Як правильно спілкуватись з дитиною\nЯк спілкуватися з дитиною: бізнес-стратегії виховання\nВиховати дитину - це завдання, яке можна порівняти з побудовою корпорації. Пропонуємо вам подивитися на цей процес виховання, як на навчання стажиста.\nЯкщо провести паралелі між процесом виховання і навчанням нового співробітника компанії, ви збережете свої нерви і почуття гідності чада.\n1. Діти не знають контексту\nНові люди в компанії не знають всієї її внутрішньої кухні. Діти теж можуть бути не в курсі відносин в сім'ї та інших спірних ситуацій. Тому варто набратися терпіння і пояснити малюкові всі тонкощі того, що відбувається.\nЯкщо у вас був важкий день, не бійтеся спокійно повідомити про це дитині, вона ж не винна, що ви не можете пограти з нею або подивитися разом мультик.\n2. Діти не розуміють цілей\nЯк відомо, цілі проджект-менеджера і секретаря, який бажає рівно в 6 вечора піти додому, дуже різні. Точно так само і цілі і цінності дитини можуть відрізнятися від ваших. Тому постарайтеся ставитися простіше до багатьох речей, знайти зрозумілий аргумент для дитини і продовжувати спілкування з нею в цьому інформаційному полі.\n3. Оцінювати потрібно вчинки, а не особистість\nПіддаючись емоціям, ми часто не можемо відокремити людину від її вчинків і аналізуємо її особистість. Так, можна в серцях назвати асистента, який зробив кілька помилок в презентації, безграмотним, а дитину, яка забруднилася під час їжі, свинею.\nВ результаті у відповідь отримуємо негатив. Тому так важливо відокремлювати малюка від його вчинків, не чіпляйтеся і похваліть його за старання, не забувши попросити бути наступного разу акуратнішим.\nНапевно, про обіцянки батьків можна написати цілу книгу. Дорогою додому багато обіцяють дитині разом пограти, почитати книгу, побудувати замок. Але переступивши поріг, відразу ж знаходять масу відмовок. А потім чекають старанності від дитини, при тому, що самі стримати свого слова не можуть. Також послідовність важлива в покараннях, дитина повинна розуміти причинно-наслідковий зв'язок і те, до чого можуть привести ті чи інші вчинки.\nНе варто очікувати від дитини, як і від нового співробітника, всього і відразу. У неї не вийде моментально поміняти свою поведінку, реакцію, розуміння і прийняття. Розслабтеся і наберіться терпіння - так ви будете більш тверезо підходити до вирішення різних питань.\nНу і найголовніше - помічайте хороше раніше поганого. У дитини не так багато досвіду і усвідомленого прийняття всього, що відбувається, навіть якщо вона є дитиною успішної жінки.


Боротьба добра і зла в романі Панаса Мирного | Твори з літератури\nТвори > Твори з літератури > Боротьба добра і зла в романі Панаса Мирного\nДитинство. Не дай, Боже, ще комусь пережити таке. Ніколи не забуду свого нікчемного прізвиська – виродок або Чепіга. А може, так воно і є? Як ще можна назвати\nлюдину, яка без жалю здатна вирізати цілу сім’ю. Звісно, так може зробити тільки страховисько, виродок. Значить, я і є Чепіга. Але ж, мамо, чому до мене всі ставилися. гірше, ніж до якоїсь потвори? Ніби я винний, що батько мій – злодій? За що мене так покарано? Краще б я помер маленьким….\nСкільки лиха я вам приніс, матусю, скільки горя?! Як згадаю – моторошно становиться. Вас, єдину рідну людину, яка намагалася поставити мене на ноги, вивести в люди, вигнав з дому. За що? За те, що недоїдали, недопивали, ночей недосипали заради мене?.. Виродок.\nПам’ятаєте, мамо, як у нас відібрали землю? Нам треба було бути разом,\nбути один біля одного, шукати виходу з цього скрутного становища. А що зробив я? Пішов у шинок… Завів злодіїв-друзів, з якими геть усе пропив. Боже, який я нікчема, дурень, сволоцюга! Де ж ділася моя людська гідність? Ото життя я вів! Гірше татарина…\nА далі., далі… Аж у голові починає стукати, як згадаю свою любу, свою Галочку. Скільки лиха я їй приніс?! А вона мене так кохала! Кожну ніченьку сниться вона мені.. Весела така, все кудись кличе… або грізна, мов хмарина, та все шепоче: “Що ти накоїв!”. Прокидаюся – жити не хочеться. І знов замислююсь над своїм минулим життям. Ніколи собі не пробачу… Я винен в її загибелі. Звівся увесь! Аж маритися вона мені стала. Жах який!\nХоча знаєш, мамо, злодій-то я злодій, визнаю це, але увесь цей час намагався добиватися справедливості, я хотів зробити краще для багатьох людей. Я прагнув знайти щастя. Та, як кажуть, один у полі – не воїн… Хай Грицько не ображається, він мій кращий друг, але й він мене не підтримав. А удвох було б значно краще.\nБоротьба добра і зла в романі Панаса Мирного “Хіба ревуть воли, як ясла повні?” І Роман “Хіба ревуть воли, як ясла повні?” – це талановите художнє дослідження української дійсності від зруйнування Січі до так званої “голодної волі”, тобто пореформених...\nОбраз народного бунтаря Чіпки в соціально-психологічному романі Панаса Мирного “Хіба ревуть воли, як ясла повні?” У 1875 році Панас Мирний разом зі своїм братом Іваном Біликом закінчив працю над багатоплановим соціально-психологічним романом “Хіба ревуть воли, як ясла повні?” У основу...\n« Чи потрібно читати книги?\nМуза в лирике А. Ахматовой »


Ізоксазоліни – veterinary.com.ua\nФармацевтичний довідник > Протипаразитарні препарати > Ізоксазоліни\nІзоксазоліни (похідні ізоксазолу) – новий клас інсектоакарацидів, представлений в 2010 році. Використовуються як засоби для захисту собак від бліх та кліщів у ветеринарній медицині, але є також ефективними проти великої кількості зовнішніх паразитів тварин та рослин.\nІзоксазоліни – синтетичні пестициди і не мають природних аналогів.\nВони мають широкий спектр інсектицидної та акарицидної дії. Більшість препаратів ізоксазолінів є оральними засобами для собак (Nexgard, Nexgard Spectra, Bravecto, Simparica, Credelio). Є Bravecto у вигляд крапель спот-он для зовнішнього застосування (на холку) для котів та собак. У 2017 році був представлений препарат Exzolt – для боротьби з червоним кліщем курей.\nДеякі ізоксазоліни показують антимікробну та протипухлинну дію\nДекілька агрохімічних та фармацевтичних компаній (Du Pont, Bayer, BASF, MSD Animal Health, Novartis, Syngenta та ін.) подали патенти на різні типи ізоксазолінів. Тому поява нових ветеринарних препаратів на основі цих речовин є питанням часу.\nМеханізм дії ізоксазолінів\nІзоксазоліни є неконкурентними антагоністами ГАМК (гамма-аміномасляна кислота) рецепторів. При цьому вони більш чутливі до ГАМК рецепторів комах і кліщів, ніж ссавців (включаючи людину). Вони зв’язують хлоридні канали в нейронах і м’язових клітинах, що блокує передачу нервового сигналу. Це призводить до паралічу та загибелі паразитів.\nІзоксазоліни, що дозволенні для використання у ветеринарній медицині, мають системний принцип дії. При оральному або місцевому застосуванні ізоксазоліни швидко всмоктуються в кров і поширюються по всьому тілі тварини. Паразити уражуються під час живлення кров’ю тварини. Це означає, що комахи мають вкусити тварину і випити достатню кількість крові до того, як активний інгредієнт вбиває їх. Тому не відомо чи можуть ці препарати захистити повністю від усіх захворювань, що передаються паразитами. Але точно відома їх ефективність у профілактиці бабезіозу. Мікроскопічні бабезії потрапляють в кров лише через 48 годин після того, як кліщ прикріпився до тіла собаки, а ізоксазоліни вбивають комах набагато швидше.\nІзоксазоліни, схваленні для використання у ветеринарній медицині:\nАфоксоланер (Afoxolaner) – застосовується для собак проти бліх і кліщів (препарати Nexgard і Nexgard Spectra від Merial\nФлураланер (Fluralaner) – застосовується для собак і котів проти бліх і кліщів (препарат Bravecto у вигляді таблеток і спот-он від Merk) і птиці проти червоного кліща (Exolt)\nСароланер (Sarolaner) – застосовується для собак проти бліх і кліщів (препарат Simparica від Zooetis)\nЛотіланер (Lotilaner) – застосовується для собак проти бліх і кліщів (препарат Credelio від Elanco)\nНа даний момент немає продуктів з ізоксазолінами для лікування сільськогосподаських тварин (крім птиці) від ектопаразитів.\nЦікаво, що афоксоланер і флуроланер були відкриті хімічними компаніями DuPont і Nissan відповідно, проте були представленні як ветеринарні протипаразитарні засоби іншими компаніями (Афоксоланер – Merial, флуроланер – Merk animall health). Це досить незвично тому, що більшість ветеринарних засобів від ектопаразитів спочатку застосовувались як засоби захисту рослин (виняток лише івермектин). Сароланер і лотіланер були відкриті фірмами Zooetis і Novartis (тепер Elanco) відповідно.\nОпублікованої на даний момент інформації щодо безпечності і токсичності ізоксазолінів є недостатньою.\nДослідження безпечності препаратів дозволених для собак, котів і курей показують, що вони добре переносяться тваринами у терапевтичних дозах.\nПроте, зважаючи на те, що препарати недавно на ринку, є мало інформації як вони переносяться різними породами собак, молодими, старими і виснаженими тваринами.\nСтійкість паразитів до ізоксазолінів\nНа даний момент немає зафіксованих випадків стійкості ектопаразитів тварин до даної групи препаратів. Також немає перехресної резистентності з іншими засобами, що діють на ГАМК-рецептори (макроциклічні лактони, фенілпіразоли).


Значення імені Алевтина: походження, характер, день ангела і таємниця імені Алевтина\nАлевтина – значення і походження імені\nІсторія походження імені Алевтина\nЗначення та характеристика імені Алевтина\nПоходження імені Алевтина напевно не відомо. Існує кілька версій появи цього імені. Один з варіантів, що у нього латинські корені, під дією особливостей слов’янських мов ім’я трансформувалося від латинського імені Валентина (сильна, здорова). Валентин називають дівчаток у всіх країнах світу, а Алевтинами – тільки в російськомовних. Інший варіант – ім’я бере коріння з давньогрецької міфології, від прабатька Геракла, якого звали Алевт (вигнанець). Третій варіант – походження від грецького слова aleuo, значення якого використовує пахощі.\nАлевтина – церковне ім’я. Під час правління імператора Максиміна Алевтина Кесарійськую (Палестинську) з братом і сестрою заслали в каменоломні, жорстоко мучили, а потім спалили на вогнищі за пропаганду православної віри. У XIII-XIV століттях ім’я з’явилося на Русі, після того як великомученицю Алевтина зарахували до лику святих. Днем Святої Алевтини вважається 29 липня.\nЗначення імені Алевтина — «відображення», «чужа поганого», «натирающаяся пахощами», «добре пахне», «ароматна».\nУ дитинстві Алевтина – емоційна, непосидюча, відповідально і самостійно виконує домашні завдання, улюблениця вчителів, схожа зовні і характером на тата, мало допомагає мамі в домашніх справах, дружить з хлопчиками. Талановита в музиці та мистецтві. Часто хворіє, але якщо починає займатися спортом, з часом зі здоров’ям все налагоджується. Якщо дівчинку виховувати в строгості, то у неї буде більш м’який характер.\nАлевтина не можна обдурити, вона розумна і прониклива. По натурі – лідер з жорстким характером, безкомпромісна, з-за чого в сім’ї та робочому колективі виникають конфлікти. Ретельно і довго вибирає чоловіка з високим матеріальним і соціальним статусом. Віддана і не здатна на зраду. Якщо чоловік зможе приборкати її, то сімейне життя буде щасливим. У Алевтини завищена самооцінка, з цієї причини у неї немає близьких друзів, але немає недоліку в знайомих і приятелів, вона проста в спілкуванні, балакуча і популярна серед оточуючих. В душі Алевтина добра, ранима, обидчива, мрійлива. Може бути привітною і поступливою, якщо її не дратувати. Хороша господиня, рукодільниця і кулінарка, з її люблять. Своїх дітей любить, але виховує суворо. Уважна до своєї зовнішності, одягається екстравагантно, привертаючи увагу чоловіків, любить ходити в походи. Нікому не довіряє, спирається тільки на особисті знання і досвід. Пунктуальна, з цієї причини не терпить, коли хтось запізнюється. У незнайомому суспільстві стримана і говорить тільки по справі. Справедлива і принципова, ніколи не промовчить і заступається за скривдженого. З неї виходить хороший керівник, Алевтина вибирає чоловічі професії, часто реалізує себе в мистецтві та спорті. На роботі прекрасно справляється зі своїми обов’язками, відповідальна, цілеспрямована, у колективі має авторитет, але запальна, тому виникають конфлікти. У чоловічому колективі почуває себе впевненіше, ніж у жіночому. Ім’я зустрічається рідко, тому Алевтина не обділена увагою людей, впевнена в своїй неповторності і непересічність, звідси самолюбство, самозамилування, зверхність. Тримає слово, не любить пліткувати, тому вміє зберігати чужі таємниці.\nАлевтинка, Алевтинушка, Алевтиночка, Аличка, Алюшка, Аленька, Тіночка, Тинонька, Тинчик\nАля, Алька, Тіна, Тинка\nемоційність, прямолінійність, владність\nАлевтина Олюнина (Смирнова, Панаріна) ((нар.1942) радянська лижниця, олімпійська чемпіонка (1972), дворазова чемпіонка світу, заслужений майстер спорту СРСР (1970)), Алевтина Добриніна ((нар.1973) російська актриса театру і кіно), Алевтина Єгорова (російська співачка, автор пісень, екс-солістка групи «FM»), Алевтина Колчина ((нар.1930) видатна радянська лижниця, олімпійська чемпіонка (1964), 7-разова чемпіонка світу, заслужений майстер спорту СРСР), Алевтина Леонтьєва ((нар.1977) російська співачка, колишня учасниця групи «Мельница», зараз виступає сольно з власним колективом, веде передачу «Школа споживача» на телеканалі «Столиця», працює диктором на радіо і телебаченні).


