Olav Ehala: asja eest teist taga muusikat ei kirjutata - Eesti Päevaleht\nOlav Ehala: asja eest teist taga muusikat ei kirjutata\nSaaremaa ooperipäevadel näeb ilmavalgust verivärske muusikaline lavastus. Lastele mõeldud tüki „Käsikivi kosmosest” on Leelo Tungla libretole kirjutanud Olav Ehala. 31. juulil kuuekümneseks saav helilooja ei arva, et lastele kirjutades midagi lihtsamaks peaks tegema, rääkimata ninnu-nännutamisest.\n— Kes ja kus esimest korda rääkis „Käsikivist kosmosest”?\n— Selle jutuga tuli minu juurde Saaremaa ooperipäevade korraldajate nimel Arne Mikk, kes ütles, et mis oleks, kui teeks ühe muusikalise lastelavastuse, mis esietenduks Saaremaal. Ühing, kes varem Saaremaa ooperipäevi korraldas, oli sagedasti teinud midagi ka laste jaoks ja Arne tahtis seda traditsiooni jätkata. Temalt tuli ka mõte, et Estonia teater oleks selle lastelavastuse tegemisse kaasatud.\nMina olen Leelo Tunglaga väga palju koostööd teinud ja seepärast pakkusin teda libretistiks. Kosmoseteema pakkus välja Arne Mikk, kes rääkis sellest, et Muhus usutakse siiamaani lugudesse lendavatest taldrikutest, mida olevat seal kandis nähtud. Sel olevat koguni oma nimi – lõkits. Nii me kolmekesi saime kokku ja siis sai räägitud, milline see libreto olla võiks.\nMinu ettekujutust mööda peaks see lugu olema selline veidi nihestatud kujul muistend, nii nagu neid kirjutab Andrus Kivirähk.\n— Kas siis võib öelda, et lugu on Kivirähast inspireeritud?\n— See on ikkagi omaette lugu. Leelo Tungal mõtles välja selle kosmosest pärit käsikivi. Eks seal ole seos muistenditega vaeslapse käsikivist. Leelo sai libreto möödunud aasta lõpuks valmis. Ta tegi siis veel parandusi, sest Arne Mikk tahtis, et lõkitsi teema oleks ikkagi libretos ka ära nimetatud. Mina mõtlesin alustada muusika kirjutamisega veebruaris. Tegelikult alustasin aprillis.\n— Kuidas kulgeb töö helilooja ja libretisti vahel? Kui palju on vaja muudatusi sisse viia, midagi kärpida, juurde kirjutada?\n— Sedamoodi võivad asjad olla siis, kui tehakse koos võõra inimesega, kellega alles alustatakse koostööd. Meie Leelo Tunglaga oleme ammused sõbrad. Teame ja tunneme teineteist ammustest aegadest ja oskame eeldada, mida teine ootab. Meil pole vaja läbi rääkida näiteks seda, et iga laul võiks olla erineva rütmiga.\nLeelo teab, et sellises muusikalises loos võiks olla mingi korduv teema. See on omane muusikalile, näiteks Lloyd Webberi „Cats” on üles ehitatud nii, et kuulus „Memory” teema kordub. See on lihtsalt muusikapsühholoogiliselt õige.\nNii nagu ma libretot nägin, sain kohe aru, milline on see kõige tähtsam laul, mis peab läbi terve teose kõlama ja on ka lõpulaul.\nMul ei olnud tarvis öelda, et tee libretos midagi ümber. Leelo oli ise valmis libretot muutma, tahtis, et ma ütleksin talle, kui midagi ei istu.\nLeelo eelnevates töödes on ikka olnud ka üks laulutekst, mis on kasutatav väljaspool lavastuse konteksti. Kui paljud laulutekstid on süžeega seotud, siis nii mõnigi tekst on avarama taustaga ja kasutatav ka eraldi. Teose pealaul võib hakata iseseisvalt elama, nii et koorid ja ansamblid võtavad seda esitada. Tekst on nii hea.\n— Rein Rannap on tunnistanud, et tema muusikaloomise mõtte käivitamiseks on vaja tellimust. Rahalisest lepingust isegi tähtsam olevat ettekujutust olukordadest, kus teos kõlab. Kuidas selle tellimise käivitava jõuga on?\n— Ega asja ees, teist taga keegi tänapäeval muusikat kirjutama ei hakka. Pole mõtet kirjutada, kui ei tea, kas ette kantakse. Nüüd mängitakse „Käsikivi kosmosest” Kuressaares ja Estonia teater mängib aasta lõpus kammersaalis üle kahekümne etenduse.\nMuud tööd on palju, seepärast naljalt ei võeta ette, et kirjutan valmis ja lähen siis pakkuma. Suurem osa mu töödest on olnud tellimustööd. Ja kui lugu on valmis, siis alles olen läinud lepingut tegema. Nii on olnud ka animafilmile kirjutamisega. Suusõnaliselt oleme kokku leppinud, et kirjutan muusika. Lepingu sõlmimine ja raha maksmine on toimunud siis, kui töö valmis. On olnud mõlemapoolne usaldus.\n— Tänapäeva tööviisi järgi peetakse õigeks, et kui midagi jääb segaseks, tuleb autori käest küsida. Palju seekord tegijatega koostööd oli?\n— Nii nagu muusikanumbrid valmis said, hakkasin proovis käima. Muidugi võib teha ka nii, et kirjutatakse teos valmis ja seejärel minnakse esietendusele. Mina tegin teatris tööd kaks tihedat nädalat. Mõni päev oli kaks proovi.\nLavastaja Garmen Tabor tegi draamaosa, mina harjutasin muusikanumbreid. Tüki koreograaf Oksana Titova tuli välja väga toredate ideedega, mis tal spontaanselt tekkisid.\nEstonia teatril oli väga suur töökoormus sel ajal ja Tarmo Eespere oli hõivatud. Ma tahtsingi asja juures olla. See töö oli huvitav.\nAinuke Estonia teatri koosseisuline solist, kes lavastuses kaasa teeb, on Jassi Zahharov ja temagi hääl kõlab salvestatud kujul. Teised osatäitjad on Georg Otsa muusikakooli õpilased. Nad mitte ainult ei ole head lauljad, vaid ka head näitlejad. Ja etenduses kaasa tegev bänd on ka hea. Osas etendustes teen ka mina bändi koosseisus kaasa.\nSee on Estonia teatri projekt, kus enamik tegijaid on väljastpoolt. Lavastaja Garmen Tabor on Estonia teatris näitejuhina palgal, talle on lavastus „Käsikivi kosmosest” magistritööks lavakunstikoolis.\nKui lugu ennast veel valmis polnud, siis Estonia teatri inimesed tegid valmis reklaammaterjalid, kus oli väga väljakutsuvalt kirjas, et Kuressaares toimub uue lasteooperi maailma esiettekanne. See on nüüd üle pingutatud. „Käsikivi kosmosest” pole ooper. Ta ei ole ka muusikal. „Hüljatud” on ehe muusikal, seal on kogu tegevus muusikas. Siin on draamapool ka olemas. Muusikaline lastelavastus on õige selle kohta öelda.\n— Milles peitub lastele kirjutamise konks? Milline on lastemuusika?\n— Ma ei mõtle eriliselt selle peale, et kirjutan lastele. On olemas lastelaul, mis on lastele laulmiseks. „Käsikivi kosmosest” on kirjutatud lastele kuulamiseks ja selline muusika ei pea olema lihtne. See ei pea olema mingisugune ninnu-nännutamine.\nLastele kirjutatud laulud on täies mõõdus laulud, näiteks „Nukitsamehest” pärit laule on esitatud mitmel laulupeol. Ma ei suhtu lastele kirjutatud muusikasse, et see peaks olema midagi primitiivset.\n— Aga tagasiside on ikkagi eriline. Kellelt see tuleb? Kas on olemas lapselapsed, kes neid laule hindaksid?\n— Mul on kaks lapselast. Tütrel on üks laps kolmeaastane ja teine üheksakuune. Tütar on pannud sellele kolmeaastasele minu muusika plaadi peale, näidanud filme. Ta on seepeale ütelnud, et tahan papa muusikat kuulata. See tagasiside on tähtis. Seda on armas kogeda.\n— „Käsikivi kosmosest” on ainuke eesti algupärane muusikateos, mis Estonias tänavu esietendub. Meie muusikateatreid on üles kutsutud uusi eesti asju lavastama. Kui tihti võiks uued eesti teosed esietenduda?\n— Rahvusooperi Estonia eelarve on suur, kuid teatri masinavärk neelab selle. Uue ooperi tellimine käib üle jõu. Kultuuriministeeriumil on raha uute muusikateoste loomiseks. 2008. aastal oli seda 1,5 miljonit, praegu on see summa vähenenud, seda raha on 850 000. Kui mõelda, et ühe ooperi kirjutamise õiglane tasu võiks olla 400 000 krooni, siis sellest rahast ei jätku. Uute ooperite tellimise võimalused on piiratud.\nTeatrid peavad praegu mõtlema rohkem oma majandusliku poole peale. Estonia teatri publikust moodustavad suure osa soomlastest turistid. Nad tahavad näha klassikalisi nimetusi, tulevad näiteks Verdi lavastustele. Eesti ooper võib olla kui tahes hea, soomlane seda vaatama ikkagi ei lähe. Heaks näiteks on siin Tüüri „Wallenberg”, mille väga head lavastust ei saa palju mängida. Väga hea, et teater teeb jõupingutusi, et eesti ooperit mängukavas hoida. Repertuaaris on hoitud ka Tambergi „Cyrano de Bergeraci”, mis on minu meelest eesti kõige parem ooper.\nEesti ooperi tellimine on teatri jaoks risk, mis võib tuua kahjumit. Uus rahvuslik repertuaar muusikateatrites on kultuuripoliitiline küsimus, kui selle jaoks on olemas arvestatavad summad, siis oleks ka sellealaseid tellimusi rohkem. Ja mitte ainult muusikateatrid, ka ERSO ja filharmoonia kammerkoor telliksid rohkem uut muusikat, kui selleks oleksid võimalused olemas.\nEraldi asi on muusikateatri lavastused lastele. Seal on publik olemas ja neid on ikka tulnud. Kirjutasin Vanemuisele „Lumekuninganna”, seal tuli välja ka Pajusaare „Detektiiv Lotte”, nüüd on Vanemuises kavas tuua välja veel Pajusaare „Lotte 2”. Lastele saab teha muusikalavastusi riskivabalt, neid käiakse vaatamas klassiga.\nVanemuise teater on teinud suuri muusikalavastusi, mis mujal läbi löönud ja selle vastu ei saa midagi olla, kui need on hästi tehtud. Kuid ikkagi võiks küsida, miks ei tellita teoseid eesti heliloojatelt.\n— Mõni helilooja oskab inimese häälega rohkem peale hakata kui teine ja realiseerib ennast laululoojana. Mis on sellise ande taga?\n— Olen kuulanud tänapäeva popmuusikat ja seal on tihti toredaid lugusid. Vahel kuulen päris toredat meloodiat, aga tajun, et tekst on sinna peale lihtsalt kombineeritud, täidetud silpidega. Puuduvad kujundid ja poeesia.\nArvan, et laul lähtub tekstist. Mulle on laulu loomiseks vaja head tekstimaterjali. Mõnikord tullakse mu juurde muusikat tellima ja siis ütlen ma, tooge tekstid. Mispeale öeldakse, et ah nii, see käib siis sedapidi. Tihti kujutatakse ette, et kõigepealt luuakse muusika ja sinna peale kirjutatakse siis tekst. Võib ka nii, kuid mind innustavad muusikat kirjutama head tekstid.\nVeljo Tormis on öelnud, et ta saab ennast paremini väljendada vokaalmuusika kaudu. Ta on kirjutanud ka head instrumentaalmuusikat. Olen ka kirjutanud palju instrumentaalmuusikat, põhiliselt teatrile ja filmile.\nHelilooja laululooming on laiemalt teada. Seetõttu seda ka tellitakse.\n— Muusika dramaatilist ülesehitust väga hästi valdav Eino Tamberg on töötanud Eesti Draamateatris. Mida annab teatris töötamise kogemus?\n— Töötasin tollases noorsooteatris ligi kakskümmend aastat. Teater annab tõepoolest dramaturgia tunnetust. Muusika ja tegevuse kokkupanemine. Isegi kolmeminutilises laulus on dramaturgia. Vormi tajumine, tõusud ja langused, kulminatsioonid, see on olemas nii muusikas kui ka teatris. Teatris saab seda kõike kogeda.\nVaatasin palju proove, mõtlesin kaasa, mõnikord tuli pähe mõte, et seda ma teeks niimoodi. Ükskord Kalju Komissarov ühe nimetuse arutamisel ütleski: „Las Olku lavastab.” Ma ei võtnud tollal tuld, hoian ikka oma rida.\nSattusin teatritööle juba muusikakooli õpilasena, kutsuti noorsooteatrisse kujundama Iko Marani näitemängu „Tuline jäätis”. Kirjutasin jupid valmis, salvestasin ära. Töö võeti vastu. Tulin esietendusele ja seal tuli minu juurde Aime Unt, kes kiitis mu tööd. See tõstis kõrvust.\nTöö Riias Adolf Šapiro juures oli midagi rohkemat kui teatritöö. See oli juba elukool. Vaatasin proovides pealt, kuidas ta tegi näitlejatele kujundite abil selgeks oma taotlusi. Sain väga palju tarkust tema proovidest.\nTeatrile olen kirjutanud väga palju muusikat. Olen kirjutanud kõikidele Eesti teatritele peale Vene teatri.\n— Meil tähistatakse suurelt Eino Tambergi, Veljo Tormise ja Arvo Pärdi juubelit. Kui palju see aupaiste kergitab eesti muusika tähtsust?\n— On sattunud nii, et Eino Tamberg ja Veljo Tormis on sündinud 1930 ja Arvo Pärt 1935, mistõttu iga viie aasta tagant on neil koos ümmargune number. Eks sellega seoses koondub tähelepanu muusikale ikka rohkem kui tavaliselt. Ka meie heliloojate liidu liikmeskond on platsis ja osaleb pidustustel. Väga hea, et Estonia teater, Eesti Kontsert ja Nargeni festival on võtnud need üritused korraldada.\nVanem seltskond meie liidu väikesest liikmeskonnast paistab hästi silma. Jaan Rääts on paar aastat noorem. Saatus on räsinud kõvasti keskmist põlvkonda. Pole enam Sinki, Sumerat, Kangrot, Lepikut, Kuulbergi. Mina jõuan oma 60. juubelini juuli lõpus, aga kuna kontserdihooaeg algab alles septembris, siis sellele minu sündmusele pühendatud kontserdid toimuvad septembri lõpus.\nKa noored paistavad hästi silma. Nime on endale teinud Tulve, Tulev, Krigul, Kozlova, Steiner. See on vahva.\n— Riigieelarve raha on vähem ja kukkunud on ka Kultuurkapitali jagatavad summad. Kuidas heliloojad rasket aega üle elavad?\n— Olukord on hakanud natuke paranema. Põhi on läbi käidud. Olukord ei ole väga traagiline.\nKultuurkapitali jagatavad summad on hakanud jälle kasvama. Küll aga teevad muret Kultuurkapitalis kerkinud nõudmised, mis piiravad esitajatele toetusstipendiumide maksmist. Seda põhjendatakse, justkui hoitaks sel viisil maksude maksmisest kõrvale.\nOlen ise olnud helikunsti sihtkapitalis kokku neli vahetust ja tean seda olukorda. Kulkas jagavad raha asjatundjad, kes ei anna raha kasumile orienteeritud üritustele. Kui antakse suurtele festivalidele, kantakse raha korraldajatele, kes tasuvad ka maksud. Esinejatele maksuvabasid toetusstipendiume makstes pole kedagi üle makstud, need tasud on minimaalsed. Nii on toetatud perspektiivikaid üritusi, mis oleks muidu jäänud olemata.\n— Heliloojad osalevad aktiivselt Tallinn 2011 üritustes. Sünnib uut muusikat. Kelle initsiatiivil see on sündinud?\n— Paljud asjad on sündinud sihtasutuse Tallinn 2011 initsiatiivil. Ka eesti muusika päevade korraldajad Timo Steiner ja Ülo Krigul on olnud aktiivsed.\nEuroopa kultuuripealinna projektidega on realiseeritud resideeriva helilooja idee. Tegelikult võiks resideeriv helilooja olla pidevalt ERSO, kammerkoori või Estonia teatri juures, praegu seda kahjuks pole. Resideeriv helilooja saaks palgast katta suure osa oma kulusid ja pühenduda kirjutamisele.\n— Nõukogude ajal töötasid paljud heliloojad Eesti Raadios helirežissöörina. Kust saavad heliloojad praegu oma leiva?\n— Nõukogude ajal kohtusin soome heliloojaga, kes rääkis, et ta töötab siin ja seal. Olin tollal sellest üllatanud. Nõukogude ajal olid heliloojad vabakutselised, peaaegu kõik, mis nad kirjutasid, läks liidu kaudu kultuuriministeeriumisse ja maksti kinni. Paljud heliloojad olid võimelised vabakutselisena ära elama. Sellest hoolimata olid paljudel ka mingid töökohad, aga see ei olnud „eluspüsimise küsimus”. Nüüd on olukord teine.\nÜheks võimaluseks saada tööd on kirjutada muusikat eesti muusika päevadele, mis on üks kord aastas. Sellest ära ei ela. Tänapäeval töötatakse näiteks õppejõuna. Heliloomingust suudavad ära elada üksikud. Erkki-Sven Tüür on vabakutseline.\nHeliloojate liit saab toetada oma liikmeid tellimustevaheliste aukude ajal.\n— Veljo Tormis ütles ükskord, et nüüd on muusika kirjutamisega lõpp. Kas helilooja jaoks paistab kusagil kaugel see punkt, mille saaks muusika kirjutamisele panna?\n— Tormis on teinud oma varasematest teostest uusi seadeid ja see on ju ka loominguline tegevus. Pärdilt tellitakse uusi teoseid, usun, et ta on sunnitud ära ütlema – tellitakse rohkem, kui jõuab kirjutada. Ka Tamberg loob uusi teoseid. Ma ei kujuta ette, et ma ise ei kirjuta uut muusikat. See pole võimalik. Muusika tõmme jääb.\n•• Olav Ehala muusikaline lastelavastus Leelo Tungla libretole\n•• Maailmaesietendus 23. juulil 2010 Saaremaa ooperipäevade raames Kuressaare linnateatris\n•• Esietendus Rahvusooper Estonia kammersaalis 28. novembril 2010\n•• Koostöös Georg Otsa nimelise Tallinna muusikakooli ja energia avastuskeskusega.\n•• Helilooja ja muusikaline juht Olav Ehala\n•• Muusikalise juhi assistent Tarmo Eespere\n•• Lavastaja Garmen Tabor\n•• Kunstnik Liina Unt\n•• Koreograaf Oksana Titova\nKontsert „Olav Ehala 60”\n•• Solistid Hanna-Liina Võsa, Liisi Koikson, Elo Toodo-Jakobs, Lauri Liiv ja Ott Lepland.\n•• Pärnu linnaorkester, vokaalansambel Meelega ja Tartu noortekoor (dirigent Riho Leppoja).\n•• Ansambel koosseisus Toomas Rull, Ain Varts, Jaak Jürisson, Taavo Remmel ja Margus Tammemägi\n•• Dirigent Paul Mägi\n•• 23. septembril kell 19 Jõhvi kontserdimajas\n•• 24. septembril kell 19 Pärnu kontserdimajas\n•• 25. septembril kell 19 Estonia kontserdisaalis\n•• 26. septembril kell 19 Vanemuise kontserdimajas


