коментар нижче та використовуйте посилання вище, щоб поділитися цим відео на своєму улюбленому сайті в соціальних мережах.\nКупуйте на iTunes


Різьбяр по історії | Газета «День» мобільна версія\nРізьбяр по історії\n7 червня, 2019 - 10:43\nГригорій Левицький — маляр Гетьманщини, який гравюру перетворив на Слово Боже\nПершим у Західній Європі художником, який підніс гравюру до рівня високого мистецтва, став баварець Альбрехт Дюрер (1471—1528 рр.). Це не дивно, навчателем майбутнього майстра із Нюрнберга був його батько, золотих справ майстерАльбрехт Дюрер-старший. Минуло два з половиною століття...\nПершим у Гетьманщині маляром, котрий гравюру перетворив на Слово Боже, став полтавчанин Григорій Левицький. Свого часу мудрим наставником талановитого сина також був батько, ієрей сільської церкви святого Михайла Архангела — Кирило Васильович Левицький, який допоміг нащадку стати неперевершеним ювеліром деталі у граверському ремеслі. Батько завжди дослухається до сокровенних слів своєї дитини.\nУкраїнський художник і графік Григорій Кирилович Ніс-Левицький народився 1697 р. у селі Маячка, Гетьманщина (нині — селище Новосанжарського району Полтавської області). Сталася подія в родині священика Кирила Степановича Носа, котрий майже чверть століття служив у парафії місцевої дерев’яної церкви святого Михайла Архангела.\nЗа однією з історичних гіпотез, у 12 років Григорію Носу довелося змінити прізвище на Левицького, бо належало швиденько залишити рідну Маячку. Саме в такий спосіб родина колишнього ієрея церкви святого Михайла Архангела Кирила Носа порятувалася від переслідувань односельців за те, що активно сприяла проукраїнській політиці гетьмана Івана Мазепи, а не проросійській волі слухняних поплічників Петра I.\nМинув не один рік переслідувань з боку мстивого московського царя, втім, з роками пристрасті вщухли. Але від кінця 1709 р. до 1731 р. (за іншими джерелами, до 1724 р.) художник і графік Григорій Левицький жив за кордоном. Більшість дослідників стверджують: у «німецьких землях», переважно у Ґданську (Данциґу) та Вроцлаві (Бреслау), де юнак удосконалював граверську майстерність на міді.\nЙого твори польського періоду, на жаль, загинули у роки Другої світової війни, а з-поміж тих, що дійшли до наших часів, слід назвати окремі книжкові гравюри, зображення архітектурних пам’яток Сілезії, портрети деяких історичних діячів, місцевих мешканців.Наприклад, портрет прусського теолога Адама Квазіуса (1708—1746 рр.), створений 1729 р.\nГРАВЮРА ПО МЕТАЛУ — В ЖИВОПИСІ ЦЕ КАРБОВАНА ДУМКА\nТрохи світла на період учнівства українського майстра в Речі Посполитій пролила одна з перших європейських енциклопедій з питань мистецтва «NeuesallgemeinesKьnstler-Lexicon» («Новий загальний художній словник», 1839 р.) доктора Ґеорґа Наґлера (1801—1866 рр.), видана в Мюнхені 1839 р. Пишномовно упорядник вихваляв Вроцлав (Бреслау), де в першій половині XVIII століття працювала самобутня школа місцевих граверів.\nІз часом польським дослідникам вдалося довести схожість між роботами Григорія Левицького київського періоду та офортами гравера Ґжеґожа Левицького, що додали слави польському мистецтву. Однозначною виявилася думка тамтешніх мистецтвознавців: Ґжеґож Левицькі майстерно виконував складні композиційні побудови, разом із безліччю фігур використовував в авторських гравюрах деталі пейзажів, декоративні мотиви, сюжетні сценки, наближаючись до манери очільника вроцлавської школи граверів Бартоломея Стаховського (1693— 1759 рр.).\nМИТЕЦЬ ЗАВЖДИ САМОТНІЙ, ЯКЩО ВІН — МИТЕЦЬ\nПовернувшись у Гетьманщину, Григорій Левицький замешкав і знайшов роботу в Києві. Саме тут за часів Гетьманщини постала і сформувалася українська граверська школа доби гетьмана Івана Мазепи. Відомими ізобразителями тоді вважалися: чернець Києво-Печерської лаври Ілля (ілюстрації до «Требника» Петра Могили, 1646 р.), Олександр Тарасевич (у чернецтві Антоній; 1640—1727 рр.), Леонтій Тарасевич (1650—1710 рр.), Іван Щирський (1650—1714 рр.), Іван Мигура (д\_н — 1712 р.), Данило Галаховський (1674—1709 рр.), Парфен Молковицький, Михайло Фойнацький та ін.