Parklaev "HIOMA" -- 290-18.02.04 - filateelia foorum\nParklaev "HIOMA" -- 290-18.02.04\nPostitus Postitas elmo » 14.10.2007 18:48\nTrükiarv: 340 000\nParklaev “HIOMA” – 150 aastat purjetamisest ümber Kap Hoorni/ 290-18.02.04\nThe bark Hioma, 150th anniversary of sailing around Cape Horn/ 290-18.02.04\nKap Hoorn on Lõuna-Ameerika kõige lõunapoolsem neem, mis asub Tulemaa saarestikku kuuluval Hoorni saarel. Ägeda murdlainetuse, kiirete hoovuste, tugevate edelatormide ning halva nähtavuse tõttu oli purjetamine ümber 150 meetri kõrguse kaljuneeme ohtlik ja vaevaline. Teada olevatel andmetel purjetas Eesti laevadest esimesena ümber Kap Hoorni Atlandilt Vaiksesse ookeani 1854. aasta veebruaris parklaev “Hioma”, mis oli purjelaeva ajastul väga oluliseks sündmuseks. See näitas parimal moel, et Eestis ehitatud laevad ja siinsed meremehed olid võimelised ka kaugeteks merereisideks. Parklaev “Hioma” ehitati 1848. aastal Suursadamas Hiiumaal G. H. E. von Ungern-Sternbergi tellimusel. Laev sõitis taanlastest kapteni ja tüürimehe juhtimisel ning 15-20 mehelise hiidlastest meeskonnaga kaugsõidus kaubakontori “Clayhills” ajalepinguga. Esimese teadaoleva Eesti laevana purjetati 1854. aastal ümber Kap Hoorni Peruusse ja naasti sealt väetiselaadungiga.\nCap Horn is the southernmost tip of South America, a promontory of the Horn Island in the Tierra del Fuego Archipelago. A fierce chop, fast currents, strong southwesterly storms and poor visibility made sailing round the 150-meter-high rock dangerous and slow. The bark Hioma became the first known Estonian ship to have sailed round Cape Horn from the Atlantic into the Pacific in February 1854. In the age of sailing ships, this was a very important feat and clearly showed that ships built in Estonia and the men sailing on them were capable of distant voyages. The Hioma was commissioned by G H E von Ungern-Sternberg and she was built at Suursadam on the Estonian island of Hiiumaa in 1848. The ship, on a long-term lease to Clayhill’s trade office, was the first known Estonian ship that sailed round Cape Horn to Peru and returned with a cargo of fertilizer.\nEsimese päeva eriümbrik (FDC), hind 16 kr\nHIOMA reisi 150 aastapäeva puhul kasutas Eesti Post 18.02.2004 eritemplit ka Kärdlas.\n18.02 "Hioma" sünnisaar - Hiiumaa, Kärdlas\n18.02 Hiiumaa, the island where the Hioma was launched\n17. veebruar 2004. a. 1:42\n[filateelia:430] HIOMA artikkel Hiiu Lehele\nKirjutan juba mitme aasta kestel kohalikus ajalehes HIIU LEHT kõigist ilmuvatest Eesti postmarkidest ja tervikasjadest ning vahel ka eritemplitest. Kui vähegi võimalik, siis üritan esile tuua uudisväljaande seoseid Hiiumaaga. Homne uudismark on aga nii tihedalt Hiiumaaga seotud, et sobib ehk listiski avaldamiseks.\nKui ma Hiiu Kogujate Seltsi eelmise vahetuskohtumise ajal ühele huvikaaslasele, "Hioma" reisil osalenute nimekirja näitasin ning küsisin, kas selles sisalduv sama perekonnanimega mees on tema sugulane, siis kuulsin, et ta oli mu vestluskaaslase isa vanaisa ... ja Hiiumaal tuttavaid perekonnanimesid on ses nimekirjas veel õige mitmeid ...\nPostmark Hiiu laevaehitajate ja meremeeste tunnustuseks\nEesti Post laseb homme käibele uue postmargi tähistamaks 150 aasta möödumist parklaev "Hioma" reisist üle ekvaatari ja ümber Kap Hoorni neeme Vaikse ookeani Peruu rannikule. Et tegemist oli Suursadamas ehitatud laevaga ja enamuse meeskonnast moodustasid hiidlased, siis kasutatakse homme Kärdla postkontoris eritemplit: "Hioma" sünnisaar -- Hiiumaa.\nSuursadam ilmus rahvusvahelistele merekaartidele aastast 1570. 16. - 19. sajandil oli Suursadam Läänemere ulatuses tähtsaks laevaehituskeskuseks. Just siin valmis sakslasest ehitusmeistri Weilbachi jooniste järgi, taanlasest laevaehitaja Kaiagersovi juhatusel ja kohalike puuseppade töö tulemusena Eesti tolle aja suurim ning väidetavalt ilusaim parklaev "Hioma". 16. märtsil 1848. a. vette lastud laeva pikkus oli 38,4, laius 9,75 ja süvis 3,96 meetrit ning kandevõime 424 tonni. Laev ehitati parun Heinrich Georg Eduard von Ungern-Sternbergile, kes andis selle prahtida firmale "Thomas Clayyhills & Son". Nimetatud lepingupartneri teenistuses tegi "Hioma" ka selle kauge reisi, millega end Eesti meresõidu ajalukku jäädvustas.