Kuidas automaatse lõpetamise ajalugu kustutada\nSee leht on mõeldud kasutajatele, kes soovivad kustutada salvestatud automaatse täitmise andmeid, nagu kasutajanimed, paroolid, veebiaadressid ja otsingupäringud. On üsna tavaline, et kasutajad segavad automaatse täitmise automaatse täitmisega, kuid need ei ole samad. Kui soovite aadressiribal automaatse täitmise teabe kustutada, vaadake aadressiriba ajaloo kustutamist. Jätkamiseks valige allpool olevast loetelust brauser ja järgige juhiseid.\nOma automaatse täitmise ajaloo Internet Exploreris kustutamiseks toimige järgmiselt.\nValige rippmenüüst Interneti-suvandid .\nKlõpsake vahekaardil Sisu jaotises Automaatne täitmine nuppu Seaded .\nSelles aknas saate valida väljad, milles soovite märkida ruudud automaatse täitmise andmetele.\nKui olete oma valikud teinud, klõpsake nupul Kustuta automaatse täitmise ajalugu ....\nMärkige ruudud valdkondades, mille ajalugu soovite kustutada, ja klõpsake nuppu Kustuta .\nKahest aknast väljumiseks klõpsake kaks korda OK .\nAutomaatse täitmise ajaloo kustutamiseks Firefoxis toimige järgmiselt.\nValige rippmenüüst Ajalugu ja seejärel tühjendage viimased ...\nAegade vahemiku kõrval on selge: klõpsake allpool asuvat noolt ja valige Kõik .\nKlõpsake nupul Andmed asuva noolega, et kuvada kustutatavate üksuste loend.\nVeenduge, et kasti Vormide ja otsingute ajalugu oleks märgitud.\nKlõpsake nuppu Tühista kohe .\nNäpunäide. Saate Ctrl + Shift + Del vajutada, et avada aken Clear Recent History.\nAutomaatse täitmise ajaloo kustutamiseks Chrome'is järgige neid samme.\nMärkus. Automaatne täitmine ei tööta Chrome'is sama hästi kui teistes Interneti-brauserites, tänu osaliselt omniboxile. Ainus viis, kuidas kõik automaatse täitmise andmed vormiväljadel kustutada, on ka automaatse täitmise andmete kustutamine. Mõned kasutajad ei pruugi seda siiski teha, kui nad soovivad salvestada aadressi teavet automaatse täitmise funktsiooni abil. Seetõttu leiame, et parim lahendus on soovimatute kirjete eraldi kustutamine, kuid mõlemad valikud on loetletud allpool.\nSoovimatud kirjete kustutamine eraldi\nKlõpsake vormi väljale, mis sisaldab kustutatavat kirjet.\nVajutage allanooleklahvi, kuni kirje on esile tõstetud .\nVajutage Delete klahvi. Kui sisestust ei eemaldata, vajutage Shift + Delete .\nKõigi automaatse täitmise ja automaatse täitmise andmete kustutamine\nAvage Chrome'i brauser.\nVajutage klahvi Ctrl + Shift + Del, et avada sirvimisandmete akna kustutamine.\nVeenduge, et kontrollitakse ainult automaatse täitmise vormi andmete kõrval olevat kasti.\nKlõpsake nupul Tühjenda sirvimisandmed .\nAutomaatse komplekteerimise ajaloo kustutamiseks Safaris toimige järgmiselt.\nMärkus: automaatne lõpetamine ei toimi Safaris nii nagu teistes Interneti-brauserites. Ainus võimalus kustutada kõik automaatse täitmise andmed vormiväljadel on ka teie ajalooandmete kustutamine. See tingimus võib olla problemaatiline, kuna paljud kasutajad soovivad ainult ühte neist kahest kustutada. Seetõttu leiame, et parim lahendus on soovimatute kirjete eraldi kustutamine, kuid mõlemad valikud on loetletud allpool.\nAvage Safari brauser.\nValige menüüribalt ülaosas ajalugu .\nKuvatavast rippmenüüst valige Näita kõiki ajalugu .\nKui ajaloo aken avaneb, hoidke Ctrl- klahvi all ja klõpsake kontekstimenüü avamiseks kirje.\nKorrake iga elemendi puhul, mida te ei soovi enam automaatselt täiendada.\nAutomaatse täitmise ja ajaloo kustutamine\nikoon, mis asub brauseri akna paremas servas.\nKlõpsake linki Reset Safari ..., mis avab allpool näidatud akna. Tühjendage kõik kastid, mille sisu te ei soovi kustutada, ja klõpsake nuppu Nulli .\nOma automaatse täitmise ajaloo kustutamiseks operatsioonis Opera järgige neid samme.\nMärkus: automaatne täitmine ei toimi Opera-s sama hästi kui teistes Interneti-brauserites. Ainus viis, kuidas kõik automaatse täitmise andmed vormiväljadel kustutada, on ka teie sirvimisajaloo andmete kustutamine. Kui te võite Opera sirvimisajaloost ühe lehekülje kustutada, siis selle lehe aadress on ikka veel automaatselt lõpetatud, kui kirjutad selle aadressiribale.\nAvage Opera brauser.\nKlõpsa Opera akna vasakus ülanurgas asuvale nupule Kohanda ja valige suvand Seaded .\nAknas Settings (Seaded) tühjendage märkeruut Kasuta ennustamisteenust, et aidata aadressiribale sisestatud otsingu URL-e täita .\nValige hüpikakna sirvimise sirvimise aknas aeg, mille jooksul sirvimisajaloo andmed kustutada avanevasse menüüsse Obliterate .\nMärkus: kui olete kasutanud Opera rohkem kui 4 nädalat, võite valida rippmenüüst aja alguse valiku.\nVeenduge, et sirvimise ajalugu ja kustutatud automaatse täitmise vormi andmete valikud oleksid kontrollitud ja klõpsake nupul Tühjenda sirvimisandmed .


Põhjamaade lastekirjanduse seminar - Keel ja Kirjandus\n21. oktoobril toimus Eesti Lastekirjanduse Keskuse ning Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse ühisseminar „Laps kirjanduses 2”. Ettekanded keskendusid Põhjamaade lastekirjandusele, mida on viimastel aastatel eesti keelde palju tõlgitud.\nAvaettekandes andis Eesti Lastekirjanduse Keskuse uurija Jaanika Palm ülevaate Põhjamaade lastekirjanduse tõlgetest eesti keelde taasiseseisvusajal, kokku üle 500 lasteraamatu. Palju on tõlgitud rootsi ja soome keelest, taani, norra ja islandi lasteraamatuid on meieni jõudnud märgatavalt vähem. Enim on teoseid eestindatud algklassilastele, Põhjamaade noorteraamatuid ilmub meil napilt. Viimastel aastatel avaldatakse üha rohkem pildiraamatuid mudilastele. Kuigi tõlgituimad autorid on jätkuvalt klassikud Astrid Lindgren ja Hans Christian Andersen, siis mida aasta edasi, seda enam jõuab meie lasteni Põhjamaade uudisteoseid, mis täidavad tühikuid siinsel lastekirjandusmaastikul ning avardavad lugeja maailmapilti.\nLiivi Muuseumi juhataja Mari Niitra ettekanne „Karlssoni maavillased sugulased. Kujuteldavate kaaslaste motiiv eesti lastekirjanduses” tõi paralleele Lindgreni teoste tõlgete ja eesti lastekirjanduse mängulisuse laine vahel. Niitra käsitles Eno Raua „Sipsikut” (1962), Iko Marani jutustust „Londiste, õige nimega Vant” (1972), Ellen Niidu Krõlli-lugusid ja Astrid Reinla „Pätut” (1988). Ta leidis, et toonane traditsioon püsib elujõulisena ka tänapäeval, võttes kohati vägagi lennukaid vorme alates sõbralikust kõhuussist Andrus Kivirähki „Kaelkirjakus” (1995) kuni võluva luukereni Piret Raua „Printsess Luluus ja härra Keres” (2008).\nMare Müürsepa (TLÜ) ettekanne „Väga väike ja väga selge trompet. Muumilugude tegelane väike My” oli pühendatud Tove Janssoni loomingule. Soomerootsi kirjaniku ja illustraatori sünnist täitus 2014. aasta 9. augustil 100 aastat. Ettekanne keskendus Janssoni ühe värvikama tegelase, väikese My esinemisele sellistes muumilugudes nagu „Muumipapa memuaarid” (1950), „Ohtlik jaanipäev” (1954), „Trollitalv” (1957), „Nähtamatu laps ja teisi jutte” (1962) ning „Muumipapa ja meri” (1965). Müürsepp leidis huvitavaid kokkulangevusi väikese My ja kirjaniku mälestustes kirjeldatu vahel.\nAve Mattheuse (TLÜ) ettekanne „Põhjamaade tüdrukuteraamatu särtsakad kangelannad” keskendus naistegelastele. Mattheus käsitles Anni Swani jutustust „Kaarina suvi” (soome k 1918, eesti k 1932), Karin Michaëlise Bibi-lugude sarja (taani k 1929–1939, eesti k 1931–1937), Astrid Lindgreni Pipi Pikksuka (rootsi k 1945–1948, eesti k 1968) ja Madlikese lugusid (rootsi k 1960–1983, eesti k 1993–1994) ning Heidi Linde jutustust „Pym Pettersoni äpardunud perekond” (norra k 2012, eesti k 2014). Mattheuse arvates võib Põhjamaade laste- ja noorteraamatute naistegelasi iseloomustada järgmiste tunnustega: iseseisvus ja kohati koguni isepäisus, ühiskondlike reeglite eiramine, aktiivsus, tegusus, loomingulisus, nutikus ja samas ka vastutustunne, hoolivus, empaatiavõime.\nElle-Mari Talivee (UTKK) võrdles ettekandes „Kaks maailmaavastajat: väike Illimar ja Nils Holgersson” kaht üsna erinevat, ent siiski ühisjoonelist rännuraamatut: Friedebert Tuglase romaani „Väike Illimar” (1937) ja Selma Lagerlöfi jutustust „Nils Holgerssoni imeline teekond läbi Rootsi” (1906–1907, eesti k 1911). Nende autoreid võiksid iseloomustada sõnad, millega Lagerlöfile omistati Nobeli preemia: kõrgelennuline idealism, ere kujutlusvõime ja südamest tulev tundlikkus tajuda maailma. Ettekanne uuris, kuidas neis teostes tunnetatakse ümbruskonda ja kas maailma avastamiseks peame reisima või saame seda teha ka kujutlusis.\nTaanis elav Lea Reitel Høyer, taani keele õpetaja, andis põhjaliku ülevaate uuemas Põhjamaade lastekirjanduses toimuvast. Sealne viimase kümne aasta lastekirjandus on mitmepalgeline, uuenduslik nii vormilt kui ka teemadelt ning esteetiliselt kõrgel tasemel. Ettekandja leidis, et uuem lastekirjandus ei suuda millegi ennekuulmatuga rabada – kõik tabuteemad (surm, seksuaalne väärkohtlemine, vägivald, abort jne) on juba läbi kirjutatud. Põhjamaade lasteraamat ei moraliseeri ega kasvata lapsi, vaid pakub neile kõrge kunstiväärtusega lugemiselamusi ja mõtlemisainet elu keerukamate küsimuste lahkamisel. Huvitav on ka see, et lastekirjanduse lugejate ülemine vanusepiir on aastatega üha tõusnud. Põhjuseks võib olla, et paljud varem vaid täiskasvanutele kirjutajad on hakanud avaldama teoseid ka lastele.\nTõlkija ja lasteajakirja Täheke peatoimetaja Ilona Martson leidis oma ettekandes „Põhjamaade uus lastekirjandus ja huumor”, et nalja esineb kolme tüüpi raamatutes. Esiteks – realistlikud, mõnikord kergete fantastikasugemetega lood laste elust, milles nali saavutatakse laste maailmast tuntud tüüpsituatsioonide, veidi vildakate arusaamiste ja n-ö lapsesuunaljadega (nt Ulf Stark, Ulf Nilsson, Maria Parr). Huumor aitab jutustada lugu, mis on korraga nii koomiline kui ka traagiline – nagu ka elu ise. Teiseks – pigem groteski kalduvad, tugeva action-koega jutustused, kus koomika tekib põhiosas tänu ootamatutele keerdkäikudele ja ebatraditsioonilistele lahendustele (nt Siri Kolu, Jo Nesbø). Kolmanda tüübina tõi Martson esile puhta absurdihuumori, mis loob omad reeglid, tavamaailm on siin ainult dekoratsioon (nt Timo Parvela, Tuuli ja Sinikka Nopola).\nMart Kuldkepi (TÜ) ettekanne „Pipi ja Bamse Rootsi kultuuriloos” keskendus kahele tegelaskujule, kes kuuluvad Rootsi lastekirjanduse enim tuntud ja armastatud kangelaste hulka. Just oma laia kultuurilise kõlapinna tõttu nii laste kui ka täiskasvanute seas on Pipi (Astrid Lindgren, 1945) ja Bamse (Rune Andréasson, 1966) sobivalt märgilised tegelased, kelle kaudu heita pilk Rootsi ühiskonna muutumisse Teise maailmasõja ajal ja pärast seda. Ettekandes oli juttu sotsiaalsetest väärtustest, mida Pipi ja Bamse seiklused kannavad (või mida neist vähemalt välja on loetud), tegelaskujude retseptsioonist Rootsis ning rollist, mida nad on uurimisobjektidena mänginud kirjandus- ja koomiksiteadlaste jaoks.\nRaamatukoguhoidja ja kriitik Krista Kumberg vaatles ettekandes „Vanad ja lapsed Põhjamaade lastekirjanduses”, millisena kujutatakse viimasel ajal eesti keelde tõlgitud Põhjamaade lasteraamatutes vanu inimesi. Ta leidis, et kuna eakate eluviis, staatus, vanaduse mõiste on muutunud, ei ole ka nende kujutamine lasteraamatutes enam endine: nüüdisajal käsitletakse vanu inimesi laste parimate mängukaaslastena, kes mõistavad nende mõtteviisi. Kohati võivad eakad olla isegi lapsemeelsemad ja mängulisemad, kuid nii vanad kui ka lapsed hindavad samu asju – koosolemist ja ärakuulamist, vestlemist.\nEttekandepäeval esitleti ka Eesti Lastekirjanduse Keskuse toimetiste 5. numbrit, mis peamiselt koosneb 2013. aastal peetud esimese seminari „Laps kirjanduses” ettekannetel põhinevatest artiklitest. „Laps kirjanduses 2” ettekanded ilmuvad ELK toimetiste 6., Põhjamaade-teemalises erinumbris 2015. aastal.