\nКниги, видані в друкарні Києво-Печерської лаври, з красивим, чітким шрифтом і захоплюючими гравюрами вважалися справжніми витворами мистецтва не тільки в Україні, а й в усіх слов’янських країнах і навіть на Балканах. Окремі примірники потрапляли в Західну Європу, до книгозбірень Угорщини, Франції, Англії. Поступова втрата художньої, літературної та поліграфічної своєрідності видань київської обителі почалася саме від літа 1721 р., коли київська книга стала цензуруватися із Санкт-Петербурга Святійшим Синодом.\nЦе спричинило першу вимушену хвилю еміграції українських гуманітаріїв.\nВідтоді національні таланти, першорядні маляри вирушали до петровської Росії. За об’єктивних політичних причин після 1709 р. почався примусовий занепад українського граверства.Щоправда, унікальна київська школа дещо відроджувалася упродовж 1730—1750-х рр. Бо найбільшим і творчо найпотужнішим у сплюндрованій Гетьманщині осередком ізобразительства виявився саме Київ, який тримав опір ідеологічній експансії та деспотичному примусу в мистецтві. У середині XVII ст. тут працювало понад 50 граверів на чолі з Аверкієм Козачківським та Григорієм Левицьким.\nРоботи в місті на Дніпрі вистачало, тоді як освіти, ой, як бракувало.\nТож 1732 р. Григорій Ніс-Левицький вступив до Києво-Могилянської академії, прискорено закінчив заклад і, не висвячуючись на сан, до 1738 р. залишався в мирянах. Пустивши коріння у Місті на семи пагорбах, графік співпрацював з двома головними культурними осередками — Києво-Могилянською академією та друкарнею Києво-Печерської лаври. Установи потребували фахівців найвищого рівня.\n1735 р. Гравер раптом висвятився на священика, повернувся на малу батьківщину і прийняв парафію маячанської церкви святого Михайла. Проте маляра за покликанням мало приваблювало духовне керування паствою та ієрейський сан. За згодою Київської духовної консисторії він... здав в оренду батьківську парафію іншому священику, а той, за домовленістю, мав, у свою чергу, надавати кошти на утримання сім’ї художника. Після цих подій Григорій Ніс-Левицький повернувся до Києва, хоча навіть уже в 1760-х рр. часто навідувався в Маячку.\nУ Місті на семи пагорбах серед кліру та освічених людей маляр здобув чимало друзів. Чи не тому фахівця надовго не відпустили на священиче місце в Маячок, а для порядку призначили... справщиком (читай: редактором) друкарні Києво-Печерської лаври.\nСвітське життя вимагало статусності. Отож невдовзі Григорій Ніс поставив на Подолі власний будиночок, одружився з дворянкою Агафією Левицькою (1716 — ?), став завідувачем друкарні Києво-Печерської лаври, а до власного прізвища додав дружинине. За однією з версій, так і вийшов Ніс-Левицький. Із часом у пари народилися дочка Марія (1741— ?) та четверо синів, а саме: знаний на всю імперію маляр Дмитро (1735— 1822 рр.), священик Петро (у миру — Прокіп; 1740—1834 рр.), попович Іван (1742 — ?) та інженер-полковник Павло (1756 — 1838 рр.).\nГРАВЮРА — ДРУГА НАТУРА ГРАВЕРА\nПопри суворий цензурат Св.Синоду, безугавний вигадник, Григорій Кирилович не лише малював і карбував мідь, а й, кажучи по-сучасному, займався дизайном. Зокрема, 1735 р. він створив розкішну рамку у стилі бароко, що використовувалася для оголошень про урочисті театралізовані диспути у стінах Академії. Шаблон той фактично став першим відомим зразком театрального плаката-афіші на східнослов’янських теренах; розміром 30 х 40 см він став цілком унікальним. Варто зупинитися на такому конструктивно-художньому шедеврі.\nУ граверній справі досить швидко Григорій Левицький став одним із найвідоміших майстрів не лише Лівобережжя, а й Східної Європи. Йшлося і про майстерно виконані портрети, і про деталізовані зображення київських будівель, колоритних постатей спудеїв Києво-Могилянської академії, алегоричні фігури. Продовжуючи жити і працювати в Києві, до 1741 р. митець вирізьбив щонайменше 40 відомих мідьоритів (офорт, малюнок майбутньої гравюри). Із них — 17 чималих станкових зразків, решта — книжкові ілюстрації.