\nTallinnast lahkuti 1853. aasta 23. mail kapten Peter Boyseni ja taanlasest tüürimehe Jens Hanseni juhatuse all. Ülejäänud meeskond koosnes hiidlastest: Nigolas Lutz, Nigolas Reggi, Johan Keskulla, Peter Pargo, Jurry Tomingas, Johan Tross, Michel Pallora, Jurry Tür, Andres Oban, Carl Karjama, Jurry Tülp, Peter Mey, Madis Recha, Peter Lepisto, Peter Apri, Prido Varres, Peter Luup ja Gustaw Kaewas. Peruu rannikule jõuti 1854. aasta veebruari algul, viis kuud pärast Inglismaalt lahkumist. Tagasiteele asuti väärtusliku guaano (linnusõnnik, mida põlluväetisena tarvitati) lastiga juunis. Tõenäoliselt septembriks jõuti tagisiteel üle ookeani Valencia sadamasse. Seal tabas osa meeskonnaliikmeid koolera ja edasi sai sõita pärast meeste paranemist uuel aastal. Nii jõuti pikalt reisilt koju alles 1855. aasta kevadeks. Reisilt ei naasnud kolm meest: Nigolas Lutz suri Lõuna-Ameerika läänerannikul, Peter Pargo saatus on teadmata, kuid tagasiteel tema nime musterrollis enam polnud ning Valencias ei paranenud koolerast Peter Luup. Vahepeal tehti lühemaid reise Inglismaa ja Vahemere sadamate vahel. 1856. aasta sügisel siirduti söelastiga teisele Peruu reisile ning jõuti peaaegu aasta hiljem guaanolastiga tagasi. Sama aasta detsembris Inglismaalt alanud reis Tallinna lõppes tormisel Läänemerel madalikule sõitmisega. Laev hukkus Riguldi lähedal, kuid meeskonnal õnnestus pääseda.\nNiisugune oli lühidalt parklaev "Hioma" lugu, mis näitab veenvalt milleks siinsetes randades ehitatud laevad ja siinsed meremehed 150 aasta eest võimelised olid.\nJuubelipostmargi keskseks motiiviks on kunstnik Riho Luuse valinud laeva rooliratta ning taustaks maakaardi, millele on märgitud 150 aasta taguse reisi marsruut. Mark maksab 8 krooni ning trükikojas Vaba Maa on neid trükitud 340 000 tk 10.margiste väikepoognatena. Esimese päeva eriümbrikul on lisaks reisiteekonda kujutavale kaardile ka "Hioma" pilt ning Tallinna Peapostkontoris kasutatava eritempli kujundus on inspireeritud laevakompassist.\nKärdlas kasutava eritempli ja selle juurde käiva postkaardi nr 47 kujundas Lembit Lõhmus. Templil on Eesti kontuurkaaril esile tõstetud Hiiumaad. Postkaardi motiiviks on parklaeva "Hioma" kujutav Jakob Peterseni akvarell 1848. aastast, mis on hoiul Eesti Meremuuseumis.\nLoo kirjutamisel olen kasutanud Urmas Dreseni artiklit "Esimesed eestlastest kap hoornerid" (Eesti Laevanduse Aastaraamat 1999) ja Vello Kaskori raamatut "Hiiumaa ringteed".\n17. veebruar 2004. a. 18:18\n[filateelia:443] Hioma kohta\nsaatsin selle info ajakirjandusele.\nKolmapäeval tuleb käibele mark hiidlaste merereisi aastapäeva meenutuseks\nKolmapäeval, 18. veebruaril laseb Eesti Post käibele 8kroonise margi, millega märgitakse 150 aasta möödumist ajast, mil purjelaev “Hioma” purjetas ümber Ameerika mandri lõunapoolse tipu – Kap Hoorni neeme. Laev ise valmis krahv Ungern-Sternbergi tellimusel Suursadamas Hiiumaal ning selle meeskond koosnes hiidlastest. Taanlasest kapteni juhtimisel toimunud reis Peruusse, mille käigus ümber Kap Hoorni seilati, on teadaolevalt esimene Eesti purjelaeva reis ümber tollases mõistes väga ohtliku ja kauge neeme.\nRiho Luuse kujundatud margil on kujutatud “Hioma” teekonda ja laeva rooliratast. Esimese päeva ümbrikul on laeva meretee ning fragment laeva kujutavast J. Peterseni akvarellist. Esimese päeva tempel on kasutusel Tallinna Postimaja margipoes.\nSamal puhul on Lembit Lõhmus kujundanud Eesti Posti logoga postkaardi, mille põhimotiiviks on “Hiomad” kujutav akvarell. Kärdlas on 18. veebruaril kasutusel eritempel kirjaga “Hioma” sünnisaar – Hiiumaa.\n17. veebruar 2004. a. 22:57\n[filateelia:449] Hiiumaa uudiseid\nParklaev HIOMA Kap Hoorni reisi 150 aastapäeva mark ning eritempel on ajendanud rea üritusi, millest järgnevalt väikese vahekokkuvõtte teen.\nAlates 16. veebruarist võib kohalikult veebilehelt http://www.hiiumaa.ee lugeda:\n150 aastat Hioma purjetamisest ümber Kap Hoorni\nTäna, 17.02 panime Kärdla postimaja näitustendidele\nteemakohase postkaardieksponaadi "Purjelaevu läbi aastatuhandete" Jaan Otsasoni kogust.\nHomme 18.02 ootame Hiiumaale külla Eesti Postmargi esindajaid, teeme külaskäigu parklaev HIOMA ehitamise paika Suursadamas. Tänapäeval toimetab seal firma DAGOmar\nSuursadama ajalugu meenutab sajandite vanune väärikas sadamaait ning ajalootuba, millest võib edaspidi kohalik meremuuseum kujuneda.\nAlgusega kell 17 toimub Kärdlas Tuuru majas\nloeng teemal "Hiiumaa ja filateelia", mille kuulajateks on teretulnud kõik huvilised.\nEttevõtmine saab teoks Hiiumaa Reisijuhtide Seltsi ja Hiiu Kogujate Seltsi\nhea koostöö tulemusena.\nPärast loengut jätkub õhtu Hiiu Kogujate Seltsi ja Eesti Postmargi esindajate mõttevahetusega Hotell Sõnajala külalistemajas.\naktuaalsetel ja vastastikku huvi pakkuvatel teemadel.