Suunakood Rakow Vorpom\nLinn või piirkond: Rakow Vorpom\nRakow Vorpom suunakood on 038331. FFiktiivse telefoninumbri 4443949 ja suunakoodi 038331 jaoks tuleb valida number 038331 4443949. Rakow Vorpom asub Saksamaa.\nSuunakoodi prefiks seob abonendi telefoninumbri kindla asukohaga. Lisaks suunakoodile on olemas ka muud tüüpi prefiksid: Rahvusvahelised riikide eesliited, mobiiliteenuse pakkujate eesliited ja mitmesuguste teenuste eesliited. Neid kombineeritakse mitmetel otstarvetel. Kui helistatakse ühest riigist teise ja kõne vastuvõtjal on lauatelefon, siis ühendatakse riigi eesliide suunanumbri ja abonendi numbriga. Fiktiivse telefoninumbri 4443949, suunakoodi 038331 (Rakow Vorpom) ja Riigi suunakood 0049 jaoks tuleb valida number 0049 38331 4443949. Kui helistatakse mobiilsideseadmesse, ühendatakse Riigi suunakood mobiiliteenuse pakkuja eesliite ja abonendi numbriga. Kui helistatakse samas riigis asuvale abonendile, saab selle riigi koodi välja jätta. Riigisiseste kõnede korral ühelt lauatelefonilt teisele võib paljudes riikides suunakoodi ära jätta, kui mõlemal abonendil on sama suunanumber. Riikides, kus tellijatel on pärast teise asukohta või linna kolimist võimalik säilitada sama telefoninumber, tuleb loomulikult valida ka suunakood - antud juhul 038331.\nTeenuste eesliidete kaudu juurdepääsetavate teenuste eest võivad tasuda mitte ainult telekommunikatsiooniettevõtted, vaid ka neid teenuseid pakkuvad ettevõtted. Seetõttu pakuvad mitmed kahtlased ettevõtted teenuseid, millest on vähe kasu, kuid millega kaasnevad kõrged tasud. Kasumi edasiseks suurendamiseks üritavad sellised teenused helistajaid võimalikult kaua liinil kinni hoida. Järelevalveasutused võtavad selliste pakkujate vastu korrapäraselt meetmeid, kuid sellele ei saa alati kindel olla. Lisaks erinumbritele, mida saab nende eesliidete abil tuvastada, on ka kiirvalimisnumbreid. Kõige tuntumad on hädaabinumber 112 Euroopas ja 911 Põhja-Ameerikas. Neid numbreid saab kasutada üleriigiliselt ja nad ei vaja eesliiteid, st Riigi suunakood +49 (0049) ega suunakoodi 038331 (Rakow Vorpom).\nKui te ei asu Saksamaa ja soovite helistada inimesele Rakow Vorpom, peate lisaks suunakoodile lisama ka Riigi suunakood. Saksamaa Riigi suunakood on +49 (0049), seega kui olete Eesti ja soovite helistada inimesele Rakow Vorpom, peate selle inimese telefoninumbri ette lisama eesliite +49 38331. Sellisel juhul jäetakse välja suunanumbri ees olev null. Fiktiivse telefoninumbri 4443949, suunakoodi 038331 (Rakow Vorpom) ja Riigi suunakood 0049 jaoks tuleb valida number 0049 38331 4443949.


