VASTAB RIINA ROOSE | teater. muusika. kino.\nVASTAB RIINA ROOSE\nKus te praegu töötate ja missuguseid ülesanded te ühes või teises kohas peate täitma?\nMa töötan praegu Tallinna Linnateatris ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis. Linnateatris on mul kuidagi suureline ametinimetus — muusikaalajuhataja. See kõlab nii, nagu oleksid mul seal ei tea mis suured alad juhatada.\nMulle endale tundub see natuke liialdatud, aga ütleme nii, et üldiselt peaks Linnateatris kõik muusikasse puutuv justkui minu käe või minu pilgu alt läbi käima. Aga see ei tähenda veel, et ma peaksin kõikidele tükkidele ise muusikalise kujunduse tegema.\nSee tähendab siiski eelkõige kujundust etendusele?\nEsmajoones küll. Mõned tegemised on seal veel mulle kuidagi ise kaela langenud või olen nad ise endale kaela võtnud. Näiteks see, et me käisime möödunud suvel Linnateatri ja lavakunstikooli ühendatud segakooriga laulupeol. Ega see koori tegemine nüüd otseselt minu tööülesannete hulka ei kuulu.\nLugeja saab nüüd vist aru nii, et töö ajal käib „grupp seltsimehi”, ilmselt mitte kõik teatri inimesed, regulaarselt koos ja õpib üpris keerulisi laule, et need siis laulukaare all uhkesti maha laulda. Kuidas sellega tegelikult on?\nNo ütleme, et see on siiski vabatahtlik…\n…ja ikkagi väljaspool töökohustusi. Kui palju on Linnateatris neid, kes selles laulukooris käivad?\nMöödunud aastal oli meid koos lavakunstikooli üliõpilastega ligi kuuskümmend, arvan, et teatrist oli vast üle kolmekümne inimese. Umbes nii see oli.\nKuuskümmend ei ole üldse väike number. Kas Eesti vabariigis ongi praegu veel suuremaid koore?\nMõni vast ikka veel on. Estonia Seltsi segakoor on ehk suuremgi ja nemad on ka stabiilselt tegutsev kollektiiv. Meil läheb töö lahti alles siis, kui laulupidu hakkab terendama. Kuigi aeg-ajalt on olnud ka muid vahejuhtumeid.\nVahejuhtumeid — see on tore sõna. (Naerab) Aga lavakunstikool? Mida tudengid teie käest saavad?\nSelle aine nimetus, mida mina õpetan, on vokaalansambel. Kui võetakse vastu uus kursus, on neil mingi ports tunde, mille sisuks on elementaarne muusikaline kirjaoskus. See ei tähenda, et nad noodilugemise selgeks saavad — see ei ole lihtsalt võimalik. Enamasti on seal rohkem neid tudengeid, kes muusikakoolis käinud ei ole. Püüan neid ette valmistada noodimaastikul orienteerumiseks. See on nagu eelkursus vokaalansamblile.\nKas teie tunnid ongi kõik ansamblile pühendatud? Kui palju sealt kultuuriloole läheb?\nEks ma ikka püüa seda ka… Lavakunstikoolis on väga tähtis ühistegevus. Näitleja eriala on selline, mis nõuab väga suurt kollektiivsust. Ansamblilaul arendab inimest muusikaliselt ja teritab ka muidu inimese kõrva ning õpetab just koostegemist. Muusika- ja kultuurilugu on selle juures muidugi väga tähtsad, eriti lavakoolis, kus peab nii paljudes asjades orienteeruma. Mulle tundub, et siin on oluline võimalikult palju muusikaliteratuuri läbi käia, ja on selge, et laulmise kaudu õpib muusikat palju paremini tundma, kui pelgalt sellest rääkides. Nii ma proovin kuidagi neid asju omavahel ühendada. Ma olen jätkuvalt seisukohal, et näitleja peaks olema haritlane.\nMa olen kuulnud, et te toote võimaluse korral üliõpilaste ette ka loovisiksusi, kellega kokkupuude on teie meelest nendele kasulik.\nJõudumööda jah. Selge on see, et tegemist on kooliga, kus üliõpilaste õppekava on erakordselt tihe. Nende päevad on väga pikad. See, et nad peavad väga palju koos ette valmistama — tegema etüüde, esitama katkendeid —, võtab alati rohkem aega kui individuaalne valmistumine. Aga hea tahtmise korral saab siiski midagi ära teha.\nNeed kohtumised huvitavate inimestega? Ma leian, et see on tõesti tähtis. Mul on endal olnud huvitavaid mälestusi kohtumistest mõne sellise inimesega, hea kõnelejaga, kellegagi, kes oskab hästi mõtestada oma eriala või rääkida huvitavalt mis tahes teemal. See ei pea olema teatriga seotud inimene, pigem ongi huvitav puutuda kokku teiste elualade esindajatega. Praegu tuleb mulle meelde näiteks Marju Lauristin. Temaga kohtumine oli üliõpilastele kindlasti huvitav ja silmi avav — see, kuidas võib olla nii vitaalselt ja energiliselt kõigega kursis ja seda nii hästi esitada ja panna inimesi endaga kaasa mõtlema. Väga rikastav oli muidugi kohtumine Marju Lepajõega Tartu Ülikooli auditooriumis. See õnn sai osaks\n27. lennu üliõpilastele.\nKord saite ka Jaan Krossiga kaubale?\nJah, see oli muidugi jupp aega tagasi… See oli üks tore kohtumine. Kross oli äsja välja tulnud raskest haigusest ega olnud veel rahva ette esinema läinud, aga meie kooli kutse peale ta tuli. Temaga kohtumine oli väga meeldejääv ja muljetavaldav. Ka tema ise jäi rahule, ütles, et lavakooli seltskond olla ikka grupp teraseid inimesi. See oli suur kompliment.\nKas teie kontakt nende üliõpilastega säilib ka väljaspool õppetööd? Võtab see veel mingeid muid vorme peale ansamblilaulu?\nVahel rohkem, vahel vähem. Olen püüdnud ärgitada neid ka mõnele kontserdile minema. Nende tööd ja tegemised kipuvad jääma Toompea maja piiridesse. Ja neile tundub kogu aeg, et see kõik on nii tähtis… Aga elu on näidanud, et kui sul kooli ajal ei teki kontserdil käimise harjumust, siis pärast ei tule see enam pähegi. Ka see käib õppimise juurde. Oleme püüdnud neid Anu Lambiga agiteerida minema midagi vaatama või kuulama, et nad mõistaksid, et see on ka väga oluline. Tõsi, vahel nõuab see ka natuke suuremat veenmist.\nKui inimesel üldse midagi meelde jääb, siis on see saadud emotsioon. Ja muusika peaks tekitama emotsioone isegi kiiremini kui mõni muu valdkond. Kas on veel midagi peale kontserdile agiteerimise?\nKursused on erinevad ja mõnega tekib väljaspool õppetööd rohkem kokkupuuteid, mõnega vähem. See on loomulik. On olnud ka seltskondi, kellega olen saanud suviti jalgrattamatkadel käia.\nTour de France’i te ei tee, aga mis on olnud nende jalgrattamatkade eesmärk?\nEnamasti on see olnud ikka tutvumine eesti kultuurilooga. Mulle tundub, et mida aeg edasi, seda vähem käiakse gümnaasiumi ajal mööda Eestit matkamas. Ükskõik, kuhu ma üliõpilastega Eestis ka pole läinud, on nad peaaegu kõigis neis kohtades esimest korda. Ja tavaliselt pakub see neile, kes selle vaeva ette võtavad, ikkagi rõõmu ja rahuldust ja suurt huvi ning reeglina on nad ka järgmine kord kohal. Ja on veel seltskond inimesi, kes on juba lavakooli lõpetanud ja teatris tööl, aga kellele see matkapisik on sisse jäänud. Just paar päeva tagasi arutasime vilistlastega, kuhu eeloleval suvel matkata. Suuremad matkahuvilised on olnud Christopher Rajaveer, Karl Laumets, Märt ja Priit Pius, Liis Lass ja Maiken Pius, rääkimata muidugi Anu Lambist.\nJalgratas, kott, seljakott? Kuidas teil öömaja asi on korraldatud?\nLennart Meri on öelnud, et Eesti on niisugune paik, kus peaks olema võimalik igast talust kummikuid laenata… Kunagi, kui ma neid matku alustasin, olid meil telgid kaasas. Nüüd ütlen ausalt, et telkidega me enam nii palju jännata ei taha, aga öömaja saamine on olnud alati võimalik. Vastutulelikke inimesi on palju ja ikka saab kokkuleppele. Nii et see Lennart Meri ütlus kehtib. Me katsume hästi lihtsalt läbi ajada.\nTähtis on, et katus peaks ja põrand ei lirtsuks?\nJust. Mingit luksust siin vaja ei ole.\nMis on nende matkade sihtpunktid? Mis kohti te külastate? Mida otsite?\nKonkreetsed kohad Eestis? Olen aru saanud, et alustada tuleb Hüpassaarest, sest seal on vähe käidud. Kindlasti on kusagil ka õpetajaid, kes käivad oma õpilastega ekskursioonidel, aga üldiselt…\n…üldiselt sõidetakse Londonisse?\nJust. Ja Pariisi või Prahasse, ja Munamäe tornis on käimata. Aga Hüpassaare ja see kant, seal on veel palju huvitavaid kohti, kas või Suure-Jaani ja Lõhavere linnamägi ja… Kuhu ka ei läheks, vaadata on palju. Kultuurikiht on Eestis palju paksem, kui me sageli arvame. Üldiselt on nii — kuidas see Goethe õieti ütleski —, et me näeme seda, mida me teame.\nParaku nii see on.\nPole vaja ka niisama ringi tuhiseda, mitte kilometraaž ei ole oluline. Vähem kilomeetreid, rohkem muljeid, nagu ütles Mart Saar. Meil ei ole mingit sportlikku eesmärki sõita võimalikult palju, vastupidi, me püüame hoopis võimalikult rahulikult ja süvenemisega neid kohti läbi käia. Ja kõik, kes matkale tulevad, on pidanud ka mingi konkreetse paigaga seotud teemad endale selgeks tegema. Ma mõtlen ikka, et ehk vähemasti jääb see meelde, kui ka kõik muu neil meelest ära läheb.\nJa see esitatakse kogu seltskonnale?\nJust. See tekitab rõõmsat elevust, see on hoopis teine tera.\nKuidas te Mart Saare juurde olete jõudnud? Koorijuhi käest on seda peaaegu et inetu küsida.\nSaare muusika juurde jõudsin ma ikkagi Otsa-kooli ja oma erialaõpetaja Silvia Melliku kaudu. Mellik on väga suur Mart Saare muusika austaja. Aga ega ma siis sellest kohe aru ei saanud…, inimene on siis veel nii noor ja pea on laiali ja nii palju on muid asju…\n…ja te ei olnud Hüpassaares veel käinud…\nKui meile Otsa-koolist organiseeriti sinna üks sõit, jäi sellest kustumatu mälestus. Me sõitsime sinna bussiga, aga viimased seitse kilomeetrit sinna ja tagasi tuli jala kõmpida; minul rumalal olid veel puukotad jalas! Bussijuht keeldus seda juppi sõitmast, kuna tee oli viletsake.\nSiis läks mööda tükk aega, Saare muusikani peab ise küpsema. Ei olnud nii, et tulin viieteistaastasena Otsa-kooli, kuulasin paar lugu ja olingi vaimustunud. Selleni jõudmine võttis ikka kaua aega. Aga kusagilt peavad need asjad alguse saama.\nMäletan veel, et kui 1982. aastal tähistati Saare 100. sünniaastapäeva, siis tegime õpetaja Melliku klassis seinalehe. Nii et olime asjaga kursis. Sealt jäi midagi sisse. Aga see päris „kohalejõudmine” tuli siiski tükk aega hiljem. Kui aga mingil ajal tekkis tõsine oht, et Hüpassaare muuseum pannakse kinni — et maja on kehvas seisus ja keegi seal ei käi ja pole mõtet seda pidada —, tekitas see protesti: no kuidas nii! See ei saagi ju olla koht, kus hordidena käiakse.\nNojaa, aga minu meelest just see ongi Hüpassaare suur väärtus, et seal ei ole mingit suurt masside läbimarssimist. Tookord oli veel teisigi, kes selle protestiga kaasa tulid, et muuseumi kinni ei pandaks. Lõpuks tegi Viljandi muuseum ära tohutu suure töö, väga korraliku ja maitseka remondi maja sees, maja lugu arvestades. Praegu võiksid sellel kohal olla paremad päevad käes.\nMul on ähmaselt meeles, et te organiseerisite isegi paari telefonikõnega Hüpassaares küll mitte otseselt Mart Saare festivali, aga Mart Saare päeva.\nSee sattus just aega, mil need olud olid kehvad ja õhus oli küsimus, mis selle muuseumiga üldse teha, kas panna kinni või… Tegime seda koostöös Eesti Filharmoonia Kammerkooriga, mille direktor oli tookord Anneli Unt. Tema tuli selle mõttega kaasa ja ütles, et kammerkoor peab mõnikord tegema midagi ka isamaa hüvanguks.