\nRe: Parklaev "HIOMA" -- 290-18.02.04\nPostitus Postitas okasrebane » 08.12.2012 09:58\n290 poogen + märgistus\nEP_290_1.jpg (89.35 KiB) Vaadatud 2964 korda\n290.jpg (18.74 KiB) Vaadatud 2964 korda\nPostitus Postitas okasrebane » 08.12.2012 10:16\nSelle teema esimesel marki tutvustaval pildil on sõna ATLANDI (A) ees sinine täpp. Enda poognatelt seda ei leidnud. Tegemist võib olla poogna alumise parema nurgaga kuna margi alumises ja paremas ääres on valget värvi. Kontrollige ja andke teada kui leiate. Tegemist võib olla ka skänneri lisandiga.\nPostitus Postitas elmo » 08.12.2012 16:03\nokasrebane kirjutas: Selle teema esimesel marki tutvustaval pildil on sõna ATLANDI (A) ees sinine täpp. Enda poognatelt seda ei leidnud. Tegemist võib olla poogna alumise parema nurgaga kuna margi alumises ja paremas ääres on valget värvi. Kontrollige ja andke teada kui leiate. Tegemist võib olla ka skänneri lisandiga.\nSee pilt pärineb Eesti Posti veebilt\nAga kaashuvilised võiksid omi marke selle täpi osas kontrollida küll ja leidudest siin teada anda ...\nPostitus Postitas elmo » 10.02.2015 02:28\nAlates 06.02.2015 hakkas ajalehes Hiiu Leht\nilmuma Andres Pisa järjejutt:\nParklaev Hioma lugu\n16. märts 1848 - 28. november 1857 (vkj)


Nanotehnoloogia toob puitlennukid tagasi - Forte\nNanotehnoloogia toob puitlennukid tagasi\nTäispuitlennuki primitiivne mudel---\nEsimesed lennukid valmistati puidust. Nüüd näib, et võibolla hakatakse sellest materjalist ka järgmisi õhulinde ehitama.\nKanadas tegutsev uurimisgrupp soovib ühes tehases hakata juurutama nanotehnoloogilist meetodit, mille abil eraldatakse puidust tselluloos, et seda siis omakorda uues, kerges ja vastupidavas komposiitmaterjalis kasutada. Sellisest asjast peaksid olema huvitatud juba sellised hiiud nagu Boeing ja Airbus.\nIdee ja rakenduse taga oleva Kanada metsatööstust toetava MTÜ FP Innovations juht Jim Dangerfield sõnas Seattle Times'ile, et nanotehnoloogiliselt on puidust võimalik eraldada tselluloositükke mõõdus 20x20 nanomeetrit. Ning tehas suudab selliseid asju päevas toota terve tonni.\nKomposiitmaterjalide kasutamise osas on hetkel juhtival positsioonil Boeing, mis on juba ka ametlikult väljendanud huvi selle puidupõhise materjali vastu. Kuidagi on ju tarvis need suured õhumammutid kergemaks saada. Tselluloos on Maa kõige levinum orgaaniline ühend.\nKunagi tehti ka Tallinnas Lutherma vabrikus lennukitel kasutatavaid vineerpaneele. Videos on aga näha ajalooline materjal Austraalias 1944. a. II Maailmasõja tarbeks ehitatavatest De Havilland DH-98 Mosquitodest.


Hiie-Liin: "Do it for yourself!": New York IV - värviline New York\nOngi käes viimased päevad Aamerikamaal. Endal on küll tunne nagu oleks vähemalt kuu siin juba olnud, sest kõik päevad on nii aktiivsed.\nEsmaspäeval otsustasime ka natuke kultuursed olla ning külastasime Central Pargi juures asuvat Metropolitani kunstimuuseumi, mis on USA kõige suurem kunstimuuseum. See oli tõesti - suur ja nii ilus! Muidugi kõik teosed olid samuti väärtuslikud ja põnevad, aga mind paelus rohkem isegi kui ilus ja võimas muuseum ise välja nägi. Kõik detailid ja värvide lahendus oli täpselt paigas. Sisuliselt võiks seal veeta päevi, aga me saime umbes 3 tunniga üsna küllastuse. Ei jõua kõike seda kultuuri vastu võtta ning kuna ma pole ka suur kunstiteadlane, siis oli täiesti piisav.\nTuntud kohtadest käisime veel Grand Central Terminal's, kuhu jõuavad New Yorgi lähipiirkondi teenendavad rongid. Jaam on paljudele kindlasti tuttav mitmetest filmidest. Huvitav vaatepilt oli veel see, et muidu vanas stiilis hoone teisel korrusel ja rõdul oli suur Apple store.\nÜlejäänud aja veetsime lihtsalt ringi kõmpides. Kuna kõht oli tühi ja mul oli suur rasvaste ja soolaste friikate isu, tegime Bryant pargis veel väike McDonaldsi friikate ja kohvi vahepeatuse. Samuti käisime veelkord ühes mega hiiglaslikus 5-korruselises Victoria Secreti poes. Olen neid varem ka külastanud, aga see oli ikka klass omaette. Viimasel korrusel oli eri väljapanek mitmetest tuntud modellide showde kostüümidest.\nTeisipäeva hommikul oli üllatuseks jäetud meile terve karp Dunkin Donutsi sõõrikuid. Mul oli kindel eesmärk need reisi jooksul ära proovida. Täidisega olid päris head, aga siiski minus erilist vaimustust ei tekitanud. Üsna rasvane ja ülimalt magus saiake lihtsalt.