Subject: In your arms I feel safe Thu Sep 04, 2014 10:34 pm\nJuba kolm päeva oli möödnud Lõikusepäevast, mil Akiva nimi kausist välja võeti. Akiva oli sel päeval ikka päris korralikult endast väljas olnud ja oli vaid tema õnn, et Noach ei pidanud olema siis rahuvalvajana tööl ja ta sai kohe mehe käte vahele pugeda ja ei pidanud üksi olema. Nüüdseks oli noormees juba üsna rahulik ning nad Noachiga olid suurema osa ajast veetnud Jago majas, nagu ikka. Kui Noach just parajasti trenni ei teinud või midagi muud asjalikku. Pani Akivat sellega pidevalt tundma, et ta peaks ka vist asjalikuks hakkama, aga no ei jaksanud see pisike poiss trenni teha ja siin mingit talle meeldivat tööd ka ei olnud. Kulda ta kaevandama ei lähe ja muud tööd tundusid ka pisikesele Akivale imelikud.\nPraegu oli Akiva üksinda Jago majas, tegemist oli õhtuga. Noach pidi varsti töökohustustest vabanema ja siia tulema. Akiva istus oma toas keset voodit, jalas pikad püksid ja seljas lühikeste varrukatega särk. Peos oli tal raamat, mida ta asjalikult luges, kuigi tema ümber läks üha pimedamaks ja pimedamaks. Kutt ei märganud seda väga, vaid jätkas lugemist, mõtlemata sellele, et võiks tule põlema panna. Vahepeal nooruk võpatas või tema käed värisesid, kui ta mõtted hajusid Lõikusele, aga nüüd suutis ta end ise rahustada juba.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 7:56 am\nNoach oli lõikuspäeval vaatajate seas, teisiti ei olnud võimalik. Pealegi lasus tal rahuvalvajana kohustus käituda kõige eeskujulikuma Kapitooliumi järgijana. Et Ace ei töötanud, polnud ta valges mundris, mis kattis rahuvalvajate nägu ja mõningal määral ka vaimset tervist. Pannes pähe kiivri, kadus justkui mingisugune side empaatiavõimega. Valges mundril tuli unustada kaastunne, kuna vastasel juhul oleks Noach juba ammu teistsugust valget särki pidanud kandma. Kuulnud Akiva nime, vajus mehe suu pisut paokile, kuidas oli võimalik, et just Akiva valiti. Noach tundis ebameeldivat tunnet, mis sai alguse kõrist, valgudes kriipiva joana alla. Kiirelt oli terve keha algava paanika poolt halvatud, ometi seisis mees paigal, jalad liimitud maha. Ace'i silmad otsisid rahva sealt mõnda vabatahtlikku, esimesed ringkonnad tootsid karjeristee, et panna mängud järjepidevalt kinni. Muidugi ei õnnestunud see igal korral, aga päris tihti õnnestus karjeristidel teiste ringkondade tribuudid kiirelt välja süüa. Ühel korral isegi peaaegu sõna otseses mõttes. Õnneks aga astus üks vabatahtik ette. Akiva ei pidnudki minema enda surma, sest andes tõele au, ei oleks nooruk areenil kaua vastu pidanud. Terve ülejäänud päeva veetis Noach Akivat lohutades, olles ise äärmiselt õnnelik, et poiss ei pidanud lahkuma.\nMees oli terve päeva teise rngkonna elanikke kontrollinud. Enne mänge ja ka mängude ajal tugevdati oluliselt turvameetmeid.Noach oli kindel, et peab mingil hetkel mängude ajal kuhugi sõitma, eelmisel aastal pidi ta Võitjate Tuuri ajal kaasas sõitma ja tagama turvalisuse rongis ja selle ümber. Võitjate sisenedes ja väljudes oli Noach koos kolme partneriga kohe nende järel. Nüüd aga oli tööpäev lõppenud ja mees jõudis koju. Ta oli näljane ja ka väsinud, kuid mitte nii palju, et kohe magama minna. Selleni oli veel aega. Viimasel ajaks oli koduks Jago maja, sest seal oli Akiva. Noach aga tahtis juba pikemat aega mingit oma pesa. Ema ja õe juures oli ka tore, aga oli tarvis lõpuks iseseisvalt elama hakata. Ta teenis ju juba peaaegu viis aastat oma palka, seda oli täitsa arvestatav summa kogunenud. Jõudnud Jago majja, seda muidugi ilma mundrita, kõndis ta Akiva tuppa, kus oli juba üsna hämas. "Hei, sa siin pimedas istudki?" küsis mees, pannes laetule põlema. "Ma tahaks sinuga ühest asjast rääkida," lisas Ace.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 1:23 pm\nAkiva võpatas jälle, kui järsku tuli põlema läks, aga naeratas, kui pilku tõstes Noachit nägi. Ta ei olnud kuulnud seda, kuidas mees majja sisenes ja üles tuli. "Läks vist pimedaks jah," naeratas Akiva, kui raamatule järje vahele pani ja selle öökapile tõstis. Siis sirutas kutt käed Noachi poole, et mees tema juurde tuleks. "Millest sa rääkida tahad?" küsis Akiva, kui Noach tema juurde voodile oli roninud ja Akiva lõpuks ometi kuti käte vahel olla sai. Mmh, nii hea!\nAkiva tuba muidu oli üsna suur. Ta oli sinna nurunud Jagolt ka esialgse üheinimese voodi asemel kaheinimese voodi, et nad Noachiga ikka korralikult sinna ära mahuks. Toas oli suur riidekapp ning mõlemal pool voodit olid öökapid. Samuti oli toas kirjutuslaud ja tool, ning üks uks viis koridori, teine nende isiklikku vannituppa. Akivale täitsa meeldis tema tuba. Samas see meeldiks talle ka siis, kui tal oleks vaid madrats nurgas, sest siin oli parem, kui vanemate juures.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 1:43 pm\nMees sai aru, kui klišeelikult ta lause võis mõjuda, see mõte pani ta muigama. Noach tõukas jalanõud jalast ja ronis Akiva juurde voodi peale, pannes käed ümber enda poisi, kes talle kaissu ronis. Noach toetas enda selga vastu voodipeatsit, nii oli mugav poolistukil olla. "Ma tahtsin rääkida sellest, et," alustas Ace ja tegi dramaatilise pausi. Talle meeldis aeg-ajalt Akivat kiusata, naljad olid muidugi alati heatahtlikud. "Ma mõtlesin enda eluaseme peale," lõpetas mees lõpuks lause. "Ma ei taha ema ja sinu venna maja vahel pendeldada. Ma juba vaatasin ka elukohti, kõige sobivam on siit päris kaugel, nii nelikümmend miili," rääkis Noach. Ta ei teadnud, mida tahaks Akiva sellises olukorras teha. "Ma saaksin Kapitooliumis töötada, ma juba uurisin ümbersuunamise kohta," jätkas Ace. See hüüdnimi oli tal juba teismeeast küljes, kuna noormees oli spordis paljudest endavanustest ees. Ometi ei olnud ta karjerist, mehe perekond oli alati selle vastu, et nende lapsed lähevad areenile.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 1:52 pm\nAkiva mässis oma käed omakorda ümber Noachi ning toetas pea tema õlale, kergitades kulme, kui mees rääkima hakkas ja seal pausitama hakkas. Siis ütles mees lõpuks, mis ta öelda tahtis ja Akiva tõmbus natukene eemale, et Noachit vaadata, kulmud kortsus. "Nii kaugele?" küsis ta pead raputades. Jago ei lase teda elusees nii kaugele, Jago ei laseks teda kõrvalmajja ka ilma sõjata. Ja Akiva ei tahtnud oma perest nii kaugele minna. Ta tahtis, et vähemalt Jago oleks tema lähedal. "Miks ei võiks siiasamasse kolida?" küsis Akiva natukene mõistmatult. Kui Noach Kapitooliumisse tööle ka läheks, siis Akiva ei näe ka teda ju enam üldse.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 2:30 pm\nNoach tegi Akiva pealaele kerge musi ning mõistis, et see otsus, mida Ace hakkas vaikselt langetama, ei olnud just kõige parem. Mees noogutas Akiva küsimuse peale. "Ma otsisin sobivaid maju, mis mu hinnaklassi sobiksid. Siin Võitjate Küla läheduses on kõik nii kallis, ma ei jõua iialgi midagi siia osta. Ja noh, need, mis on lähemal, vajavad kapitaalremonti, see läheks kokkuvõttes kallimaks kui maja Kapitooliumi läheduses," selgitas meees. Ta lootis, et Akiva tuleb temaga kaasa, sest üksinda oleks jälle päris kehv elada. Akiva oli talle südame külge kasvanud ja kuigi neil ei olnud just armastus esimesest silmapilgust olnud, pigem oli see sõprus, mis kasvas suuremaks, siis nüüd oli Ace kindel, et ei jätaks Akivat ilma võitluseta.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 2:38 pm\nAkiva kortsutas ikka kulme. "Jago saaks meid aidata ju, ja nii hullud need majad siin ka pole," arvas kutt. Ega nad kaheteistkümnendas ringkonnas vaesuses ei elanud, eksole. Ja Akiva oli üsna kindel, et Jago aitaks neil pigem siia maja osta, kui et laseks Akival nii kaugele ära kolida. Ja Akiva ise ei tahtnud nii kaugele minna oma perekonnast, suhtles ta nende kõigiga või mitte. Samas ei tahtnud kutt ka Noachist ilma jääda. "Ja sa oleksid kogu aeg tööl ju, kui sa Kapitooliumisse lähed ja ma ei näeks sind üldse," pomises Akiva, nukker pilk Noachi silmades. Miks Noach järsku sedasi teha tahtis? Kas ta tahab Akiva maha jätta ja ikka ära kolida?\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 5:47 pm\n"Ma olen niigi ta kulul elanud ja see ei sobi enam kuhugi," arvas mees. Talle meeldis küll siin olla, sest Akiva oli siin, aga muidu tundis Noach end koormana. "Need odavamad siin Võitjate Küla läheduses ongi üsna kehvas seisus, Võitjate Küla on kõik hinnad nii üles löönud, sest kõik tahavad saada osa sellest hiilgusest," rääkis Noach. Ta ohkas ja mõistis, et peab maju edasi otsima, ehk kuskil linnapiiril leiab endale sobiva kohakese. Rentida ta küll ühtegi kohta ei tahtnud, see tundus mõttetu. "Iseenesest on üks koht mingi paari miili kaugusel, aga remont on ainult väljast tehtud. Sees ei ole seal küll midagi ilusat," lisas mees. Välimus oli alati kõige olulisem, siin näisid kõik linnasisesed majad uhked, aga nii mõnigi oli seest justkui ussitanud õun. "Ei oleks, ma ei peaks ilmselt nii palju kuskil teistes ringkondades ära käima," arvas Ace. "Ma tean, et see teema on raske," nõustus rahuvalvaja mõne hetke pärast. Ta suudles õrnalt enda poisi huuli ja toetas pea uuesti vastu seina.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 5:55 pm\n"Mis siis," pomises Akiva, kui Noach arvas, et see tema kulul elamine ei sobi kuhugi. "Nagunii ta toetab mind ja ta saaks meid siis majaga aidata ju, kui ta üldse on nõus, et ma kuskile kolin," seletas Akiva, tõstes käe, et Noachi kuklal tema juukseid sasida. Akiva ohkas ning suudles Noachi pehmelt vastu. Ta toetas suudluse lõppedes oma lauba vastu Noachi oma ning avas silmad, et teda vaadata. "Ma ei usu nagunii, et Jago oleks nõus, et ma kuskile kaugele lähen," ütles kutt vaikselt. Jago oli tema ainus pereliige, kes temast veel hoolis ja temaga tegeleda viitsis. Akiva ei tahtnud Jagot ka kaotada. "Sellest peaks temaga ka rääkima, kui ta tagasi tuleb."\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 6:16 pm\n"Ma ei taha enam tema kulul elada, see on juba ammu absurdseks muutunud. Palun kaalu seda otsust, eks?" soovis Noach enda loodetavasti tulevaselt elukaaslaselt. "Kuidas ta ikka sind kinni hoiab, ahelatesse ta sind panna ei saa, selleks olen mina," ütles Noach kerge muigega. Talle meeldis olla suhtes see domineerivam pool, see tegi elu palju huvitavamaks. "Siis peame kuhugi ise maja püsti panema," arvas mees kerge naeratusega. "Ta tuleb alles pärast mängude lõppu, sinna on veel palju aega," arvas Ace. Tundus, et need mängud venisid pikemaks. "Ma peaks homme ema juures käima," mainis mees. Kuigi tal oli vaba päev, siis oli see tegevust täis.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 6:21 pm\nAkiva naeris vaikselt ning vajutas mitu musi Noachi kaelale. "No ma mõtlen selle kõige peale. Aga me ikkagi peame ka Jagoga rääkima. Ahelad võivad sinu jaoks jääda, aga siiski," muigas Akiva. Ta silitas õrnalt Noachi juukseid ning nohises vaikselt, kui Noach ütles, et ta peab homme oma ema külastama. "Okei," arvas kutt. "Aga täna ei lähe enam kuskile!" Akiva kallistas Noachit tugevalt ning surus oma näo vastu mehe kaela. Aeh, nüüd siis niimoodi. Akiva meelest ei olnud see küll suur asi, et Jago teda ja selleläbi Noachit toetab. Ja ta tõesti ei kujutanud ette, kuidas Jago sellele reageeriks, kui nad ütlevad, et tahavad ära kolida. Kas Akiva ise tõesti tahab? Kui see on siin lähedal, siis poleks probleemi... aga kaugele ta küll ei taha. "Mis me teeme veel täna? Vaatame, mis meile Kapitooliumist näidatakse?" Peaks vist. Või mis vist. Peabki. Ja telekas töötas siin toas hääletult praegu.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 6:36 pm\n"Ma tean, temaga peab alati rääkima. Ta on su... Jumal või keegi," vastas Ace naeratusega. Tegelikult oli hea, et Akival oli keegi, kes ei tõuganud noormeest eemale seetõttu, et ta oli gei. Vanemad just lahti temast vist ei öelnud, aga soojadest suhetest oli asi kaugel. "Ei lähe," lubas Noach. Akiva huuled kaela vastas panid Ace'i silmi sulgema. Ta lasi välja kerge ohke. "Mul on kõht tühi," tõdes Noach, pikk tööpäev oli väsitanud ja lõunast oli ka juba parajalt aega möödas. "Pärast sööki peaks küll vaatama, mis areenil toimub," nõustus Noach, vaadates kuti poole, kes oli üsna lühikese aja jooksul juba armsaks saanud.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 6:40 pm\nAkiva muigas pisut. "Ta on põhimõtteliselt ainus mu pereliige, kes minust veel hoolib ja sa tead seda," ütles Akiva vaikselt. Ta toetas oma lõua mehe õlale ning sulges oma silmad, kui mehe soojust nautis. "Aga lähme otsime siis sulle süüa." Akiva tõstis pead, et Noachi huuli suudelda, liibudes talle hästi lähedale, aga siis tõmbus eemale, et voodilt end püsti ajada. Mehe käest kinni võttes liikus ta alla, kööki, et uurida, mida head neil süüa oli. Akiva väga midagi ostnud ei olnud iseenesest, aga kooki oli näiteks. Ja liha oli ka. "Liha või kooki?" küsis Akiva lõbusalt.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 7:49 pm\n"No vaatame siis, pean veel uurima, äkki on lähemal midagi huvipakkuvat," vastas Noach. Ta sai aru, miks Akiva tahtis enda venna juurde jääda, nad olid ikka päris lähedased. Ace oli ka oma õega lähedane, aga õel oli ema, ta ei olnud üksinda. "Tease," sõnas Ace, ajades end voodist üles, et siis kööki Akiva järel kõndida. "Liha, I like my meat," kinnitas Noach muigega. "Kas mina lihtsalt istun ja sina teed süüa või?" küsis Ace, istudes ühele toolile laua juures. Iseenesest kõlas see väga hästi, et Akiva teeb midagi süüa, Ace saab nunnut poissi jälgida ja temaga juttu ajada. Paremat õhtut ei saaks tahtagi.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 7:57 pm\n"Ma saan ka sind selle otsimisega aidata ju," arvas Akiva naeratades. Liha peale kutt noogutas ning pani pliidi tööle, et ta saaks siis asuda toorest liha lõikuma, et seda praadida Noachile. "Sina lihtsalt istud jah," naeratas Akiva siis. Ta vajutas uue musi mehe huultele. "Kas sulle üldse ei meeldi siin olla?" küsis Akiva veidi aja pärast natukene murelikult, kui esimesed liharibad juba pannile panna sai. Teeb endale ka siis juba, suurema koguse kohe. Akiva oli üsna harjunud süüa tegema, kuigi enamasti tegi ikka Jago midagi. Akiva oskas vaid lihtsamaid asju.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 8:19 pm\n"Jah, saadki endale natuke teistsugused päevad," arvas Noach. Akiva oli üsna kodune, talle sobis ilmselt selline elukorraldus, Ace aga ei mõistnud, kuidas noorukil igav ei hakanud. "Suurepärane," kinnitas mees naeratusega ning musi peale muutus Noachi tuju veel paremaks. "Meeldib, aga ma tunnen end tihtipeale üleliigsena. See on siiski Jago maja, ma ei taha siin viies ratas vankri all olla. Siin peaks perekond olema mitte mingi suvaline rahuvalvaja," vastas Ace. Äkki Jago üldse ei tahtnud, et keegi põhimõtteliselt võõras nendega elab. Akiva ja Noach ei olnud ju veel elukaaslased, lihtsalt poiss-sõbrad.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 8:30 pm\nAkivale meeldis tõesti kodus olla ja rahulikult. Kõige enam meeldis talle Noachiga koos olla, aga tihtipeale oli mees tööl. Õnneks siiski mitte liiga tihti ja Akiva väga ei pidanud virisema, et ta üldse Noachit ei näinud. Ainult siis jonnis ja oli kurb, kui mees kuskile kaugemale saadeti. Edasise peale Akiva naeratas. "No Jago nagunii endale kedagi ei taha," ütles Akiva õlgu kehitades. "Minu meelest just talle hea, kui me siin oleme. On tal ka seltsi," arvas kutt. Kui Jago kunagi endale kellegi leiab, siis jaa võiks välja kolida, aga Akiva ei imestaks, kui Jago olekski elu lõpuni selles mõttes üksi.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 8:49 pm\n"Ma pean sel aastal ka vist Võitjaid eskortima," mainis mees. See tähendas jälle pikka eemalolekut. Noach veel täpselt ei teadnud, kas ta peab terve reisi kaasa tegema või siis ainult osa. "Miks siis? Keegi ei ole tema jaoks hea?" küsis mees. Ta ei saanud aru, miks Jago ei leidnud endale kedagi, üldiselt suhtuti Võitjatesse austuse ja uudishimuga, naisi oli sellise imagoga päris lihtne külge tõmmata, mehi ka. "Kindel?" küsis Noach kulmukergituse saatel. Talle jäi küll aeg-ajalt mulje, et on Jagole pigem häirivaks faktoriks. "Soola ka ikka paned?" uuris Ace, vaadates pliidi poole.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 8:58 pm\n"Mmh," kortsutas Akiva kulme, kui Noach ütles, et peab vist Võitjaid eskortima. See on küll jama ju! Akiva ei tahtnud üldse, et Noach kuskile läheks. Edasise peale kehitas Akiva õlgu ja Noachi meeldetuletuse peale võttiski soola, et lihale soola panna ja pisut seal pliidi ääres asjalik olla. "Ma ei ütleks, et keegi pole tema jaoks hea, ta lihtsalt siiralt ei ole huvitatud," muigas Akiva. "Võib-olla see kunagi muutub, aga ega sundida ju ei saa." Akiva oli selline, kes väga vajas lähedust ja tähelepanu ja mida kõike. Jago aga eelistas üksi olla, tal ei olnud selliseid vajadusi.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 10:49 pm\n"Ma mainisin, et tervet aega ei saaks väga võtta," lausus Noach. "Aga sa tead küll, kui midagi kästakse, siis pean ma seda tegema. Kapitooliumi vastu just ei võitle," ütles mees kerge ohkega. Ta tahaks paindlikku töögraafikut, aga sellise ameti juures seda ei saanud. "Noh, kõigil on oma huvid," vastas mees kerge õlakehitusega. Tema küll ei saaks nii eraklikku elu elada, see oleks harjumatu. Noach tõusis toolilt ja läks Akiva selja taha ja pani käed ümber noormehe. "Ma olen väsinud," teatas Ace. Ometi tahtis ta süüa ja siis alles magada. Muidugi oleks tore enne seda pesema jõuda, soovitatavalt koos Akivaga.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 11:03 pm\n"Ma tean jaa, et sa pead, aga ma tahaks, et sa ei peaks," ohkas Akiva. Ta naeratas natukene, kui Noach tema juurde tuli ja ta mehe käsi enda ümber tundis. Akiva toetas end mehe vastu, tõstes uued liharibad pannile, kui eelmised valmis said. Tema ka ei suudaks üksi olla. Akiva oli üsnagi selline noormees, kes vajas kogu aeg kedagi enda kõrvale. Ta sai üksi hakkama ja ei tundunud klammerduv, aga ta tegelikult vajas kedagi. Ta oli oma parimas tujus siis, kui ta oli koos kellegagi. Soovitatav Noachi või Jagoga. "Varsti saad magama," lubas Akiva vaba käe sõrmedega Noachi kätt silitades. "Aga kõigepealt pead sööma. Sa võid juba sööma hakata."\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 11:16 pm\n"Ma tahan sama, mida sina," pidi mees tõdema. Nii hea oli ärgata üles, Akiva soe keha tema kõrval. Üksinda kuskil rongis ärgata vaid monotoonse ragina peale oli üsna masendav, Noach valis iga kell Akiva venna kodu mingisugusele rongile. "Ma ei taha üksinda süüa," vastas Ace, näksates õrnalt nooruki kõrvalesta. "Homme pärastlõunal võiks koos midagi ette võtta," lisas Noach. "Eriti tore oleks jälle jõuda sinna jõe äärde," mainis mees. Linnast eemal oli üsna rahulik ala, kust jooksis läbi pisike jõgi. Seal oli suurepärane koht piknikuks ja looduse nautimiseks, seda kohta teadsid õnneks aga vähesed.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Fri Sep 05, 2014 11:29 pm\nAkiva muigas, kui Noach ütles, et ta ei taha üksi süüa. "Siis sa võid veel oodata," lubas Akiva, silitades ikka sõrmedega hajameelselt mehe kätt. Ta lisas lihale soola ja haigutas pisut. "Millal sa oma ema juurde lähed?" uuris Akiva sõrmi Noachi omadega põimides, kui mees arvas, et nad võiks homme jõe äärde minna. Nii hea oli olla mehe embuses. Ta tõsiselt ei suudaks ilma sellise läheduseta hakkama saada. Ta sai Jagost aru, et miks mees ei tahtnud kedagi, noh, mingi tasandini sai aru, aga siis mõtles ta selle peale, kuidas tema Noachit reaalselt vajas, kuidas tal oli füüsiliselt valus, kui Noach ei olnud pikalt tema läheduses olnud. Ta lihtsalt ei suutnud.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Sat Sep 06, 2014 8:40 am\nMehe käed libisesid Akiva puusadele, peatudes seal mõneks hetkeks. "Hommikul. Tal on ühe aknaga mingi jama, ma lähen vaatan üle. Saan õega ka natuke juttu rääkida," vastas Ace. Ta igatses enda õde, viimati nägid nad üksteist küll nii nädal aega tagasi, aga peale isa surma oli Noach see, kes tundis end perekonnapea rollis. Kui ta oleks kolinud 40 miili kaugusele, oleks ta ka emale ja õele seal lähedal elukoha muretsenud. "Hakkaks kolme-nelja ajal minema, oleks õhtuni seal, siis võime tagasi siia tulla, aga võime ka metsa jääda ööbima," rääkis Noach.\nSubject: Re: In your arms I feel safe Sat Sep 06, 2014 12:33 pm\nAkiva noogutas kergelt. "Okei," naeratas noormees. Ta kallutas pead, et Noachi põsele musi vajutada, ning pöördus siis taas lihade poole. Ta tõstis need pannilt taldrikule ja vaatas seda hunnikut mõtlikult. "Kas nii paljust piisab?" küsis Akiva pannilabidaga lihade poole viibutades. Jõe äärde minemise jutu peale ta mõmises pisut. "Mõlemad plaanid kõlavad hästi," ütles Akiva lõbusalt. Talle meeldis sinna ööbima jääda, aga nad võivad ka tagasi tulla. Ja praegu pole Jagot ka seal muretsemas, et kas ja kuhu Akiva ööseks jääb.