\nKas nad olid Saare plaadi selleks ajaks juba teinud?\nJah. Nad olid teinud selle Mikk Üleoja juhatusel. Plaadid võeti Hüpassaarde kaasa ja neil oli seal suur menu.\nTähendab, et Hüpassaarde sõitis riiklik kollektiiv Eesti Filharmoonia Kammerkoor? Aga kuidas publik sinna sai? Mulle on jäänud mulje, et te helistasite paarile inimesele sealkandis ja nemad omakorda teatasid ümberkaudsetele sõpradele ja Tallinnast läks buss?\nMe tellisime Tallinnast kamba peale bussi ja korjasime sõiduraha kokku. Linnateatri inimesi oli ka päris palju kaasas. Võiks öelda, et nii lihtne see oligi… Aga kuna see oli suur buss, rahvast täis, ja Viljandist tuli ka veel mingi seltskond, siis nii oligi selle koha kohta päris korralik publik koos.\nTeil oli tookord vist isegi Fred Jüssi kaasas seal rääkimas?\nMe tegime pärast kontserti veel ühe rabas kõndimise. Jüssi juhtis siis tähelepanu sellele, millele vaja… Mul on meeles, et teiegi olite seal ja pidasite kõne. Mul on sellest isegi „fotosüüdistus”.\nMa küsin nüüd nii, nagu minu käest kord küsiti — kas teile meeldivad kalmistud?\nÕigem oleks vist ütelda, et mulle meeldib aeg-ajalt kalmistutel kõndida, sest kalmistu on ka üks kontsentreeritud kultuurilooline koht. Isegi sellised kalmistud, kus ei ole meile teada-tuntud tegelasi. Vahel võid sattuda ka mõnda kohta, kus sa üldse ei tea, kes võiksid olla sinna maetud, ja see ikkagi peegeldab midagi.\nSee on ehk meie teadmiste viga, mitte seal puhkavate inimeste oma. Neid kõiki on ju maailmal tarvis läinud.\nKindlasti on see paik, mis näitab maailma kohta nii mõndagi. Kas või näiteks see, mis seisus kalmistu on. Vahel on mõni väiksem surnuaed, mis pole mitte just otse maha jäetud, aga asub väga kõrvalises kohas, ja kui sa satud sinna vahetult pärast jaanipäeva või jõululaupäeva ja kogu kalmistu särab küünalde valguses ja tundub, et ei ole ühtegi hauda, kuhu pole küünalt pandud. Vaat see on üks huvitav fenomen.\nInimene kestab nii kaua, kui on neid, kes teda mäletavad. Mul on andmeid, et te leidsite ükskord isegi Oskar Kallase haua üles.\nJaa, teie andmed vastavad tõele. Oskar Kallas on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. See on hiigelsuur kalmistu Helsingis, kuhu on maetud kõik nende presidendid ja muud tähtsad tegelased. Meie sattusime sinna kord Linnateatri direktori Raivo Põldmaa ärgitusel. Olime Helsingis ühte tulevast mängukohta üle vaatamas. Tookord oli just äsja olnud mingi Oskar Kallase ümmargune tähtpäev ja me läksime rumalast peast täiesti huupi tema hauda otsima. Nii suurel kalmistul seda niisama üles leida oli ikka väga lapsik mõte. Meil õnnestus lõpuks kalmistu kontorist suure lunimise peale saada kalmistu plaan ja nii leidsimegi selle haua üles. Kallase haud asub kalmistu kontoripoolse küljega võrreldes hoopis teises otsas. Vihma hakkas sadama ja me olime kohale jõudes läbimärjad, aga oma mõtte olime elu viinud. See haud on Krohnide perekonna platsil, kuhu on maetud ka Aino Kallas.\nAga kuidas on lood Kristjan Jaak Petersoni hauaga Riias?\nPetersoni täpset hauakohta ei teatagi. See osa kalmistust, kuhu ta maeti, on juba maha jäetud ja pooleldi metsistunud. Aastal 2001, kui möödus kakssada aastat Kristjan Jaak Petersoni sünnist, pandi Eesti ja Läti saatkonna koostöös Riia Jakobi kalmistu värava juurde mälestuskivi kirjaga „Siin kalmistul puhkab luuletaja Kristjan Jaak Peterson”.\nAga mis lugu on Johann Ferdinand Wiedemanni kiviga?\nWiedemanni mälestuskivi asub hoopiski Türil. Kord lugesin leksikonist artiklit Wiedemannist. Artikli lõpus oli ära toodud ka koht, kus tema mälestus on jäädvustatud — Türil pidi olema Wiedemanni-nimeline tänav ja mälestuskivi. Esimese hooga mõtlesin, et — Türil? Huvitav? Aga sinna see jäi, lõpuni ma seda mõtet ei mõelnud. Türil oli tulemas kevadfestival, mida korraldab Iren Lill. Selle festivali sisuks on loodus ja klassikaline muusika. Iren on üritanud just klassikalise muusika kontserte oma kodulinna tuua, sest muidu kipub kõik liiga „ühte väravasse” minema… Ja ta kutsus kord mind tegema seal sellist ringkäiku, nagu tehti Tallinnas vanalinna päevade ajal mööda linnaväravate kunagisi asukohti. On teada, et Tallinnal oli kokku kaheksa väravat, iga ilmakaare suunas üks, aga kõik need ei ole säilinud. Tookord käisime öösel mööda neid väravaid ja laulsime regilaule ning ühtlasi räägiti ka nendest väravatest ja üleüldse vanalinna ajaloost. Selle väravamängu eestvedajad olid Mikk Sarv, Jaak Johanson ja Ott Sandrak. Need olid väga uhked käimised, harivad ja samas väga meeleolukad öised kõndimised, palju rahvast tuli kaasa. Iren arvas, et äkki võiks Türil ka midagi sellist korraldada, ja palus mind üheks eestvedajaks. Nii ma siis läksingi Türi linnaga tutvuma ja Wiedemanni kivi tuli meelde. Ma orienteerusin ühe kaardi järgi pargis, kus too kivi pidi olema, aga üles ei leidnud. See oli juba natuke võssa hakanud kasvama. „Teatud” telefonikõne peale „kaevati” kivi võsast välja. Sain teada, et Wiedemanni õde oli olnud abielus Türi pastoriga ja kui Wiedemann käis oma keeleretki tegemas, oli tal hea Türil peatuda. Ta sai pastoraadis priilt elada ja see koht oli keset Eestit, kust oli kõikjale Eestis peaaegu ühepikkune maa minna. Nii et see oli Wiedemannile strateegiliselt väga hea punkt. Kivi paigaldas sinna aga Türi lähistelt pärit Jaan Eilart.\nMa olen aru saanud, et teil on ka väga palju sõpru muuseumides. Mis laadi need teie suhted muuseumidega on? Milleks on inimesel üldse vaja muuseumi?\nKuidagi on vist nii kujunenud jah. Eks lihtsam oleks, kui neid üldse poleks. Pole muuseumi, pole probleemi…\nTänapäeva inimene käib ringi, nina nutitelefonis — mis asi see muuseum veel on!\nEks sõna „muuseum” algne tähendus peaks olema ju „muusade asupaik”.\nAga miks peaks inimene käima muuseumis?\nMuuseume on mitut sorti, võtame kas või selle Hüpassaare oma, Mart Saare kunagise elukoha. On selge, et kui oled korra seal käinud, vaadanud seda paari tuba, siis võid ju mõelda, et mis seal siis ikka nii väga on, mis ma sinna nüüd jälle lähen. Ja inimesest võib arugi saada — asjad on seal ju ikka samamoodi. Suur hulk inimesi ilmselt piirdubki sellega, et ah, ma olen seal juba kord käinud… Seal ei saagi rahvamassid korduvalt käia.\nKas Hüpassaarde mineja peaks tõesti piirduma nende paari toa vaatamisega?\nVastupidi — juba sinna minek on omaette elamus. Ja jalgrattamatka puhul on eriti hea see, et kusagil seal kandis rongi pealt maha tulles võtab juba Hüpassaarde sõit läbi metsa tükk aega. Sellega elad miljöösse sisse. Sa mitte ei sõida autoga treppi, vaid saad maastiku põhjal aru, mida see koht üldse endast kujutab, kui kaugel see on linnadest ja linnakärast. See on väga oluline asi. Nüüd on muidugi rabas lihtne käia — on laudtee. Saare eluajal niisugust luksust ei olnud, sa pidid väga hästi maastikku tundma. Ja seda Saar ja üldse kohalikud inimesed ka tundsid, muidu ei saanud ju ellugi jääda, uppusid esimesse laukasse ära.\nMa võin vahele öelda, et kui tähistati Mart Saare sajandat sünniaastapäeva, pidi mingi osa üritustest toimuma ka Hüpassaare majamuuseumis ja televisioonibuss vajus ühel teelõigul — ma ei oska öelda, mitu meetrit enne Hüpassaare talu — sügavasti, kuni rummuni nii sisse, et lähedal asunud sovhoosist või kolhoosist toodi väga võimas tehnika, et seda välja saada. Nii et mõni päev enne Saare sajandat sünniaastapäeva, mis on teatavasti 28. septembril, olid teed seal täiesti läbimatud. 21. sajandi inimesel ei saa nii ju tekkida mingit positiivset emotsiooni — kui asfaltteed ei ole, siis ta sinna ei lähe.\nHüpassaare ongi ikka kõik see kokku, mitte ainult too maja. Sinna minekuks ja seal olemiseks peab võtma aega ja rahulikult süüvima.\nMa saan aru, et me räägime paigavaimust?\nSee paigavaim ongi kõige olulisem! Aga kui jutt oli muuseumidest, siis tänapäeval ei kujutaks ettegi, et meil poleks Kumu või üldse muuseume. Meie elu oleks ju siis märksa vaesem. Võtkem kas või too hiljutine Michel Sittowi näitus. See, et meie kunstimuuseumi töötajad tegid nii head tööd ja said kätte teosed, mida ei ole New Yorgist, või kust veel, iial paigast nihutatud, oli ikka väga suurejooneline. Ja et need haruldused tulevad sulle koju kätte — ole vaid mees ja mine vaatama! Muuseumid on ju mäluasutused, kultuuri vundament!\nMeil on Eestis ka üks muuseum, mis tekkis ühe inimese varajase lahkumise tõttu.\nSelle inimese, Peeter Süda lahkumisest saab tänavu augustis sada aastat. Kui tema sõbrad ei oleks õigel ajal langetanud otsust kogu temast maha jäänud vara kokku koguda, kõik inventeerida, kõik alles hoida — ei oska arvatagi, mis siis kõik oleks võinud juhtuda.\nOn selge, et mineviku tundmine aitab ju tegelikult paremini orienteeruda ka tulevikus. Minevikust arusaamine loob hoopis teise pildi sellest, kuidas olla või kuidas edasi minna. Muuseumidel on selle arusaama tekitamisel suur tähtsus.\nAga kirjanike muuseume — ma isegi ei tea, kas omaaegse Eesti vabariigi ajal üldse oli meil niisuguseid asju. Vilde muuseum rajati vist ikkagi alles pärast Teist maailmasõda, 1940. aastate lõpul, ja Tammsaare muuseum tuli ilmselt veel hiljem.\nJa nüüd on Jõgeval Betti Alveri maja, seal raudteejaama juures, kus oli tema sünnikodu. Lutsu maja on Tartus…\nKas olete veendunud, et need on ikka väga vajalikud asjad?\nMa olen selles täiesti veendunud. Üks asi on see, mida sa seal parajasti näed, aga teine asi on, mis selle ekspositsiooni taga on. Kui võtta näiteks muusikamuuseum, siis selle kõige suurem väärtus on ikkagi arhiiv. See, et seal vahel tehakse ka näitusi, on väga tore, aga põhiline on siiski arhiiv.\nJa parimatel juhtudel on need natuke ka uurimiskeskused. Kas või näiteks Underi-Tuglase majamuuseum, kus on uurimiskeskus.\nVõi näiteks Tartus Eesti Kirjandusmuuseum, kus muuseumil on hoopis teisejärguline tähtsus, õigem oleks selle kohta öelda arhiiv.\nSiinkohal oleks viisakas meelde tuletada, kes sellele aluse pani. Nii et te ei käinud mitte ilmaasjata ühel Helsingi kalmistul…\nJust äsja käisin Tartus ja ka kirjandusmuuseumis ja kergitasin pisut kaant Panso arhiivilt. Leidsin sealt väga huvitavat lugemist. Oskar Kallase rajatud Eesti Rahva Muuseumi ühest osast, nõukogude ajal eraldatud Eesti Rahvaluule Arhiivist moodustatud Eesti Kirjandusmuuseum Tartus on tõesti koht, mille üle võime uhked olla.\nMe ütleme endastmõistetavalt, et „võime uhked olla”, aga tegelikult peaksime olema tänulikud neile üksikutele inimestele, kellele on tulnud pähe viljastav mõte asutada muuseum. Minu põlvkonda õpetati omal ajal nii, et üksikisiku roll ajaloos on null, et massid otsustavad, aga ma usun, et me oleme mõlemad aru saanud, et aegade jooksul hakkab suur asi idanema siiski kõigepealt ühe inimese kujutluses ja see annab lootust tulevikule.