\nPlaanis oli natuke kergem shopingupäev, aga välja tuli ikka nii, et jõudsime kell 10 läbi koju. Kuna linnas oli ka metrooga päeval õnnetus, oli kogu liiklus natuke häiritud. Võtsime suuna Chinatowni ja Little Italy poole ning sealt edasi Greenwich Village, mis on natuke boheemlaslikum elamurajoon Manhattani läänekaldal. Piirkonnas on palju välikohvikuid, baare ning üldse selline natuke hipide ja euroopalikum õhkkond. Meile emaga seal väga meeldis - kui saaksin valida, siis ilmselt elamiseks Manhattanil oleks see väga mõnus piirkond.\nÜlejäänud päeva avastasin endas shopingugeeni - jah, see on tõepoolest olemas! Kui alguses arvasin, et ma ei oska USAs shopata, siis ma ikka eksisin. Siin võib ennast sisuliselt hulluks shopata. Lõpuks väsisin sellest nii ära, et tuli totaalne limiit... Kui rahast olime lahti saanud, kõndisime natuke veel jõe poole, et jalutada vanale raudtee 2,3 km pikkusele sillale rajatud pargis High Line. 20. sajandi algul rajati see, et võtta raudtee koormust vähemaks maa pealt, kuid sajandi lõpus jäi see sisuliselt kasutuseta. Nüüd on sinna rajatud jalutamiseks mõeldud mõnus park, kust avanevad head vaated Hudsoni jõele.\nLõpetuseks mõned huvitavad inimesed metroost ja tänavatelt. New York on ikka värvikas, fotograafidele on siin materjali palju.\nPosted by Hiie-Liin at 8:35 PM\nLabels: New York, Reisimine\nVäga ägedad reisipostitused! Võiksid teha postituse ka sellest, millised on parimad shopingukohad ja mida ostnud oled :)\nHiie-Liin June 30, 2017 at 11:28 AM\nAitäh! Mul on endal nii hea meel, kui inimestele neid lugeda meeldib, sest vahepeal võib selline tekst teistele igav olla.\nTeen eraldi postituse ka shoppamiskohtadest ja soovitustest.\nmaarja June 30, 2017 at 5:53 AM\nKiidaks lisaks postitustele ka rohelist kleiti! :D\nHiie-Liin June 30, 2017 at 11:29 AM\nHehe, tänud, see üks väheseid, mida reaalselt kannan ka. :)


TRANSPORT KREETAL - Kreeta\nTranspordivõimalused, ühistransport Kreetal\nKreetal on kolm lennujaama, need asuvad Heraklionis, Chanias ja kõige pisem Sitias.\nEsimesed kaks Kreeta lennujaama on rahvusvahelised, kolmas kohalike lendude tarbeks.\nLaevaühendus teiste saarte ning Kreeka maismaaosaga on suhteliselt efektiivne, tegutsevad kaks peamist laevafirmat – Minoan ja ANEK.\nSuuremad sadamad asuvad: Heraklion, Chania, Rethimno, Agios Nikolaos ja Sitia.\nBussiliiklus mõnikord toimib Kreetal täiesti normaalselt, aga seal ei ole kunagi midagi kindlat.\nMarsruudid ja ajad leiab kohaliku bussifirma lehelt – SIIN ja SIIN, samuti on bussiajad kirjas igas bussipeatuses oleval tahvlil. Aga sellega ei maksa arvestada. Liinid võivad käigust ära jääda, buss võib tulla väga tugeva hilinemisega, aga mõnikord ka hoopis tunduvalt varem kui kirjade järgi peaks.\nMõnikord on bussis lisaks bussijuhile ka piletimüüja-reisisaatja, aga mitte alati.\nBussijuht on siin eriliselt priviligeeritud ja austatud amet, mille juurde kuulub väga palju õigusi, aga väga vähe kohustusi.\nÜldiselt on ühistransport Kreetal suht Põhja-Aafrika tasemel, juba näiteks Türgi bussiliiklus on sellega võrreldes ülikorrektne ja normaalne.\nNäiteks on Kreetal täiesti tavaline kui bussijuht röögib roolis olles telefoni ja samaaegselt suhtleb veel ka sotsiaalselt 8 erineva reisijaga. See kõik toimub karjudes ning üliemotsionaalselt kätega vehkides. Loomulikult on tulemuseks see, et mõnes peatuses ootavad inimesed bussijuhile kohe silma ei hakka. Neid viimasel hetkel märgates ei luba aga juhi uhkus kiiresti kinni pidada ning peatusse tagurdada. Ühesõnaga sõidetakse täie lauluga edasi ja selles peatuses olnud reisijad peavad ootama järgmist bussi..\nTaksod üldjuhul ei sõida mitte taksomeetri järgi vaid neil on kindel hinnakiri mis mingisse punkti sõitmine maksab. Näiteks Heraklioni lennujaamast Hersonissose linnakesse sõit maksab 40 eurot.\nRendiauto on saare avastamiseks kõige mõistlikum viis.\nLiikluskultuur on normaalne, teedevõrk koos infoviitadega katab kogu saare, ning seeläbi on rendiautoga kuhu iganes sõitmine üsna lihtne isegi algaja juhi jaoks.\nSoodsate hindade ning heade kindlustustingimustega (et oleks 0 omavastutus) rendifirmat on hooajal kohapealt üsnagi raske leida. Seega on parem rendiauto neti teel ette broneerida usaldusväärsest kohalikust firmast. Suured rahvusvahelised firmad võivad küll esmapilgul pakkuda täiesti normaalset hinda, kuid see hind ei sisalda 0 omavastutusega täiskindlustust. Kui see neilt juurde osta, siis läheb hind aga mõttetult kõrgeks.\nRohkem kasulikku infot autorendi kohta leiad siit – Autorent Kreetal