Bremen rendi autot Cars Scanner\nBremen rendi autot\nBremen autorendihindade võrdlus\nAutorent Bremen allahindlusega kuni 70%. Tasuta tühistamine ja broneeringu muutmine 24 tundi enne rendiaja algust. Madalad hinnad on garanteeritud.\nKuidas saada Bremen täiendavat allahindlust\nCars-scanner annab võimaluse broneerida auto parima hinnaga; kasutage ära eripakkumisi ja - pakkumisi meie kodulehel. Nende abil võite saada allahindlust kuni 80%, autorendi maksumus Bremen algab antud juhul 4 eurost päevas.\nTäieliku kindlustuse võib sõlmida cars-scanneri veebilehel või Bremen, rendifirma kontoris.\nPopulaarne sihtkoht Saksamaal: Potsdam, Baden-Baden, Hanover, Berlin, Hamburg, Dusseldorf, Cologne, Munich, Nuremberg, Frankfurt, Stuttgart, Wiesbaden, Mainz, Dresden, Kiel


Iga päev kogen midagi uut\nOlen siin, et jällegi väike jälg maha jätta ja et oleks, mida meenutada...näiteks aasta pärast. Täna oli mul hetk aega ja ma lihtsalt kerisin vanu postitusi, et vaadata, mis olnud ja mida me kõike teinud oleme. Väga mõnus oli meenutada. Ilma üles märkimata ei mäletaks ma pooli asjugi. Seepärast olengi ma täna jälle kohal, et midagi meenutamiseks kirja panna. Ema küll arvas, et kui internett ükskord millegipärast ära kaduma peaks, siis on kõik läinud. Mina aga vastasin, et internetist ei pidavat ju midagi kaduma minema, kõik mis sa sinna riputad, jääb igaveseks sinna. Mine sa tea, kuidas tegelikult on ja mida tulevik toob. Mina loodan ikka vanas eas oma meenutusi mõne kaasaegse nutiseadme vahendusel meenutada.\nOn kuidas on sellega, mina jätkan.\nMillest ma siis alustan. Aeg on mul tegus olnud, nagu alati. Tänu ema vastutulelikusele on mul piisavalt aega oma eraelu jaoks olnud. Ta võtab peale tööd meelsasti lapsed, et ma ei peaks otsejuttis kohe kodu kihutama vaid saaksin ka natukene enda jaoks elada. Nii ma siis olen päris tihti juhust kasutanud ja ühtteist organiseerinud ja asjalikke asju teinud. Vahest on süümekad küll, aga siis helistab jällegi ema ise ja uurib, kas lapsi poleks vaja tuua lasteaiast. See võtab vähe pinget maha ja pole probleemi, kuidas ma sedajagu vaba aega kasutada saaksin.\nNii ma olen osa saanud paberimaailma töötoast, mis toimus meil ühe sünnipäeva raames töökohas. Olin küll algul nördinud ja pika näoga, kui aru sain, mis tegelikult toimuma hakkab. Ma kujutasin ikka ette, et istume kõik ühiselt pika ja lookas laua taha, nagu traditsiooniline on sünnipäevadel. Aga ei, hakkasime hoopis paberimaailma avastama. Ja ma pean ütlema, et vägagi huvitav oli. Minu maailmapilt sai hoopis avaramaks.\nVäga huvitav oli. Mida kõike saab paberist valmistada, saavad huvilised vaadata siit. Täielik uudis minu jaoks ja mina lollike pusisin Meena sünnipäeva dekoratsioonide kallal paljaste kääridega. Täiesti mõttetu aktsioon minu poolt peale seda, kui ma nägin, kuidas tegelikult asjad käivad. Saab hoopis lihtsamalt, loomingulisemalt ja kvaliteetsemalt. Aga eks me iga päev õpime midagi, mina küll vähemalt.\nÜheks õhtuks tegime Metega plaanid. Leppisime kokku, et ta sõidab bussiga Viljandisse, veedab seal omapäi poolteist tundi ja siis saame kokku. See oli tal esmakordne pikem reis üksipäini ja bussiga. Mina tema vanuses sõitsin juba ammu Ruhja ja Viljandi vahet liinibussidega. Aeg temalgi natukene ilma näha. Põhiline oli see, et paar päeva varem, kui ma oma plaani talle teatavaks tegin, käis ta mul sabas ja küsis pidevalt, kas midagi aidata on vaja. Kuradi head päevad olid. Nüüd on see muidugi kõik läbi. Elu läheb vana rada pidi edasi.\nEga me siis niisama asjata ka seda õhtut ei plaaninud. Metekesele oli jalanõusid vaja. Käis mulle juba ammu peale, et millal ometi? Et see jutt juba lõppeks, oli vaja asjaga tegeleda. Saime siis linnas kokku, nagu plaanitud, Jaskar ühines ka meiega ja esimese asjana otsustasime sööma minna. Kõik olid nõus minu plaaniga.\nLapsed tellisid omale pitsad, mina kinoa salati rohelisel padjal (seda saate vaadata minu Instagramist). Ma olen juba mõned päevad rämpstoidust eemal ja püüan midagi oma lisakilodega ette võtta. Ma tean, et see ei huvita kedagi. Igal pool ainult üks kaalulangetamine ja tervislik toit. Ega see mind ka igal eluhetkel ei huvita, eriti veel teiste võitlused, aga praegu on see mul teema, nii et kannatage ära. Hood käivad ikka hooti peale.\nNo ja kui kõhud täis, mõtlesin ma sisimas, et sellega asi piirdub ja kodu sõit. Mete oli eelnevalt saanud poolteist tundi tahtmist mööda poodides ringi vaadata. Viljandis on teada tuntud vilets jalanõude valik ja mina ei lootnudki mingit lahendust leida. Aga ei, Metel alles siis elu sisse tuli. Talle hirmsasti meeldib poodides ringi vaadata, eriti minuga.\nJaskar aimas halba ja läks kohe rahus ära autosse ootama. Vaatasime siis kõik tähtsamad poed üle, aga jalanõusid ei leidnud. Mete aga nõudis, et Rademanni on ka vaja minna. Ahaahaa, Rademanni. Ise ei oska poe nimegi korralikult välja õelda.\nJaskar sõidutas meid siis järgmisesse kaubanduskeskusesse. Mugav oli seigelda, kui juht ees.\nRademarist me lõpuks pika valimise ja proovimise peale sobivad jalanõud leidsime. Jumal tänatud. Muidu poleks ma edasist häda jõudnud ära kuulata.\nMete jäi õhtuga igati rahule ja oh häda, palus, et me kordaks midagi sarnast jälle. Ma ei hakanud midagi lubama, muidu ta hakkab kohe mulle jälle uue hooga peale käima.\nSellega meie seiklused ei piirdunud. Jaskar otsustas äkki, et temal on vaja sõbra juurde saada ja see jäävat tee peale. Mis sest, et kruusatee. Kruusateel sõitmine tähendab, et auto on pärast ülepeakaela porine. Kõige hullem, et ta sõitis kohale, astus autost välja ja ei seletanud üldsegi, kus me asume. Pärapõrgus kuskil olime. Kuidas ma oleks pidanud kodutee üles leidma. Õnneks oli Mete mulle seltsiks ja kahepeale ruiusime välja sealt ja saime jälle õigele teele. Tol õhtul oli imeline ilm kahe vikerkaarega, mida me püüdsime ka pildile saada, aga minul see ei õnnestunudki. Hiljem oli FB aga ilusaid ülesvõtteid täis.\nÜhel õhtul sain ma maniküüris käia, teisel "eksiga" söömas, kolmandal kinos, neljandal jälle söömas. Mis elul viga.\nKõige suurem töövõit on olnud Kredexi väljamakse, milleni jõudmiseks on kulunud üsna palju aega ja asjaajamist. Lõpuks oleme nii kaugel, et homme saabub osaliselt materjal, teine osa saabub juba koos potsepaga ja tööd võivad alata. Alustame uue pottahju ehitusega. Ok, enne tuleb vana lammutada, see pidi kõige hullem asi olema. Ma ei taha mõeldagi, milline apats siin jälle olema hakkab. Õnneks olen ma suurema osa ajast tööl.\nNagu te teate, siis ma alustasin enda liigutamisega. Pargin auto töökohast 1,3 km kaugusele ja jalutan tööle, et siis päev aega istuda. Vahelduseks ka süüa. Lubasin oma päeva menüüd ka näidata.\nKolmapäev nägi välja selline. Hommikul joon kodus suure kruusi rohelist teed piimaga. Kohvi ma enam ei joo. Hakkas tervisele.\nKuna töö juures oli hommikuks omlett, siis seda ma tavaliselt ei söö. See on kord nädalas nii. Ülejäänud hommikud söön putru. Õnneks on meil igal kolmapäeval puuvilja päev, peab kenasti lõunani vastu, kui saab õunu, banaane, viinamarju näksida.\nLõunasöök oli teisipäeval valitud mul praad. Tavaliselt söön suppi või mingit huvitavat salatit. Magustoitu söön haruharva.\nIgal võimalikul hetkel püüan rohelist teed juua, kuhu lõikan sisse ingverit ja sidrunit.\nKolmapäevast reedeni on puuviljad kogu aeg vabalt saada. Kui tuleb isu midagi näksida, saab söögisaalist alati tuua.\nKõik võimalused tervislikuks toitumiseks on töö juures olemas. Nii ma siis olen hakanud ennast ka liigutama rohkem ja pean ütlema, üks võit on juba käes - ainevahetus on korras.\nSamal õhtul käisin ma veel linna peal ja kuna mul oli natukene vaba aega, mõtlesin külastada järjekordselt City Lokaali. Olin seal kinagi ammu käinud ja isegi kirjutasin sellest siin blogis. Mida ja kunas, ma ei mäleta. Aga no kesklinnas, otse Grand Hotelli kõrval selline keskpärane koht, et anna olla. Ma olen nii pettunud. Täiesti väsinud on see söögikoht. Ja millised hinnad. Tellisin värske salati feta juustuga ja lootsin, et 4€ eest peaks juba paljast salati nägemisest kõhu täis saama. See aga, mis lauda toodi, võttis küll sõnatuks. Hiinakapsas oli ära ribastatud, paar oliivi, tomatit, sibularõngast ja juustu tükki ja vsjo.\nMa saan aru, et taldrik oleks hinna sees olnud, siis küll. Ilus taldrik oli, aga see õhuke kiht salatit taldrikul valmistas küll pettumuse.\nÜtleme nii, et ega seal rahvast ka ei olnud. Teenindaja lõsutas tooli otsas kellegi tuttavaga juttu puhuda, ühed daamid olid tulnud lihtsalt kohvitassi taha sooja kohta lobisema ja oligi kõik. Menüü oli lihtsamate killast, ei midagi erilist. Aga mis ma ikka seletan, minge vaadake ise.\nMeeldiv avastus Viljandis on olnud söögikoht Herr Artur, Kauba tänava nurgal. Teenimatult vähe rahvast on sealgi, aga toit on üllatavalt hea ja näeb ilus välja.\nJutt käib vaid toidu ümber, siis mainiks ära ka, et meil oli üks tööhommikusöök üllataval kombel Grand Hotelli restoranis. Kas pole mitte vahva. Sain elus esimest korda Brita torti maitsta. Inimene õpib kogu elu...\nnokitsenud ShoppingQ at 23:00 Kommentaare ei ole:\nLehed: kredex, söögikoht, tervislik liikumine


Kagu-Eesti saadikute enamus hääletas Rail Balticu rajamise poolt - Lõunaeestlane\nKagu-Eesti saadikute enamus hääletas Rail Balticu rajamise poolt\nRiigikogus esmaspäeval lõpphääletusel olnud Rail Balticu raudteeühinduse arendamise kokkuleppe poolt oli ka enamik Kagu-Eestist valitud saadikutest. Kolm kagunurga riigikogulast hääletas vastu, üks puudus.\nKolme Balti riigi vahel uue raudteeühenduse loomise kokkuleppe üle toimunud hääletusel osales 90 riigikogu liiget, nende seas 12 Põlva, Valga ja Võru maakonnast valitud saadikut. Seaduse poolt oli 63 saadikut ja vastu 20, ei hääletanud 7.\nKagu piirkonnast kiitsid Pärnu kaudu mineva uue raudteeühenduse rajamise heaks Maire Aunaste (IRL), Liina Kersna (Ref), Kalvi Kõva (SDE), Heimar Lenk (Kesk), Inara Luigas (SDE), Anneli Ott (Kesk), Ivari Padar (SDE), Toomas Paur (Kesk) ja Hanno Pevkur (Ref).\nRail Balticu kokkuleppe heakskiitmise vastu hääletasid Uno Kaskpeit (EKRE), Priit Sibul (IRL) ja Arno Sild (EKRE).\nRiigikogu erakorraliselt istungilt puudus Meelis Mälberg (Ref). Mälbergi sõnul viibis ta välismaal, kuid oleks hääletanud uue raudtee poolt.\n„See on ainukordne võimalus Eestile olla ka tulevikus (30-50 aasta pärast) osa transiidikoridorist, mis ilmselt algab Hiinast. Soomlased usuvad sellesse väga ja ma ei näe põhjust miks nii ei peaks minema,” lausus Mälberg Lõunaeestlasele.\nRiigikogus heakskiidu saanud kokkulepe fikseerib õiguslikult siduva dokumendina riikide kohustused, mis on vajalikud Rail Balticu raudteeühenduse rajamiseks Balti riikide kaudu Kesk-Euroopasse. Kokkulepe määrab kindlaks üldised tehnilised parameetrid, marsruudi ja rajamise tähtaja.