PressReader - Den (Ukrainian): 2017-06-30 - Демократія на «відмінно»\nДемократія на «відмінно»\nЦього вчать у школі: як у Європі виховують відповідальних громадян\nDen (Ukrainian) - 2017-06-30 - Суспільство - Марія ПРОКОПЕНКО, «День», Київ — Страсбург — Київ\nПолітики та їхні виборці, науковці, економісти, освітяни, митці, правозахисники нерідко нарікають на популізм. Проте популістів у різних сферах, а значить, і тих, кого він приваблює, більшає. Це стосується багатьох країн, і Україна не є винятком. Розв’язати проблему може допомогти освіта. Пояснювати дорослим, як на своєму рівні долучатися до управління державою, а дітей змалку вчити критичному мисленню — такі завдання зокрема стоять перед освітянами.\n2017-го виповнюється 20 років проекту Ради Європи щодо освіти задля демократичного громадянства та в галузі прав людини (абревіатура ОДГ/ОПЛ). 2010 року Комітет міністрів Ради Європи ухвалив Хартію з освіти для демократичного громадянства та з прав людини. За мудрованою назвою криється перелік засад для розвитку освіти, яка б допомогла людям ставати відповідальними громадянами. Такими, які знають свої права і вміють їх відстоювати; знають, як покращити життя своєї громади, зрештою, вміють відрізняти правду від брехні в політичних промовах і не ведуться на фейки у медіа. Кожні п’ять років країничлени Ради Європи аналізують поступ у втіленні положень Хартії — результати публікуються у спеціальному звіті.\nДругий такий звіт нещодавно обговорили в Страсбурзі на конференції «Вчитися жити разом: загальна прихильність до демократії». На заході понад 300 фахівців шукали шляхи впровадження ОДГ/ОПЛ у життя. До речі, в Україні вже реалізують ініціативи, які стосуються такої освіти, а в контексті масштабної реформи галузі тема отримала особливу актуальність.\n«ОСВІТА Є ГАРАНТОМ ОПОРУ»\nНовий звіт Ради Європи показав доволі тривожні результати. Загалом 40 країн взяли участь в опитуванні щодо впровадження освіти задля демократичного громадянства і прав людини. Дослідження відбувалися як серед урядовців (щоправда, надали відповіді тільки в половині держав), так і серед представників громадянського суспільства.\nОсновними викликами щодо впровадження ОДГ/ОПЛ урядовці називають: недостатню обізнаність, цікавість і підтримку цього напряму в освітянській спільноті. На думку громадського сектору, головна проблема у тому, що люди, які ухвалюють рішення, приділяють темі замало уваги.\nЗагалом 66% опитаних урядовців вказують на невідповідність між засадами ОДГ/ОПЛ і тим, як ця освіта впроваджується. Для порівняння, 2012 року так вважало 20% урядовців. При цьому практично дві третини опитаних країн не мають критеріїв оцінки ефективності програм з освіти для демократичного громадянства і прав людини.\nЗаступниця генерального секретаря Ради Європи Габріела БаттаніДрагоні у своїй промові теж згадує про загрози популізму. «У сучасному світі навчання правам людини має бути безперервним: починатися зі шкільного віку, продовжуватися в університеті та тривати впродовж професійної кар’єри, — наголошує Габріела Баттані-Драгоні. — І ми повинні робити це, особливо коли клімат ворожий. Цього року в щорічній доповіді Генерального секретаря Ради Європи про стан демократії, прав людини та верховенства права розглядалась проблема популізму та поставало питання, наскільки сильними є європейські засоби контролю і противаги йому. Стверджуючи ексклюзивне моральне право діяти від імені народу, популізм загрожує підривом прав людини та захисту меншин, делегітимізацією міжнародного контролю необмеженої державної влади. Й освіта є гарантом опору».\nГОЛОВНЕ —ГІДНІСТЬ УЧНЯ\nГімназія Ейнштейна розташована в німецькому містечку Кель, яке є супутником французького Страсбурга. Деякі учні закладу їздять на заняття з Франції — хтось добирається сам, когось забирає шкільний автобус. Гімназія належить до мережі закладів, тут дають потужні знання з точних наук і мов. Освіта для демократичного громадянства є практикою, включеною в різні предмети.\nТак, на уроках політології учні обговорюють актуальні теми, причому обов’язково подається щонайменше дві думки. Те саме — щодо складних історичних питань. А, наприклад, на англійській школярі аналізують промови американських президентів чи Мартіна Лютера Кінга, які стосуються прав людини. Кілька років тому в гімназії з’явився інклюзивний клас, де вчаться діти з особливими потребами, вони займаються в спеціально обладнаному кабінеті та повністю включені в життя школи, бо, зокрема, приходять на заняття до інших учнів. Звісно, є й учнівське самоврядування. Члени ради учнів, до якої входять по два представники від кожного класу, порушують перед вчителями і батьками важливі для гімназистів питання. Зауважте, йдеться про доволі прості, але дієві речі.\n«Учень та його гідність — головне, — переконаний Арне Блекманн, завуч із науково-виховної роботи і заступник директора гімназії Ейнштейна. — Наші керівні принципи і навчальний план базуються на поняттях прав людини, людської гідності, поваги, толерантності».\nДля колективу гімназії важливо, щоб учні розв’язували суперечки мирно. Учні п’ятих-сьомих класів, наймолодші у закладі, раз на тиждень мають заняття, де їх знайомлять з техніками вирішення конфліктів. «Наприклад, діти вивчають метод з картками. Коли трапляється конфлікт, учнівська Рада говорить про це вчителю, і він приносить набір карток різних кольорів. Це — як система оцінки. Червону картку показують, коли ти кажеш щось, що може образити іншого. Зелена картка — ти можеш використовувати аргумент, щоб вирішити проблему, або ж конфлікт не надто сильний. Під час конфлікту діти не б’ються, а використовують ці картки, щоб пояснити — мене образило те чи інше, я засмутив тебе, тому що... Учні вчаться, що проблеми можна вирішувати завдяки аргументації. В ідеалі, коли конфлікт вирішено, учні тиснуть одне одному руки», —пояснює Арне Блекманн.\n«У мене не було серйозних конфліктів з вчителями або іншими учнями. У нашій гімназії є соціальний працівник, використовуються спеціальні методи вирішення проблем. Це класно, бо коли ти маєш серйозну проблему, ще й не можеш обговорити її з батьками та друзями, соціальний працівник — нейтральна особа, яка допоможе», — додає Ніколь Пройснер, учениця випускного класу гімназії Ейнштейна. У гімназії вона вивчає профільно біологію та іспанську й англійську мови. Після випуску планує провести рік у Лондоні, а потім навчатися в німецькому університеті.\nНіколь не бере безпосередньої участі в шкільному самоврядуванні, але вважає його важливим. «Кожен учень має свої міркування щодо шкільного життя. І залежить від тебе — братимеш ти участь у самоврядуванні або довіриш це іншим. Я не є членом учнівської ради, але дружу з людьми, які входять до її складу. Разом ми обговорюємо події в школі, те, що нас дратує і що подобається. Гадаю, так мої ідеї озвучуються», — говорить дівчина.\n«УЧИТЕЛІ ВЧАТЬСЯ БІЛЬШЕ ДОВІРЯТИ УЧНЯМ»\nСвоя «Демократична школа» розвивається — в Україні. Так називається проект Європейського центру імені Вергеланда (Осло, Норвегія), який впроваджується у країні з 2014 року. Центр має мандат Ради Європи сприяти розвитку освіти для демократичного громадянства, прав людини і міжкультурного діалогу в 47 країнах-членах РЄ.\n«Демократична школа» є всеукраїнською програмою, яку розробили спеціально для України на основі досвіду програм у Східній Європі та на Балканах, — розповідає Ірина Сабор, керівник програми «Демократична школа», старший радник Європейського центру імені Вергеланда. — Програму розробили 2014 року. Взагалі Центр працює в Україні з 2012-го, були невеликі пілотні проекти, але у 2013 — 2014 роках ми призупинили роботу, бо наша специфіка — працювати з міністерствами освіти та урядами загалом, а тоді був турбулентний час. Коли в українське Міністерство освіти прийшла нова влада, 2014 року, ми відчули нове дихання. Зустрілися з Павлом Полянським, відповідальним у відомстві за школи, згодом заручилися підтримкою Лілії Гриневич (нинішній міністр освіти і науки. —\nРед.). Разом розробили ідею розвитку громадянських компетентностей через демократизацію всього навчального процесу та організації роботи школи».\nЗапуск концепції Нової української школи дав початок новому етапові співпраці. «Мені здається, самі вчителі стали більш підготовлені до сприйняття ідеї демократизації та формування громадянських компетентностей як місії школи», — коментує Ірина Сабор.\nХристина Чушак, національний координатор «Демократичної школи», запевняє, що нові методики цікавлять вчителів. «Нібито всі знають про інтерактивні методи, прагнуть бути хорошими демократичними вчителями, але часто немає уявлення, який вчитель є демократичним. Зараз це змінюється. Раніше в голові вчителя нерідко існувала думка, що демократія і хаос — це пов’язані речі. І вчителі боялися, що якщо давати учням більше свободи, це призведе до погіршення дисципліни, успішності. Тепер таких побоювань менше. Вчителі вчаться більше довіряти учням», — констатує Христина.\nЦього та наступного року в рамках програми відбудуться тренінги в різних регіонах України, підсумки другого циклу програми підіб’ють 2018-го. На тренінгах вчителі з різних областей, спілкуючись між собою, знаходять практичні шляхи «лагідної демократизації». «Під час настановчого тренінгу тренери програми сигналізували про початок сесії, включаючи музику. Висновок, який зробили вчителі, — може, дзвінки й у школі не потрібні? Або не потрібні в існуючій «наказовій» формі, — наводить приклад Христина Чушак. — На тренінгах приємно бачити такі міні-відкриття, коли кожен розуміє, що можна зробити маленьку практичну річ, яка буде кроком до покращання навчального середовища. Ці практичні речі часом відкривають людям очі на суть демократії в школі більше, ніж три сторінки теорії про демократію».\nРозробники «Демократичної школи» допомагають вчителям зрозуміти, що таке компетентнісна модель освіти. «У нашій програмі ми намагаємося сфокусуватися на громадянських компетентностях і показати, що це — не лише знання, а й вміння, цінності. Демократії треба вчити на практичних речах — і через практику», — стверджує Ірина Сабор.\nВчити роботі в команді можна на фізкультурі й трудовому навчанні, плануванню бюджету — на математиці, розповідати про біоетику — на біології. «Ми завершуємо розробку збірки матеріалів Ради Європи, адаптованих для п’ятих-дев’ятих класів української школи «Громадянська відповідальність». За основу беремо онов- лену програму, де наскрізною лінією проходить формування громадянської відповідальності, — розповідає Ірина Сабор. — Разом із нашою командою тренерів і вчителів ми розробили цю збірку, щоб показати, як можна формувати громадянську компетентність на різних предметах, не потребуючи окремого додаткового уроку».\n«ЄВРОПА ПЕРЕОСМИСЛЮЄ ПОНЯТТЯ ГРОМАДЯНСЬКОЇ ОСВІТИ»\nСьогодні Центр імені Вергеланда в основному працює з країнами Східної та Південної Європи. Але, наголошує Ірина Сабор, важливість громадянської освіти набуває нового звучання й у Західній Європі. «З’явилися нові виклики, зокрема проблема толерантності через прихід нових мігрантів до Європи, популізм. Європа ніби переосмислює поняття громадянської освіти. Навіть медіаграмотність, те, до чого звикли українці, європейці тільки відкривають для себе. Наприклад, що треба перевіряти джерела інформації», — додає експертка.\nУчасники конференції щодо впровадження ОДГ/ОПЛ наголошують на необхідності включати цей напрям у національну, регіональну та місцеву політику і практику щодо формальної та неформальної освіти, в роботу молодіжних організацій. Також важливо виробити стандарти оцінки якості освіти задля розвитку демократії.\nМіж іншим, в інтернеті доступні матеріали, які пояснюють засади ОДГ/ОПЛ і те, як її впроваджувати. Наприклад, посібники «Компас» і «Компасіто». Вчителі, представники громадських організацій тощо мають обмінюватися особистим досвідом — технології дають для цього величезні можливості. Як і у випадку з «Демократичною школою», коли педагоги бачать конкретні й прості підходи до впровадження ОДГ/ОПЛ, вони краще розуміють, — що, чому та як можна змінювати.\nСтандарти ОДГ/ОПЛ періодично треба переглядати, бо люди стикаються з новими викликами. «У Сполучених Штатах громадянська освіта раніше полягала скоріше в громадянському активізмі та залученні учнів до волонтерської діяльності, — зазначає Ірина Сабор. — Однак зараз американські вчителі почали говорити про важливість формування в школі емпатії, солідарності, навичок критичного мислення, створення умов для реальної участі учнів та батьків у прийнятті рішень у школі, формування безпечного середовища для обговорення суперечливих запитань. Так, під час останньої виборчої кампанії у США американський Southern Part Law Centre дослідив настрої школярів та їхніх батьків. Результати показали, що вчителі воліють не говорити про виборчу кампанію з дітьми. Для них це було чимось надто складним, потоком нетолерантності та мови ворожнечі. Водночас діти на майданчиках будували стіни і заводили за них дітей мігрантів. Тож є проблема, діти знають про неї, а вчителі її замовчують, бо не знають, як правильно реагувати».\nІнша вагома деталь — складні проблеми не завжди мають однозначне рішення. Христина Чушак зауважує: «Одна з найбільших складностей — переконати вчителів, що може бути більше, ніж одна правильна відповідь. Але це — виклик для всієї Європи».\nЗвісно, тема освіти задля демократії широка. Але якщо узагальнити, її засадничий принцип — сміливість називати речі своїми іменами. Те, чого патологічно не вміють популісти.