Kas Greenspani soovitused kehtivad Eestis - Investeerimine - LHV finantsportaal\nKas Greenspani soovitused kehtivad Eestis\nGreenspan eilne kõne sisaldas nõuandeid kuidas tulevikus oleks kergem majanduskriisi ületada. LINK\nÜks nõuanne sisaldas nõudmist, et erasektor peab ise raskustega toime tulema - riik ei tohi erasektorile abi anda.\nMa ei näe, et selline skeem mitmesugustel erinevatel põhjustel toimiks Eestis oludes.\nSisuliselt tähendas soovitus seda, et kriisi puhul peab igaüks ise vaatama kuidas hakkama saab.\nEesti pangad ja mõned suurettevõtted on hästi kapitaliseeritud, mida ei saa öelda väiksemate ettevõtete kohta.\nTähendab kriisi tingimustes, kui riik appi ei tule, jookseb kogu eesti majandus välisinvestorite kätte.\nVõib küsida, mis sellest, et ettevõtete omanikud on välisinvestorid.\nIlmselt pole nii küsijatel midagi ka selle vastu, kui eestlasi valitseks Rootsi kunn või, mis veel hullem, idanaaber.\nto: heisenberg! Olen Sinu seisukohtadele täiesti vastu! Kaldud nii kõrvale nii liberalismist kui avatud majanduse põhimõtetest üleüldse! See on väga libe tee ja me pole nii rikkad, et seda endale lubada! Ettevõte, mis ei suuda eksisteerida, peabki pankrotti minema...ja eesti majandusel pole enam kuhugi suurt joosta välisinvestorite kätte! Mis on läind, on läind, NRG-diil (loe: räige korruptsioon) välja arvatud. Aga see läheb niikuinii :-(((\nliberaalne ja avatud majanduse põhimõtted kehtivad piisavalt suurte süsteemide puhul. Eestis ja USAs kehtivad täiesti erinevad reeglid.\nMina olen selle poolt, et EP toetas Optiva Panka.\nTõesti mul on halb ettekujutus võime, kuid ma ei kujuta ette Eesti riiki ilma kodumaise kapitalita.\nAmeeriklased on oma kapitali akumuleerinud sajandeid, eestis on akumulatsiooniperiood kestnud vaid aastakümme (koos korraliku kriisiga).\nNo nii! ma pole mingi makroguru, aga esitan oma fundamentaalsed seisukohad. Kui olen millestki valesti aru saanud, siis vaielge vastu!\nOlen nõus, et Eestis ja USA-s kehtivad täiesti erinevad reeglid, kuid ma rõhutasin: tegu on väikese ja avatud majandusega! Väike ja avatud majandus ei ole suur ja avatud majandus. majanduse avatust peegeldab kõige paremini väliskaubakäibe suhe SKP-sse, mullu oli see Eestis ligi 1,6 SKT-d (USA-s tunduvalt väiksem!)\nSee, et EP toetas Optiva panka tähendas ainult seda, et hoiuste tagamise süsteem ei funktsioneerinud. Tegu on riigi ebaküpsusega ja õnneks on see tänapäeval likvideerunud (hoiuste tagamise seadus).\nMuide, meenutan veelkord, et raha ei tunne rahvust! Ega Eesti kodumaine kapital kuhugi ei kao! Lihtsalt teda on liiga vähe, et tagada efektiivset majandusarengut! Me vajame väliskapitali või jääme varsti maha Albaaniast! meie eesmärk on eksportida kogu produkt ja importida kõik vajalik! Utreerin, aga teen seda selguse mõttes! Elik - meil pole olnud kapitali akumulatsiooniperioodi - järelikult pole valikut -peame kasutama väliskapitali ja elama FDI najal. Ainult kuri on karjas siis, kui riigi funktsioone kiputakse välismaale maha müüma (NRG)\nRiigi asi ei ole toetada erasektori majandamist. Riik ei pea erasektorile abi andma. Kuid riik ei tohi segada vaba konkurentsi!\nRiigi asi ei ole toetada erasektori majandamist. Riik ei pea erasektorile abi andma.\nNeed on küll üsna karmid ja resoluutsed seisukohad :). Ma ei hakkaks kohe pikka traktaati kirjutama, vaid urgitseks alguses paari küsimusega... Kuidas täpselt sa kujutaksid Eestis (või ka ükskõik kus mujal) ette näiteks meditsiinisektorit (jätame selguse mõttes kohe välja tugevalt outpatient harud nagu stomatoloogia ja günekoloogia) ilma riikliku toeta ja sekkumiseta? Kas sa oled kindlalt veendunud, et USA selgelt erasektoripõhine tervishoiufinantseerimise süsteem oma kuludega kuni 15% GDP-st on selgelt parem Hollandi või Rootsi alla 10%-stest? Kas äkki ei ole ikkagi õigustatud, kui riik sekkub market failure korral?\nMeditsiinisektor on hea teema ja hea näide EW-s valitsevast totrusest ja ebaratsionalsusest. Miks peaksime hakkama võrdlema Hollandi ja USA tervishoiusüsteemi, kui meil koduski onasjad paigast väga ära. Konkurentsi puudumine ja raiskamine on see, mis sunnib aegajalt kätt pikalt ette sirutama...kuid on ju täpselt sätestatud summa, igaüks maksab 13% palgast...ja milles probleem?\n...ja turumoonutused tekivad ikka siis, kui riik on pikalt ja pidevalt nende tekitamiseks vaeva näinud...elik parim, mis ses osas maailmas tehakse, on EK-s kasutatav erainvestori põhimõte vanas heas 4. peadirektoraadis.\n...kuid on ju täpselt sätestatud summa, igaüks maksab 13% palgast...ja milles probleem?