\nУ власній творчості Григорій Ніс-Левицький намагався переосмислити традиційні сюжети. Наприклад, типові для середини XVIII століття панегіричні гравюри їхні автори оздоблювали зазвичай з декоративною пишністю, зайвою монументальністю, надмірною героїзацією образів. Індивідуалізованими, тому й особливо цінними стали у виконанні Григорія Носа-Левицького гравюри тезисів (присвят) на честь лаврських архімандритів: Романа (у миру — Копи; створена не пізніше 1736 р.), Іларіона (Негребецького; 1738 р.), Димитрія (Туптала; 1752 р.), останню тезу було вміщено у книзі «Літопис келійний преосвященного Дмитрія митрополита Ростовського та Ярославського... його Архиєрейськими працями складений».\nДослідникам відомі рафіновані авторські гравюри, якими 1737 р. були оздоблені кишенькові видання, свого часу опубліковані друкарнею Києво-Печерської лаври: «Євангеліє» та «Апостол» («Діяння та послання святих апостолів»), де вперше з’явився авторський підпис гравера — «Григорьи Левьцкій, Кіев». Маляр створив також низку офортів до книги «Філософія Арістотелева» (1745 р.) префекта Києво-Могилянської академії, професора філософії Михаїла (у миру — Козачинського; 1699—1755 рр.), яку було видано старослов’янською та польською мовами, а також латиною у Львівській друкарні Ставропігійського інституту. Для останнього видання Григорій Ніс-Левицький створив не просто герб, а геральдичну композицію поки що мало кому відомого камер-юнкера Олексія Розумовського (1709—1771 рр.), котрий тільки через чотири роки став графом. Для того пам’ятного видання були також спеціально намальовані дві заставки, родовідне дерево Розумовських з авторським підписом внизу: «Презвитер Григорій Левицкій полку Полтавского городка Маячквы в Киеве 1745 Марта выделал».\nЗ-під його різця постали повноаркушеві гравюри (фронтисписи) до київського видання «Апостола» (1737—1738 рр., 1757 р.), чотири мідьорити для львівського видання «Політики» (1745 р.) давньогрецького філософа Аристотеля у перекладі Михаїла Козачинського давньослов’янською, латинською та польською мовами, титульні рамки рукописних академічних тез: «Богословскія положенія» (1769 р.), ілюстрації до світських друків — «Hortuspoлticus» («Сад поетичний»; 1736 р.) Митрофана Довгалевського, «Путникъ отъ богоспасаемого града Кіева до... Іерусалима и отъ Іерусалима до Кіева» (1751 р.) Серапіона Множинського-Каянова, численні естампи, портрети, герби, картини, алегорії, символи, зображення архітектурних пам’яток Києва, жанрові сценки.\nНа додачу до іншого, Григорій Ніс-Левицький створив гравюру-панегірик (1739 р.) архієпископу Київському і Галицькому Рафаїлу (Заборовському; 1676—1747 р.), за часів якого було збудовано Велику Лаврську дзвіницю. То був справжній шедевр. Як зазначають дослідники творчості Григорія Кириловича Носа-Левицького, «Тези Заборовського» перетворилися на одну із найвідоміших гравюр маляра.\nЧи був то мужній вчинок українського художника? Безперечно. Дипломатично кажучи, відносини Києво-Могилянської академії з російським царатом дружніми ніколи не були: де освіта, там немає догідливості,адже просвіта протистоїть свавіллю... Розумники були не потрібні Московії.\nСеред монументальних творів Григорія Носа-Левицького слід назвати купол, кафедру проповідників та стінописи Андріївської церкви у Києві, виконані упродовж 1753—1756 рр. маляром разом із 17-річним сином, портретистом Дмитром Левицьким під очільництвом живописного підмайстра Канцелярії від будівель, петербурзького маляра Олексія Антропова (1716—1795).\nСписок ікон новозбудованого храму в Російській імперії складав виключно Св.Синод, щоби потім — по підряду— передати вільним художникам: виключно — столичним, санкт-петербурзьким. Ті працювали під наглядом живописного майстра Канцелярії від будівель (державної установи, яка керувала забудовою північної столиці та спорудами палацового відомства), художника-портретиста Івана Вишнякова (1699—1761 рр.).\nТим часом ще до початку будівництва Андріївської церкви метрополія влаштувала в Києві такий собі тендер. 