II Всеукраїнський автотранспортний форум: діалог влади, перевізників та автопрому — vaap.org.ua\nII Всеукраїнський автотранспортний форум: діалог влади, перевізників та автопрому\n13 сентября 2013 Александр До уваги членів ВААП, Найпопулярніші новини, Новини, Новини ВААП, Новини транспорту\nII Всеукраїнський автотранспортний форум проходив 6-9 вересня в кримському селищі Гаспра, в парк-готелі « Марат ». Його організаторами виступили Мінінфраструктури, Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська асоціація автомобільних перевізників » та Асоціація міжнародних автомобільних перевізників.\nУ перший день форуму провела своє засідання Рада ВГО «ВААП». Також відбувся круглий стіл, на якому обговорювали останній варіант законопроекту «Про перевезення на таксі». Відкрив його директор департаменту автомобільного транспорту Дмитро Пєтухов. До єдиної думки щодо перевезень на таксі прийти не вдалося, і це не дивно, враховуючи проблеми, що назріли в цій галузі. Дискусія з приводу законопроекту виступила своєрідним розігрівом для учасників форуму перед його офіційним відкриттям, яке відбулося наступного дня.\n7 вересня в парк-готелі « Марат» стало по-справжньому багатолюдно. До офіційного старту форуму з’їхалися автовиробники, перевізники, автотранспортні експерти з усіх регіонів України. Прибутки і високі гості — перший заступник міністра інфраструктури Костянтин Єфименко, народний депутат, голова ВААП Ігор Шкіря, голова АсМАП Леонід Костюченко, керівництво Укртрансінспекції, регіональні керівники та інші представники влади.\nНа урочистому відкритті форуму Костянтин Єфименко не тільки привітав його учасників, а й розповів про своє бачення проблем автотранспортної галузі. Так, за його словами, Мінінфраструктури виступає за укрупнення перевізників, щоб забезпечити належне обслуговування пасажирів і більш ефективно боротися з нелегалами. За його словами, власники одного-двох автобусів не здатні навіть забезпечити їм нормальну стоянку : транспорт чекає наступного рейсу «у тещі на городі». Зазначимо, що більш конкретні пропозиції міністерства щодо укрупнення перевізників та підтримки вітчизняного автопрому прозвучали на форумі пізніше – на одному з круглих столів.\nУ свою чергу Ігор Шкіря на відкритті форуму наголосив на проблемі нелегальних перевезень. Він також підкреслив, що необхідно випускати в Україні конкурентоспроможні автобуси, які перевізники захочуть купувати. Ігор Шкіря заявив, що ВААП готова співпрацювати з вітчизняним автопромом, щоб спільно виробляти вітчизняні автобуси під замовлення асоціації. При цьому він підкреслив, що це не має шкодити українським перевізникам.\n«Якщо у держави є бажання допомогти українським автовиробникам, дуже розраховуємо на те, що не будуть забуті вітчизняні автоперевізники, і будуть реалізовані компенсаційні програми», — зокрема заявив Ігор Шкіря.\nГлава асоціації також висловив сподівання, що незабаром буде прийнято новий закон «Про автомобільний транспорт», проект якого був розроблений Кабміном. За його словами, це дозволить створити прийнятну законодавчу базу для здійснення автоперевезень у сучасних умовах.\nГлава АсМАП Леонід Костюченко нагадав про болючу проблему якості українських доріг. За його словами, оновлення рухомого складу українських перевізників можливе лише за рахунок автобусів іноземного виробництва, оскільки вітчизняні аналоги поки не наблизилися до них за якістю. У той же час глава АсМАП підкреслив, що необхідно розвивати виробництво автобусів в Україні, оскільки вони обійдуться перевізникам на 20 % дешевше закордонних. До того ж, за його словами, розвиток вітчизняного автопрому дозволить створити нові робочі місця і дати додаткові кошти державному бюджету.\nДмитро Пєтухов, виступаючи на відкритті форуму, окрім вже озвучених проблем підкреслив важливість якісної підготовки водіїв, оскільки велика кількість аварій на українських дорогах відбувається саме з їх вини.\nПідняв проблему безпеки на дорогах і голова бюджетного комітету Верховної Ради Автономної республіки Крим Віталій Нахлупін. За його даними, протягом курортного сезону по Криму щодня відбувається 10-12 ДТП, в інший час — 3-4 ДТП. Чиновник підкреслив, що половина аварій на кримських дорогах — вина водіїв-нелегалів. Він поскаржився на те, що останні фактично окупували галузь пасажирських перевезень в республіці, і запропонував боротися з ними за допомогою більш високих штрафів. За підрахунками Віталія Нахлупіна, за рік нелегальні перевізники платять штрафів на суму близько тисячі гривень. У той же час їхні доходи здатні покрити цю суму лише за два дні роботи.\nПоскаржився на розгул нелегальних перевезень і глава Укртрансінспекції Євген Пронченко. За його даними, відомство видало з початку року понад 4 тис. ліцензій підприємствам, які займаються перевезенням пасажирів. З них Укртрансінспекції довелося анулювати майже половину — 1,8 тис. Загальна сума штрафів, зібраних з нелегалів, перевищує 6 млн грн.\nУчасники форуму прийняли резолюцію, в якій звернулися до виконавчої влади з проханням прийняти Держпрограму розвитку автомобільного транспорту на період до 2005 року та Держпрограму розвитку автомобільних доріг на 2013-2015 роки. Вони також закликали владу забезпечити прозорість конкурсів на маршрутах, ввести адресні дотації пільговикам, прискорити модернізацію інфраструктури.\nУ рамках форуму відбулася низка круглих столів, присвячених актуальним проблемам автотранспортної галузі. Це і прийняття нових законів, і оновлення рухомого складу, і організаційні питання, які виникають у перевізників на місцях.\nДеякі перевізники виступили з пропозиціями конфіскувати транспорт нелегалів. Укртрансінспекція відкрито заявила, що не може поки вдатися до таких заходів, оскільки з боку тіньових бізнесменів надходять погрози інспекторам аж до фізичної розправи. Найбільш проблемною областю щодо нелегальних перевезень залишається Сумщина. А Херсонська область показала істотний прогрес у боротьбі з нелегалами.\nНеодноразово піднімалося на круглих столах і питання прозорості конкурсів у сфері пасажирських перевезень. Однак будь-яких конструктивних нових рішень ніхто запропонувати не зміг. У той же час прозвучала пропозиція на всі конкурси з міжобласних перевезень запрошувати представника ВААП. Асоціація поки не прийняла рішення з цього питання, але розглядає таку можливість.\nПропозиції сторін щодо поліпшення стану доріг були стандартними : зменшення вагових параметрів вантажного транспорту і збільшення штрафів за перевантаження. В даний момент розробляється законопроект, згідно з яким за перевищення маси вантажів до 7% лише збільшиться плата за користування дорогами, а за перевантаження більше 7% перевізникам доведеться платити серйозні штрафи. Їх сума може становити десятки тисяч гривень, при цьому на виплату буде даватися не більше 30 днів.\nЩе одне питання по інфраструктурі згодилася вирішити АсМАП, яка бере участь у розробці нового проекту закону про рекламу. Асоціація має намір боротися із засиллям білбордів, розташованих уздовж доріг. Рекламні щити відволікають водіїв, що заважає безпеки руху і навіть може провокувати ДТП. Асоціація має намір запропонувати або збільшити відстань між рекламними щитами, або зовсім заборонити розміщувати їх уздовж українських доріг.\nНа одному з круглих столів Мінінфраструктури представило проект оновлення рухомого складу як комунальних підприємств — автобусних і тролейбусних парків, — так і приватників, які займаються пасажирськими перевезеннями. За даними відомства, лише 44 % українських автобусів відповідають вимогам безпеки, при цьому у 33,8% автобусів закінчився термін експлуатації. Для тролейбусів і трамваїв ця цифра просто катастрофічна — 81% «прострочених» одиниць. Також Мінінфраструктури бачить проблему в тому, що основна маса автобусів, що перевозять українців, малого класу. Їх частка становить 71 %, в той час як автобусів великої та дуже великої місткості разом не більше 5%. Велика кількість малого транспорту — це і пробки, і руйнування дорожнього покриття, вважають у міністерстві.\nАкцент у проекті міністерства з оновлення парку був зроблений на підтримку вітчизняного виробника, закупівлю автобусів більшої місткості, а також укрупнення підприємств, що займаються перевезенням, про необхідність якого раніше згадував Костянтин Єфименко. Так, міністерство пропонує запустити систему пільгового кредитування для перевізників, які мають не менш 10 автобусів, свої власні бази і маршрути, щоб вони закуповували українські автобуси. Зазначимо, що більшість членів ВААП відповідають цим вимогам.\nУ ході форуму відбулися загальні збори членів ВААП. На ньому були підведені підсумки роботи асоціації за рік і озвучені плани її подальшого розвитку. Глава ВААП Ігор Шкіря заявив, що організація має намір налагодити роботу у сфері міжнародних перевезень і активізувати роботу по вже існуючих напрямках. Він закликав представників регіонів активізувати роботу з міжнародних перевезень.\nВін також повідомив, що скоро відбудуться установчі збори Кримського відділення ВААП. Кримчанам організація має намір дати деякі послаблення у зв’язку з тим, що вони будуть працювати в автономній республіці.\nЗа словами глави ВААП, форум пройшов успішно і був проведений на належному рівні. Ігор Шкіря повідомив, що асоціація домовилася з Мінінфраструктури та Кабміном проводити два великих автомобільних форуми на рік. Так, наступною весною подібний захід пройде в Києві. На ньому очікується присутність більшої кількості представників вищого керівництва країни. Другий — осінній — форум відбудеться, як і цього року, в Криму. Але його проведення планується ближче до кінця вересня.\nВ цілому обстановка на автотранспортному форумі була майже неформальною. Обговорення не були надто активними, та й збирали вони далеко не всіх присутніх. Так, на загальні збори ВААП зареєструвалися близько 400 членів організації, а прийшли трохи більш, ніж 250. Не краще справа йшла і з проведенням круглих столів, особливо під кінець форуму. У кулуарах учасники, в основному рядові перевізники, говорили, що захід де-факто не вирішує проблем: « ми просто зібралися поговорити». Від коментарів з приводу вражень про форум більшість з них відмовилося. А ті, що висловилися, були одностайні: дискусія дискусією, але обговорювати найскладніші питання автотранспортної галузі — ще не вирішувати їх. Тим більше, якщо мова йде не про глобальні завдання, а про реальні конфлікти і труднощі на місцях.\nПозитивним моментом форуму стало чудове взаєморозуміння між Мінінфраструктури, ВААП та АсМАП, які продемонстрували досить схожі позиції з ключових питань автотранспортної галузі. З іншого боку, думки окремих перевізників не завжди збігалися з позицією держави і автовиробників. Консенсусу з деяких питань поки досягти не вдалося, але для цього одного форуму явно недостатньо. Радує те, що діалог між учасниками ринку автоперевезень триває, і сторони готові до подальшої співпраці. А II Всеукраінскій автотранспортний форум став одним з важливих етапів цього діалогу.\nДякуємо за участь в нашому заході компанії: Корпорацію «Богдан», ТОВ «Украинские мобильные технологии», компанію «РКС»,ТОВ «Техноопторг трейд», ТОВ «Шинная компания», ТОВ «Автек», ТОВ «Укршинторг».\n« Оновлення локомотивного парку залізниць України дозволить значно зменшити експлуатаційні витрати\nСхвалено проекти оновлення міського електротранспорта у ще 4 містах України »