\nNo näiteks selles, et kui tegemist ei oleks mitte sotsiaalse ravikindlustusega (mis on oma olemuselt riigi sekkumine) vaid riskikindlustusega, siis oleks turutõrge selles, et madalama sissetulekuga assotseerub tüüpiliselt kõrgem terviserisk, ja kõrge terviseriskiga inimestel osutuks kindlustuskatte ostmine pea võimatuks -- kes ikka tahaks kindlustada vähihaiget, kellele antakse 5% elulootust. Samas ravima just nagu ikkagi peaks?\nIndrek, mis jahu sa ajad. Mis ajast on elektri(vorsti, kingade jne kaupade) tootmine riigi funktsioon. Probleem on selles, et seda ilmselt kõige paremate tingimustega ei saadud(ja suur lugu siis sellest;parem kui no deal).\nStop! Nüüd on miskit ikka väga nihu läinud! Just seda ma üritangi väita, et:\na)vorstitootmine ei ole riigi funktsioon\nb)kui erafirma ei suuda piisavalt hästi vorsti toota, siis ei pea riik teda selle juures toetama, vaid tuleb keegi teine, kes suudab piisavalt hästi\nc)elektri tootmine eraettevõtja poolt ei ole sama mis elektrijaamade ärastamine korruptiivsetel tingimustel!\nd)erastamistehing koos siduvate lepingutega, mis on vastuolus EL vaba turu põhimõtetega, on inimsusevastane riiklik kuritegu\nSeega, palun õigesti mõista, elektrijaamade erastamine on õige ja mõistlik tegu, kuid mitte nii, nagu seda Eestis ja praegu tehakse!\nto:tarmo Milles Sa turutõrget näed? Mina absoluutselt mitte! Vähihaige tervise kindlustuspreemia on lihtsalt tohutult kõrgem 20-aastase terve inimese omast! Turg toimib ideaalselt! Loogiline ju!\nNoh siis on meil veidi erinevad arusaamad sellest, mis on "turu toimimine". Kui osad inimesed langevad kõrgemasse riskikategooriasse osaliselt sellepärast, et neil on vähe raha, ja see kõrgem risk toob neile omakorda kaasa kõrged kindlustuspreemiad, siis see sisuliselt ju tähendab, et need inimesed jäävad ilma ravita.\nKas sulle tundub, et turg reguleerib seda asja adekvaatselt? Et kui ei jaksa maksta, siis tough luck, sure ära?\nHmm, ilmselt ikka väga erinevad ei ole! Mulle lihtsalt tundub, et Sa liigitad "turumehhanismide toimimise" alla koos igasuguste turuhälvetega ka need asjad, mis ei peaks olema vabaturu mehhanismide poolt reguleeritud. Miks peame omale elu keerulisemaks tegema? Vähihaige ravi on eelkõige sotsiaalne probleem, mida ilmselt ka kaugemas tulevikus saab ja peab lahendama ainult riiklikul tasandil. Selle (ja suure üldistusega kõigi analoogsete juhtude) tarvis on kohustuslik ravikindlustusmaks, sotsiaalmaks, pensionisüsteemi 1. sammas jne. Ühe sõnaga võib seda kokku võtta mõiste alla "solidaarsusprintsiip", mille alusel finantseeritakse kõiki analoogseid juhte. Sinna alla käib vältimatu abi ja erakorraline abi (kiirabi+valveintensiiv+valvekirurgia jne.) OK, asi kisub jõle meditsiiniliseks, pigem tahan ikkagi öelda, et\na) vähihaige ravi on niikuinii lootusetu ja sõltumata sellest, milline su luck on, tough või muu, on asi ikka prognosis pessima\nb) vähihaige ravi on sedavõrd sügavat sotsiaalset dimensiooni kandev ettevõtmine, et siin turujõud peaksid ennast tõesti eemale hoidma. Pole lihtsalt see koht!\nSeega - tegu on valdkonnaga, kus puudub tõesti ka paks mõte mingi eraravikindlustusega võimelda. On valdkondi, mis jäävad tõesti igavesti turujõudude meelevallast väljapoole.\nJust seda ma öelda proovisingi. Meditsiin on ainult üks (kuigi võibolla äärmuslik) näide sellest, kus riigi sekkumine aitab lahendada olukordi, mis turu poolt lahendatutena ei pruugi tingimata kõige optimaalsemat tulemust anda.\nSujuvalt mindi Greenspanilt ning majandussoovitustelt üle tervishoiu probleemide lahendamiseni läbi lootusetu vähihaige näite. Turumajanduse alused on selgeks saanud - igaüks peab tõestama oma väärtust ja kohta. Riigi ja ühiskonna jaoks vajalik sotsiaalne mõõde on aga raskem teema. Vorsti valmistamise näite najal on raske selgitada riigi ühiskondlike funktsioonide vajalikkust ning toimimisprintsiipe. Sotsiaalse külje mõistmiseks läheb tõenäoliselt vähemalt sama palju aega kui praegu on kulunud turumajandusest aru saamiseks. Seni võiks aga jääda oma liistude juurde ning kommenteerida Greenspani.\nAga onuke Soros arvab ka, et liberaalmajandus ei toimi kuna keegi "suur ja mõjuvõimas" tõmbab kusagil lava taga niite.\nErasektori abi võiks riigilt tulla küll, aga see võiks olla midagi laenu(mitte tagastamatu abi) taolist e. mitte nii, et lihtsalt võta need maksumaksja miljonid ja proovi veel oma jackpotti. Riiklik abi tähendab eelkõige maksumaksja e. rahva raha ja selle raha jagamisel tuleb rahva huvide eest seista. Aga eks valitsev majandusfilosoofia määrab otsused.\nLibe tee see erasektori abi...aga põrgutee teadupärast on kõige kenamalt kaunistatud ja paremini sillutatud tee siinilmas üldse!