Redaktsioon: 1. aprill 2020, kell 01:55\nRedaktsioon: 1. aprill 2020, kell 01:53 (redigeeri)\nP (added Category:Poliitika using HotCat)\nRedaktsioon: 1. aprill 2020, kell 01:55 (redigeeri) (eemalda)\n'''Partei''' ehk '''erakond''' on inimeste ühendus, mille eesmärk on väljendada oma liikmete poliitilisi huve, mõjutada [[riik|riigi]] poliitikat[[poliitika]]t ja taotleda kahe esimese eesmärgi elluviimiseks poliitilist võimu[[võim]]u.\n* Et varjata oma puhtdemograafilist laadi tekkepõhjusi, arendab partei tavaliselt välja erilise [[ideoloogia]] ja [[mütoloogia]]. Üldiselt luuakse uus reaalsus alati vana järgi, juba olemasolevaid struktuure matkides. Sel viisil varjatakse kujutlusvõime puudumist ja antakse kogu ettevõtmisele teatav eheduse münt. ▼\n▲* Et varjata oma puhtdemograafilist laadi tekkepõhjusi, arendab partei tavaliselt välja erilise ideoloogia ja mütoloogia. Üldiselt luuakse uus reaalsus alati vana järgi, juba olemasolevaid struktuure matkides. Sel viisil varjatakse kujutlusvõime puudumist ja antakse kogu ettevõtmisele teatav eheduse münt.\nPärit leheküljelt "https://et.wikiquote.org/wiki/Eri:Mobiilierinevus/25787"


Enesetapumõtteid mõlgutab umbes kümnendik 10-16aastastest lastest, levinuimaks põhjuseks on ema või isa alkoholism, ütles Jämejala Psühhiaatriahaigla lastepsühhiaatria osakonna juhataja Reet Madisson.\nTeise põhjusena nimetab Madisson vanemate töötust ja muid perekondlikke olusid. Kolmandal kohal on kehv majanduslik olukord, mis on lastele väga raske küsimus. “Sinna juurde kuulub ka see, kui vanemad on haiged või depressioonis ega suuda oma lastele toeks olla,” selgitas Madisson.\nPõhjuste loetelus neljas on laste enda tervis ja erivajadused, mille tõttu nad ei suuda täita neile esitatavaid nõudmisi ning eakaaslastega sammu pidada. Viies põhjus, miks lapsed ei soovi enam elada, on koolivägivald.\nEluliini juhataja Ülle Suure sõnul peitub suur oht noortele asjaolus, et tänu vähestele elukogemustele ei oska nad näha alternatiivi enesetapule. Suure sõnul aitaks enesetappe ära hoida näiteks juba lastele konfliktsituatsioonidega toimetuleku õpetamine, käitumisoskuste kujundamine.\nMadisson tõdes, et lapsed saavad psühhiaatrilist abi üsna vähe, sest arvatakse, et neil depressiooni ei esine või on vanematel piinlik sellise murega psühhiaatri juurde minna. Depressioon on laste puhul maskeeruv, selgitas Madisson. See ei avaldu nagu täiskasvanud inimesel, kes on kurb, nutab ning räägib paljusõnaliselt.\nDepressiivne laps võib psühhiaatri sõnul hakata käituma hoopis nii, nagu ta oleks oma east tunduvalt noorem. Laps võib isegi unustada asju, mida ta varem hästi oskas. “Võib ette tulla öist voodimärgamist, pükste määrimist, unehäireid ja hirme,” loetles Madisson. Lapsi võivad vallata ärevus- ja paanikahood ning nendega võib kaasneda pea- või kõhuvalu.\nDepressioonist tulenevad lastel ja noortel ka söömishäired. Järgmine samm on juba anoreksia (haiguslik näljutamine) või buliimia (pidurdamatud söömahood). Nende haiguste tagajärjel võivad tekkida organismis pöördumatud muutused. Samuti on depressioonis lapsel suurem oht langeda sõltuvusse meelemürkidest.\nMe kommenteeris: 2012-04-30 00:29:31\nNjaa isegi selles vanuses(11-16) depressioonis olnud ja ka enesetapumõtetega. Ma muutusin lihtsalt hästi vaikseks ja kinniseks. Koolis kaotasin kõik sõbrad. Vanematega rääkides ärritusin väga kergesti. Kui see algas, ei saanud ma aru, mis toimub ja mõtlesin, et see kõik on normaalne. Mõtlesin, et olengi nii vaikseks sündinud ja ma olen nõrk, et selle pärast iga öö nutan. Ma ei julgenud kellelegi sellest rääkida. Seetõttu kannatasin aastaid selle all. Nende aastate jooksul ma ei mäleta ühtegi päeva, kus ma oleks end õnnelikuna tundnud. Lõpuks ma isegi unustasin, mida tähendab õnnelik olla. Ma tegelikult kartsin elada. Ma mitte ainult ei mõelnud iga öö enesetapust, vaid see oli mu ainus unistus. Ma olin nõus andma kõik ,mis mul on, isegi nõus varastama vanemate tagant,kui oleks vaid olnud üks inimene, kes oleks mul aidanud otsa peale teha. Lõpuks ma lihtsalt ütlesin, et nii enam edasi minna ei saa. Ma pean midagi tegema ja mul pole midagi karta, sest see olukord ei saa enam hullemaks minna. Mul pole midagi, seega pole mul midagi kaotada. Ma keelasin endal nutta. Ja olin vägisi õnnelik. Läksin trenni, kuigi kartsin sinna minna. Trennis juhtus aga midagi ootamatut-ma tundsin, et olen õnnelik. Esimest korda pärast mitmeid aastaid. See oli imeline tunne. 16 aastaselt hakkas kõik ülesmäge minema. Kuigi ma pidin iga päev pingutama, et näida normaalse inimese moodi välja. Kuid väga kaua enam pingutada ei jaksa, nüüda pärast kahte aastat hakkab see jälle tagasi tulema, aga nüüd ma tean , mis mul on ja ma oskan abi otsida. Ka mina tahaks, et koolis õpetatakse ja räägitakse kuidas depressiooniga ja muude asjadega toime tulle, sest ma ei taha, et keegi veel tunneb sellist meeletut valu nagu mina tundsin ja tunnen.\nHany kommenteeris: 2012-10-27 21:51:07\nFruchtzwerg: Thanks, be sure to visit the store when its up. Thedramadiaries: I will inform here when the store is open. I got it from Amazon but the seellr was RitzCamera and price was about $450. I got it from the U.S. and asked my old boss in California to send it to me. They don\_'t deliver abroad from Amazon U.S


Oled siin:Home»UUDIS»VÄLISMAA»Soome kiiruskaamerate lemmikud: BMW, Audi ja Mercedes-Benz. Ja Eestis?\nautor accelerista 30. märts 2018 Kommentaare pole\nSoome liiklusjärelevalve lappas kiiruskaamerate statistikat, sedapuhku kiiruseületamiste kohta eri automarkide lõikes. Arvesse võeti 30 enamlevinud automarki. Kõige enam eksivad piirkiiruse vastu Saksa noobelmarkide omanikud, seevastu Jaapani autosid juhivad seaduskuulekad kodanikud.\nKILOMETRAAŽ MÄÄRAB PALJUTKI\nJAAPNLASED ON OIVIKUD\nKõige korralikumad liiklejad istuvad Jaapani autode roolis – Suzuki, Toyota, Mitsubishi ja Nissan on, olenemata oma populaarsusest kasutajate seas trahvide määralt 1000 auto kohta päris tagasihoidlikud tegijad.\nAbsoluutselt üle kõige korralikumad on Lada juhid, kellest kiirust ületab 41 juhti tuhandest, kuid juhul kui arvestada Ladade väikest aastast läbisõitu, 3700 km keskmiselt, satuvad nad siiski tabeli keskpaika.\nKa selles arvestuses on kõige kuulekamad Jaapani autode juhid. Ei jää arvata muud kui et on tegemist vastutustundlike inimestega, kes naljalt ei riski. Teisalt, Jaapani autosid on Soome teedel kõige rohkem, mis toobki statistilise näitaja alla.\nJaapani autod on Soomes popid ja ka seal ollakse Toyota-usku: seda marki sõiduautosid ja tarbesõidukeid veereb teedel ligemale 420 000.\nNende omanikud said mullu kiiruse ületamise eest 60 000 korda trahvi. Sellega platseeruti vastavas edetabelis teisele kohale.\nEsimene oli Volkswagen (73 500 trahvi) ja kolmandal kohal Volvo (55 600). Haruldasematest markidest tekitasid kiiruskaamerates huvi Lamborghini ja Rolls-Royce, kumbki vaid ühe korra.\nKiiruskaamerad tegid Soomes mullu enam kui pool miljonit sähvatust ja ka see näitaja liigub tõusuteel. Näiteks jaanuaris ja veebruaris tehti 26 protsenti rohkem trahve kui aasta tagasi, peamiseks põhjuseks on siiski kaamerate lisandumine.\nEESTIS VASTAVAT STATISTIKAT EI TEHTA\nMaanteeamet oma kiiruskaamerate kohta margipõhist statistikat ei tee ning suunab edasi PPA poole. Selgub, et ka politseil puudub ülevaade, milliste automarkide roolis on juhid kõige raskema jalaga.\nPPA kommunikatsioonibüroo vanepressiesindaja Seiko Kuik tõdeb, et nii täpseid andmeid on raske saada: “Meil nii detailset statistikat ei ole anda, ajakulu on lihtsalt niivõrd suur ja see eeldab palju käsitööd. Aga TOP 5 kiiruse ületamisel tabatud marki on Audi, BMW, Mercedes, Toyota ja Volkswagen. Ja see ei ole pingerida.”\nNagu näha, troonivad Eestiski tipus “sakslased” ja siis üks Jaapani mark, mida on Eestis lihtsalt niivõrd palju tänavatel, et oleks imelik kui see statistikas ei kajastuks. Üldiselt aga võib öelda, et Eesti ja Soome kiiruskaamerasse sõitjad armastavad samu automarke. Neid sakslasi.\nAllikas: YLE, PPA. Tõlkis: Lena Murd. Kaanepilt: Ylle Rajasaar\nEelmine artikkelKogu Baltikumis peatati teadmata ajaks Volkswageni CNG autode müük\nJärgmine artikkel Sõidukitega jääle minek on järvedel keelatud. Jalgsi minnes kaalu riske


Börsiülevaade: turg ootab intressikärpest kuumemaid uudiseid - Äripäev\nBörsiülevaade: turg ootab intressikärpest kuumemaid uudiseid\n16. mai 2001, 09:53\nUSA Keskpanga 0,5%ne intressikärbe ei ole suutnud välisturge mõjutada ei siin ega sealpool suurt lompi.\nStabiilseid aktsiahindu suudavad maaklerid põhjendada peamisele vaid sellega, et investorid olid USA Keskpanga intressikärpe juba aktsiahindadesse arvestanud.\nNii jätkab turg liikumist, oodates uusi ettevõtete kvartalitulemusi ja suurriikide majandusnäitajaid, millest viimaste hulgas võib välja tuua täna avaldatava USA eelmise kuu tarbijahinnaindeksi.\nEilne kauplemispäev Tallinna börsil oli enam vähem Euroopa börside koopia, kus aktsiahindadel kindel liikumissuund puudus ja börsi päevakäive jäi võrreldes eelnevate päevadega tagasihoidlikuks. Meie börsil oli see tingitud suurema ostujõu puudumisest, suurematel turgudel veeti aga päeva õhtusse USA Keskpanga istungi ootamise tähe all.\nKorralik päev oli eile kinnisvara arendusega tegeleva Pro Kapitali <GR#EE.PRO> aktsial, mis kosus päevaga 4%, sulgudes 51,50 kroonil.\nÜllatustlikult tõusis päevaga aktsia likviidsus, mille tulemusena kuivas aktsia ostu- ja müügihinna vaheline hinnakäär päevasiseselt kõigest 10 sendini. Päeva lõpuks kerkinud aktsia ostuäär (51,70 krooni) tähistas aga parimat hinda, mida aktsia eest kunagi on pakutud.\nHinnanoteeringute kokkutõmbumist on viimasel ajal märgata ka teiste vähem likviidsete aktsiate puhul. Positiivse üllatusena ka lisanimekirjas, kus Kalevi <GR#EE.KALEV>, Baltika <GR#EE.BAL> ja Farmaatsiatehase <GR#EE.FARMA> aktsia hinnakäärid on tõmbunud vaid poole krooniseks.\nKüllap Tallinna börsi poolt alandatud aktsiate miinimumkogused ja väiksemad hinnasammud hakkavad lõpuks andma ka tulemusi.