Звернувся у клініку Докторпро із внутрі... - відгуки ОН Клінік\nВідгук від Павло 19.03.2019\nЗвернувся у клініку Докторпро із внутрішнім гемороєм 3ст. через 1 місяць лікування відчуваю себе краще і хочу сказати велике спасибі доктору Бабак Миколі Володимировичу, дуже професійний, чуйний лікар. Дякую.\nЧернігів, 19.03.2019 Показати відповідь\nДоброго дня, Павло. Вдячні Вам за відгук. Сучасні малоінвазивні методики лікування, які використовуються в клініках нашої Мережі, дозволяють позбутися від геморою в комфортних умовах, без госпіталізації та не змінюючи звичний спосіб життя. Раді знати, що Ви відмічаєте позитивну динаміку лікування. Будьте здорові!


Офіційна назва – Республіка Мальдіви\nСтолиця – Мале\nМальдівські острови розташовані в індійському океані, на південний захід від Індії і Шрі-Ланки. Всього налічується 1190 островів, що формує 26 атолів, що тягнуться подвійним ланцюжком перпендикулярно екватору. З усіх островів тільки 202 заселені. Протяжність архіпелагу Мальдівського з півночі на південь – 820 км, зі сходу на захід – 120 км. Загальна площа Мальдів разом із сушею і морем складає близько 90 тис.кв.км.\nЗа своїм походженням вони є нащадками представників азіатської, арабської, негроїдної та монголоїдної рас. Араби, африканці, індонезійці – всі вони вплинули на зовнішній вигляд остров’ян і внесли свій внесок у расові та культурні особливості Мальдів. Люди тут доброзичливі і привітний від природи. Населення Мальдів – близько 260 тис. чоловік.\nРізниця в часі з Києвом: плюс 2 години в літній період, плюс 3 години на зимовий період.\nОскільки Мальдіви знаходяться майже на екватор, клімат тут тропічний. Цілий рік температура тримається близько 28-30 ° С. Таким чином, тут немає холодних зим, і Ви можете насолоджуватися такою приємною погодою цілий рік. Погоду тут визначають південно-західний мусон (квітень – вересень) і північно-східний мусон (грудень – квітень). Північно – східний мусон приносить жаркий і сухий період. Південно-західний мусон може приносити короткочасні дощі, Високу вологість і неспокійне море. Однак в цей період Найменш жарко. Температура води – 24-27 ° С круглий рік.\nНа Мальдівах проживають суніти – представники найбільшого ісламського течії.\nДержавна мова Мальдів – дхівехи. Багато слів прийшли з інших мов – арабської, тамільської, урду, перської, англійської, гінді.\nМісцева грошова одиниця – мальдівська Руфія, в 1 Рут – 100 ларі. Повсюдно приймаються до оплати долари США і основні кредитні карти (American Express, Visa, Master card, Diners Club, JCB і Euro Card). Обмінювати по приїзду долари на місцеву валюту не обов’язково.\nВсім, хто прибуває на Мальдівські острови, необхідно пам’ятати, що в країну заборонений ввіз:\n-алкоголя (будь-якої продукції)\n-зброї для підводного полювання\nВ випадку присутності у Вашому багажі перерахованих вище предметів, при проходженні митного контролю, у Вас їх вилучать.\nВсе вилучене буде знищено!\nНа курортних островах є власні човни для трансферів, це або швидкісні моторні човни, або гідролітаки. Між островами не існує регулярної транспортної системи. Транспортна система ad hoc обслуговується в основному місцевими моторними човнами дхоні (dhoani) або батхтхели, їх середня швидкість – близько 10 км / год. Напрокат можна взяти дхоні і навіть сучасні човни. Авіакомпанія Air Maldives пропонує регулярні польоти в аеропорти Ханімааду, Кадхду, Каадедхду і Гана. Найпопулярніші види наземного транспорту – велосипеди і мотоцикли. В Мале і на інших великих островах можна орендувати автомобіль. Непосидючий турист може купити тур на Мальдіви і Об’їзд на моторному човні всі атоли, острів за острів, включаючи безлюдний.\nМісцева кухня – азіатська. Її основу складає рис і риба з додавання прянощів, лайма, чилі, кокосового молока. Іноді страви національної кухні можуть розповісти про народ набагато більше будь-якого екскурсовода (традиції і звички – страшна сила). Так що вирушайте в місцевий ресторанчик і замовте місцевий хліб roshi разом з коктейлем mas huni, популярну закуску fihuni mas (рибу, запечену з пастою чилі), можливо, Ви полюбите Обсмажені рибні рулетики keemia або рибний пиріг kulhi borkihaa; на десерт рекомендуємо місцеві солодощі – білі кокосові палички bondi, а завершить трапезу пропонуємо традиційним напоєм raa, Який готується з ферментованого пальмового молока і має приємний солодкий смак. Якщо Ви віддаєте перевагу кухні інших народів світу, то до ваших послуг італійські, тайські, індійські та японські ресторани.


Річні підсумкові збори Золочівського благочиння\nУ середу 26 грудня 2018 р. в Свято-Воскресенському храмі м. Золочева, під головуванням благочинного митр. прот. Легкого Володимира відбулись підсумкові річні збори духовенства Золочівського деканату.\nВступне слово до духовенства виголосив Золочівський благочинний митр. прот. В. Легкий, де подякував усім за присутність. Отець Володимир прочитав порядок денний зборів і ознайомив усіх з останніми новинами та подіями Православної Церкви України. Також було доведено до уваги усім присутнім інформація, що 15 грудня в Софійському соборі в Києві відбулась історична подія – Об’єднавчий собор, по закінченню якого оголошено про створення нової Української Помісної Церкви (ПЦУ).\nОфіційна назва новоствореної об’єднаної Православної церкви – Православна Церква України. А також вибраний новий Предстоятель – Блаженніший Епіфаній, Митрополит Київський і всієї України.\nНа зборах були обговорені події та життя Золочівського деканату за 2018 рік, а також ознайомлення духовенства з річними звітами про богословську діяльність благочиння, після чого були висловлені міркування щодо покращення роботи священиків на парафіях, а саме роботу в різних сферах пастирського служіння.\nВ ході виступів духовенства було розглянуті різноманітні питання церковного життя, відбулось обговорення різноманітних тем стосовно соціального служіння пастиря, і праці священика взагалі.\nОкремим пунктом зборів була заслухана інформація стосовно діяльності на 2019 рік міждеканальної (Золочівського і Перемишлянського деканату) газети “Добрий Пастир”, а саме актуальності тем, та інформаційне наповнення газети богословським матеріалом.\nПісля усіх обговорень, присутніми були поставленні цілі і напрацювання на майбутній 2019 рік у Золочівському благочинні, і кожній парафії зокрема. А також роздані усім Різдвяні Послання.\nУ заключному слові отець благочинний В.Легкий привітав усіх з Новим Роком та Різдвом Христовим. А також подякував священикам за духовну працю за пастирський труд, і закликав в майбутньому до нових звершень у наступному році.\nПісля чого відбулась спільна фотографія духовенства Золочівського благочиння.\nАнгел відвідує Марію\nБогословсько-екзегетичне осмислення родоводу Ісуса Христа


В ЄС будуть їсти овочі нетрадиційного вигляду - Світ - TCH.ua\nВ ЄС будуть їсти овочі нетрадиційного вигляду\nСвіт 12 листопада 2008, 17:52\nЄвропейська комісія скасувала суперечливі правила запроваджені раніше, які забороняли продавати у ЄС овочі та фрукти з відхиленням від традиційного вигляду чи розміру.\nТаким чином скасовано 26 євростандартів згідно з якими виміряли овочі та фрукти, і які критикувалися, як вияв "євро божевілля". Досі 20% овочів та фруктів не йшли на продаж, бо не відповідали згаданим виробам. Таким чином дозволено продавати нестандартні абрикоси, кабачки, авокадо, моркву, огірки, капусту, цибулю сливи, селеру, кавуни та низку інших овочів.\nПроте, правила продажу продуктів згідно з іншими 10-ти стандартами залишаються незмінними для яблук, цитрусових, ківі, листя салату, груш, полуниць, винограду і помідорів. Останні становлять 75% виробництва і продажу сільськогосподарської продукції Євросоюзу.\nКритики суворого підходу до овочів зауважували, що за умов нестачі сільськогосподарської продукції у світі та фінансової кризи було б марнотратством відкидати овочі та фрукти лише через зовнішній вигляд.


tyttui | Велопортал - Part 22\nПривіт всім, хто небайдужий до спорту або своєї фігури! Як часто ми дивимося в дзеркало і думаємо про те, що десь там за накопиченим жирком ховається відмінна і струнка фігура. Як же побачити справжні форми свого тіла? Я довго думала над цим питанням, шукала для себе підходящі варіанти фізичного навантаження і дійшла висновку: найоптимальніший для мене спосіб облагородити форми тіла — це катання на велосипеді.\nНезважаючи на те, що їзда на велосипеді — це відносно безпечний метод пересування, жодна людина не застрахована від виникнення аварійної ситуації. Тому необхідно заздалегідь визначити для себе, що саме потрібно робити за таких обставин.\nPosted on 03/02/2016 07/03/2016 by tyttui\nМаючи власний агрегат, можна брати участь у таких змаганнях, як шосейні перегони. Прийшов я до цього виду спорту після декількох досить невдалих спроб подолати земляні трампліни на гірському велосипеді і випробувати себе в якості такого собі екстремала-трюкача на ВМХ-транспорті.\nPosted on 02/02/2016 06/02/2016 by tyttui\nБайк-поло або велосипедне поло\nБайк-поло — один з найстаріших видів спорту з участю велосипеда. Зародився він у позаминулому столітті в Ірландії і дуже швидко поширився по всьому світу. Тимчасовий занепад був у період після другої світової війни і аж до 80-хх, коли в Індії та США струсили пил з ключок і повальне захоплення командним спортом повернулося з ще більшою силою.\nPosted on 01/01/2016 06/02/2016 by tyttui\nPosted on 25/03/2015 25/03/2016 by tyttui