\nKui me rääkisime lavakunstikoolist, siis nende tudengitega olete ette võtnud üritusi, mis ulatuvad kooliruumidest väljapoole. Ma olen olnud paaril teie kontserdil, näiteks toomkirikus.\nViimasel ajal oleme teinud ka Rootsi-Mihkli kirikus.\nKüsiksin nüüd natuke irriteerivalt: miks te nad kirikusse laulma viite?\nOlen mõelnud, et kui me oleme õppinud sellist muusikat, mida sobib kirikus esitada, siis võiks seda ka teha. Hiljem ei pruugi need inimesed enam sattuda sellisesse olukorda, et saavad sakraalruumis ise laulda. See on üsna ebatõenäoline. Siin on jälle emotsioon ja kogemus, mida muud moodi ei saa ja mis võiks inimese vaimu toita. Võib-olla tuleb see neile hiljem meelde, kui nad sinna paika satuvad, et näe, ma olen siin ise laulda saanud.\nMis puutub veel toomkirikusse, siis sellega on meil olnud head suhted, eriti tänu kunstiajaloolasele Juhan Kilumetsale. Me oleme püüdnud teha kõikide kursustega ühe ekskursiooni kirikusse ja ronida ka üles torni — milline vaade sealt avaneb ümbrusele ja ka meie koolile! Tähtis on, et tudengitel poleks ainult nina maas ja klapid peas, et nad näeksid, mis meid siin ümbritseb. Toomkirik on ju nii võimas hoone ja selle üht osa peetakse Eesti vanimaks säilinud kiviehitiseks. Ja kui see asub sul siinsamas paremat kätt, siis oleks ikka narr küll, kui sellest midagi ei tea.\nKas tudengid käivad kirikus? Ma ei mõtle niisuguseid inimesi, kes käivad oma usuliste veendumuste tõttu regulaarselt teenistusel. Aga kas neil tuleb pähe minna kirikusse näiteks kontserti kuulama?\nEi oska öelda. Tahaksin loota, et neil tuleb see pähe. Aga ma arvan, et kui oled korra juba ise sakraalruumis laulnud, siis ehk satud sinna veel. Kui toomkirikus tehti uurimust altarimaalist ja seal olid suured tellingud püsti pandud, siis oli ka meil tol ajal õppinud seltskonnaga hea võimalus sinna ronima minna. Tellingud olid nii turvalised — see ei olnud nii, et vaata ise, kuidas saad. Ekspertide juhtimisel sinna üles lae alla ronida ja vaadata lähedalt sajanditevanust ehitist oli küll harukordne võimalus.\nSee ei puutu praegu küll asjasse, aga mul on kahjuks olnud juhus saada küsimusele, millises Tallinna kirikus töötas keegi Konstantin Türnpu nimeline dirigent, vastuseks Suleviste(!), mis näitab, et keskmisel kõrgharidusega inimesel ei pruugi olla ettekujutustki, millised kirikud kuskil on, kui tal ei ole mingit konkreetset sihti.\nMa tean, et Anu Lamp käis tudengitega Nigulistes, praegu on seal näitus „Neitsi Maarja. Naine, ema, kuninganna”. Jõudumööda oleme püüdnud ka kõik naaberkirikud läbi käia. Aga kui palju see kedagi inspireerib või mida ta pärast ise teeb, ei tea. Loodame, et küll kellelegi ikka midagi külge jääb.\nTeid nimetati mullu aasta kodanikuks. Mille eest?\nVaat seda peab küsima nende käest, kes nimetasid. Ja ega ma ei teagi, kes seda määrab. Selle tunnustuse annab üle Kultuuriministeerium. Ma uurisin välja vaid selle, miks see just tol päeval üle anti. Ja see oli tõesti huvitav. 26. novembril 1918. aastal anti välja Maanõukogu määrus „Eesti Demokraatilise Wabariigi” kodakondsuse kohta. Sealt see nimetus „kodaniku päev” tulebki.\nSiis on asjal ajalooline põhi.\nJust. Aasta kodaniku tiitli mõtles välja Paul-Eerik Rummo. Seda nimetust on omistatud alates 2003. aastast; meie esimene aasta kodanik oli Lennart Meri. See teeb selle väga auväärseks, eriti arvestades Paul-Eerik Rummo enda kodanikujulgust, kas või näiteks tema otsust neljakümne kirjale sügaval sovetiajal alla kirjutada.\nKas teie huvi laulupeo ajaloo vastu on tekkinud teie koorijuhierialast või on see mingite väliste tõugete tulemus?\nHuvi laulupeo ajaloo vastu on olnud üks osa mu üldisest huvist ajaloo vastu, ma ei tea täpselt, millal see on tekkinud. Laulupeo ajalukku ma süvenesin veidi rohkem seoses 2014. aasta peoga, nii palju, kui ajad ja olud võimaldasid, aga huvi selle vastu oli juba enne. 2014. aasta laulupeo nimi oli „Aja puudutus, puudutuse aeg” ja selle kunstiline juht Hirvo Surva kutsus mind tookord endale appi ajaloos kaevama. Ma põrkasin mitu korda kokku probleemiga, et hakkad midagi vaatama ja selgub, et ühes noodis on nii, teises naa. Siis vaatad veel midagi, loed millegi kohta midagi — siin on ühtemoodi, seal teistmoodi. Hakkad kelleltki selle kohta küsima — keegi ei oska vastata. Minu teada olite ikkagi teie see, kes pistis Hirvole pihku esimese laulupeo noodi.\nSee au mul oli.\nJa kui siis kerkis päevakorda küsimus, mitu laulu lauldi esimesel laulupeol 1869. aastal eesti keeles, ja selgus, et kõik lauldigi eesti keeles, siis ükskõik kellelt ma küsisin, mitte keegi ei teadnud, kõik arvasid, et enamasti lauldi saksa keeles.\nMäletatavasti teatas möödunud aasta suvel üks Postimehe — Jannseni asutatud Postimehe(!) — ajakirjanik pikas intervjuus Ivo Linnaga kõlavalt, et lauldi saksa keeles. Nii et vähe oleme me rääkinud sellest, mis keeles esimesel laulupeol lauldi. Kui juba meie omad ajakirjanikud seda ei tea, mis siis veel teistest arvata.\nJa et tal ka piinlik ei olnud seda välja lajatada. Jätnud trükkimata, kui ei tea.\nIlmselt kõik, mis lindile jäi, ka maha kirjutati. Seal räägiti asjad lõpuks ikkagi selgeks, aga see näitab üldist suhtumist või suhtumatust.\nNii, 2014. aastal oli esimene laulupidu, millega te olite väga seotud. Kas ka repertuaari osas?\nJah, just laulupeo esimese päeva kavaga. Teise päeva repertuaariga mitte — selle valivad peo kooriliigijuhid.\nToo esimene päev oli pühendatud ajaloole?\nJah. Meil oli põhimõte võtta igalt laulupeolt — selleks ajaks oli neid toimunud kakskümmend viis — kavasse üks lugu.\nAga ühe peo te vist jätsite vahele?\nJah, ühe me jätsime vahele, aga see-eest oli jälle juubelilaulupeolt kaks lugu kavas. Too vahele jäetud pidu, 1950. aasta oma, märgiti ära vaikuseminutiga. Mis hirmus aeg see oli! Sealt midagi laulmiseks valida tundus kohatu.\nAga see laulupidu, mis eelmisel suvel peeti?\nSellel osalesime ligi kuuekümneliikmelise Linnateatri ja lavakunstikooli ühendatud kooriga. Siiski küll mitte valikkooride kavas — nii kõrgele me ei küündinud. Repertuaar oli sedavõrd pingeline ja arvestades nende inimeste meeletut töökoormust me lihtsalt ei jaksanud.\nNüüd te räägite sellest juubelilaulupeost, mis oli Tallinnas, aga enne seda oli Tartu pidu.\nTartu peol, kust juubelilaulupidu pihta hakkas, olin ma koos Anu Lambi ja Vanemuise näitleja-lavastaja Karl Laumetsaga toimkonnas, lavastusmeeskonnas. Meie ülesandeks oli vahetekstide koostamine ja ka repertuaarivalikus osalemine.\nTe ütlete teatri sõnaga „lavastusmeeskond”… Kui lavale tuuakse Shakespeare, siis seal on lavastusmeeskond, aga Shakespeare jääb ikkagi kõige aluseks. Teil tuli see alus ise tekitada.\nSeda küll. Tartu peo kunstiline juht oli Triin Koch, kes tuli algideega lagedale ja kutsus meid kaasa mõtlema; me olime üks osa meeskonnast. Aga meie õlul oli ühtlasi ka selle valik, mis võiks kavas olla, mingid printsiibid, millest lähtuda. Sest kui on ikkagi olnud sada viiskümmend aastat laulupidusid, siis mida võtta ja mida jätta?\nValik on vastutus.\nSee oli väga suur vastutus. Tartus oli kuus eraldi üritust. Avakontsert oli Maarja kirikus. Teatavasti oli Tartu Maarja kirik see, kus toimus sada viiskümmend aastat tagasi esimese üldlaulupeo proov. Algul oli ka arvamusi, et kuidas sellises lagunenud majas…, et seal pole põrandatki õieti all, aga lõpuks saadi see nii korda, et seal võis kontserti teha. See oli sümboolne akt ja ainuõige otsus oli korraldada avakontsert just seal. Kontsert läks korda ja seda suvatses ka Eesti Televisioon üle kanda.\nSiis oli kolm ajastukontserti. Need olid jaotatud viiekümne aasta kaupa ja toimusid Tartu erinevates paikades. Kontserdipaigad olid valitud ka teatud kindla mõttega, valiku otsustas Triin Koch, kes on ju tartlane ja tunneb Tartut hästi. Nende kontsertide vahele mahtus veel pidulik jumalateenistus toomkiriku varemete vahel. Minu arvates oli see kogu ürituse kõige võimsam sündmus. See oli niivõrd meeliülendav — teenistusel osales üksteist õpetajat ja rahvast oli palju. Praost Toominga arvates, kes oli teenistuse pealäbiviija, on tõenäoline, et viimati peetigi seal jumalateenistust sada viiskümmend aastat tagasi, esimese laulupeo ajal. Ei ole teada, et seal oleks kunagi hiljem jumalateenistust peetud.\nJa oli ka veel suur kontsert Tartu lauluväljakul.\nVõib-olla kaevab keegi varsti välja mõne hõbemündi või mõne pooliku pilli… Tulevik tuleb meie juurde, jalad ees.\nMul on andmeid, et te olete teinud teatris täiesti omal algatusel ka tervet õhtut täitvaid muusikaga seotud üritusi —„Eesti teatrilaulud”, „Eesti filmilaulud”, „Õnnelik õhtu”, „Siuru”, „Evald Vain 100”. Ma olen ehk mõne ära unustanud?\nKui alustada „Teatrilauludest”, siis vahel tuleb idee ei tea, kust. Ma sõitsin trammis ja äkki tuli ilma eelneva mõtlemiseta pähe üks lugu, mille ma teadsin olevat pärit ühest teatritükist. Mõtlesin, et huvitav, kui paljud inimesed üldse teavad, et see laulukene on teatritükist pärit. Ma küsitlesin inimesi ja enamasti ei teatud. Ega ei peagi teadma. Nii hakkas mul arenema mõte, et neid lugusid on ju veel ja et arvestades seda, kui palju musikaalseid ja hea lauluoskusega näitlejaid meil on, võiks sellest ühe kava teha. Oli veel üks asi, mis seda tagant tõukas. Meil oli teatris olnud üks selline lavastus, mis ei tulnud välja. Oli juba välja tulemise serval, aga siis selgus, et see siiski ei küüni vajaliku tasemeni. Seda rohkem oli vaja midagi, mis äpardunud lavastust kompenseeriks. Ja leiti, et tuleb teha võimalikult väikeste kulutustega. Meil mingisugust lavakujundust ei olnud, peale pillide, mis olid ka suuremas osas juba olemas. Kõik läks minimaalsete kulutustega, ei hakatud mingeid uusi oreleid ostma…\nTe ütlete seda kuidagi loomulikult — väikeste kulutustega. See, et näitlemist õppinud inimesed õhtu läbi laulavad, ei käigi nagu kulutuste alla?\nNojaa, see on õige märkus, tõepoolest. Ma pidasin tegelikult silmas sõna otseses mõttes materiaalseid kulutusi.\nLõppkokkuvõttes on kõik asjad siin ilmas materiaalsed. Ma ei kujuta ette, kui palju te nägite selle materjali valimisega vaeva. Sellega pidi ikka ports aega minema. Mäletan, et tabasin teid toona Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis Tormisega ühe käsikirja kohal aktiivselt vestlemas. Ma muidugi ei tea, millest jutt tookord käis.\nNeed olid ühed lood, mille Tormis oli kunagi Moskvas kirjutanud. Ta ise ei mäletanudki, kuhu need saanud olid, ja oli siiralt üllatunud, et need olid muuseumis olemas. Olin need sealt üles otsinud ja Tormisele helistanud. Ta tuli nagu tulejutt kohale ja laulis mulle need ette, näidates, kuidas peab. See oli väga inspireeriv kohtumine.