1748 р. було оприлюднено запрошення до всіх місцевих малярів взяти участь в оголошених держзакупівлях на підряд, таке собі феодальне Prozorro. За встановленим порядком столична Канцелярія від будівель домовлялася лише з тими, хто пропонував... найнижчу ціну за виконання робіт. У даному разі так робилося двічі. Бо той самий указ повторили... після завершення будівельних робіт 1752 р. — «домовляючись винаймати за справжньою ціною без права передачі замовлення іншим особам». Не лише у творчому конкурсі, а й у комерційній пропозиції на виконання альфрейних робіт з оздоблення Андріївської церкви у Києві перемогли батько та син Левицькі.\nНа цьому слід особливо наголосити: саме Григорій Кирилович став першим навчателем молодшого сина, в майбутньому — видатного портретиста Дмитра Левицького, якому передав і талант, і поетичне бачення світу. І зверніть увагу: не в закритій малювальні, не тишком-нишком — за зачиненими дверима, а публічно — під час стінопису Андріївської церкви.\nПЛИН ЧАСУ СХОЖИЙ НА ЗБІЛЬШУВАЛЬНЕ СКЛО\nЯк і з творами мистецтва, слава до їхніх творців приходить через віки.\nТоді так не сталося... Не час ще був.\nШвидко минули півтори-дві декади бурхливого ренесансу українського граверства, якими позначена середина XVIII століття. У деякому сенсі відлига в національній культурі книговидання всохла на корені. Відтоді на кілька століть видавничий асортимент друкарні Києво-Печерської лаври геть нічим не відрізнявся від видань інших монастирів Російської імперії.\nУпродовж усього XIX й до початку XX століття київська друкарня штампувала численні молитовники, Житія святих, інші книги клерикального змісту, а також листівки і брошури шовіністичного та погромного змісту, які закликали знедолених українців... припинити революційну боротьбу під загрозою «Божого покарання». Ось заголовки низки багатотиражних листівок — вони досить промовисті й не потребують коментарів: «Про страйки», «Священна законність влади», «Бога бійтеся, Царя поважайте».\nРазом із тим, в Україні на ґрунті панівного класицизму творчість Григорія Носа-Левицького виразно визначила перехід від бароко до реалізму і мала величезний вплив не лише на східноєвропейське ґраверство середини XVIII століття, а й на мистецтво портрету, представлене і ретельно розроблене сином гравера — Дмитром Левицьким, а трохи згодом -іншим українським маляром Володимиром Боровиковським (1757—1825 рр.). Але то вже інша тема.\nПомер Григорій Левицький 19 травня 1769 р. у селі Маячки Полтавської губернії.\nНа жаль, місце його могили пошуковцями поки що не встановлено...\n«Це наш міф про Геракла!»\nШукав мети і прорубував шляхи\nУ Львові представили творчість Корнила Устияновича (1839 – 1903)


У Німеччині посилили контроль в аеропортах через можливі теракти - Майдан\nУ Німеччині посилили контроль в аеропортах через можливі теракти\nУ Німеччині поліція розшукує 4 імовірних терористів, які розвідали ситуацію в аеропорту Штутгарта. Вони, можливо, планують теракти.\nЧитайте також: У Німеччині звільнили відомого журналіста авторитетного видання, який вигадував статті і героїв\nВідомо, що німецька поліція щотижня отримує схожі попередження про теракти від різних країн уже багато років. Проте цього разу інформація, яка надійшла з Марокко, має досить конкретний характер.\nПравоохоронці ФРН отримали інформацію від спецслужб Марокко, згідно з якою Європою пересувається група осіб, які планують теракт-самогубство в одному з аеропортів у німецько-французькому прикордонному регіоні на різдвяні свята,\nБільше того, інформація містить імена підозрюваних, які вже відомі німецькій владі.\nПоліція інформує, що у полі зору правоохоронних органів перебувають батько і син з федеральної землі Північний Рейн – Вестфалія. Вони через 2 дні після теракту у Страсбурзі підозріло поводилися в аеропорту імені Шарля де Голля в Парижі.\nБатько та син під’їхали до будівлі одного з терміналів на автомобілі з німецькими номерними знаками. Після цього один із пасажирів вискочив з машини і зробив кілька фотографій, потім обидва підозрювані втекли.