Пам'ятник Василю Боженку - КИЇВФОТО\nПам’ятник Василю Боженку\nПам'ятники / Суббота, Декабрь 17th, 2016\nВасиль Боженко (1871 — 1919) — знаменита фігура часів громадянської війни, командир Таращанського полку та Української радянської дивізії. У 1917 році створив більшовицьку організацію в Києві. Командував загонами Червоної гвардії під час повстань в жовтні 1917 та січні 1918 років. Під час німецько-австрійської окупації в нейтральній зоні сформував партизанські загони для боротьби з окупантами. Мало знаходиться архівної інформації про військові якості Боженка, проте є припущення, що Боженко мав вроджені лідерські здібності та талант до розв’язки тактичних проблем.\nПам’ятник Василю Боженку знаходиться поряд з меблевою фабрикою, названої його ім’ям, на вулиці, що до 2012 року носила ім’я командира. Пам’ятник відкрито в 1967 році. 1984 року бюст зі штучного каменю замінили на оргалітовий.\nВисота пам’ятника — 4,5 м, бюста — 1,1 м, постаменту — 3,4 м. Бюст Боженка встановлений на двухступінчастому стилобаті. Фронтально орієнтована скульптура з майже напівовальним плечовим зрізом, акцентування графічно чітких граней, зіткнення об’ємно-пластичних мас скульптурної форми в елементах одягу, рисах обличчя, трактуванні волосся — створюють, всупереч внутрішній монументальності образу, камерну атмосферу серед архітектурно-дендрологічного навколишнього середовища.\nУ 2015 році пам’ятник зазнав актів вандалізму. Нижня частина бюста була проломлена, а постамент розписаний написами. У вересні того ж року, в рамках закону про декомунізаціі, монумент потрапив в список об’єктів, що підлягають демонтажу, складений Українським інститутом національної пам’яті. У 2016 році бюст повністю зруйновали.\nАвтори: скульптор В. Вінайкін, архітектори В. Богдановський, І. Масленков.\nАдреса: вулиця Казимира Малевича, 86.\n17.12.2016 17.12.2017 MaximusПам'ятники\nPrevious Post Пам’ятник Сергію Данченку\nNext Post Мозаїка-ікона. Святий Миколай Чудотворець


Операція Вертгейма показана при раку шийки матки. Дана онкопатологія характерна ураженням слизової вистилки шийки матки в області переходу шийного епітелію у вагінальний. Вона передбачає видалення не тільки злоякісного утворення, а й здорових тканин: матки, маткових труб, яєчників, верхньої третини піхви, зв’язок і лімфовузлів.\nПідготовка і показання до операції\nХірургічне втручання може використовуватися як самостійна терапія або бути частиною комбінованого лікування. Якщо пацієнтці діагностований плоскоклітинний високодиференційований рак на стадії T1bN0M0, то проведення операції Вертгейма дозволяє усунути патологію без додаткового призначення хіміо- або променевої терапії.\nРадикальна гістеректомія показана пацієнткам в наступних випадках:\nРозвиток злоякісної пухлини в матці;\nМіома, розміри якої перевищують 12 тижнів вагітності;\nВиникнення симптомной міоми матки;\nРозвиток маткової кровотечі на тлі анемії;\nНаявність аденомиоза 3-4 ступеня в анамнезі;\nРозвиток підслизової міоми;\nВиникнення хронічного больового синдрому в області малого тазу;\nНеефективність консервативної терапії або лікувальних вискоблювання при патологіях ендометрію.\nПеред операцією важливо пройти комплексну діагностику. Це дозволить знизити ризик розвитку ускладнень під час хірургічного лікування і в післяопераційний період. Обстеження включає в себе наступні маніпуляції:\nКлінічне дослідження крові і сечі;\nКоагулограма – визначення згортання крові;\nБіохімічне дослідження крові. Необхідно визначити такі показники: загальний білок, АЛТ, АСТ, холестерин, креатинін, глюкоза;\nМазки з піхви, шийки матки і уретри, щоб визначити мікрофлору і наявність запалення;\nВизначення інфекцій, що передаються статевим шляхом (уреаплазмоз, хламідіоз, герпес-вірус, ВПЛ), за допомогою ПЛР;\nВизначення групи крові і резус-фактора, щоб перед оперативним втручанням підготувати не менше 1 літра крові потрібної групи;\nКольпоскопія при наявності патологій шийки матки;\nДіагностичне вишкрібання з наступним гістологією ендометрія;\nРентгенографія легенів або флюорографія;\nДослідження крові на ВІЛ і сифіліс.\nЯкщо у пацієнтки виявлена ??міома матки великого розміру або виражений ендометріоз, то показана гормональна терапія протягом 3-6 місяців перед операцією. Вона спрямована на стабілізацію зростання вузлів і прогресування патології.\nВажливо! Перед хірургічним втручанням необхідно пройти огляд у терапевта, стоматолога, провести санацію каріозних зубів при необхідності.\nПри наявності варикозного ураження вен нижніх кінцівок необхідно за 2-3 місяці до операції з видалення матки з придатками призначити відповідну терапію. Однак прийом антиагрегантів слід припинити за 10-14 днів до хірургічного втручання.\nЗа 1 день до проведення операції слід перейти на стіл №1, який передбачає вживання рідкої і протертою їжі. Увечері і вранці необхідно провести очисну клізму. У день хірургічного втручання заборонено пити і їсти.\nОперацію проводять під загальним наркозом, після премедикації жінку доставляють в операційну. Пацієнтка повинна лежати горизонтально в положенні Тренделенбурга. Щоб розрізати передню черевну стінку, використовують серединну лапаротомію з обходом пупка справа або розріз по Черні.\nОсобливість операції Вертгейма полягає в проведенні необхідних маніпуляцій в обмеженому просторі. Тому хірурга потрібно створити адекватний доступ до операційного поля.\nПісля розтину очеревини проводять ревізію внутрішніх органів. Вона полягає в візуальному і пальпаторном обстеженні печінки, сальника, шлунка, жовчного міхура, лімфовузлів. При необхідності беруть зразки тканин і рідин для проведення гістологічного дослідження.\nДалі операція передбачає проведення ревізії органів малого таза, уточнюють анатомію репродуктивних органів, особливості зв’язкового апарату, розміри патологічного утворення, локалізацію метастазів, стан лімфовузлів, великих судин. На даній стадії уточнюють показання до оперативного втручання, а в деяких ситуаціях роблять висновок про неоперабельними.\nНаступним етапом операції є видалення клубових і запірательних лімфовузлів, клітковини. Далі хірург перев’язує маткові судини, січуть парацервікальная і парауретральной клітковину з містяться в ній лімфовузлами. По завершенні даних маніпуляцій лікар приступає до отсепаровкі прямої кишки від задньої стінки піхви.\nЗавершальним етапом операції є лігування і перетин крижово-маткових зв’язок. Важливо провести відсікання у самій тазової стінки нижче клубової вени. Далі затиск накладають на межі верхньої та середньої третини піхви, тканини січуться. Хірург проводить типову обробку і ушивання кукси органу. На завершення виконуються перитонизация і ушивання передньої черевної стінки.\nВидалення матки і придатків – складне хірургічне втручання, тому нерідко виникають ускладнення після операції Вертгейма. У ранньому післяопераційному періоді нерідко розвивається кровотеча. Його джерелом є крестцовое венозний сплетіння. У таких випадках показана екстрена релапаротомия. Якщо під час операції хірург виявив дефект судин, то лікар повинен зробити спробу його усунути. Якщо маніпуляції виявилися безуспішними, то кровотеча зупиняють за допомогою танталовой скріпки.\nВажливо! Найбільш небезпечним післяопераційним ускладненням є сепсис. Стан вимагає негайної медичної допомоги.\nВ рамках операції Вертгейма хірург видаляє лімфовузли, що нерідко призводить до виникнення забрюшинного серозоцеле. Дане ускладнення неможливо запобігти. При розвитку патології необхідно негайно почати аспирационное дренування під візуальним ехографіческім контролем. Це дозволяє усунути серозне відокремлюване. Щоб запобігти розвитку рецидивів рекомендують ввести в перитонеальную кісту етанол, Повидон-іодін.\nЯкщо під час операції був пошкоджений сечовий міхур, то можливий розвиток сечостатевих свищів. Для усунення патології досить накласти лігатурні шви, для відтоку сечі в сечовий міхур вводять катетер Фолея. Якщо пошкодження вчасно не було діагностовано, то утворилися свищі вимагають проведення реконструктивної операції.\nВ окрему групу виділяють патології сечовидільної системи (гідронефроз, атонія або дисфункція сечового міхура, пієлонефрит). Дані стану вимагають негайного лікування. У разі гідронефрозу показана антибіотикотерапія, установка сечовідного стента, нефроектомія.\nПісля операції може виникнути парез кишечника, який призводить до зниження перистальтики, затримки відходження газів, здуття живота. Для запобігання ускладнення рекомендується м’яка стимуляція кишечника за допомогою епідуральної блокади, інфузійного лікування, прийому Метопрокламіда.\nШви знімають через 7-10 днів після хірургічного втручання. У першу добу після видалення матки і придатків пацієнтки відзначають появу вираженого больового синдрому. Тому призначають наркотичні або ненаркотичні анальгетики. Фахівці рекомендують жінкам більше рухатися, щоб нормалізувати кровообіг і загальний стан. Больовий синдром може зберігатися до 10 діб\nУ першу добу після оперативного втручання організм жінки відновлюється після загального наркозу. В даний період показано внутрішньовенне введення антибіотиків, протизапальних засобів. Лікарі рекомендують повний голод, надалі пацієнтці показана щадна дієта, яка сприяє швидкому одужанню.\nНа 2-3 добу дозволений прийом дитячих сумішей, які збагачені вітамінами, білками. На 4-5 день після операції можна вживати протерті каші (рис, вівсянка, гречка), зварені на воді. Це допоможе нормалізувати перистальтику кишечника. Далі в раціон можна ввести овочі на пару, запечені фрукти, нежирні бульйони.\nПротягом першого тижня після операції рекомендують відмовитися від вживання свіжого хліба, жирного молока і газованих напоїв.\nЧерез тиждень після операції раціон можна урізноманітнити відвареним м’ясом і рибою нежирних сортів, вегетаріанськими супами, макаронами з твердих сортів пшениці, кисломолочної продукцією. Слід відмовитися від вживання жирних, смажених, гострих, копчених страв до повного одужання.\nУ післяопераційний період лікарі призначають курс антибіотикотерапії. Це дозволить запобігти запалення швів, інфікування великої поверхні рани. Для запобігання розвитку тромбоемболії легеневої артерії внаслідок тромбозу вен на ногах показаний прийом антикоагулянтів, також рекомендують носити компресійні панчохи.\nУвага! Рак шийки матки приводить до смертельного результату лише в 30% випадків. В інших ситуаціях жінкам вдається повернутися до нормального життя.\nПісля операції у жінок нерідко виникає страх перед передчасним старінням, безпліддям, зниженням лібідо внаслідок видалення яєчників. Тому в післяопераційний період пацієнтки потребують підтримки близьких людей, психологічної допомоги.\nПісля хірургічних маніпуляцій заборонено займатися сексом, плавати в басейні, приймати ванну, сауну, піднімати тяжкості протягом 1,5 місяців. Це дозволить запобігти розбіжність післяопераційних швів і інфікування.\nЩоб запобігти розвитку різкого клімаксу, лікарі призначають замісну гормональну терапію. Якщо рак шийки матки був спровокований герпес-вірусом, то показаний прийом противірусних препаратів системної дії.\nРак шийки матки – онкологічний процес, який частіше діагностують у жінок середнього віку. При своєчасній терапії можливо повне лікування пацієнтки зі збереженням фертильності. Однак лікування раку на пізніх стадіях передбачає видалення матки і придатків.


«Батьківщинівка» опікується сільськими громадами | Батькiвщина\nЗаступниця голови обласної парторганізації, депутат обласної ради Олександра Сотула відвідала з робочим візитом Новопокровську ОТГ Дніпровського району та Червоногригорівську ОТГ Нікопольського району.\nЯк повідомляє пресслужба обласного партосередку, депутатка зустрілася з головами обох громад Людмилою Муркович та Олександром Прокопенком, з якими обговорила проблемні питання. «Батьківщинівка» відвідала села Новопокровка, Олександропіль та Петриківка Дніпровського району.\n«Все побачене дуже вразило та занепокоїло – розбиті дороги, якими люди щодня змушені користуватися та ризикувати життям, застарілі соціально-побутові об’єкти (школи, дитячі садочки, будинки культури, лікарні, амбулаторії, адміністративні будівлі), які потребують капітального ремонту. Але, не дивлячись на скрутне становище, самотужки громада, її голова, батьки та місцеві меценати допомагають підтримувати ці об’єкти у належному робочому стані», – зазначила Олександра Сотула.\n«Батьківщинівка» того ж дня зустрілася з керівниками більшості комунальних закладів та підприємств, що обслуговують громаду. Насамперед, обговорила з ними гострі питання та проблеми, що потребують допомоги і від депутатського корпусу, і з боку керівництва Дніпропетровської області.\n«На жаль, з кожним роком ситуація у селах не змінюється, люди не відчувають підтримки з боку влади і ми повинні це виправляти», – наголосила Олександра Сотула.\nУ Червоногригорівці вона зустрілася з депутатами фракції, активом партії та провела черговий прийом громадян. Селяни скаржилися на скрутне матеріальне становище, нестачу коштів на лікування хронічних хвороб, неможливість оформлення субсидії та непідйомні тарифи для населення.\nТого ж дня депутатка переїхала до м. Нікополь, де передала медичні препарати для міської дитячої лікарні та волонтерам, які роздадуть ліки від застуди, інсульту, інфаркту, протитуберкульозні ліки, різні ін’єкції та вітаміни людям, які звертаються за допомогою до партійців.