\nPaar aastat tagasi oli riigi abi erasektorile Euroopa Liidus ca 30 miljardit USD. Meeletu summa! Kusjuures tegu on varjatud abiga ja konkurentsi moonutamisega ning suurima probleemiga omaaegsele Monti peadirektoraadile. Sisuliselt tähendab see Greenspani seisukohtadega täielikku nõustumist...ja miks ka mitte? Minu jaoks on ta hetke suurim autoriteet maailmas (omal alal, mõistagi!) Onuke Soros on selleks liiga kaval ja libe kala, ma ei võtaks tema väiteid tõsiselt, vähemasti mitte senikaua, kuni viimane populismikübe sellest pole kadunud. Aga ega siis suurt midagi järgi ei jää kah! Seetõttu jään Greenspani poolele! Eks vaielge vastu!\nNojah, osad kriitikud ei pane üldse tähelegi, et ma ei soovi riigi igapäevast turultoimetamist, vaid ainult kriisi tingimustes a la Rakvere tornaado.\nNB! Enne kriisi võib ja peab Greenspani soovitusi jälgima, aga kui kriis on käes peab riik erasektorile appi minema.\nVõtame tagurpidi näite, et riigi toimetamine turul selge oleks.\nGreenspani tulised pooldajad peaks olema vastu ka riigi vahelesekkumisele ettevõtete konkurentsi küsimustes, sest sedalaadi otsused: ühinemiste lubamised ja keelamised on alati subjektiivset laadi ja turu normaaalset arengut takistavad.\nVõi on nii, et kord on riigil lubatud sekkuda ja kord mitte?\nJah, Heisenberg, antud küsimuses on Sul tuline õigus. Pealtnäha on see nii, et kord on riigil lubatud sekkuda ja kord mitte. Nii on see ka sisuliselt, kuigi punase baretiga tädi Maali Rakverest näeb seda tiba teisiti, kui sm Palmet Eesti Merelaevandusest. Mõlemad küsivad riigilt abi, käsi pikal ees.\nTädi maali saab oma tormi lõhutud kuurikatusele abi, sest riigi poolt antav abi, mis on lubatav, on täpselt sätestatud Maastrichti lepingu p.92 lg2 all. Nendeks on:\na) sotsiaalset liiki abi üksikisikutele\nb) abi loodusõnnetuste poolt tekitatud kahju hüvitamiseks\nc) Abi 5 uue Saksa liidumaa abistamiseks (ei kehti ilmselt enam kaua - ja on regionaalpoliitiline meede)\nSeega käib tädi Maali Rakvere kuurikatus 2 esimese alla ja ses osas igati kooskõlas nii Greenspani, EL kui terve mõistuse põhimõtetega.\nTegelikult, kui väga hirmus suur üldistus teha , rõhutan, väga suur, siis riik omab õigust:\na) kehtestada mängureeglid turul ja kontrollida nende täitmist\nb) sekkuda makroökonoomilisel tasandil (fiskaal- ja monetaarpoliitika) sekkumata!!! üksikettevõtte tasandil, kes peavad ise käima a) reeglite järgi\nc) osaleda sotsiaalsetes programmides (vähihaige ravi ja Rakvere kuurikatus)\nÜlejäänu on kurjast.\nNeedsamad mängureeglid on ka turumajanduse kantsis USA-s suhteliselt laialivalguvad. Pole ju saldus, et praegu ootavad Microsofti restruktureerimise vastased ja ka tubakatööstus Bushi ja konservatiivide võitu, sest konservatiivide nägemus turu reguleerimisest on jäigem st. mitte sekkuda ka konkurentsi.\nMida ma eesti puhul tahan öelda on see, et Eesti kui maailma üks kõige avatuma majandusega riik on samuti ka potentsiaalne kriiside importija. See tähendab, et kriis ei pruugi olla põhjustatud üldse kodumaise erasektori tegevusest, vaid on põhjustatud välisteguritest.\nSuhted mitte ainult ei müü, vaid ka määravad paljud otsused.\nRiik peab tagama seaduslikkuse ja toetama sotsiaalsfääri. Kust need kasumid ikka mujalt tulevad kui rahva rahakotist. Kõik on ikka omavahel seotud.\n...Eesti kui maailma üks kõige avatuma majandusega riik on samuti ka potentsiaalne kriiside importija\nTuline õigus. Aabitsatõde, pehmelt väljendudes, muidugi! Aga kas Sa selle peale 1997 ka mõtlesid...noh, nii huvi mõttes tahaks teada.\nJa veel. Ehk oskad kirjeldada, kuidas võiks aastal 2000 kodumaise erasektori tegevus Eestis kriisi põhjustada? Püüa kuidas tahad, välja ei tule midagi.\nMicrosoft on muidugi väga halb näide. Loobuda Microsofti toodetest võrdub loobuda ladina tähestikust. On ju viimane ka monopol - järelikult likvideerida! Nii et ses osas on tegu, kurb küll, riigi poolt ülepakkumisega. Aga rohkem maailmas analooge ma ei tea ka! Siis on nad juba loomulikud monopolid.\nTänases Ekspressis on huvitav lugu GLOBALISEERUMISEST.\nSeal on sellised laused:\nVäikeriik peaks globaliseerumisprotsessis osalema äärmiselt valikuliselt ja oma tingimustel, kuna temast pole suuremat vastast mitmemaistele korporatsioonidele ja nende poolt juhitavatele asutustele (WTO)\nKonkurentsil põhineva maailma teooria on hullumeelne ja tähendab kaupade pakkumist odavaima võimaliku hinnaga. Odavaimat võimalikku hinda saab saavutada ainult töö- ja keskkonnanormide langetamisega.