\n„Teatrilaulude” tükk aga koosnes mitmetest teatriga seotud lauludest ja muusikapaladest, mille autorite ring oli nii-öelda Koidulast Ehalani. Tasub meeles pidada, et Lydia Koidula, kelle näidendite kirjutamisest-lavastamisest võib lugeda eesti teatri algust, on loonud ka oma lavastustele muusika ja olnud isegi etendustel klaverisaatja.\nJa see tükk läks menuga? Ka väljaspool Tallinna?\nJah, läks tõesti hästi. Me sõitsime siis mööda Eestit ringi ja käisime isegi Soomes. Tolle tüki mängupaika me käisimegi üle vaatamas.\n…et jõuda ka Oskar Kallase viimsesse puhkepaika.\nNäitlejaile oli see tükk heaks vahelduseks; nad ei pidanud mingit rolli otsast lõpuni vedama, vaid said teha väikseid sutsakaid. Samas oli see kõigile hariv, nii trupile kui ka publikule.\nKas teate, mida linna peal siis räägiti? Et teie näitlejad laulavad paremini kui muusikaakadeemia lauluosakond.\nSee on nüüd küll väike liialdus.\nMina ei tea, kas see kuulub rubriiki „anekdoodid”, aga niisugust ütlemist ma olen kuulnud.\nMeil on tõesti väga võimekaid näitlejaid. Mõned neist on eelnevalt muusikat õppinud, neile on vanajumal andnud ka kuulmist ja häält. Ja kui saad seda veel natuke treenida ja inimestel on huvi ja arukust, siis võib sellest pärast üks hea asi kokku tulla.\nJa kuidas filmimuusika programm sündis?\nSee tuli natuke nende „Teatrilaulude” tuules. Me olime ühe sellise asja juba ära proovinud ja üksiti oli selle tõukeks veel filmiaasta, s.o sada aastat eesti filmi. Siis tundus see olevat eriti kohane.\nAga „Õnnelik õhtu”?\nPäris algne pakkumine tuli selleks Tallinna Filharmoonialt. Et meil on kaks linnaasutust ja orkester ja on kuulda, et näitlejad laulavad … Nii tuli idee, et võiks ju koos orkestriga midagi teha. Ja siis me tegimegi.\nJa orkester oli ka mängus?\nJah, seal oli Tallinna Kammerorkester, mõned lisajõud veel ja suur hulk meie teatri näitlejaid. Kavas olid eesti levimuusika klassikud: Ojakäär, Naissoo, Arro, Vain, Ehala. See oli jällegi niisugune ettevõtmine, mis pakkus tegijatele naudingut ja oli igavesti suur töö.\nJa tekitas isegi mõnel saalis istuval autoril emotsiooni…\nMa olen aru saanud, et te olete ka mitmesugustel muusikaüritustel vahetekstidega üles astunud? See tähendab, et kasutatakse ära teie ajaloohuvi? Estonia maja ajalugu ja…\nSiis on kohustus asjasse rohkem süüvida ja ise saad ikka kõige rohkem teada, avastad midagi või lähevad mingites asjades otsad kokku…\n…ja siis selgub, et need otsad ikkagi ei taha kokku minna, sest kõik allikad räägivad erinevalt…\nAga sa kaevad mingi eesmärgi nimel. Niisama ju ei hakka kaevama, sest alati on ka muud teha. Eesmärk sunnib sind tegema, ennast kokku võtma, sõnastama. Vahel on see küll hirmus vaevaline, aga ta sunnib mõtlema. Ja kui mõnikord avastad midagi, mida keegi teine kindlasti on juba ammu teadnud, aga sinu enda jaoks läheb pilt kokku, siis ma ütlen, et see on preemia, mida saad ise endale maksta. Seda ei saa keegi sult ära võtta.\nEi ole suuremat naudingut kui see, mis saadakse vaimse pingutuse tulemusel, nagu ütles Marju Lepajõe. Ja mida suurem on pingutus, seda suurem on pärast nauding.\nSee on inimlik tõde, kuigi inimkond teeb näo, et ta kogu aeg katsub pingutustest hoiduda. Seetõttu on vist suurem osa inimesi praegu üsna õnnetud, sel lihtsal põhjusel, et neil ei ole midagi iseendaga peale hakata. Noortele inimestele otsitakse vaba aja sisustamise keskusi! Kas teil koolipõlves oli nii palju aega, et oleksite läinud linnatänavale ja otsinud vaba aja sisustamise keskust? (Naerab)\nOh ei. Kui ma läksin hommikul kooli, oli mul kaasas ka noodikott. Pärast tunde sõitsin bussiga Järvakandist Raplasse muusikakooli. Buss läks kohe ja et mul ei olnud aega koolikotti koju viia, viisin selle koolimaja lähedal elanud tuttava kodu lahtisele verandale, kust isa selle õhtul jalgrattaga ära tõi. Ja kui ma tulin Raplast bussiga tagasi, tuli ta mulle jalgrattaga vastu, võttis minult noodikoti ja andis vastu rahvatantsuriided.\nMis siis praegu viga on, et inimestel on igav? Kas nad ei leia endale seda ala, mis neid nii innustaks, et nad unustaksid söögi ja joogi ja…\nElu on üldjoontes liiga hea, liiga palju tehakse ette ära. Isetegemist on väga vähe. Mugavus tekib väga kergesti ja siis ei viitsitagi enam midagi teha. Kui sa ei ole harjunudki sellega, et sa pead millegi saavutamiseks end ka pingutama…\nAga teie ju viitsite?\nSest mina olen lapsest saadik harjunud pingutama, ma arvan. Praegu mõtlen veel, et kui oleks seda aega, et saaks lugeda nii palju, kui tahaks.\nTeil on raamatutega hea suhe?\nTundub küll. Võib-olla liiga hea, neid on liiga palju. (Naerab)\nKõike ei jõua korraga läbi lugeda?\nÜks laps tuli mul kord siia katri jooksma. Ta oli hästi väike, lõug ulatus vaevu lauani, ja ütles: „Kuule, kas see ei olegi sul siin kodu, kas see on mingi raamatukogu või?”\nJärelikult tema kodus ei olnud nii palju raamatuid. Moodne disain näeb ette ühe elegantse keraamilise kujundi ja siis veel mingi läikiva iluasja ja kolm raamatut poolkülili… (Naerab) Vähemasti ajakirjadest vaatab selline ideaal vastu. Kõik on puhas.\nTe olete pannud suurt rõhku tekstile. Ma olen kuulnud teie suust ütlemist, et kontserdikavades ei olda järjekindlad vokaalteoste tekstide autorite äranäitamisega, rääkimata muidugi ka tekstidest endist, ja palju neid heliloojaidki on olnud, kes on nõudnud, et kavalehel oleks ka laulude tekst. Mul esimese hooga tuleb meelde Tormis. Võimalik, et keegi on varem ka seda teinud, ma ei ole seda uurinud. Tormis oli selles küll üsna järjekindel, aga muutus korraldajatele seetõttu ka üsna tülikaks.\nMa ikka mõtlen, et kui on laul ja laulul on tekst, no kuidas siis see ei ole tähtis?!\nKui laulul teksti ei ole, siis vist ei ole ka laulu.\nNo võib olla vokaliis, eks ole.\n„Koor moka helinal”, nagu ütles Karl-August Hermann.\nJust. Aga muidu see peaks ju olema pool ja pool, 50 : 50. Ja vahel vaatad, et tekst ongi tähtsam.\nÜldiselt vist tekstist hakkab asi peale. Need heliloojad, kellega mul on olnud võimalus rääkida, kinnitavad küll, et tekst inspireerib neid.\nJah, kuid on ka teistpidi tegijaid. Ma tean näiteks, et Uno Naissoo oli selline, kes tegi teistpidi. Tal hakkas mingi meloodia peas ketrama, tal oli mingi meeleolu…\nJah, aga ta ei kirjutanud kantaati segakoorile. See on siiski levimuusika, nagu ütles Valter Ojakäär.\nMuide, ma vaatasin laulupidude kavadest, et esimest korda on neis tekstide autorid ära toodud alles 1960. aastal. Kuni selle ajani ei ole neid mitte üheski kavas kirjas. Kuidas ma selle avastasin? Ma tegin kunagi Juhan Liivi kava ja uurisin, kuidas Liiv on laulupeo kavas olnud. Ja panin tähele, et polegi teksti autoreid kirjas!\nPraegu kipub meil olema meedias niisugune hoiak, et ka muusika autor ei ole tähtis. Tähtis on see, kas laulab Juuli või Maali.\nNüüd oleme jah jõudnud sellesse äärmusse.\nVähemasti levimuusikas minnakse autoritest nii endastmõistetavalt mööda, et selle üle pahandadagi tundub juba peaaegu sobimatu. Kuigi on lihtsameelne arvata, et kui Valter Ojakäär ei oleks leidnud luuletust, mis teda oleks innustanud, oleks Juulil või Maalil midagi laulda olnud… Nojah.\nTeid on esile tõstetud mitmesugustel aegadel mitmesuguste aunimetuste, aumärkide ja muude tunnustustega. Mida te ise sellest kõigest arvate?\nEga mul siin midagi originaalset öelda ole. Kui keegi peab oluliseks kedagi ära märkida ja tunnustada, eks see tee ikka heameelt küll. Oleks ju imelik öelda, et ah, mul ükskõik. Aga ega nüüd selle nimel küll tegutsema ei hakka, et äkki saan preemia.\nSiis tekib see Tatika ja Vesipruuli variant…\nPõhiline on see, et tuleb olla õnnelik ja tänulik, et saad teha sellist tööd, mis pakub palju rõõmu, ja et hobi ja elukutse langevad peaaegu kokku. Seda võimalust väga paljudel ei ole. Selge on see, et alati on omad konarused ja vahel tuleb ette igasuguseid hädasid. Aga kellel neid poleks? Üldiselt on töö noorte inimestega see, mis hoiab kindlasti vormis. Sunnib asju rohkem läbi mõtlema kui muidu. Nendele küsimustele ei saa umbmääraselt vastata. See on see, mis sunnib õpetajatöös end kokku võtma ja asju lõpuni läbi mõtlema, näiteks seda, kuidas sõnastada mingeid muusikatermineid inimestele, kes ei ole muusikat õppinud. Mõne asja saab ka lihtsalt ette lauldes selgeks teha.\nAga termineid te ikka lauldes selgeks ei tee.\nTermineid ehk suisa ei tee, aga ega siis kõiki peensusi ei võtagi neis tundides läbi. Kuid niisugused üleüldised muusikalised mõisted nagu presto või largo võiksid siiski inimestele tuttavad olla. Need on lihtsasti seletatavad.\nKui pakikandja tõstab Itaalias rasket kohvrit ja ütleb: „Molto pesante!”, siis kommenteerib nõukogude viiuldaja Oistrahh: „Jumal tänatud, ma ikka natuke oskan itaalia keelt.”\nNagu ütles üks mu hea õpetaja Leo Villand: „Ei tohi nuristada!” (Naerab)\nKas teil on olnud palju õpetajaid, kellele olete olnud lähedal? Mõned inimesed kasvavad oma õpetajatest kiiresti eemale.\nOn. Ma ei oskagi selle peale muud kosta, kui et mul on vedanud — mul on olnud väga palju häid õpetajaid.\nSelle peale võiks öelda, et nii halb pole ükski õpetaja, et tema käest midagi õppida ei oleks.\nJah, mul on üks tuttav, kes on õppinud hoopis teist eriala. Ta ütleb, et lausa kadestab mind, et mul on nii palju läbikäimist oma õpetajatega ja kui hea see on. Kui palju häid suhteid mul on. Tõepoolest.\nTähendab, et kõikidel erialadel ei ole see üldsegi endastmõistetav?\nIlmselt mitte. Võib-olla, et see muusika tegemine…, et selle puhul on palju sellist lähemat suhtlust individuaaltundides ja väiksema seltskonnaga läbikäimist. Ja sa tajud, et siin on ka midagi niisugust, mis võiks ühendada vaatamata vanusele. Näiteks neid kohtumisi teiega võiksin ma vabalt nimetada järelülikooliks. Või näiteks kirjandusõpetaja Aino Villand Otsa-koolist ja tema abikaasa Leo Villand, kes ei andnud meile küll otseselt tunde, aga me käisime nendega palju läbi, ka ekskursioonidel, nii et ma lõpuks kuulasin vabakuulajana ka Leo Villandi loenguid. Ta rääkis vanemast kirjakultuurist, vanemast eesti kirjandusest, baltisaksa kultuurist, paljusid asju kuulsin temalt esimest korda. Need olid väga silmi avavad loengud. Või näiteks Silvia Mellik, minu erialaõpetaja Otsa-koolis, kes kutsub oma õpilasi seniajani vähemalt kord aastas kokku. Me anname talle aru, kes mida teinud on, ja tema peab meile alati kõne. Nii on meil jälle üks põhjus kokku saada. Kui seda poleks, oleksime kindlasti võõramad. Õpetajaks võin pidada ka Olav Ehalat — kui palju on ta oma klaverimängu ja kunagise „Kiigelaulukuuiku” seadete kaudu mind õpetanud! Teatris olen õppinud kõige rohkem Elmo Nüganenilt, kuidas jälgida ümbritsevat, kuidas vaadata publiku silmadega ja märgata peamist.\nKultuuris ei jaksa üksi kuigi palju teha, mõttekaaslus on möödapääsmatu.\nJa ongi tore, kui on mõttekaaslasi erinevatest aegadest, endast vanemaid, endast nooremaid, nii tekibki järjepidevus. Mingi ühine arusaam asjadest kandub edasi, see kuidagi kosutab hinge. Milline rõõm on jälgida noorte meeste Pärt Uusbergi ja Rasmus Puuri tõsiseid tegemisi!