Чому об'єднуються маловпливові партії?\n18 січня 2011, 22:13\nПро ініціативу кількох партій створити єдину політичну силу національно-демократичного спрямування Радіо Свобода розпитувало в Анатолія Матвієнка, голови Української республіканської партії «Собор», і Юрія Буздугана, голови Соціал-демократичної партії України.\nЧому об'єднуються маловпливові партії? (І)\nЧому об'єднуються маловпливові партії? (ІІ)\n– Лідери «Фронту змін», «Громадянської позиції», Європейської партії України та УРП «Собор» ведуть переговори про створення єдиної політичної сили національно-демократичного спрямування.\nПартія «Народна влада», СДПУ, партія «Справедливість» та СДПУ(о) закликають прихильників ідеї соціальної справедливості, європейського соціалізму та усі лівоцентристські партії до об’єднання у формуванні української демократичної лівиці.\nЧому намагаються об’єднуватися дрібні партії? Наскільки зараз можна говорити про те, що партії об’єднуються? Наскільки далеко і близько до цього об’єднання?\nЮрій Буздуган: Поставлене питання про об’єднання зусиль і, можливо, навіть об’єднання партій в одну структуру.\nПравда, скажу відверто, в цьому полі я скептик. Я підтримую цей напрямок. В принципі, в результаті всіх цих зусиль врешті-решт в Україні має бути одна права партія, одна ліва партія. Це нормально, це природно. Але об’єднання заради об’єднання позбавлене сенсу. Ми вже таке бачили.\nПоставлене питання про об’єднання зусиль і, можливо, навіть об’єднання партій в одну структуру. У цьому полі я скептик\n– Тоді заради чого хочете об’єднатися?\nЮрій Буздуган: Перед країною стоять проблеми. Ці проблеми треба вирішувати.\nЯ не хочу відбирати хліб у пана Анатолія. Він розкаже, заради чого об’єднуються праві. Заради чого ми? Є така проблема в Україні, як несправедливість зарплат і пенсій. Дрібна така проблема. Недоплачені зарплати і пенсії складають десь 50 мільярдів доларів на рік. Для порівняння: газове питання коштує 3 мільярди\nНедоплачені зарплати і пенсії складають десь 50 мільярдів доларів на рік. Газове питання коштує 3 мільярди доларів\nдоларів. От уся Україна торочить уже третій чи четвертий рік про газові питання, і жодна собака не гавкає про те, що в Україні зарплати і пенсії не доплачують на 50 мільярдів доларів.\n– Пане Матвієнко, що намагаєтеся об’єднати ви: зусилля чи партії?\nЯ думаю, що зусилля, оскільки партії – це інструмент твоїх зусиль. Якщо тебе мало, то ти об’єднуєшся зі своїми однодумцями. Об’єднавшись з однодумцями, ти створюєш партію, а партія не є мета, партія – це засіб або інструмент приходу до влади. Але й це не мета. Влада – це є інструмент реалізації твоєї програмової мети або переконань.\n– Тоді це зусилля у приході до влади? Чи у чому?\nАнатолій Матвієнко: Це зусилля у великій тривозі за те, куди йде Україна, чи буде вона країною європейською, демократичною, чи буде вона знову ж таки сателітом, як це було у переважні роки її існування якоїсь іншої держави, іншого інтересу, іншої нації.\nЗараз заради хвилинних якихось вигод і популізму, затьмарення свідомості під гаслом наведення порядку Україна розвертається на 180 градусів від Європи, від цінностей, від, зрештою, правил і норм, які дають оте життя, про яке і каже мій колега. Цей розворот потрібно зупинити. Зупинити машину надзвичайно потужну без об’єднання неможливо. Треба протиставити те, що має силу. От для цього потрібно створити силу. Це і є об’єднання зусиль.\nБільше того, це не сума зусиль тих партій, які задекларували, і тих, які не задекларували, а ми сподіваємося, що це своєрідна така воронка, вибачте за такий русизм, яка тягне дуже велику частину поки що позапартійних або тих, хто вийшов з політичних партій, але не втратив готовність активно працювати на майбутнє своєї держави.\n– Це буде опозиційна партія, якщо ви її створите?\nДо того курсу, який сьогодні демонструють, це буде опозиція. До того курсу, який був, курс популізму – це буде опозиція\nБезперечно, до того курсу, який сьогодні демонструють, це буде опозиція. Зрештою, до того курсу, який був, курс популізму - це буде опозиція. Безперечно, до курсу попробувати побудувати Україну на «українцях по крові» – це буде опозиція. До популізму соціального, який не розвиває сьогодні економіку, – це буде опозиція.\nЗрештою, ми маємо розуміти, що все зв’язано, і модель якась є найбільш ефективною. От пошук такої моделі, а вона, на моє переконання, в патріотичній, національній демократичній силі, яка здатна взяти на себе відповідальність, але не ділити Україну знову ж таки на частини і не протиставляти один одному, а продемонструвати ту соборність, свято якої будемо святкувати 22 числа.\n– Пане Буздуган, ваша мета – це також створення опозиційної сили?\nЮрій Буздуган: Нам говорити про це складніше з однієї простої причини. Ми не бачимо принципової різниці, умовно кажучи, між Януковичем і Тимошенко. Коли Янукович був Прем’єр-міністром у 2007 році, то частка зарплат від ВВП складала 31,8%. Для порівняння: в США – 74%. Порівняйте: три чверті у США всього, що заробили, віддають на зарплати, а в Україні 32% при Януковичі. Коли стала Прем’єр-міністром Тимошенко при Президенті Ющенку частка зарплат стала 32,6%. Тобто, 0,8%. Це статистика. Тобто, принципової різниці між урядом Тимошенко і між урядом Януковича немає, не було, з нашої точки. Тому це не просто опозиційність.\nНепросто, не на рівні уряду ці питання вирішуються. На рівні олігархів. Проблема в тому, що праві демократи, приходячи до влади, нічого не роблять для того, щоб зупинити олігархів. І ми це бачили.\n– Пане Матвієнко, чому праві нічого не роблять для того, щоб зупинити олігархів?\nАнатолій Матвієнко: По-перше, то не праві. Я думаю, що потрібно розуміти, що головна проблема (і я тут погоджуюся) – це корупція. Вона базується ще на тому фундаменті, що головною мотивацією тих людей, які хочуть влади, є їх матеріальне збагачення. І вони реалізують успішно. Це була попередня влада. Це буде і нинішня влада ще більше. І ще більше, і ще масштабніше, і ще цинічніше. Тому треба змінити парадигму мотивації.\nІ політичну партію, про яку я кажу, я хотів би і все зроблю для того, щоб вона була такою, щоб мотивацією прагнення до влади було її не матеріальне, а моральне. Це усвідомлення того, що ти маєш причетність до творення інструменту, який змінив обличчя держави, який її зробив гордістю і твоєю, і твоїх наступних поколінь.\n– Пане Матвієнко, але ж Ви були при владі.\nАнатолій Матвієнко: Інно, я був при владі. Так, я відповідаю за свою дію при владі. Я відповідаю за свою дію в парламенті. Я відповідаю за свою дію головою адміністрації Вінниці. Я відповідаю за свою дію головою Ради Міністрів АРК.\nЯ даю Вам слово честі, що я перевірив святість одного пріоритету і тільки дотримання цієї святості є відповіддю на запитання, чи можемо ми змінити обличчя України. Національний пріоритет є святістю. Будь-яке рішення, яке ти приймаєш, маєш пройти на відповідь: це національному інтересу відповідає? Якщо так, то тільки тоді приймай рішення. Якщо ж ні, навіть і близько не підходь до цього рішення. Наша влада, злодійська, говорила: це мені цікаво, це мені вигідно – я так дію.\nЮрій Буздуган: По-перше, я не згоден, що справа в корупції. В Англії бізнесмен, продавши тонну сталі ( я називаю цифри 2007 року, за рік перед кризою) за 750 доларів, віддавав своїм робітникам 100 доларів на зарплату і на пенсії. В Україні, продавши тонну сталі за ті ж самі 750 доларів, правда, через посередників, але все рівно ці гроші отримав Ахметов, Тарута, Коломойський і Пінчук, віддавали робітникам на зарплату 5 доларів. В Україні – 5 доларів, в Англії – 100 доларів. Причому ціна на сталь одна і та ж сама. Ціна на електроенергію, на руду, на все…\n– Ви таким чином агітуєте до євроінтеграції, мені так здалося.\nЮрій Буздуган: Безумовно. Моя партія є членом Соціалістичного інтернаціоналу, організації, яка об’єднує соціал-демократів всього світу: німецьких, французьких, англійських, китайських, африканських, тобто, слава Богу, десь 180 партій входить. Справа не в цьому. Головна проблема не моральна.\nЯкщо послухати пана Анатолія, то давайте виховаємо Ахметова, скажемо йому: ай-ай-ай, не можна, плати справедливу зарплату. Він буде платити справедливу зарплату? Ні, не буде. Головна проблема не проблема уряду поганого. Найкращий уряд під час Помаранчевої революції, найкращий Президент – ми маємо те саме, що й було. Головна проблема – люди беззахисні, бо вони поодинці, сам один – змагайся з Ахметовим.\n– А Ви маєте силу змагатися з Ахметовим чи з будь-ким іншим?\nЮрій Буздуган: Я теж не маю сили, якщо я один. Але якщо ми зробимо те, що роблять демократичні ліві в усьому світі, об’єднають усіх трудівників у боротьбі за свою зарплату, не за червоний прапор, не за Леніна, не за Маркса, а за свою зарплату, за свою пенсію і поставлять правильні питання і не уряду та Президенту…\n– Чи підуть за вами люди? От Ви особисто чи пан Загородній, пан Вінський, Ніколаєнко, чи здатні лідери цих партій повести за собою?\nЮрій Буздуган: Я не буду говорити за пана Вінського, Ніколаєнка і всіх інших.\nМайже рік тому в лютому зібралося 10 голів галузевих профспілок, я і ще декілька інтелектуалів і заснували об’єднання «За справедливу зарплату». Нам вдалося зробити головне: ми зробили оце об’єднання «За справедливу зарплату». Його завдання – розказати людям правду.\nПерший крок. Люди мають знати, що головна проблема в Україні – це не те, що проблеми з газом, тобто, Фірташ вкрав чи не вкрав, чи Тимошенко його обікрала, чи Фірташ обікрав Тимошенко. Це 3 мільярди доларів усього! А головна проблема України – це недоплачені зарплати і пенсії, які складають 50 мільярдів доларів!\nТак от, ми зараз робимо, що все буде вирішуватися не в партійних об’єднаннях правих чи лівих, а все буде вирішуватися, чи вдасться нам об’єднати людей у боротьбі за свою зарплату?\n– Хто поведе людей за собою?\nЮрій Буздуган: Ну, не можна сказати, що Буздуган.\n– У даному випадку Ви мене особисто як людину одну, конкретно взяту, не переконали в тому, що я мушу за Вами піти.\nЮрій Буздуган: А я й не збирався Вас переконувати. Я відповідаю на Ваші запитання. Якщо Ви хочете, то я Вас переконаю. Але Анатолій Сергійович буде ображатися, що я в нього відбираю хліб.\nСлухач: Я послухав двох лідерів партій і прийшов до такого висновку, що зараз хочуть зробити об’єднання таких маленьких партій, хто 1%, хто 0,5% має підтримки людей, виборців.\nАле об’єднати не задля того, щоб дійсно піднялися зарплати, щоб у багатіїв жирце поспадало, люди трошки краще стали жити, а щоб об’єднатися проти Тимошенко, тому що порівнювати владу Януковича зараз, яка вже править рік, і те, що робила Тимошенко, то це неможливо. При Тимошенко ми знали, що тяжко, але ми ще жили, а при Януковичі ми вже…\n– Я зрозуміла Ваше запитання.\nАнатолій Матвієнко: Пані Інно, по-перше, не зробіть акценти на дрібних, бо це якби трошки некоректно стосовно партій. Можна говорити: більш впливових, менш впливових, невідомих, бездіяльних. Що таке «дрібний»? Я не знаю в політичному сенсі.\nДруге. Я вважаю, що «Фронт змін» не є дрібною партією, якщо йти за Вашою логікою. Це в межах 8%.\nСтосовно запитання слухача. Ви маєте право на свої політичні вподобання. Я просто хочу сказати, що партії-холдинги, партії одного лідера – це партії, які не мають ніякої перспективи. На жаль, Юлія Тимошенко поки що свою партію будує за цим принципом.\nІ друге. Партія Юлії Тимошенко – це все-таки партія лівого толку, лівого акценту. І, дай Боже, з паном Буздуганом хай би вони шукали спільну платформу. Якщо партія Тимошенко стане національною потужною лівою навіть правлячою силою, я нічого проти цього не маю. Я прибічник іншої ідеології. Тому ми з Тимошенко не можемо нічого зробити.\nЗрештою, чому помаранчеві розвалилися? Бо пробували об’єднати неможливе – ліву і праву ідеології. Це дві великі різниці.\n– А що ви можете зробити, скажімо, з «НУ»…?\nВони або приєднаються, або хай собі живуть, як вважають за потрібне. Поки що «НУ» самозакохано сидить швидше з якимись мріями, ніж з реальними діями. Перелік партій відкритий. Я думаю, що й інші долучаться\nТа ми нічого не хочемо з ними робити. Вони або приєднаються, або хай собі живуть, як вважають за потрібне. Зрештою, до «НУ» список відкритий. Поки що «НУ» самозакохано сидить, швидше, з якимись мріями, ніж з реальними діями. Я до того, щоб вони йшли в процес, але поки що вони не проявляють у цьому активності.\nПолітичний спектр чи перелік партій відкритий. І ті, що Ви назвали, це ще не означає, що саме з цих. Я думаю, що й інші долучаться. Важливо, я ще раз кажу, не переслідувати власного егоїзму, назви партії, лідерство в цій партії. Важливо ще раз спробувати побудувати не партію під вождя, а побудувати партію команди, яка здатна генерувати ідеї, кожен з них має цю цінність у цій команді як людина-фахівець в конкретному плані, знаючи про все потрошки, про одне все, як казав Маркс, характеризуючи, хто такий розумний чоловік.\n– А хто серед ваших чотирьох партій був ініціатором такого можливого об’єднання?\nАнатолій Матвієнко: Це запитання абсолютно другорядне. Я не знаю. Я вважав би, що Ви, бо Ви постійно мені ставите запитання. Чому ви не об’єднуєтеся? Це ставлять запитання слухачі, це ставлять запитання виборці. Чого ви ходите, протираючи штани і обслуговуючи своє власне его? Об’єднайтеся!\nХіба це не є запит часу? От на цей запит ми і відповідаємо.\n– Але у всіх є такі: кожен хоче булаву…\nАнатолій Матвієнко: Ніхто не хоче булави. Я не хочу булави. Інно, я думаю, що Ви вірите.\n– Вірю. Я це вже від Вас чула. Відверто кажучи, Ви мені це вже казали.\nЮрій Буздуган: По-перше, я не хотів би всю політику в Україні замикати довкола Тимошенко. Зараз усі напали на Тимошенко, всі її ображають. Юлія Володимирівна – мудрий політик. Жінок і чоловіків на такому рівні вже не буває. Є тільки політики. Вона мудрий політик, який багато розуміє і приймає свої рішення.\nЧастина рішень, які вона зробила, були неправильними, з моєї точки зору. Вона була великою надією так само, як і Ющенко. Як Мороз свого часу був великою надією України. Її час минув. Ну, таке вже є.\n– Даруйте, але, можливо, й Ваш час минув?\nЮрій Буздуган: Можливо.\nНа відміну від Анатолія я хочу сказати, що перед нами не стоїть завдання об’єднати когось, ми не ставимо завдання зібрати дрібні, не дрібні, маловпливові… Він дуже мудро сказав. Бо впливові у нас тільки хто? НДП була впливовою. Потім СДПУ(о) була впливовою.\n– Тепер, бачите, СДПУ(о) хоче з вами об’єднуватися.\nЮрій Буздуган: Тепер Партія регіонів впливова. Так от, ми збираємося дійсно об’єднати поки маловпливові партії для вирішення конкретних проблем. Це не надумані проблеми. Це проблеми, які дійсно стоять перед Україною, які можна вирішити. Проблема в тому, що їх можна вирішити! Тому, я думаю, за нами майбутнє. Бо проблеми стоять – їх треба вирішувати. А хто їх буде вирішувати?\n– Їх треба вже розв’язувати, а не думати, що «за нами майбутнє».\nСлухачка: Мені так стає сумно, слухаючи цих лідерів партій. Ніколи дійсно у нас не буде об’єднання цих партій єдино для того, щоб протистояти тому режиму, який є.\n– А що Ви їм запропонували б?\nСлухачка: Вони самозакохані. Вони навіть повчають цих слухачів, які постачвили запитання: ось не так ви сказали, не так нас назвали. Розумієте, вони просто милуються собою (я, можливо, не таке слово підібрала), але в них немає того, що відчувають люди.\nЛюди дійсно вимагають. І тому ж Матвієнку, певне, не раз говорили, що дійсно, треба об’єднатися. Що ця партія його зробила? Так, я поважаю його як людину, що він говорить, але це все, вибачте, зводиться до елементарного говоріння, те, що ми говоримо, ми нічого не робимо.\n– А що Ви рекомендуєте робити?\nСлухачка: Об’єднатися. Я не прихильниця Тимошенко, але треба об’єднатися партіям, а не говорити, що ми такі.\nЮрій Буздуган: Шановна пані, Ви кажете, що треба об’єднуватися, але тут зібралися саме прихильники об’єднання – прихильники об’єднання правих і прихильники об’єднання лівоцентристів.\n– Слухачка говорить про те, що треба не говорити, а все-таки об’єднуватися.\nЮрій Буздуган: Так ми почали цей процес. І там, і там цей процес почався. Я не розумію логіки.\n– Слухачка хоче вже завершення процесу.\nЮрій Буздуган: А! Я теж хочу. Я сподіваюся, що ми його дочекаємося ближчим часом.\n– Тобто, під вибори?\nЮрій Буздуган: До чого тут вибори?\n– Пане Матвієнко, Ви погоджуєтеся, що вибори тут ні причому?\nАнатолій Матвієнко: Інно, я думаю, що вибори – це перманентно активний якийсь період життя партії. Це реалізація шансів і можливостей. І цих виборів було вже багато і буде ще більше. Тому це якийсь певний етап. І тому не можна виокремити вибори і інше життя.\nЯ не знаю, чому мене пані слухачка так ганьбить?\n– Ні, вона сказала, що вона Вас поважає.\nНам потрібно не просто зруйнувати нинішню команду. Як її зруйнувати, я знаю. Як далі розпорядитися Україною?\nЯ не маю самозакоханості. Я так само переживаю, як і вона. Я у відчаї. Якщо чесно, я її абсолютно розумію. Я нікого не виховую. Я просто говорю свою точку зору. Я поважаю точку зору будь-якого радіослухача.\nЯ не прийшов на програму і не попросив пані Інну: давайте я поговорю про об’єднання. Я відповів своєю готовністю поговорити на цю тему з вашої ініціативи. Тому ми робимо. Не запрошуйте – ми не будемо приходити.\nМи зробимо потужну політичну силу, пані слухачко. І незалежно від того, чи Ви будете нам докоряти, чи ні, бо я вболіваю в тому числі і за ваше, і за моє життя, і за життя моїх близьких і рідних, всіх українців. І це моя позиція. Я нікого не повчаю.\nЯ йду до цього об’єднання. Але об’єднання не може бути одноманітним, бо нам потрібно не просто зруйнувати нинішню команду. Як її зруйнувати, я знаю. Як далі розпорядитися Україною? Ось відповідь на запитання, яке ми маємо не менш активно шукати. І це є завдання не менш важливе. Бо просто руйнація – ну, тоді давайте станемо навколо Тягнибока.\n– Пане Матвієнко, а ми маємо відповідь на запитання: як знайти цей вихід з ситуації? Чи ми його тільки шукаємо?\nАнатолій Матвієнко: Так от, для цього треба не колисати себе, вибачте мені, популістськими гаслами, включаючи й ту зарплату, про яку ми зараз говоримо.\nМи маємо знати, що по трудоємності, по енергоємності ми сьогодні в три рази перевищуємо оптимальні норми затрат на одиницю продукції. Тому не може бути, якщо ми не змінимо цієї основи, якщо ми не змінимо партнерських відносин власників і найманої людини, якщо ми не поставимо і не захистимо ці права, то, даруйте мені, в революційному пориві давайте поставимо на коліна власника і хай платить 75% зарплати. Це, вибачте мені, романтизм популізму, який Україну вже й так загнав у безвихідь.