\nRahvastevaheline sõprus, kunsti- ja kultuurisidemed on head, kuid ÄRME LANGE TURU OTSUSTE OHVRIKS. Majandus lõhestab globaliseerumisprotsessi käigus ühiskonna.\nUusliberalismi keskne väärtus on majanduslik efektiivsus, mis hävitab keskkonna, tekitab sotsiaalseid lõhesid ja homogeniseerib kultuure.\nGlobaliseerumine vaatab inimesi vaid tootjate-tarbijate aspektist lähtuvalt.\nselleks et üldse antud teemal rääkida peaks mõtlema selle üle mis on riigi funktisoon. minu arusaamist mööda osutab riik avalikku teenust ühiskonna tellimusel. see milliseid teenuseid osutama hakatakse otsustatakse valimistega(parteide valimisplatformid).\nJärgnevalt jutt NRG-st riik ei pea osalema energiaturul ning võtma tururiske. samahästi võiks Telekomi taasriigistada.\nEttevõtete aitamisest: kui ettevõtjad varastavad kreeditoride ning äripartnerite arvel ning nende bilansid on õhku täis kriisi tulles, siis miks peaks kodanikkond selle jama kinni maksma? millist ideed või funktsiooni selline käitumine kannaks? kui ettevõtja ei suuda ise oma äritegevust juhtida siis tuleb tal sellest loobuda. Valitsus ei puutu üldse asjasse.\nKes selle artikli autor oli? Ei viitsi vaadata, kuid tundub, et mr. Idioot.\nHinnakonkurents lõppeb madalamas tööohutuses, kehvemas keskkonnas. Kes on pidevalt neid standardeid tõstnud? Ettevõtjad, kes pakuvad oma töötajatele paremaid töötingimusi ja pakkudes klientidele paremat teenust, väiksema saastega masinaid ja seadmeid.\nLõhestab ühiskonda??? Mis sotsialistlik lollus see on. Rahuliku ja koostööle suunatud turumajanduses on edukas see, kes suudab teiste inimeste vajadusi kõige paremini rahuldada, kes on inimeste(potentsiaalsete sõprade ja klientidega) kõige viisakam, meeldivam jne. Just sotsialistide kaastiühiskond lõhub kogukonda, suunates ühed klassid otsesse võitlusse mingi teise klassi või erihuvigrupiga.\nVäike õppetund teile nn. äritsüklitest: kapitalismis, kus riik ei solgi, ei eksisteeri äritsükleid. Äritsüklid tekivad kui keskpank paiskab turule palju katteta raha, mis langetab intressi, andes sellega ettevõtjatele valesignaali investeerimiseks. Ettevõtjad investeerivad rohkem, kui vaba turu tingimuses ning loomulikult pole see piisavalt efektiivne ning nad ei suuda mingi aja pärast oma laene katta ning ongi langus. Sama juhtus 1930, 1970 ja 1997 Aasias.\nlugege raamatuid ja mitte kommuniste\nOlen ammu tähele pannud siin foorumis, et Sa esindad ultraliberaalset maailmavaadet, võib-olla peaksid oma sammud seadma Res Publica ridadesse? (vabandan, nii räigelt ka öelda ei tahtnud!)\nAga mis puutub ülalkirjeldatud teksti, siis pärineb see\na) raamatust, mitte kommunistilt; ja\nb) autoriks pole mitte mr Idioot, vaid soliidne daam!\nAga tegelikult on tore, kui inimesed oma mõtteid väljendavad, mitte ei keeruta!\n1. Ei esinda ultraliberaalset maailmavaadet. Mis asi on ultraliberaalne maailmavaade? On olemas kaks valikut kas eraomand või ei ole eraomand(on türannia a la NL, natsi-Saksa jne).Või arvad sa, et näiteks kui toetan 100%kullastandardit olen ultraliberaal ja kui klassikalist(xx% reserv), siis olen lihtsalt liberaal? See valik on lihtsalt tehnilise tingimustes maksimeerimise, mitte maailmavaate küsimus.Olen klassikaline liberaal.\n2. Res Publicasse ei kuulu. Kuulun RE-sse.\n3. Krt. see mr. Idioot oli jama jah. Samas, see "Lugano raport" pole USAs(olin seal äsja kuu aega poliituuringut tegemas ) mingi tegija. See on tüüpiline kui-on-tõlgitud-eesti-keelde,-siis-on-maailma-tegija juhtum.\n4. Daam pole kuigi soliidne, vaid marksist.\n5. Kas midagi Austria koolkonnast tead(www.mises.org), ainsad süsteemne, kõikehõlmav, homogeennne ja tõeliselt mõjukas klassikaline liberaalne majandusteooria?(Hayek?,Rothbard?)\nSee, et daam on oma maailmavaatelt marksist, ei muuda teda veel ebasoliidseks, vähemasti minu meelest. Aga see on juba üldise kultuurikonteksti, mitte enam majandusteooria küsimus.\nSelle nädala ECONOMIST võtab jälle globaliseerumise ja selle vastaste teema ülesse - järelikult aktuaalne.\nSorosel on õigus. Kõik liberaalsest maailmavaatest tuletatud asjad ei hakka niipea täies mahus tööle, sest peale vähiravi tuleks siis kallale asuda haridusele, riigikaitsele, õiguskaitsele jmt nähtustele.\nGreenspani viimane kõne rahvastiku vananemise mõjudest koos lahendustega (tuleb luua ja kiiresti rakendada tööjõudu säästvaid tehnoloogiaid ja ajada pehmet immigratsioonipoliitikat)\nJa siin mida IMF asjast arvab: http://www.imf.org/external/pubs/ft/fandd/2004/09/pdf/straight.pdf