\nMillal te hakkasite vabariigi aastapäeval koduseid laulupidusid korraldama?\nSellel aastatuhandel. See kujunes ka mingitest asjaoludest.\nSee oli ju lausa ajakirjanduslik sündmus, et keegi president Ilves…\n…sattus sinna sellepärast, et oli hästi külm ilm ja paraad jäi ära. Kui on ikkagi miinus kakskümmend pügalat, siis paraadi ei toimu. Presidendil lihtsalt jäi tookord vaba aega ja tema sõprade seltskond organiseeris siis nii, et tal oleks midagi vahepeal teha.\nJa siis te laulsite?\nJaa. Tal oli palju laulusõnu peas. Inimesed Eestist kaugel olid vist hoidnud mõnest asjast rohkem kinni kui meie siin. Hulk laule, mida meie laulame laululehelt, oli temal siis peast võtta.\nVõib-olla ei olegi kehv see pedagoogiline praktika, mis paneb väga varases nooruses inimesi teatud asju pähe õppima. Kuigi on ka seisukohti, et midagi ei peaks pähe õppima. Kui vool läheb ära ja ei saa vaadata masinast, siis hakkab tööle ju see, mis on peas.\nMina arvan, et kindlasti tuleb pähe õppida, kuidas muidu saada pähe korrutustabel või tähestik? Neid tuleb ju tuupida. Ei ole mõeldav, et sa need kuidagi loogiliselt meelde jätad.\nOn küll. Ma ei suuda seda praegu reprodutseerida, aga üks Ameerika koolitüdruk põrnitses selgest vastumeelsusest pähe õppimise vastu korrutustabelit — mul on selle kohta üks ajaleheväljalõige — ja mõtles välja nupuka süsteemi, mille peale täiskasvanud polnud tulnud. Seda kasutades saab ta alati veatu tulemuse. Kuid tähestik tuleb tõesti ära õppida. Lugema õppimine on ka üldiselt kasulik. (Naerab) Aga veel kasulikum võiks olla see, kui sa loetust ka aru saad… Praegu pidi olema probleem, et lapsed loevad teksti läbi, aga ei saa sellest aru, sest nad suhtlevad iga päev mingite teiste tekstiühikutega.\nNeil puudub harjumus keskenduda. Tänapäeval on enamus asju üles ehitatud ju sellele, et sa mitte mingil juhul ei süveneks, et kõik hästi ruttu vahelduks ja vilguks, et oleksid kontrastid. Kõik on selline…\nMa lisaksin lõpetuseks veel ühe mõtte. Käisin detsembris Tallinna Muusikakeskkooli kooride jõulukontserdil. Kui hästi laulsid kõik need koorid — esimesest viimase klassini! Müts maha nende õpetajate ees! Kuuldes aga porisemist mõnelt pilliõpetajalt, et koorilaul raiskab pilli harjutamise aega… Mina ütleksin, et vastupidi! Inimesed, kes saavad laulda niisuguste heade juhendajate käe all, mängivad kindlasti ka pilli paremini. Siis on ka loota, et nende klaver või viiul laulab, sest laulmine on ju lõpuks kõige ehedam eneseväljenduse vorm. Seda ei tohiks kellelegi keelata!\nVestelnud TIIA JÄRG, üles kirjutanud TIINA ÕUN


9 kõige ebatavalisemat usundit, mis tegelikult olemas on, ja te ei usu nende filosoofiat | Leht 2/2 | Kas sa mäletad? - Lood\n9 kõige ebatavalisemat religiooni, mis tegelikult olemas on, ja te ei usu nende filosoofiat — 2021\n6. Tõelise sisemise valguse tempel\nTõelise sisemise valguse tempel usub, et kõik religioonid põhinevad psühhedeelsel kogemusel ja et psühhoaktiivsed ravimid nagu kanep, LSD, meskaliin, DMT ja teised on tõeline Jumala liha. Selle moodustas Alan Birnbaum 1980. aastal. Uimastite kasutamine võimaldab otseselt suhelda vaimsete vormidega ja see suhtlus on nende teoloogia allikas.\nUsuline liikumine, millele järgneb tuhandeid inimesi Tähtede sõda fännid üle kogu maailma, on jediism religioon, mis hõlmab jedide väljamõeldud õpetusi. Jedid usuvad, et ‘jõud’ on tõeline ja moraal on inimeste loomupärane omadus. Religioon palub oma jälgijatel hoiduda varjuküljest, mis viib hirmuni, mis viib vihkamiseni, mis omakorda põhjustab kannatusi.\nbrady kamp valatud vanuses\nScientoloogia kiriku asutas L Ron Hubbard 1954. aastal. Liikumist peetakse inimese esimeseks katseks religiooni teaduse kaudu selgitada. Religioon püüab taastada tasakaalu inimese enda teadmiste ja füüsikateaduste vahel. Skientoloogia käsitleb inimest teadusliku ja vaimse olendina.\n9. Kõigi maailmade kirik\nKõigi maailmade kirik\nKõigi maailmade kirik on uuspaganlik religioon, mille asutas Oberon Zell-Ravenheart 1962. aastal. Selle rühma missiooniks on arendada välja teabe, kogemuste ja mütoloogia võrgustik, mis pakub konteksti Gaia taasäratamiseks. Californias Cotatis asuv religioon on inspireeritud ulmeromaani samanimelisest väljamõeldud religioonist Võõras võõral maal autor Robert A. Heinlein.\nLehed: Leht1 Leht2\nrichard dawson perekonnavaenulikkusest\nkohtuprotsess kiibi ja joanna vastu võidab\nkas jamie lee curtisel on lapsi\nkus on dennis kuduja\ntuhat dollarit väärt sent\nmcdonalds suur mac kohin


Usuliikumine UUS PÕLVKOND?\nEesti Kristlik Foorum | Vaba teema | Vaba mikrofon | Usuliikumine UUS PÕLVKOND? « eelmine järgmine »\nAutor Teema: Usuliikumine UUS PÕLVKOND? (Loetud 3238 korda)\n« on: 03.03.2012, kell 09:08 »\nÜks murelik kodanik saatis kirja:\nTere! Olen Eesti Kristliku foorumi agar lugeja ja kasutan teie pakutud linki natuke teiseks otstarbeks. Elan Viljandis, hiljuti sain teada, et meie linna on loomisel uus usuliikumine, mis on võtnud endale nimeks Uus Põlvkond.\nSama nimeline kogudus tegutseb ka Riias ja Kiievis, on tohutu suure liikmeskonnaga ning aina kasvab.\nYOUtubes leiab NG all ka igasugust jampsi ning ega nad ise ka ei varja, et nende lõppeesmärk on imbuda riigistruktuuridesse ja selle kaudu hakatata teostama kristlikku valitsemiskorda.\nVastus: Usuliikumine UUS PÕLVKOND?\n« Vasta #1 on: 03.03.2012, kell 09:22 »\nEi ole sellest eriti midagi kuulnud. Neil on jah hetkel pooleliolev koduleht ka netis aga muud midagi ei tea. Nende nn. "edu"-s ma ka kahtlen. See et tänapäeva netiajastu ja TV ajastul on võimalik ennast võimendada ning ka misiganes sõnumit levitada palju lihtsamalt, ei määra siiski, kui sügava ja tõsise tööga tegemist on. 100-200 aastat tagasi tegutseks nad siin ja seal nagu mõni grupike ikka. Tänu netile levib palju head kraami aga igasugu veidraid asju ka!\nKuid nende kodulehel olev tekst:\nKirikul "Uus põlvkond" on ühtne strateegia ja eesmärk: Jumala Kuningriigi kinnitamine kõikides eluvaldkondades, kaasa arvatud meedias, kultuuris, poliitikas, hariduses, äris jne. "Uus põlvkond" teeb koostööd teiste kirikute juhtidega ja ka poliitiliste juhtitega, kes mõistavad Suure Ülesande tähtsust.\näratab minus kahtluse, et tegemist on siiski Eestis juba tuntuks saanud Aafrika vendade poolt levitatava valeõpetusega, mis õpetab, et ülesvõtmist ei toimugi ja juba täna ehitab Jumal oma koguduse läbi üles 1000 aastast rahuriiki. Viimane on niivõrd naeruväärne õpetus, mis rajaneb paarile kirjakohale! Sellest teemast tulekski rohkem rääkida ja plaanin lähiajal veebi panna mõne hea piibliõpetaja kommentaari sellele õpetusele.\nMa olen nede õpetusi kuulnud ja teate ihukarvad tõusevad püsti. See mida õpetas Paulus, Jeesus oma jutlustes räägib langenud maailmast ja laiast teest. Me siiski peame hoolitsema, et need kitsad väravad oleks kohendatud ja korras ning piisav abi neile, kes sellele kitsal teel rännata soovivad. Aga mingi planeedi vallutamisest, valitsuste rajamist jms. see on jaburdus. Jumal tuleb ja taastab oma 1000 aastase rahuriigi hoopis PALJU PALJU teistmoodi!\nSee on nii ajukas, ma ei viitsi eriti kommenteerida, võiks jahvatatada mitu A4 lehte teksti, mille kõige vastu selline ideoloogia lõpuks läheb.\nAntud liikumised seovad ennast väga tugevalt apostelliku ja prohvetliku sõnadega, mis risustab nende sõnade tõelist tähendust. Just viimast on mitmed jumalamehed tunnetusena tajunud ja saanud. Et siis ülejäänud viskaks selle õige kraami üle parda!\nKatsuge õpetusi läbi!


Voldemar Kuslap: Eino oli suure südamega mees! - Kõik\n"Tal oli eriline võime rahvast naerutada," meenutab laulja Voldemar Kuslap. "Nali ei pruukinudki olla nii väga mahlakas, aga tema esituses oli see tohutult naljakas – see näitab, et tegemist oli oma ala suurmeistriga."\nVoldemar Kuslap: Eino oli suure südamega mees!\nVoldemar Kuslap iseloomustab Eino Baskinit kui vahvat ja toredat sõpra ning visa hingega meest. "Esimest korda puutusin Eino Baskiniga kokku seitsmekümnendate alguses, kui tegin koos Emil Laansoo bändiga oma esimesi soolokontserte. Eino tegi siis sõnalist poolt ja mul on tõesti vedanud, et sain oma karjääri alustada kahe suure meistri käe all," meenutas Kuslap sõpruse algust.\n"Hiljem on meil Einoga olnud tore sõbrasuhe. Vanalinna Stuudios usaldas ta mulle ootamatult mõned rollid, samuti tegin kaasa Vana Baskini Teatri esimeses tükis "Kadrioru vanad", kus mängisin president Arnold Rüütlit. Lisaks – kuna meie suvilad ei ole väga kaugel, siis on ikka saanud tema ja Veera (Eino Baskini abikaasa – toim.+) juurest läbi astuda."\nTeatripublik ja laiem avalikkus tunneb Baskinit eeskätt kui naljameest. "Tal oli eriline võime rahvast naerutada," meenutab Kuslap. "Nali ei pruukinudki olla nii väga mahlakas, aga tema esituses oli see tohutult naljakas – see näitab, et tegemist oli oma ala suurmeistriga."\nPeale selle oli Baskin Kuslapi sõnul meister nägusid tegema. "Ta oli imegrimasside tegija. Mäletan üht juhust, kus ta Draamateatri laval viis Arno Suuroru oma nägudega naerukrampidesse, nii et Suurorul kadusid kõik sõnad meelest ja ta pidi minema lava taha, et sõnad uuesti üle vaadata."\nKuid Kuslapi sõnul oli Baskin naljamees ka eraelus. "Ta oli vahva semu, kes viskas alalõpmata nalja. Juudina armastas ta juudianekdoote ning iialgi ei solvunud ühegi juudinalja peale."\nKuigi Eesti on peale kasvanud hulk vahvaid koomikuid, ei vähenda see Kuslapi sõnul Baskini fenomeni. "Teist nii värvikat naljameest mina ei tea," sõnas ta.\n"Samas ei tea ma kedagi teist, kes professionaalina on pidanud taluma sellist nööki ja alandust," lisas Kuslap. "Kuidas ta võitles Vanalinna Stuudio eest ja kui ta lõpuks sai teatrile ihaldatud koha Sakala keskuses, siis juba järgmisel päeval, päev pärast juubelit, oli tal kingajälg seljal – see on tohutult alandav ja karjuv ülekohus! Aga tema oma kehva tervisega, nägupidi poris, suutis ikka leida tahtejõudu ja visadust uuesti otsast alustada. See on imeteldav."\nNiisamuti on Kuslapi sõnul imetlusväärne, kuidas Baskin oma loendamatute haiguste ja tervishädade üle ikka võitu sai. "See on ju meditsiiniline ime, et ta suudeti peaaegu viiekümnepäevasest koomast välja tuua – milline elujõud peab ühel inimesel olema."\nKuslapi sõnul pidanuks Baskini elutööd oleks enam väärtustama. "On häbiväärne, et meie otsustajad pole pidanud vajalikuks tema tööd ära märkida."\nLaulja lisab, et Baskin oli inimesena väga tähelepanelik ja sõbralik. "Alati, kui mul oli mingi probleem, helistas Eino tagasi ja küsis, kuidas asi lahenes," rääkis Kuslap. "Ta oli suure südamega mees! Ma olen rõõmus, et mul oli õnn olla tema sõber ja kamraad."