Оподаткування франчайзингу - Franchising.ua - франчайзинг, франшиза\nПро те, як реєстрація договору впливає на податковий статус платежів франчайзі розповідає патентний повірений України Вікторія Остапчук\nЗгідно з договором комерційної концесії (франчайзингу) франчайзі платить франчайзеру плату за використання комплексу прав інтелектуальної власності останнього (у практиці такі платежі називають роялті). Природно, що франчайзі відносить роялті до своїх витрат і зменшує оподатковуваний прибуток. Однак відсутність державної реєстрації договору комерційної концесії може спричинити зняття таких платежів з витрат податковими органами. У чому ж тут виникає основна складність?\nДоговір комерційної концесії підлягає обов'язковій державній реєстрації органом, який здійснив державну реєстрацію правоволодільця (франчайзера) - ч.2 ст.1118 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ), п.2 ст.367 Господарського кодексу України (далі ГКУ). Якщо ж правоволоділець - нерезидент, тоді цю реєстрацію здійснює орган, який зареєстрував користувача (франчайзі). Мова йде про державних реєстраторів, які зареєстрували юридичну особу або ФОП - франчайзера або франчайзі. Однак у всіх випадках реєстратори відмовляються здійснювати реєстрацію договорів комерційної концесії. Вони посилаються на те, що в їхньому профільному законодавстві не закріплено обов'язку реєструвати такі договори, крім того, не визначено порядок такої реєстрації. Які при цьому правові наслідки відсутності державної реєстрації договору комерційної концесії і як це впливає на оподаткування платежів за таким договором?\nЗнову звернімося до законодавства. Ч.4 ст.1118 ЦКУ та ч.3 ст.367 ЦКУ визначають такий правовий наслідок відсутності державної реєстрації договору комерційної концесії: "У відносинах з третіми особами сторони договору комерційної концесії мають право посилатися на договір лише з дня його державної реєстрації". Податкові органи вважають себе третіми особами по відношенню до такого договору. Крім того, ч.1 ст.210 і ст.640 ЦКУ кажуть, що договір, який підлягає обов'язковій державній реєстрації, вважається укладеним тільки з моменту державної реєстрації. І далі логіка податкових органів така: немає зареєстрованого договору комерційної концесії - значить, такий договір не вважається укладеним, тому посилатися на нього перед податковими органами сторони не можуть. При цьому права інтелектуальної власності можуть надаватися в користування лише на підставах, передбачених законодавством. Немає підстави - права не вважаються наданими. Відповідно, платежі на виконання такого не укладеного договору, за не надані права, - не можуть бути включені до складу витрат користувача (франчайзі).\nЦе фрагмент статті "Оподаткування франчайзингу", продовження Ви можете знайти в журналі "Ідеї Бізнесу ФРАНЧАЙЗИНГ" 8/2013