Roheline jumalanna Hummus Sandwich\nMis tüdruk teha, kui ta töötab vabakutseliste projektidega kogu nädalavahetuse jooksul ja tal on külmkapis suur rohukommuse kauss? Hummu võileib, see ongi! Ma ei ole üldiselt võileibadel suur. Tundub, et enamikul taimetoitlitest võileibadest on rohkem leiba kui midagi muud. Kuigi see tervislik, rõõmsameelne, värske hummus-võileib saab teie elanikest võileib-skeptiliseks heakskiidu heaks kiitma.\nAlustame mõne kergelt röstitud, vastupidava terava leivaga. Mõlemad pooled levitage rohke jumalanna hummuselt (või oma lemmikpoodist ostetud sorti). Top koos krõbedate kurkide, värskete roheliste salatite ja hapukastetega. Asetage teine leib peal. Lõuna on serveeritud.\nMa ei suutnud vastupanu halvendava osa võrrandit keerulisemaks muuta. (Olen kindel, et minu marineeritud marjad, nagu ma eriti oma võileibade kohta, st et ma olen üldiselt päris kindel). Enamik marineeritud marju on liiga soolane. Ma arvan, et nad üritavad koristada kogu maitset kaotatud, kui need maritsiinid istuda riiulil, oodates meilt, et nad võtaksid oma maitsestatud kodus ära, et seda unustada ka külmkapi varjualustes piirkondades.\nSee kurb peitsiküllus on hõlpsasti lahendatav koduse kiirkapsa abil. Mees, nad on head! Saate kiiresti süüa igasuguseid köögivilju. Mõelge redisile, kapsale, apteegitillile, šalottidele, peet, sibulale ja porganditele. Mida õhem on köögiviljad, seda kiiremini nad soolvee imavad.\nNeed sibula ja porgandi kiirkapslid on valmis alla kolmekümne minuti. Nad lähevad suurepäraselt võileibadele, takoosidele, salatitele, röstidele – põhiliselt kõigele, mis võiksid saada kasu soolast, krõbeest, vinegarist.\nKokkuvõttes, ma arvan, et see võileib on suurepärane koos kaupluse ostetud hummu ja marinaadid, kui teil on näputäis. Kui soovite mõnusat ja lihtsat omatehtud hummu ja sipelgate projektidega tegeleda, siis võidakse teid ennustada ühe eepilise võileiva ja varustusega palju rohkem.\nNagu alati, andke mulle teada, kuidas see retsept teie jaoks välja näeb, kui proovite seda teha. Mulle meeldib lugeda ja vastata oma kommentaaridele minu postituste kohta ja mulle meeldib näha oma retsepte oma tabelis Instagram! Ärge unustage neid #cookieandkate räsitsema, et saaksin neid leida.\nBenrineri jaapani Mandolli riivija\nSee tervislik hummus-sandwichi retsept sisaldab kristallkurge, tangy kiirkrohvitud punaseid sibulaid ja porgandeid, salati ja herbed hummus! Ma olen osaline hommikusse hummu ja sorteerimiskombinatsiooni allpool, kuid võite vabalt asendada oma lemmikpood, kes ostsid hummu ja marinaadid kiireks ja lihtsaks lõunasöögiks.\n2 Iga võileib\n3 Kiirkreemitud punased sibulad ja porgandid *\n2 viilu tervet teravilja leiba, kergelt röstitud\n¼ tassi omatehtud roheline jumalanna hummus või pood-ostetud hummus\nUmbes 1-tollise lõigu kurk, viilutatud õhuke\n1 kuni 2 lehtsalat, mõõtu lõigatud\nMarinaadid, maitse järgi (lõigake suuremaid kauplusi, kui olete ostnud marinaadid õhukesteks ribadeks)\nKiirkreemitud punased sibulad ja porgandid *\n5 kuni 7 keskmist või suurt porgandit (¾ kuni 1 kilo porgandit)\n1 väike või keskmine punane sibul (umbes 1,5 naela)\n1 tassi lihtsat valget äädikat või valget veini äädikat või õunasiidri äädikat\n¼ tassi mesi või vahtrasiirupi või valikulist suhkrut\n½ tl punast pipart helvesid, vabatahtlik\nKiirkreemitud köögiviljade valmistamiseks Esmalt koorige porgandid ja kasutage porgandi tükeldamiseks paeladena žulienne koorijat või tavalist köögivilja koorijat. Kasutage mandoliini või teravaid koka nuga, et hoolikalt lõigata sibul väga õhukeseks. Pange porgandid ühe pint-tüüpi masonikukarbikesse ja sibulad teisele (kui segate neid, siis lähete värvidesse).\nKeskmise suurusega kastrulis ühendage äädikas, vesi, magusaine, sool ja valikulised punase pipra helbed (vürtsikate marineeritud marineeritud marjade puhul). Lase segu õrnalt keeda, seejärel valage pooli segu igasse masinasse. Lusikaga vajutage vedelikule sibulaid ja porgandeid õrnalt, seejärel laske marinaalis jahtuda toatemperatuurini. Eeldades, et viilud on sibulad ja porgandid väga õhukesed, peaksid nad olema valmis sööma vähemalt 30 minutit.\nTeie võileibu kokkupanemiseks levitada igale viilu röstitud leiba. Üles üks viil kurgikihiga, millele järgneb salat ja mõned marineeritud marjad. Asetage teine leiba hummus-pealispinnast peenestatud marjadest. Naudi!\nKiirkreemitud köögiviljad, mis on kohandatud minu kiirkreemitud redis retseptiga.\nMAKE VEGAN: Asendab vahu siirupit või Agave nektarit või granuleeritud veganist suhkrut meele jaoks.\n* Pikendusvalikud: Julgelt siin köögiviljade mängimiseks. Te peate suutma asendada porgandi ja sibulaga peaaegu võrdsed kogused õhukesi viilutatud köögivilju (redis, kapsas, apteegitill, šalott, peet …). Kui soovite ainult ühte sorti marinaadikoguseid, kahekordistada puderite või sibulate koguseid suurele partiile või vähendage pooleks väiksema partii äädikat ja allesjäänud koostisosi.\n* Pickle ladustamise märkmed: Saate kohe serveerida hakklihatooteid või hoida ja külmutada hiljem tarbimiseks. Harilikud marjad hoiavad külmkapis juba mitu nädalat, kuigi nad on kõige värskemas ja kergemas olekus umbes 1 nädala jooksul pärast söömist.


Õhksoojuspump • Kodu Kauniks\nPostitas Abivajaja » Teisipäev Mär 14, 2006 13:46\nPalun jagage kogemusi või arvamusi, mida arvata õhksoojuspumpadest (konkreetselt inverteriga õhk-õhk soojuspump) lisakütteallikana? Põhikütteks on õliküte, maja on avatud planeeringuga 175 m2. Õliküte on nii jube kalliks läinud, et kaalume õhk-õhk inverteriga soojuspumba soetamist. Müügimeeste väitel jäävad sellise pumba elektrikulud -5 kraadiga 500 krooni ja -15 kraadiga 750 krooni piiridesse. Kas seda uskuda? Millised on sellise pumba miinused? Müra näiteks? Olen tänulik igasuguse info eest.\nPostitas x » Teisipäev Mär 14, 2006 15:57\nMina laseks selle raha eest energiaauditi teha ja kohendaks siis vastavalt tulemusele soojustust ja ventilatsiooni, sest nt viimase 2 aastaga on nende hinnad lagenud kuni 30% ja selle arvel oleks kaotanud ca 5000 aastas ühe kasti kohta ning seega kui mul elektri peale läheb ca üle 10000 aastas, oleksin pidanud sisuliselt isegi peale maksma...\nAsjale tasuks mõelda kui oleks tegu ainult elektriküttega.\nJäägu muidugi igaühe enda otsustada, kas maksab oma raha ainult Eesti Energiale või kingib osa sellest summast mõnele välismaisele firmale.\nPostitas Imps » Kolmapäev Mär 15, 2006 01:45\nvaata sealt,ehk saad abi http://www.vennad.ee/asn/viewtopic.php?t=435\nPostitas kahtleja » Kolmapäev Mär 15, 2006 02:58\nVenemaal on hästi kombeks et müügimehed peedistavad foorumeid. Ma ei süvenenud pumpadesse, selline sekkumine on halvastivarjatud tootereklaam.\nPostitas Kalvis » Kolmapäev Mär 15, 2006 10:01\nLibekeelsed müügimehed on muidugi targu vait konkreetsetest faktidest. Siiski on 2 aasta jooksul toimunud just õhksoojuspumpade alal revolutsioonilised edasiarengud.\nMida jälgida. Vaata külmategurit. Kuid vaata seda -5 ja -15 juures. Külmategur näitab kui mitu kw/h saad kulutatud energia kohta. Kui tegur on 1 (ühe kulutatu kW/ kohta saad 1 kW/h) siis on odavam kütta maja otse elektriga kui soojuspumbaga. 2-3 aastat tagasi oli ventilatsiooni soojuspumpade külmategur -15 kraadi juures 1 ja -5 juures 2. Vaid südasuvel oli 4. kuid müügiarvutustes on keskmine saadud südasuve töösolemisega 3. Lihtne ju.\nMitmetel soojuspumpadel on müügisaalis külmateguri kõver välistemperatuurist. Vot seda vaatagi ja selle alusel otsusta. 1,5 allapoole ei tasu enam vaadata siis on kasulikum õliga kütta.\nTeine variant on õlipõleti asendada pelletipõletiga.\nPostitas suvitaja » Teisipäev Mär 21, 2006 02:38\npanime omale ja sõbrale maamajale sügisel inverteriga soojuspumbad, natuke erinevad. Et hoiaks plusskraade.\nMaja soojustused ka veidi erinevad, aga mingi pildi saime.\nMinu arust tasub pumpa üledimensioneerida ehk võtta 1,5..2 x võimsam. sest ta tegelikult sul puhub ju vaid õhku, max 32 kraadi ehk mida kõvemini ja rohkem puhub, seda kaugemale soe õhk ka reaalselt jõuab.\nMüra ruumis öösel on, aga sõltub inimesest, kas see on probleem või mitte. Selline sahin. 4..5m meetrit eemal ja vaheseinad ka ruumi veidi eraldamas - seegi summutab märgatavalt.\nAlla -10 hakkas väga külmaks jääma, aga meil tuulekindlusel veidi ka arenguruumi. Seetõttu seda täpselt ei kommenteeri. Päevas ahjutäis puid juurde andis hea tulemuse.\nMeie suurim probleem on aga seadme jäätumine. Esimene jäätus ära ja läks garantiisse. Öeldi, et aju viga. Võimalik. Teine ka juba natuke vilistab. Peame plaani, mis teha, et sulatus normaalseks saada, võibolla isegi pöördume müüja poole. Tundub, et olemasolevad sulatuskaablid pole meie kliima jaoks piisavad, samas tootja on nad sellised ette näinud.\nHetkel ütleks nii, et ainult selle peale ei läheks. Sellise abisoojendajana on ta väga hea (kui paar päeva ei saa kütta) ja selle juures seadme enda elektrikulu ülemõistuse pole, võiks olla küll suuremas reziimis kõige külmemal ajal kuni 1000 kw terves kuus ja muidu vähemgi. Sellisel ümbernulli ajal on väga mõnus.\nTeine probleem, et alla -15 tekib tal iseendaga palju probleeme. Nii on ka materjalides öeldud, et siis kasutegur võib langeda 1-ni. Meie saime küll soojahoidjana hakkama ja täisvõimusust ei pannud, aga päris jahedaks läks.\nPostitas ka teab » Teisipäev Mär 21, 2006 14:29\nmõned pumbad ei tööta alla miinus -15, seda mudugi poes ei öeldud, öeldi lihtsalt et kasutegur on madal. seega kui kange külm on, ära soojuspumba peale lootma jää. mudu jah väike mürin on koguaeg majas. aga suvel selle eest saab toad suht jahedad hoida.\nPostitas lisaks » Esmaspäev Mär 27, 2006 16:28\nka teab sai vist tahtmatult hakkama hea naljaga, et noh, on küll soojuspump, aga no vähemalt suvel on ta küll hea - et jahedust hoida!\nPostitas Külaline » Esmaspäev Veebr 05, 2018 13:10\nhttps://top1.ee/ohk-ohk-soojuspump-fuji ... mutus.html


Inno ja Irja kohvik: Kas Marina Kaljuranna ema ikka sündis Eestis?\nKas Marina Kaljuranna ema ikka sündis Eestis?\nMarina Kaljurand väidab, et tema ema Veera Rajevskaja sündis 1925. aastal Eestis. Samas geni portaalis on Veera kohta väga vähe infot ja tema vanemate kohta üldse mitte. Inimene oleks nagu maa alt välja ilmunud. Kas ta ikka sündis Eestis?\nMis tegelane oli Veera Rajevskaja?\nMarina isa Imants Uitsi kohta on genis palju rohkem infot, ta on ikka nagu päris inimene.\nkirjutas Inno at 00:13\nVeera sünd : Saaga EAA.5352.1.36:22?319,578,1714,789,0\n18. aprill 2016 22:08


Lehekülg:Eesti Mütoloogia IV Eisen.djvu/314 – Vikitekstid\nLehekülg:Eesti Mütoloogia IV Eisen.djvu/314\ntulihänna, ülepea kõiksuguseid vaimusid. On mingisugune haldjas aga inimesele saatnud haiguse või vea, lepitatakse teda sellega, et talle hõbevalget ohverdatakse, kas raha või mõni hõbeasi antakse või hõbevalget kaabitakse.\nHõbevalget on vaja igal inimesel, kõige enam naisterahval; lapski ei tohi millalgi ilma olla, — muidu hakkab kuri silm peale (Haljala).\nKui silmad maast ohatanud, tuleb ohatanud kohta kolm korda hõbeasjaga vajutada, seda hõbeasja 3 korda vastupäeva ümber pea keerutada ja ütelda: „Maaisandad, maaemandad, maa noored neitsikesed, andke mu tervis tagasi!“ (Ambla.) Niisama kaabitakse hõbevalget sinna, kust mingisugust haigust saadud; kohe selle järel kaob haigus (Pärnu).\nSarvloomadele pannakse kevadel kaela köidik, millele elavhõbedat sisse õmmeldud, — siis ei sünni loomadele kahju.\nSulahõbedat pannakse talli- ja lauda-ukse postidesse, — siis ei puutu nõidus ega haigus loomadesse (P.-Jaagupi).\nKullast kõneleb rahvasuu võrdlemisi vähe. Olen mõnelt üksikult arvamist kuulnud, nagu oleks muiste mõnest kohast Eestist kulda leitud, sest „kuidas oleksid muidu Kullamaa ja Kullamäe niisugused nimed saanud“; teised seletavad Kullamaa ja Kullamäe nime tekkimist sinna maha maetud kullaga. Nii näiteks peitnud Rootsi kuningas Kullamaal kord 30 koormat kulda maapõue (Rahaaugu jutud, 69); sellest nimi Kullamaa.\nMõne rahvasuust saadud teate najal võib oletada, nagu oleks muiste Eestis kulda rohkesti leidunud. Muidugi ei vasta see oletus tõsioludele. Vanad jutud kõnelevad Kungla suurest kullarikkusest. Mõned isikud on tahtnud Eestit Kunglaga identifitseerida, kuna teised seda ometi võimalikuks ei pea.\nKreutzwald laseb Kalevipojagi rohkesti kulda omandada. Suure sõja lahtipuhkemise puhul otsib vägimees oma varandusele samasuguse peidupaiga kui muud muistsed varanduse omanikud: „Viigem vara varju-urka põrmu põue peitu; — — — õitseb jälle õnneaega, võtame vara vangista, kullakoormad künka alta“ (XX, 52—64). Alevi- ja Sulevipojaga üheskoos kaevab Kalevipoeg haua, kuhu kullakoormad maha matab, neile salasõnu peale lugedes ja kulla kättesaamise tingimusi nimetades: ohverdatagu must kukk, must kass või must kutsikas ja mutt jaaniöösi. Kulla kättesaaja peab veel sugu-\nPärit leheküljelt "https://et.wikisource.org/w/index.php?title=Lehekülg:Eesti_Mütoloogia_IV_Eisen.djvu/314&oldid=37994"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 18:32, 11. detsember 2016.