\nЧитайте також: Трамп заявив про перемогу над «Ісламською державою»: реакція західних ЗМІ\nЧерез кілька днів після цього інциденту співробітники німецької федеральної поліції знову помітили 2 підозрілих чоловіків в аеропорту Штутгарта, які також фотографували будівлю терміналу і територію аеропорту. Однак поліції не вдалося їх затримати.\nПізніше за допомогою записів з камер відеоспостереження встановили, що підозрілими чоловіками виявилися ті ж самі батько і син з Північного Рейну – Вестфалії.\nТож поліція посилила контроль у 14 аеропортах ФРН.\nНагадаємо, ввечері 11 грудня поблизу Різдвяного ярмарку у центрі французького міста Страсбург невідомий влаштував стрілянину по перехожих. Дещо пізніше стало відомо, що стрільцем виявився Шеріф Шека – 29-річний уродженець Страсбурга, який раніше був відомий службам безпеки як «можлива терористична загроза». Внаслідок інциденту загинули 4 людей та ще 12 зазнали поранень.\n13 грудня поліція Франції заявила, що «нейтралізувала» нападника.\nЛенинград выпустил клип о женщинах-монстрах\nПроблемы безработицы в больших городах нет — Рева\nЛукашенко заявил, что не будет терпеть, если Россия начнет «щемить» Беларусь\nТело закатали в бетон: полиция раскрыла убийство модели, шокировавшее всю Украину


В автопарку волинської міліції ‒ європейське поповнення | Волинське Агентство Розслідувань\nГоловна / Записи / Новини / В автопарку волинської міліції ‒ європейське поповнення\nВ автопарку волинської міліції ‒ європейське поповнення\n2 вересня, 2015, 16:06•Новини, Фото•Коментарі (0)\nВолинська міліція отримала 38 сучасних автомобілів у рамках реалізації проекту «Разом заради безпеки Люблінського воєводства та Волинської області».\nПередача автомобілів відбулася 2 вересня на Замковій площі за участі заступника Міністра внутрішніх справ Республіки Польща Гжегожа Карпінського, заступника Міністра внутрішніх справ України з питань європейської інтеграції Тіграна Авакяна, посла України в Любліні Василя Павлюка, коменданта Воєводської комендатури поліції в Любліні Даріуша Дзяло та інших високопосадовців.\nВолинь представляли заступник голови Волинської обласної держадміністрації Сергій Кошарук та начальник УМВС України у Волинській області Петро Шпига.\nПольських гостей привітала волинська княжна та вручила делегації коровай. Опісля присутні вшанували хвилиною мовчання нацгвардійців, які загинули під час сутичок під Верховною Радою 31 серпня.\nНачальник волинської міліції висловив упевненість у тому, що з таким автопарком правоохоронці стануть ще оперативнішими та ще краще охоронятимуть безпеку волинян. Сергій Кошарук нагадав польським колегам, що Волинська область добре впоралася із побудовою фортифікаційних споруд на Сході України.\n«Україна гарантує європейським країнам, що військова агресія зі сходу не прийде», ‒ додав Сергій Кошарук.\nВодночас Гжегож Карпінський зазначив, що польський уряд завжди буде підтримувати європейський вибір України. Сторони висловили надії на співпрацю і в майбутньому.\nОпісля урочистостей та вручення ключів владика Михаїл освятив автомобілі. Лише після цього автомобілі, ввімкнувши сигнали, під звуки оркестру вирушили у бік міста.\nПроект стартував ще у 2012 році. З того часу управління накопичувало напрацювання, проводило робочі зустрічі, спільні навчання, конференції, а зараз підійшло до реалізації «матеріальної частини».\nОтримані автомобілі – позашляховики «Ісузу дімакс». Кожен райвідділ отримає «на озброєння» по одному автомобілю. В рамках проекту було закуплено автомобілі, тепловізори, фотоапарати і криміналістичні валізи.\nВолинь отримала грант для закупівлі обсягом 1 мільйон 841 тисяча євро. «Машина обладнана досить серйозно. Для порівняння, вартість одного телевізора ‒ 6200 євро», ‒ зазначив Петро Шпига.\nОтримані автомобілі призначені для оперативних підрозділів УМВС області. Розраховують, що 18 автомобілів працюватимуть у районах, а 20 машин залишиться у Луцьку.\nУ майбутньому їх використовуватимуть і працівники нової поліції.\nавтомобілі міліція\tFacebookVKontakteTwitterGoogle+Pocket\nЛуцьк: на Ковельській зіткнулися два автомобілі\nУ Луцьку затримали крадіїв автомобілів