Вміст загального білка та білкових фракцій у плазмі крові свиноматок на останньому тижні вагітності з урахуванням їх віку при фізіологічних та патолог - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Біологія, Зоологія, Аграрна наука → Вміст загального білка та білкових фракцій у плазмі крові свиноматок на останньому тижні вагітності з урахуванням їх віку при фізіологічних та патолог - Реферат\nВміст загального білка та білкових фракцій у плазмі крові свиноматок на останньому тижні вагітності з урахуванням їх віку при фізіологічних та патолог - Реферат\nВміст загального білка та білкових фракцій у плазмі крові свиноматок на останньому тижні вагітності з урахуванням їх віку при фізіологічних та патологічних родах\nУ свиноматок протягом лактації змінюється інтенсивність обміну білків, що пов'язано із впливом плода на організм матері. Перед опоросом і особливо при появі молозива ці зміни найбільш помітні.\nДослідження проводилися в умовах ТОВ "Ряснянське" Краснопільського району Сумської області. Спостереження за свиноматками та їх нумерацію починали при їх осіменінні. Після останнього осіменіння складався календар поросності свиноматок. Ретельне спостереження за свиноматками починали при їх переведенні в індивідуальні станки для опоросу зі 104 - 106 дня вагітності, проводили ректальне підтвердження вагітності та спостерігали характер перебігу родового процесу.\nВзагалі було досліджено 80 свиноматок - по 20 кожного з опоросів (І, ІІ, ІІІ, ІV). У кожної з свиноматок проводилося відбирання крові: на 106 день вагітності (згідно календаря поросності); 112 або 113 день - при виділенні при здоюванні молозива, хоча б з декількох дійок вимені; на 113 або 114 день вагітності - рівно через добу після попереднього взяття крові.\nВзяття крові проводили з краніальної порожнинної вени голкою 1,2Х100, дотримуючись правил асептики та антисептики. З крові отримували плазму: до 9 об'ємів крові відразу додавали 1 об'єм 3,8 % цитрату натрію та не довше, ніж за 1 годину центрифугували на протязі 12 хвилин при 1500 об./хв. Надосадову рідину (плазму) відразу заморожували у полістиролових пробірках за допомогою морозильної камери з температурним режимом нижче -18°С. В дослідженнях не використовувалась кров, яка згорнулася, гемолізована та після першого розморожування.\nПісля опоросу свиноматок розділили на дві групи: свиноматки у яких спостерігалися фізіологічні роди та свиноматок з патологічними родами. В кожну з цих груп відібрали по 5 свиноматок кожного опоросу. Таким чином, лабораторні дослідження крові були проведені на 40 свиноматках.\nВміст загального білка визначався біуретовою реакцією; альбуміни, глобуліни, у тому числі ?1, ?2, ?, ? та альбуміно-глобулінове співвідношення - методом "Білкових фракцій", використовуючи основні реактиви: KH2PO4 та NaOH виробництва "Макрохім".\nОтримані вихідні кількісні показники представлені у вигляді (M±m), де M - вибіркове середнє, m - стандартна помилка середнього (SEM), р - досягнутий рівень значущості. В усіх дослідах об'єм вибірки дорівнював 5 (n=5). Нами був використаний двовибірковий t-критерий Стьюдента. Критичний рівень значимості при перевірці статистичних гіпотез у даному дослідженні приймався рівним 0,05 (або 5 %).\nОтримані результати представлені у таблиці 1.\nМи бачимо, що рівень загального білку на 106 день вагітності у свиноматок з фізіологічними родами знаходиться в межах від 70,0 до 72,0 г/л, а у свиноматок у яких будуть спостерігатися патологічні роди цей рівень значно вищій (p0,05\tp<0,05\tp<0,01\tp<0,001\nпорівняно до фізіологічних родів


Подячний молебень та брифінг у Лаврі – УПЦ повернула з полону матерям їхніх синів | Православная Жизнь\nВвечері 30 грудня редакції порталу «Православне життя» стало відомо, що із зони АТО їдуть наші священики з військовими Збройних сил України, яких їм вдалося звільнити з полону. Момент символічний – у той час, коли вся мирна частина країни готується вітати одне одного з «Новим роком», інша – в заручниках катастрофічних подій.\nЗ миротворчою місією, з благословення Священноначалля Української Православної Церкви та на прохання матерів хлопців, у зону бойових дій вирушили протоієрей Сергій Ющик, проректор Київської духовної академії, та студент першого курсу магістратури КДА Іван Поляков.\nПланувалося, що за святковий стіл разом зі своїми родинами сядуть семеро молодих людей. На жаль, вдалося визволити тільки двох - Юрія Потейчука та Святослава Савчука, а також допомогти у звільнені Олександра Яслинського. На щастя, до своїх матерів повернулися аж троє синів!\nЮрій Потейчук, молодший сержант Збройних сил України, 24 роки. Родом із Луцька. Був мобілізований 8 квітня, в полон потрапив під Іловайськом.\n— Як Ви потрапили в зону бойових дій?\n— Ви пішли добровольцем?\n— Повістка прийшла...\n— Не пошкодували, що опинилися на Сході?\n— Різні моменти бували.\n— Те, що Ви православний, вплинуло на ставлення до Вас?\n— Деякі люди почали краще ставитись, деякі навпаки – гірше.\n— Як плануєте відсвяткувати Різдво?\n— З племінниками.\n— У Вас є брат чи сестра?\n— У мене є брат і двоє племінників. Одному шість, другому вісім років.\n— (Сміється) Побачимо. Я хочу з ними просто провести час. Як це роблять зазвичай в такі дні – побути разом із сім’єю.\n— Що скажете мамі, коли її побачите?\n— Я вдома. Що тут ще скажеш?..\nЗустріч хлопців із рідними організували в Києво-Печерській Лаврі. Волинські священики привезли з Луцька батьків, а також прибула численна столична преса.\nТа спочатку була молитва. Слова з Євангелія про двох прокажених, які повернулися подякувати Господеві за зцілення, розставили по місцях пріоритети. Журналісти цікавилися у хлопців, чому вони не кинулися в обійми матерів відразу. Відповідь була однозначна: «Так потрібно».\nУ той час, коли отець Сергій служив разом із хлопцями подячний молебень у Свято-Воскресенському храмі, мами молилися в печерах Лаври.\nВідео з молебню\nСвятослав Савчук, молодший сержант. Родом із Кременця, Волинської області. Був мобілізований 8 квітня, в полон потрапив під Іловайськом.\n— Хто вас зустрічатиме?\n— Мама і кохана.\n— Ваше повернення – це подарунок їм до Різдва?\n— Так (посміхається).\n— Ви там молилися?\n— Дуже багато молився. Тому, що було страшно. Почнеш молитися, стає легше, страх відходить. Заснути можна тоді.\n— Як до Вас у полоні ставилися?\n— Бувало по-різному.\n— Як себе почуваєте в цей момент?\n— Шок. Ще не можу повірити, що вже дома.\n— Ви вдома, повірте.\n— Намагаюсь, але не можу.\n— Через 15 хвилин ви зустрінитесь із мамою і коханою...\nОтець Сергій вважає, що те, що хлопців звільнили, – заслуга їхніх матерів.\n«Те, як складалися обставини — сама поїздка, дорога — можна назвати одним суцільним чудом. Окрім матерів, хлопців ніхто вимолити не міг. Їхні мами вже вдови, і Господь не міг допустити, щоб вони втратили і синів. Хлопці були мобілізовані ще весною, потрапили в полон наприкінці серпня. Десь на початку осені парафіяни Покровського храму міста Луцька зателефонували мені з проханням підключити волонтерів до проблеми звільнення військовополонених. Мама написала прохання на ім’я Предстоятеля Української Церкви. Минуло декілька тижнів, мама хлопця телефонує і каже, що волонтери повідомили про те, що можна забирати сина. Ми пообіцяли мамі, що візьмемо машину і поїдемо. А куди їхати? Навіть не уявляли, ми знали тільки, що хлопці знаходяться у Сніжному. Завели авто і поїхали…».\nДетально розповідь про те, як звільняли Юрка, Святослава та Олександра - читайте в інтерв’ю протоієрея Сергія Ющика\nМи продовжили нашу розмову з хлопцями.\n— Юріє, як ви дізналися, що вас звільняють?\n— Зателефонували, сказали, що нас готують на обмін, посадили в авто і повезли.\n— Коли повідомили, що звільняють, ви повірили?\n— Чесно? Ні. Надто багато було обманів. Але, коли дізналися, що нами опікується батюшка, тоді повірили.\n— Що ви відчуваєте зараз після молитви?\n— Чого очікуєте після повернення?\n— Поки що не можу сказати. Багато думок, але як все буде насправді, поки сказати не можу.\n— На що надієтесь?\n— На мир.\nНаше спілкування з Юрою та Святославом стало коротким бліц-опитуванням. Запитань було багато, але не всі їх вистачало мужності поставити, аж ніяк не хотілося доторкнутися до ран необережним словом. Так, поспілкувавшись у храмі, ми попрямували до місця, де на юнаків чекали рідні люди.\nРадість і сльози зустрічі, невільними учасниками якої стали з десяток журналістів...\nБрифінг проходив у приміщенні Синодального інформаційного відділу УПЦ, що знаходиться на території Києво-Печерської Лаври. Очолив прес-конференцію голова Інформаційного відділу єпископ Климент (Вечеря).\n«Наша зустріч відбувається з того приводу, що солдати, які завдяки зусиллям Української Православної Церкви були визволені із полону, потрапили додому і зустрілися з рідними. Це стало можливим завдяки зусиллям Київської єпархії, контактам з єпархії в Донецькому регіоні, і ця подія приклад того, що УПЦ є надзвичайно важливою силою, яка сьогодні консолідує наше українське суспільство в різних регіонах, а також має важелі для дієвого впливу на здійснення справи миру в нашій державі», - констатував єпископ Климент.\nУ своєму слові протоієрей Сергій Ющик розповів про деталі поїздки: «Перш за все, дозвольте подякувати за благословення владики Онуфрія і молитви всіх наших владик і відмітити, що сьогоднішня подія – такий собі подаруночок під ялинку усім нам. А стався по ваших молитвах, мами.\nЦя поїздка була незвичайною і, дійсно, насиченою чудесами. Спочатку нам було відомо тільки про існування Юри. А потім ми познайомилися зі Святославом. Юра подзвонив і каже: «Я живий, здоровий. Я тут терпіти і чекати можу. Там Слава хворіє – і спина болить, і шлунок. Краще за нього просіть».\nВчора, коли ми вже зустрілися, хлопці сказали: «У нас там ще товариш лежить із запаленням легенів. Ми б там побули, хай би тут був він».\nСтільки місяців, а збережено і честь, збережено взаємоповагу один до одного! Було приємно проїхати таку велику дорогу із цими хлопцями.\nА ще хочу згадати такі деталі. Саша, який вже добирається до Луцька, виявляється, вихованець недільної школи, і Юра теж, Святослав недалеко від церкви живе. Тобто, і їхні дитячі молитви, їхній власний молитовний подвиг не є залишеним перед Богом».\nМама Юри Тетяна Іванівна підтвердила:\n«Він у недільну школу ходив, з дитинства його водила з собою якраз в Покровську церкву. От і батюшка з Покровської церкви (про отця Сергія, який служив два роки тому у Луцьку – ред.). Богородиця допомогла. Вона молитовниця за нас перед Богом. Це Її подарунок нам».\nА далі розповіла:\n«Я не надіялася потрапити до Києва з такого приводу, це якесь чудо. Хочу просто подякувати всім тим, хто молився за мого сина – монахам, монахиням з усіх монастирів, де я побувала – і на Волині, і в Почаєві, всюди. Хочу подякувати священикам - куди б не зверталися, скрізь підтримували. Підтримка духовенства дуже велика була. І сила Господня – непереможна!\nДякую всім мирянам. Дуже багато людей, які знали Юру, всі-всі молилися, перепитували, чи ще не повернувся. Мені здається, що син мій у сорочці народився, просто не віриться. Не віриться, що таке може бути: наскільки милосердя багато, наскільки співчуття – просто не переказати. Куди б не звернувся – одне співчуття, одна підтримка. Дякую вам всім, я за вас буду молитися. Спаси вас, Господи!».\nДали слово мамі Святослава Людмилі Володимирівні: «Дякую, що допомогли визволити наших дітей з полону. Отче Сергі., спаси Вас, Господи!».\nСвятославу пощастило вдвічі більше, ніж іншим. Зустрічати його приїхала кохана дівчина Аліна.\n— Ви давно зустрічаєтесь?\n— Півтора роки. З них сім місяців не бачила Славка, чекала. Дуже важко було увесь цей час. Але я сьогодні неймовірно рада зустрічі. Це для мене найкращий подарунок на Новий рік.\n— Як плануєте святкувати?\nТам, у полоні, залишилося ще п’ятеро хлопців, про їхню долю хвилються Юра і Святослав. Просимо ваших молитов за здоров’я і найшвидше повернення: Ігоря (хворіє), Артура, Миколая, Євгенія, Віталія.\nІ насамкінець звернення голови Інформаційного відділу:\n«Ми закликаємо людей доброї волі – політиків, бізнесменів, представників інтелігенції, вірян різних конфесій – прикласти максимум зусиль для того, щоб мир в Україні запанував негайно. Ми щодня благаємо Бога, Матінку Божу, всіх святих нашої землі, щоби вони зглянулися на страждання людей і втішили їх, втерли їхні сльози і допомогли у відновлені довгоочікуваного миру».\nФото Максима Костенка та сайту КДАіС\nОпубликовано: чт, 01/01/2015 - 13:46\nПросмотров сегодня: 10112