AruCAD Süsteemid | Ehitiste BIM\nEhitiste BIM | Autodesk Construction Cloud | AruCAD Süsteemid\nBIM tehnoloogia liidab kõik projekti osapooled üheks meeskonnaks, sest kõige olulisem on koostöö ja info kiire, efektiivne vahetamine.\nTänu Autodeski loodud BIM tarkvara lahendustele on kogu töötsükkel alustades projekteerimisest ja lõpetades valminud hoone üleandmise ja ülalpidamisega muutunud paremini koordineeritumaks.\nBIM töötsükli keskpunktiks on projekt, mille ümber luuakse toimiv süsteem olulise info vahetamiseks. Tänu selliselt töötavale tsüklile on ehitus- ja projekteerimisettevõtetel võimalik ette kalkuleerida üsna täpselt projekti kogumaksumust, ajagraafik ja kogu projekti kulgu/juhtimist. See võimaldab ka tellijal saada hea ülevaate projekti elluviimisest tänu erinevatele visualiseerimise, simuleerimise võimalustele.\nKuna töökeskkond on kolmemõõtmeline (3D), on muutunud projekteerimisvõtted – REVIT tarkvaras tuleb muudatusi ellu viia vaid ühe korra, st muutes korruse plaani muutuvad vaated, lõiked, sõlmed ja ka mahuarvutused automaatselt. Samuti on võtmesõnadeks siin koordineerimine ja planeerimine, milleks kasutatakse Navisworks ja Vault tarkvarasid, et jagada, ühendada ja hallata eri valdkondadest tulnud projekti mudeleid, neid kontrollida ja tuvastada konflikte. Navisworks on oluline just projekti ajagraafikute visualiseerimiseks ja 4D logistikaks, et selgelt näidata erinevate tegevuste sidusust ja potentsiaalseid probleeme.\nBIM kaasaegsed tehnoloogiad on väga tihedalt seotud mobiilsete seadmetega. Selleks on loodud mitmetele tarkvaradele mobiilseid rakendusi. Nende programmide põhifunktsioon on objektil olles projekti jälgimine, muudatuste elluviimine ja info vahetu jagamine.\nÜhendades protsessi ja tehnoloogia, on võimalik saavutada riskivabam ja efektiivsem projekti täitmine. Rohkema informatsiooniga töötatakse targemini, sooritatakse paremaid otsuseid.\nBIM Collaborate-ga seotud tarkvarad\nPlaneerige, projekteerige, ehitage ja hallake hooneid võimsate modelleerimise tööriistadega.\nInfrastrukuutide ehitusprojektid ja ehitusdokumentatsioon\n2D ja 3D CAD tarkvara koos automatiseerimisega. Sisaldab AutoCAD-i, spetsiaalseid tööriistakomplekte ja muud.\nVõimsad BIM- ja CAD-tarkvarad disaineritele, inseneridele ja töövõtjatele, sealhulgas Revit, AutoCAD, Civil 3D ja teised\nLoe Autodesk Construction Cloud lahenduse kohta lisaks


24. september 2012 kell 7:13\nKust leida raha arstidele?\nArstide ja õdede streik algab 1. oktoobril ja kestab teab kui kaua. See on midagi enneolematut, sest kaks korda varem on olukord streigile samadel põhjustel lähedal olnud, kuid ikkagi enne lahenduse leidnud, kirjutab Meditsiiniuudiste peatoimetaja Kadi Heinsalu.\n24. september 2012 kell 7:39\nHaigushüvitise maksmise mehaaniline üleviimine ühest asutusest teise ei vabasta ressursse, väidab sotsiaalministeeriumi sotsiaalkindlustuse osakonna hüvitiste ja toetuste poliitika juht Katre Pall.\n25. september 2012 kell 8:01\nMaratonijooksjale protokolliga vastu pead?\nTervishoiu omavastutuse teema on nii tundlik, et targemadki pead eelistavad asja arutades pigem reductio ad absurdum’it kui sisulist argumentatsiooni.


Hingamishäired - Esmaabi\nHingamishäired ja selle põhjused\nSüdame- vereringeelundkonna-, hingamiselundkonna- ja teistele haigustele on omased erinevad hingamishäired (nt. õhupuudus, hingematmistunne ja lämbumistunne jne.). Hingamishäireid võib esineda ka mitmete psüühikahäirete korral (Fischer 2007).\nHingamine on elu lahutamatu osa. Hingamise eesmärgiks on varustada rakke koevedeliku kaudu hapnikuga ja eemaldada rakkudest koevedeliku kaudud süsihappegaasi (norm. hingamissagedus 14-16 korda minutis). (Birkenfeldt jt 2005, Esmaabi käsiraamat ... 2004a, Fischer 2007, Iivanainen jt 2003.)\nVentilatsioon e. kopsuõhutus moodustub aktiivsest sissehingamisest (lihaste töö tekitab rõhuerinevuse, õhk voolab kopsudesse) ja passiivsest väljahingamisest (hingamislihase lõdvestuvad ja õhk voolab kopsudest välja). Kui hingamistalitlused ilmneb häire, käivitub organismi kaitsereaktsiooniks südametegevuse ja hingamise kiirenemine. Hingamissagedus võib tõusta kuni 30- 40 korrani minutis (Fischer 2007, Iivanainen jt 2003).\nHäire püsimisel või süvenemisel tekib hapnikuvaegus ja süsinikdioksiidi kogunemine organismi ning järgneb hingamisabilihaste rakendumine. Õhupuuduses inimene pingutab hingamisel silmnähtavalt jõuliselt, rakendades õlavöödet, rindkeret ja kõhulihaseid (Fischer 2007, Iivanainen jt 2003).\nKopsuventilatsiooni; veres oleva hapniku ja süsinikdioksiidi tasakaalu; sisse- ja väljahingamise sagedust ning sügavust reguleerib hingamiskeskus, mis asub piklikajus ja ajusillas (Fischer 2007, Iivanainen jt 2003).\nVaata videot! Hinganmisteed ja hingamine!


Piirkiirust Tallinnas võidakse vähendada 40 km-ni tunnis - Äripäev\nPiirkiirust Tallinnas võidakse vähendada 40 km-ni tunnis\n26. aprill 2001, 08:08\nÜlo Toomsalu 26. aprill 2001, 08:08\nTallinna liiklusprobleemidega tegelevast ümarlauast osavõtjad pakkusid välja idee langetada autode piirkiirust südalinnas, kus toimub viimasel ajal üha rohkem õnnetusi vöötrajal, kirjutab Postimees.\nTallinna säästva arengu ja planeerimise ameti vanemspetsialist Mati Songisepp ütles, et teisipäeval teist korda kogunenud ümarlauast osavõtjad pidasid huvitavaks mõtet piirata sõidukite kiirust südalinnas kümne kilomeetri võrra tunnis seniselt viiekümnekilomeetriselt tunnikiiruselt.\nTallinna liikluskorraldajatest ja parkimisametnikest, maanteeameti liiklusohutusspetsialistidest, liikluspolitseinikest ja inseneribüroo Stratum töötajatest koosneva ümarlaua tähelepanu köitsid viimastel kuudel toimunud järjestikused ränkade tagajärgedega otsasõidud Tallinna vöötradadel. Statistilistel andmetel on suur osa nendes õnnetustes tunduvalt piirkiirust ületanud juhtidel.\nPolitseiameti liiklusjärelevalve juhtivinspektor Indrek Sirk ütles Postimehele, et ettepaneku kohaselt piiratakse ala Liivalaia tänava, Pärnu maantee (Süda tänava ristmikuni), Roosikrantsi tänava, Kaarli puiestee, Toompuiestee, Mere puiestee, Manee?i tänava ja Tartu maantee algusega.


Võrkpalli pallid | kaup24.ee\nMicro PU (4)\nSünteetiline nahk (32)\n/ ... / Võrkpalli pallid\nAlgus / Sport, puhkus, matkamine / Spordikaubad / Võrkpall / Võrkpalli pallid\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 181 / kuud € 2899 5/5 2p. 8t LAOS OLEMAS\nRannavõrkpall Mikasa VXL 20\n-29% € 2645 € 3778\nVõrkpalli pall Meteor CHILI oranž/violetne, suurus 4\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 081 / kuud € 1299 4/5 2p. 8t\n6 € SOODUSTUS ALATES 60 € € 431 / kuud € 6900 5/5 2p. 8t LAOS OLEMAS\nVõrkpall Mikasa V200W, FIVB poolt heakskiidetud, suurus 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 281 / kuud € 4499 5/5 2p. 8t LAOS OLEMAS\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 156 / kuud € 2499 2p. 8t LAOS OLEMAS\nVõrkpall Mikasa V350W-UL, suurus 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 078 / kuud € 1249 2p. 8t LAOS OLEMAS\nVõrkpalli pall WILSON WTH4115X\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 125 / kuud € 1995 4.5/5 2p. 8t\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 200 / kuud € 3199 2p. 8t\nRannavõrkpalli pall SBV, suurus 5\nVõrkpall Mikasa V330W, suurus nr. 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 118 / kuud € 1895 2p. 8t\nRannavõrkpalli pall Schildkröt Premium, 5 suurus\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 143 / kuud € 2295 2p. 8t\nRannavõrkpalli pall Spalding KOB 72-352Z, suurus 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 187 / kuud € 2995 2p. 8t\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 219 / kuud € 3499 2p. 8t\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 116 / kuud € 1849 2p. 8t\nVõrkpalli pall Meteor MAX 2000, suurus 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 262 / kuud € 4199 2p. 8t\nVõrkpall MOLTEN V5M4500-X, suurus 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 084 / kuud € 1349 2p. 8t\nVõrkpalli pall Meteor CHILI kollane/roheline, suurus 4\nVõrkpall Mikasa, kollane/sinine, suurus 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 137 / kuud € 2199 2p. 8t\nVõrkpalli pall Mikasa SV-3 Jr, 5 suurus\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 075 / kuud € 1199 2p. 8t\nVõrkpalli pall Wilson Castaway\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 081 / kuud € 1299 4.5/5 2p. 8t\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 281 / kuud € 4499 2p. 8t\nVõrkpall MOLTEN V4M4500, suurus 4\nVõrkpall Mikasa FIVB Inspected, kollane/sinine, suurus 5\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 309 / kuud € 4949 2p. 8t\nVõrkpall Mikasa VT500W, suurus 5\nVõrkpall Mikasa V320W, suurus 5\nVõrkpall Mikasa VXS-BFL-2, suurus 5\nMinivõrkpall Mikasa V1.5W, suurus 1\nMini rannavõrkpall Mikasa VX3.5\nRannavõrkpall Mikasa VXS-13B-1\nRannavõrkpall Mikasa VXS-HS3\nUUDISTOODE € 2440\n3 € SOODUSTUS ALATES 30 € € 153 / kuud € 2449 5/5 2p. 8t\nRannavõrkpall MIKASA VXSBMD-O\n-30% € 2355 € 3364\nVõrkpalli pall Wilson „Cast away“\n-30% UUDISTOODE € 4694 € 6705\nVõrkpalli pall METEOR Chili Plus\nVõrkpall Spokey Pro Game, suurus 5\n-30% € 7888 € 11268\nVõrkpall Mikasa V300W, suurus 5\nVõrkpalli pall Meteor CHILI Mini kollane/punane, suurus 4\nVõrkpall Mikasa V170W-Y-P\nRannavõrkpall Mikasa VXS-13B-2\nUUDISTOODE € 1958\n-30% UUDISTOODE € 4412 € 6302\nVõrkpalli mängimine on küll lõbus sportlik hobi, kuid selle mängimine oleks võimatu ilma kvaliteetse pallita. Kuna valik on suur, võib tunduda üsnagi keeruline, et kuidas valida siis valikust see kõige õigem ja parem. Õnneks on Kaup24 abiks ning on kirjutanud väikese ülevaate, millest võiksid palli valimisel lähtuda.\nMiks valida vastavalt eesmärgile võrkpallid?\nPalli valides alusta kõigepealt eesmärgist - kas soov on mängida siseruumis või rannas? Siseruumides toimuvad üldiselt võistlusmängud, mistõttu on mõeldud tugevamad ja kaalult suuremad pallid, et mäng toimuks kiirelt ja löögid oleksid tugevamad. Rannavõrkpalli puhul on olulisem palli kergus, mis aitab pallil paremini vabas õhus liikuda.\nVõrkpall peaks olema käes kerge ning mugav. Selle tagab palli materjal, milleks on üldiselt nahk või mikrokiud. Kuna kergus on suhteline mõiste nii täiskasvanute kui ka laste seas, siis üldiselt lastele sobivad võrkpalli pallid, mis kaaluvad 200-240 grammi vahel ning täiskasvanutele 240-280 kaaluvad pallid.\nHea võrkpall on käes jäik, mille kontrollimiseks suru mõlemalt pool näpud vastu palli. Kui palli materjal vajub sisse, on tegu liiga pehme palliga. Palli põrgatades peaks pall kätte tagasi põrgatama, mitte koheselt maha tagasi kukkuma.\nSeejärel saad valida palle erinevate disainide ja värvilahenduste vahel. Võrkpalli traditsiooniline värvilahendus on alati olnud kollase, valge ja sinise kombinatsioon, kuid Sina võid mõelda kastist välja ning valida endale või lapsele palli vastavalt oma maitsele. Valikust leiad palle brändidelt nagu Molten, Schildkrot, Spalding, Spokey ja isegi tuntud ja kiidetud Mikasa võrkpall, mida kasutavad nii oma ala professionaalid.\nMiks osta võrkpallid Kaup24 e-poest?\nKaup24 valikust leiad kvaliteetsed võrkpallid ülisoodsa hinnaga, mida alandavad veelgi erinevad sooduskampaaniad ja pakkumised. Meie e-poes ostlemine on mugav, kuna kodust lahkuma ei pea ning kättesaamise saad ise korraldada kulleri, pakiautomaadi või esinduse vahendusel. Lisaks kehtib igale ostule 14 päevane garantii - kui soetatud kaup mingil põhjusel siiski ei sobi, on Sul võimalus see ümber vahetada mõne muu toote vastu või see lihtsalt tagastada.