За ремонт Maserati СГ «ТАС» заплатила понад 1 млн грн\n2 Квітень 2019 17:00\nСтрахова група «ТАС» вже давно міцно закріпилася на ринку автострахування України, пропонуючи своїм клієнтам найсучасніші страхові продукти, розраховані на абсолютно всі сегменти автомобілістів – з різним рівнем потреб в страховому захисті та різними фінансовими можливостями. При цьому СГ «ТАС» завжди забезпечує найвищу якість страхових послуг, в тому числі на етапі врегулювання збитків, незалежно від того, який страховий продукт обирає автовласник. Зрозуміло, що такий клієнтоорієнтований підхід сприяє перманентному збільшенню кількості автомобілістів, що довіряють страховий захист своїх транспортних засобів саме СГ «ТАС». І йдеться не лише про звичні для наших доріг машини, але й про дуже рідкі в Україні авто найдорожчих в світі марок.\nСтраховий випадок з одним з таких автомобілів – марки Maserati – нещодавно було врегульовано компанією. Автомобіль, застрахований за програмою «5 зірок» договору «ЄвроКАСКО», потрапив в дорожньо-транспортну пригоду на Львівщині. На трасу, якою рухався автомобіль, несподівано вискочила з лісу лисиця. Водій, аби уникнути зіткнення, різко викрутив кермо, але не впорався з керуванням, автомобіль занесло на узбіччя, де він врізався в дерево. Внаслідок аварії було пошкоджено передню частину автівки: деформовано капот, праве крило, розбито бампер, блок-фару, решітку радіатора та скло в двері. За результатами проведеної експертизи збиток власника машини внаслідок події, визнаної СГ «ТАС» страховою, склав 1005941 грн. Страхова група «ТАС» в рамках своїх зобов’язань за договором КАСКО оперативно та в повному обсязі перерахувала страхове відшкодування своєму клієнтові, чим забезпечила швидкий та якісний ремонт застрахованого автомобіля.\nНагадаємо, за перші два місяці поточного року СГ «ТАС» було виплачено за укладеними договорами страхування 105,34 млн грн, з яких 88,52 млн грн склали відшкодування за договорами автострахування: ОСЦПВ, КАСКО та «Зеленою карткою».


В Англії заарештовано Джулієна Есанджа, редактора Вікілікс — Тексти.org.ua\nВ Англії заарештовано Джулієна Есанджа, редактора Вікілікс\nСьогодні в 11-30 за київським часом було заарештовано Джулієна Есанджа, засновника та головного редактора сайту Вікілікс.\nЕсандж сам з'явився у поліційний відділок. Як відомо, у Швеції його звинувачують у сексуальному насильстві. Постраждала, відома у країні феміністка, через декілька днів побачення з Есанджем, написала скаргу, що той відмовився використовувати перезерватив. За шведськими законами це вважаєтся сексуальним насильством.\nПротягом дня суд магістрату Вестмінстера, де відбуваются події, повинен прийняти рішення про екстрадикцію Есанджа до Швеції, де його звинувачують в сексуальному насильстві.\nАдвокат Есанджа Марк Стівенс заявляє, що будь яка спроба екстрадикції буде оскаржена, через існуючу серйозну загрозу того, що Асанж буде виданий США.\nВ уряді США, за повідомленням кореспондента Скай ньюз, збільшується відчуття що з Вікілікс потрібно робити хоча б щось: ніхто не знає, хто буде наступною ціллю сайту.\nWikileaks скандал ассанж


Учора на ранковому засіданні Верховної Ради України після двох додаткових перерв фракції нарешті сформували пакети претендентів на місця у президії. Перший складається з таких осіб: комуніст Адам Мартинюк (спікер) — “нашоукраїнець” Роман Безсмертний (перший віце-спікер) — лідер фракції Юлія Тимошенко (віце-спікер). Інший варіант: Роман Безсмертний — Адам Мартинюк — соціаліст Станіслав Ніколаєнко. Обидва пакети внесено народними депутатами: Віктором Ющенком, Олександром Морозом, Петром...\nНа Хмельницькій атомній усе спокійно\nАж у горлі задряпало у співробітника редакції “Хрещатика”, коли на мобільний телефон він учора отримав SMS-повідомлення про те, що стався вибух на Хмельницькій атомній електростанції. Аби пересвідчитися в достовірності інформації, ми негайно зателефонували у Міністерство з надзвичайних ситуацій України. Як заявив начальник прес-служби МНС Ігор Кроль, немає жодних підстав для паніки: на АЕС усе спокійно.