Koroonasaare kroonika | maireforsel\nKoroonasaare kroonikaMaire Forsel25. märts\nMul ei ole olnud tuju kirjutada ega ole seda praegugi, aga mõtlesin, et ajad on sellised, et kahju oleks see dokumenteerimata jätta. Ma olen terve, sest ma otsustasin maksku mis maksab seda uut viirust mitte oma kopsudesse lasta. See tähendab seda, et panin end isolatsiooni juba enne, kui Eestis jama lahti läks. Alates sellest päevast, mil Eestis avastati esimene sissetoodud juhtum.\nMa jälgisin väga hoolega, mis maailmas toimus ja minu loogika ütles, et me ei saa sellest pandeemiast kuidagi pääseda. Ennekõike muidugi sellepärast, et inimesed liiguvad, õigemini liikusid, maailmas vabalt. Ainuke, mida oleksime saanud teha, oleks olnud ennetavalt piirid sulgeda ja kuulutada välja üleüldine karantiin kohe märtsi alguses – et lapsed ei olekski koolivaheajalt kooli läinud, vaid oleksid kohe jäänud koduõppele. Neid, kes seda soovitasid, oli juba siis, aga keegi ei kuulanud. Ja kui siis teatati, et Milanos võrkpallimängud ei toimu, sest seal on koroona ja seepeale mõned rõõmustasid, et nüüd saab nii kõrge liiga mängud Saaremaale tuua, siis ma tõega mõtlesin, et kui miski inimkonna ükskord jäädavalt tapab, siis on see inimeste lollus. Ma olin kohutavalt vihane ja kirjutasin sellest oma FB seinal. Kohalik leht noppis selle üles ja avaldas 29. veebruaril – päeval, mil polnud veel otsustatud, kas need mängud toimuvad või mitte. Ma ei hakka oma mõtteid ümber jutustama, seda saab lugeda siit: https://www.meiemaa.ee/index.php?content=artiklid&sub=2&artid=91029&term=kas%20ennetada\nVald ja mõned ametnikud valisid tagajärgedega tegelemise. Vaatamata sellele, et hoiatajaid oli peale minu veel teisigi, näiteks Marika Priske Sotsiaalministeeriumist. Ja teine kohalik leht avaldas gallupi, küsides saarlastelt, kas need mängud peaksid siin toimuma – 70% vastasid, et ei peaks. Ja ometi need toimusid. Edasine on juba ajalugu ja kõigi Eesti lehtede esikülgede teema. Kõigepealt jäi haigeks võrkpallivõistluste korraldaja, temaga samaaegselt neid võistlusi pildistanud Saarte Hääle fotograaf, siis mõlemad kohtunikud ja paljud neist, kes käisid mänge vaatamas. Kohe pärast seda oli NOM-festival (Naised Omas Mullis), kus osalesid enda teadmata mitmed neist, kes võrkpallimängudel viiruse saanud ja nii ta levis. Nüüd on ka vallavanem koroonas ja ilmselt veel nii mõnigi vallavalitsusest, sest tegemist siiski ülinakkava viirusega.\nOlen oma FB-seinal terve selle aja arvamust avaldanud ja nii mõnegagi vaielnud, nii et maa must. Ei viitsi kogu seda aegrida välja tuua, aga kokkuvõttes võib öelda, et need, kes alguses mind sõna otseses mõttes välja naersid ja ütlesid, et rahu, Maire, ära paanitse – need on nüüd täiesti vait jäänud. Sest neil ei olnud õigus ja nad oleksid võinud ka ise sama ettenägelikud olla, kui oleksid vaid viitsinud jälgida seda, mis maailmas toimub. Korraldajad õigustasid end, et Itaaliast olevat kinnitatud, et kõik mängijad on terved, kuigi koroonatesti ei tehtud neile isegi siis, kui nad siit koju tagasi sõitsid ja viis mängijat palavikku jäid. Ma ei saanud muidugi ka seepeale targutamata jätta ja kirjutasin veel ühe FB-postituse, mille ajakirjandus üles noppis: https://www.meiemaa.ee/index.php?content=artiklid&sub=2&artid=91250&term=\nÜks vastutaja on ka vabandanud ja see mõjus mulle nii, et mul hakkas temast nii kohutavalt kahju. Seda on peaaegu raske ette kujutada, mida tunnevad need inimesed, kes selles väikeses otsustajate ringis olid. Ei tahaks olla nende nahas. Kuigi nad kõik peaksid vabandama, aga nii mõnigi neist on veel paar päeva tagasigi minu suhtes kriitiline olnud, kui jagasin ühe Itaalias elava eestlase blogipostitust, kus fotod kirikutäiest kirstudest. Ma ei saa aru, kuidas saab nii kaua eitusfaasis olla. Praegu on 5 inimest juba hingamisaparaatide all kriitilises seisus ja ma ennustan, et enne kui see nädal läbi, sureb meil esimene koroonasse nakatunu. Ta ei sureks, kui neid kuradi mänge poleks siin toimunud. Ja see on fakt. Kohutav on näha, milleni võib viia see, kui oma peaga ei mõtle ja liigselt usaldad mingit ametit, kust sulle vastab täiesti ebapädev õeharidusega töötaja. Kusjuures täna siis ilmnes, et Terviseametil olid prognoosid olemas juba jaanuaris-veebruaris. Nemad olevat seda kõike juba siis mudeldanud, aga ei olevat tahtnud paanikat külvata. Tore amet meil tõesti – et pigem ootavad, kuni paljud haigestuvad, justkui siis oleks alles mõistlik sekkuda. See ongi see, mille eest ma hoiatasin – et kui ei enneta, siis tulevad tagajärjed. Ma ei mõista siiani, kuidas nad nii lollid said olla, et need mängud siia lubasid. Lihtsalt ei mõista.\nAga kuidas meil omal? Nagu juba alguses mainisin, siis panin end isolatsiooni juba veebruari lõpus. Mees pidi küll pärast koolivaheaega mõne päeva koolis käima, nii et kui ta koju tuli, siis käisin tal desinfitseerimisvahendiga järel. Kõik ukselingid lasin üle ja veekraanid. Kuni lõpuks enam ei jaksanud. Ja kuigi ühe tema õpilase ema sai võrkpalliplatsilt nakkuse, ta koolist seda õnneks kaasa ei toonud. Nüüd võib selles juba kindel olla, sest nii palju aega on möödas.\nJuba 28. veebruaril jätsin valla tänuüritusele minemata, sest inimesed ju reisivad ja seal oli liiga palju rahvast. Kõik märtsi üritused olen ära jätnud, ka need, kuhu oleksin saanud minna. Näiteks toimus Viimsis kahepäevane seminar arenduskeskuste nõukogu esimeestele – sain korraldajaga kokkuleppele, et osalen Skypes, nii et ilma ma millestki ei jäänud. Teisel päeval rääkisid Soraineni juristid sihtasutuste nõukogude vastutusest ja sellest ma ei tahtnud mitte mingil juhul ilma jääda. Õnneks oli Skype kvaliteet hea ja sain isegi küsimusi küsida, nii et mingit mõtet polnudki kohale minna. Arenduskeskuse nõukogu koosoleku tegime nüüd kirjalikult ja neli märtsis toimuma pidanud koosolekut on lihtsalt ära jäetud, sest vallas praegu mingit tavapärast tööd ega elu ei toimu ja ühele mandril toimuma pidanud koosolekule ma nagunii ei saanud minna, sest saar pandi kinni. Nõuka ajal sai Saaremaale lubadega, nüüd ei saa enam üldse mitte kuidagi. Ja ära siit ka kuidagi ei saa. Terve märtsi jooksul olen kodust väljas käinud vaid kolm korda – päev enne neid saatuslikke võrkpallimänge käisin perearsti vastuvõtul, sain vere ära anda ja kopsupilt tehti ka (mis oli korras) ja teised kaks korda on olnud käigud toidupoodi – kindad käes ja mask ees. Nii et siiani oleme pääsenud. Homme saab nädal viimasest poeskäigust ja loodame, et ühe nädala saame veel läbi nii, et ei pea poodi minema. Alguses oli veidi raske planeerida, aga teisel korral õnnestus meil juba targemalt osta, nii et saame pikemalt läbi.\nAprilli alguseks pean tegema valmis oma Olustvere õpilastele videoloengud – üks keraamikute grupp on seal veel sel aastal jäänud ja oleksin pidanud kahel sessil veel kohal käima. Nüüd siis pean oma loengud veebis maha, nii et vähemalt minu aine nad saavad õigel ajal arvestatud.\nEile õhtul käisime Sten-Olle Moldau kontserdil, üle veebi muidugi:\nKui päike paistab, siis käime jalutamas, tavaliselt Triigi sadamas:\nRaamatute lugemine hetkel eriti ei suju. Kuidagi selline olukord on nagu pärast Estonia katastroofi, et muudkui vahid uudiseid ja keskendumisvõime on null ja sinna need päevad kaovad.\nJa nii nüüd siis elamegi. Päev korraga.\nEdit. Sel hetkel, kui selle blogipostituse lõpetasin, anti teada, et Eestis suri esimene inimene koroonasse.


Anda üürile korter, 2 tuba, Pronksi tn 7, Kesklinn, Tallinn, Harjumaa - Kinnisvaraportaal KV.EE\nAnda üürile korter, 2 tuba - Pronksi tn 7, Raua, Kesklinn, Tallinn, Harjumaa\nLisainfo: ühistransport, tsentraalne vesi, sissepääs tänavalt, mööbel, parkett, seinakapp, toad eraldi, lift\nBRONEERITUD! Üürile anda 2-toaline korter Tallinna kesklinna südames, Pronksi 7 majas. Korter asub 7- korruselise maja 4. korrusel. Korteris on esik, panipaik, 2 eraldi asetsevat tuba, köök ja vannituba koos tualetiga. Esikus on peegelustega seinakapp, elutoas lahtikäiv diivan, magamistoas voodi. Magamistoast pääseb suurele klaasitud rõdule. Vannitoas on dušikabiin ja uus pesumasin. Kõik aknad avanevad Pronksi tänava suunas. Kommunaalkulud on talvel kesmiselt 160 eurot, suvel 80 eurot.\nVahetus läheduses Stockmanni kaubamaja, Reisisadam, Rimi Kaubanduskeskus, Tallinna Ülikool, Politsei park koos laste mänguväljakutega, Kadrioru park. Jalutuskäigu kaugusel Tallinna vanalinn, Estonian Business School, Tallinna Kaubamaja ja palju muud. Kõik ühistranspordipeatused asuvad ca 20 m kaugusel Narva maanteel.\nÜürihinnale lisanduvad igakuised kõrvalkulud. Lepingu sõlmimisel tuleb tasuda ettemaksuna esimese kuu üür. Tagatiseraha on ühe kuu üürisumma. Vahendustasu on 490 eurot + km. Korter on vaba alates 01.12.2019 ja ootab pikaajalisi ilma koduloomadeta üürnikke.\nLähim lasteaed ~ 120 m Tallinna Mürakaru Lasteaed\n~ 240 m Lasteaed Aviv\n~ 400 m Tallinna Kiisupere Lasteaed\n~ 630 m Tallinna Jaan Poska Lasteaed\n~ 670 m Tallinna Mardi Lasteaed\n~ 720 m Tallinna Mesimummu Lasteaed\n~ 950 m Kadrioru Lasteaed\nLähim kool ~ 120 m Tallinna 21. Kool\n~ 240 m Tallinna Juudi Kool\n~ 350 m "Edu Valem" Erakool\n~ 430 m Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasium\n~ 460 m Tallinna Ülikool\n~ 530 m Tallinna Soome Kool\n~ 680 m EBS Gümnaasium\n~ 680 m Estonian Business School\n~ 710 m Eesti Metodisti Kiriku Teoloogiline Seminar\nLähim peatus ~ 130 m Pronksi 114 19 1A 260 29 3 34A 35 38 44\n~ 290 m Gonsiori 106 150 151 151A 155E 210 285 J1\n~ 340 m F. R. Kreutzwaldi 1A 260 34A 38 5 8\n~ 360 m Paberi 2 4\n~ 370 m Hobujaama 260 60 63\n~ 380 m Kivisilla 20 20A 3 31 53 55 56\n490 € 10.5 €/m2 Eluaseme väikelaen\nTube 3 | 62 m²\nSaadan ebakorrektse kuulutuse: https://www.kv.ee/3042966 Kommentaar:


Justiitsministeerium on teinud ettepaneku koostada vägivalla vastu võitlemise arengukava, millele oodatakse Eesti elanike tagasisidet. Selleks, et arengukavale saada laialdasemat tagasisidet, korraldatakse kodanike foorum, kus avaldavad arvamust juhuvaliku alusel 30 Eesti inimest ja 2-3 eksperti, kes omalt poolt arutelusid kommenteerivad. Kodanike foorum on Eestis uudne kaasamismeetod, mida seni vähe kasutatud ja sellepärast soovime seda kogemust kindlasti laiemalt jagada.\nKuna kodanike foorumil panustavad sisu osas juhuvalikuga 30 inimest, siis vaatlejad sisulisel\narutelul ei osale, küll aga on võimalik teha ettepanekuid kohalviibivatele Justiitsministeeriumi\nametnikele. Foorumil osalemine on kõigile tasuta.\nKodanike foorum on osa paremate poliitikate projektist, täpsemalt www.ngo.ee/tof. Projekti\nfinantseeritakse tõukefondide haldussuutlikkuse tõstmiseks mõeldud Tarkade Otsuste Fondist ehk pikema nimega: "Prioriteetse suuna "Suurem haldusvõimekus" meetme "Riigi, kohalike omavalitsuste ja mittetulundusühingute strateegilise juhtimissuutlikkuse tõstmine" alt.


Video: Venemaa jalgpallifännide organiseeritud karm lööming lõppes veriselt - Jalgpall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nVideo: Venemaa jalgpallifännide organiseeritud karm lööming lõppes veriselt\n29. oktoober 2014, 19:30\nVenemaa jalgpallifännid kaklushoos.\nJalgpallifännide omavahelised löömingud pole kindlasti mingi eriline uudis, kuid viimati on Youtube’is laineid löömas Venemaalt pärit jalgpallifännide organiseeritud kaklus.\nTšeljabinkist pärit Moskva Spartaki ning Jekaterinburgist pärit Moskva Dinamo fännid lasid seekord ühel lumisel tänaval rusikad käiku. Asi oli organiseeritud nii, et mõlemad leerid panid välja 38 meest ja seejärel anti rusikatele ja jalgadele voli. Pärast verist kaklust aidati aga teineteist püsti ja tänati hea löömingu eest.\n«Me kakleme iga Spartaki ja Dinamo vahelise mängu eel. Me toetame oma meeskondi. Seekord ei olnud väga tõsine kaklus, kuid järgmine kord saab näha veel rohkem verd,» teatas kakluses osalenud Deniss Tsarejev znak.ru’le.\nSeekord lõppes kaklus Jekaterinburgist pärit fännide üleolekuga.