See tõmbab südame, õmblused südame piirkonnas - Embolism\nSee tõmbab südame, õmblused südame piirkonnas\nÜks kõige sagedasemaid põhjuseid, miks inimesed arsti juurde minna, on südamepiirkonna näpunäidete süvenemine. See elutne elund valvab inimesi instinktiivselt, nii et kui süda lööb, on see alati murettekitav, isegi kui valu pole eriti intensiivne. Südamepiirkonna valu pintsli põhjused võivad olla paljud tegurid, sõltuvalt sellest, milline on tekkiva valu olemus. Igas haiguses on südamevalu oma eripära.\nPõhjused, miks süda on torkama\nArstid jagavad südamevalu 2 põhigrupiks: angiootiline valu ja cardialgia. Angiootilise valu tekkimine aitab kaasa südame isheemiatõve erinevatele etappidele. Kardialgia välimus tekib põletiku, kaasasündinud haiguste, südamefaktorite, vegetatiivse vaskulaarse düstoonia taustal.\nKui esineb reumaatilisi haigusi, kui südamelihas on kahjustatud ja seal esineb perikardi põletikku, võib patsiendil pika aja jooksul tekkida valulikke ja silmakahjustusi rindkere vasakul küljel, mida iseloomustab suurenenud hingamine ja köha. Valu vabastamist saab saavutada leevendamise ajal.\nRindkeres olevate valude esinemine ei pruugi olla seotud südamehaiguste esinemisega, neid võib esile kutsuda teiste elundite haigused: vahemereliblede neuralgia, rindkere kõhre patoloogia. Nendel haigustel suureneb valu, kui painutatakse, keha keerates, teravad liigutused käes käivad.\nPatsientidel, kellel on neuroos, märgitakse ka südamepiirkonna valu ilmumist, mis tekib lühikese rünnakuga. Südamevalu võib olla tingitud selgroo kõverusest või selle nõrgenemisest rindkere piirkonnas, pigistades närvijuure.\nSüdame purunemisharjumused on järgmised:\nMüokardiinfarkti korral ilmneb valu ootamatult, seda on võimatu taluda, tavaliselt levib valu rinnaku taga. Enamikul juhtudel on vasaku õla, käsivarre, alumiste lõualuude ja kaelapiirkonna valu tagasilöök. Sellega kaasneb hirm surma, pearingluse, hingeldamise ja külma higi tekke pärast. Iiveldus, oksendamine, teadvusekaotus ei ole välistatud. Tavaliselt on valu intensiivne, kestus on üle 15 minuti.\nStenokardia korral tekib valu ägedalt ka koronaararterite ateroskleroosi esinemise tõttu. Valus võib olla oma olemuselt ja nõrk ja talumatu, paikneb rinnaku taga. See annab valu õlaribal, vasakul õlal, kaelal ja alalõualusel. Peamine erinevus müokardiinfarkti puhul on vähem kui 15 minuti pikkune valu kestus ja peatub, kui inimene on rahul või aktsepteerib nitroglütseriini. Kõige sagedamini esineb selline valu stressi ja harjutuse ajal, võib olla süsteemne olemus, st selle esinemine ilmneb teatud tundides.\nPerikardiidi korral iseloomustab valu mitmete omaduste olemasolu:\nprojektsioon rinna vasakul küljel ja rinnaku taga;\ntagasitõmbumine paremasse hüpnoonia, kaela ja epigastriumi;\nsuurenenud hingamine, neelamine, keha asendite muutmine;\nkui paremal küljel asuv positsioon aset leidis, vähenesid jalad suruga rinnale;\nleevendust valuvaigisteid võtma;\nKopsuarteri emboolia korral on oluline määrata kindlaks mitte ainult valu iseloom ja asukoht, vaid ka seonduvate ilmingute olemasolu. Seda haigust iseloomustab tugev hingelduse, köha ja hemoptüüsi ilmnemine. Valu esinemine esineb äkki, kusjuures rinnaku taga asetsev lokaliseerimine. Sellega kaasneb higistamine, paanika, sünkoopiline seisund.\nNeurotsüklilise düstoonia korral on valu peamiselt rinnakuri vasakpoolsel küljel, selle kestus võib olla mitu päeva. Valuliku esinemise korral on esile kerkinud stress, üleküllus, ärevus. Valu võib kaasneda südame töö katkestamine, hingelduse, nõrkuse ja pearingluse ilmnemine. Kui te võtate rahulolevaid vahendeid, siis valu kaob.\nOsteokondroosi korral tuntakse südame piirkonnas tuimustust, mis tekib emakakaela ja rindkere lülisamba kahjustuse korral. Valudes keerates, liigutades, sügavalt hingates, köha, suureneb valu. Sellega kaasneb valu tekkimine jäsemetes ja seljas.\nSelleks, et mõista, mida teha, kui süda on kipitav, tuleb teada saada, miks see nähtus oli põhjustatud. Tavaliselt südamepeksleva valu esinemine on seotud vegetatiivse vaskulaarse düstooniaga, mis näitab närvisüsteemi töö häirete esinemist. See haigus võib põhjustada sagedast stressi või intensiivset elurütmi.\nEsiteks, kui süda on kipitav, tuleb kindlaks määrata valu ja füüsilise aktiivsuse sõltuvus. Kui tunned südamepeksleva valu, peate tundma rindkere ja proovige määrata eriti valulike piirkondade olemasolu. Kui need leiti, ei ole nad südamega seotud.\nSa peaksid proovima sügavalt sisse hingata ja kontrollida, kas hingamise ajal on hingamine. On vaja kontrollida, kas keha pööramisel on valu suurenemist, proovige veidi muuta positsiooni ja jälgige, kas valu on kadunud. Kui mõnel neist punktidest oli positiivne vastus, siis pole valu südamega seotud.\nKui te olete mures südamepiirkonna rütmihäirete pärast, siis peate määrama ja läbima vastava eksamiga neuroloogi. Kui arst kahtleb valu olemuse ja päritolu suhtes, võib ta pöörduda kardioloogi poole.\nSüda saab haigestuda mitmel viisil ja selle põhjus määrab valu iseloomu. Paljud nägid südamega teravat lõikamisvalu - miks see tekib, mida see signaal ja kuidas seda ravida?\nMiks on südame sees terav pisarav valu\nRaske äge valu südames, reeglina, kestab vaid paar sekundit, kuid isegi sellel lühikese aja jooksul on inimesel piisavalt aega hirmutamiseks. See pole üllatav - ühel hetkel on teil raske hingata, millest tekib paanika tunne. Lühiajalise südamevalu tekitamine võib olla märk:\ntorakalgia (vahekordse närvide kokkupressimine);\nKõik eeltoodud asjaolud ei kujuta endast tõsist ohtu tervisele ja elule, kuigi mõned inimesed tunnevad südameatakkide tekkimisel rinda vasakus osas teravat valu. Reeglina see pole nii. Kuid on vaja minna arsti juurde, kui esinevad järgmised sümptomid:\näge või valulik valu südames tekib mitte ainult päeva jooksul, vaid ka öösel;\nvalu kestab paar sekundit, kuid läheb valuks ja kestab kauem kui 30 minutit;\nnõrkus, pearinglus, higistamine;\nsüdame rütmi muutused (näiteks kiire südametegevus).\nKui need sümptomid esinevad, võib kaasneda tõsine südamehaigus. Sel juhul on vajalik konsulteerimine kardioloogiga ja niipea kui võimalik.\nMida võib öelda terav valu südames\nÄge valu südame piirkonnas vasakule ei tekita muret, kui see sümptom on harva näha ja kaob pärast rahulikku hingamist. Kuid kui valud sageli korduvad, kui nende intensiivsus suureneb ja endaga kaasnevad ülaltoodud sümptomid (öövalu, südame rütmi muutus jne), siis on tekkinud arenguvõimalus:\nperikardiit (südamehaiguse põletik);\nkardiomüopaatia (südame lihaste hüpertroofia);\nKuidas mõista, et süda on valus: erinevus ägedas valu südames ja teistes\nPaljud usuvad, et tugevat teravat valu südames ei saa midagi segamini ajada. Need on äkki tekkinud läbitungimistunne (nagu nõela südameläinud), mis läbivad sama kiiresti. Tea - see on kõige tõenäolisem neuralgia, mille puhul teie süda ei tee haiget. On vaja õppida eristama südamevalu muudest põhjustest tingitud valu, ja see pole üldse raske.\nÄgeda ägeda valu alumine vasakpoolne külg on vaevu põhjustatud südameprobleemidest. Mõnikord reageerivad lõualuu ja vasakust käest, sealhulgas käest, südamehaigused. Mõnikord peegeldub südamevalu õlg ja annab käele ja isegi vastab paremal käel! Niisiis, kui teil tekib valu kaenlaaluse, käe või õlavarre, võib see olla südamehaiguste sümptom. Südamevalu on tavaliselt seotud stressiga - emotsionaalse, vaimse või füüsilisega, samal ajal kui südame piirkonnas esinev terav valu tundlikkus, mis tekib liikumisel, köhimisel, oksendamisel, ei ole seotud südamehaigusega. Igal juhul on parem konsulteerida arstiga, et ta saaks õige diagnoosi teha ja vajadusel kas teile ravida või suunata teid teisele spetsialistile (kui teil on teistsugune päritolu).\nKui südamevalu tekib, on vajalik:\nasetage mugav positsioon - istuge, lamamiseks;\nmaha rahuneda, proovige normaalselt hingata (hingates hinge kinni, tõenäoliselt tundub, et valu on kadunud).\nKui teil esineb regulaarselt ägedat valu südames, peate konsulteerima kardioloogiga. Arst kuulab teie kaebusi ja määrab EKG-protseduuri, mille tulemused annavad teile täpse pildi teie südame seisundist. Tavaliselt, teiste sümptomite puudumisel ei põhjusta südame piirkonnas harv, terav ja terav valu. Kuid teil on ikkagi vaja ühendust spetsialistiga - edasikindlustusega. Kui pole mingit põhjust muretseda tervise pärast, siis muutub see end rahulikuks ja teile saab kergemini ravida neid valusid, kui need tekivad tulevikus.\nVõib juhtuda, et arst tuvastab varases staadiumis südamehaigused, mis lihtsustab ravi ja aitab teil tervete aastate jooksul püsida.\nNii et karmid südamehaigused ei häiri teid, peate stressi taset vähendama igapäevases elus. Proovige natuke rohkem muretseda, peate kasutama rahustavaid aineid looduslikult. Suurepärane valik oleks valerian või taimne. Jälgige une mustreid, ärge kuritarvitage kofeiiniga toite. Pöörake tähelepanu vaba aja veetmisele ja spordile.\nKui teie töö on stressirohke, proovige seda lahti saada hobiga või aktiivse puhkusega. Kas joogat - südamevalu valu asanid ütle teile õpetaja. Vajadusel pöörduge psühholoogi poole, et ta saaks teid rahulikumalt seostada elusündmustega.\nPidage meeles, et ühekordne äge valu südames ei ole peaaegu kunagi tõsise haiguse sümptomiks. See on lihtsalt keha "kell", mis viitab sellele, et peaksite vähem muretsema.\nVähemalt kord aastas tuleb kardioloogi korraliseks kontrolliks. See aitab säilitada südame-lihase tervist igas vanuses. Eriti hoolikalt peate hoolitsema oma 30 aasta pärast. Pea meeles, et ennetamine on efektiivsem ja meeldivam kui ravi!\nStendi valu südames. Ära muretse!\nSügav südamevalu, "nagu nõela oleks olnud tõukejõus", on tavaliselt patsient, kes seda räägib, on see üha tavalisem kohtumisel kardioloogia spetsialistidega. See võib tuntud ravim, mis sellise patsiendi neuroos südames. "Ja see on seotud asjaoluga, et kasvava elutempo, seda suurem on koormus psühholoogilise kohanemise süsteemi, eriti nüüd, ajastu järgmise kriisi, inimesed on järjest rohkem tundlik ja ärritatav, kannatab emotsionaalse stressi all.\nIga arst, kes patsiendist kuulis, et südamevalu, mida ta kaebab, on sarnane süstidega, et see ilmus äkki, torkiv ja lühiajaline, hingata leevendusega, vähem muretsema patsiendi elu pärast. Sellisel juhul pole põhjust muretseda, et räägime tõsist südamepatoloogia, tõsise ohu ja surma. Patsient võib tunda tõeliselt põrgulist valu, mille tõttu ta hingeldab. Kuid kardioloogia teab, et süda ei tekita nii palju haiget. Igal juhul peab kardioloog vähemalt mõtlema patoloogilistele protsessidele südames, südame veresoontes, müokardi infarktis, sest see pole neile üldse tüüpiline.\nMis see võiks olla? Mis võiks olla nende kohutavate "kallike" südames? Mäleta paremini Peale selle, et valu on raske, raskendab see hingamist, on sageli ka kerge iivelduse tunne, kõhuvalu, ühekordne kurk, kiire südametegevus, eks? Ja tugev ärrituvus, närvilisus, mõnikord peidetud sundsele rahule? Kas see on? tüüpiline nägemus neurootilisest seisundist või nagu arstid sageli ütlevad, kardioloogia spetsialistid vastuvõtul, südametegevuse neuroos.\nPatsient kannatab sellistes tingimustes väga raske, tundub talle, et temaga juhtub midagi kohutavat, et ta võib surra, et ta kaotab enda kontrolli. See on tõesti ebameeldiv, kuid usu mind, see ei ohusta elu. Seepärast küsib kardiologist kõigepealt, et selline patsient ei peaks muretsema, rahunema, selgitades talle tõelist olukorda.\nSellised kriisid juhtuvad sageli inimestel emotsionaalselt, tugevalt kogevad mis tahes, isegi kõige väiksemaid sündmusi elus. Ja eriti siis, kui emotsionaalne koormus suureneb tööl või kodus. Konfliktiolukorrad koka või kaastöötajatega, ülekoormus? vaimsed ja füüsilised probleemid perekonnas või sentimentaalne partner? need olukorrad on provotseerivad tegurid.\nMida peaks sel juhul tegema? Rahuneda ja kestma. Kriis on tavaliselt väga lühike, mõnikord vaid paar sekundit. Seejärel konsulteerige kindlasti arstiga, et teha kardiogramm. Elektrokardiogrammil ei ole tõenäoliselt patoloogilisi muutusi. See rahustab teid veelgi. Nüüd teate kindlasti, et sellistel juhtudel on vaja rahulikkust ja valerijat. Aga kõige paremini? ärge andke end sellistesse olukordadesse.\nMis juhtub sellises kriisis? See on häire, mis annab keha, pöörates tähelepanu närvisüsteemi seisundile. See signaal, et stress, milles asute, on teie jaoks liiga palju, ja samal ajal vabanev adrenaliin hakkab kehas häirima, põhjustades mitte ainult emotsionaalseid muutusi, vaid ka füüsilisi muutusi. See on liiga palju ja see läheb mitte siis, kui see on vajalik. Ärevus, hirm, emotsionaalne stress tekitab refleksiivselt keha vabastama adrenaliini, mis aktiveerib kõik kehas olulised süsteemid. Evolutsioonilisel viisil on mees nii kohanenud võitlusega? silmitsi otsese eluohtliku olukorraga. Kui seda adrenaliini ei kulutata lihtsalt paljude aastatuhandete olemasoluks välja töötatud lihaseliseks inimõigustealaseks tööks, otsib ta ise midagi muud. Ja see võib põhjustada kõige mitmekesisemaid ja kummalisi sümptomeid, mida arstid kutsuvad psühhosomaatiliselt ("psühho-keha"), sagedamini paljundades paljude haiguste sümptomeid.\nMis on väljapääs? Need on kaks, kui te vaatate probleemi juure.\nÄrge aknuleerige adrenaliini? suutma lõõgastuda, vähendada tundlikkust ärritavate tegurite suhtes. Selleks peate õppima, kuidas lõõgastuse tehnikaid õppida.\nVõi muutke akumuleeritud adrenaliin toiminguks. Kulutades seda lihaste tööks? harjutus, kõndimine heas tempos, majapidamistööd, naljakas filmi vaatamine.\nHea psühholoog ja isegi teie ise, pöördudes psühholoogilise abi raamatuid, suudavad teie seisundit parandada. Nii üldiselt kui ka kriisi ajal. Ravimid on soovitatavad ravi alguses ja ainult arsti soovitusel. Uskuge mind, perearst teab paremini, millal, mis ja kui palju. Ära muretse ja ole õnnelik!\nKirjete kestus ja valik viib Holteri seire käigus


Eerik-Niiles Kross: reetmine nr 8 - Tänane leht\n31. juuli 2015, 10:29\nLääs on kasutanud kurde korduvalt oma julgeolekupoliitilistes huvides. Täna tuleb küsida, kas me kavatseme nad järjekordselt reeta või on seekord teisiti, kirjutab riigikogu väliskomisjoni liige Eerik-Niiles Kross (Reformierakond).\nKäimasolev Süüria kodusõda ja Iraaki, Süüriat ning veel mitut piirkonna riiki puudutav lääne sõda ISIS-ega on neljas kord viimase poolsajandi jooksul, kui lääs kasutab kurde oma julgeolekupoliitilistes huvides. Reedetud on neid mitu korda ka varem, alates 1919. aasta rahulepingu murdmisest, millega lubati Kurdi riigi tekkimine. Täna tuleb küsida, kas me kasutame neid järjekordselt ära, kas me kavatseme nad järjekordselt reeta või on seekord teisiti.\n1973.–1974. aastal Iraagi kurdide järjekordse ülestõusu ajal Saddam Husseini vastu andsid kurdidele relvaabi Iisrael, (revolutsioonieelne) Iraan ja Ameerika Ühendriigid. Väidetavalt oli Kissingeri juhis kurdide USA abistajatele: «Neil ei tohi lasta võita, aga seda ei tohi neile öelda.» Kurde oli vaja Husseini surumiseks nõustuma tollase Ühendriikide sõbra Iraani nõudmistega.\nIraan ja Iraak leppisidki kokku, Ühendriikide abi kurdidele lõpetati, kurdid kaotasid, üle 10 000 võitleja langes ja kurdi liidrid tapeti või põgenesid Iraani. Washington keeldus kurdi sõjapõgenike abistamisprogrammist, mida pisut varem kurdidele lubadusi jaganud USA ametnikud taotlesid. «Välispoliitikat ei tohi segamini ajada humanitaarabiga,» olevat olnud prevaleeriv seisukoht.\nEsimese lahesõja ajal 1991. aastal innustas lääs kurde uuele ülestõusule. Lääne eesmärk oli sisuliselt sama mis varem: kasutada kurde põhivastast nõrgestava tegurina ja oma platsdarmina. Kurdide eesmärk on aegade algusest olnud ise oma saatuse üle otsustda, autonoomia, iseseisvus esimesel võimalusel. 1980ndatel, kui Iraagi väed taaspuhkenud kurdide ülestõusu maha surusid, külasid põletasid ja inimesi gaasitasid, ei olnud lääne abi kusagil. Nüüd oli aga kurde tarvis.\n1. märtsil 1991 ütles president Bush raadio teel Iraaki edastatud kõnes: «Iraagi inimesed peaksid Saddami kõrvale lükkama ja see tooks kaasa kõigi olemasolevate probleemide lahendamise.» Kindlasti lugesid kurdid sellest välja rohkem, kui oli mõeldud, ent nende jaoks eksisteeris juba aastakümneid ainult üks probleem: vabaduse puudumine. Kurdi väed haarasid kontrolli kogu oma territooriumi üle ja lootsid lääne relvaabi ja tunnustust. Seda ei järgnenud.\nJärgnesid Husseini sõjaline vastulöök ja sadade tuhandete kurdide väljaajamine oma kodust. Briti peaminister John Majori auks tuleb öelda, et enam-vähem ainuisikuliselt surus ta NATOs ja hiljem ka Washingtonis läbi idee lennukeelualast Põhja-Iraagis, mis päästis Iraagi kurdid hävingust. 90ndatel sai Iraagi Kurdistanist de facto iseseisev piirkond, mida küll ükski riik sellisena ei tunnustanud, ent mida ei kontrollinud ka Hussein. Lääs päästis mingil määral oma näo, säilitades Põhja-Iraagis sõjalisi lennumissioone, mis tagasid lennukeeluala.\nKui Ühendriigid alustasid 2003. aastal teist lahesõda, osutusid Iraagi kurdid läänekoalitsiooni loomulikeks liitlasteks. Sõja põhjarinne oli suurel määral kurdide kanda, nad sõdisid uljalt ja taas puhkesid lootused riiklikule tunnustusele. Läänel oli taas vaja kurde kui uue Iraagi tasakaalustavat ja läänemeelset jõudu, mitte kui iseseisvat poliitilist üksust.\nKurdid saavutasid autonoomia tunnustamise Iraagi uues põhiseaduses. Leppisid taas Iraagi koosseisu jäämisega, ent keeldusid Iraagi armee väeosade lubamisest oma alale ning oma Peshmerga vägede liitmisest Iraagi armeega. 2005. aasta põhiseaduskokkulepe nägi ette Kirkuki linna saatuse üle referendumi pidamist hiljemalt 2007. aastal. Selle ajaloolise Kurdi linna puhastas etniliselt Saddam 1970ndatel, ent aja jooksul on kurdid sinna tagasi kolinud.


Siin on kõik vajalik teave Fit. idest - Page 3 - FIT.ioksjonid - Fitness.ee foorum\nSiin on kõik vajalik teave Fit. idest\nBy Rebane, November 28, 2008 in FIT.ioksjonid\nMul on ka küsimus FIT-ide kohta, nimelt on manuaalis kirjas nii:\nJa nüüd mu küsimus ka. Postitan suhteliselt palju foorumisse ja kindlasti vähemalt 1-2 postitust päevas on ka asjalikud mille eest peaksin saama siis 5 FIT-i.\nOlen viimastel päevadel jälginud oma FIT-te ja eile oli mul 925FITi ja postitasin eile ka. Täna vaatan, et mul on 926FIT-ti. Ma saan aru, et kui ma poleks ühtegi FITti saanud, et polnud asjalikud postitused, aga mille eest ma ühe FIT-ti sain ? Ma ei loe manuaalist kusagilt välja, et millegi eest saaks 1FITti teenida. Miinimum on ju 5 FITti ?\nEnnast huvitab täpselt sama asi\nKas selline asi on võimalik, et ma maksan pool fittide eest ja pool sularaha mingit moodi?\nMingi jama on nende fittidega jah praegu, vaatasin huvipärast ja eilse miski 11 postiga ei tulnud vist ühtegi fitti juurde ja mingil päeval tuli vist 2 või 3 fitti, mis on loogika vastane\nMa loodsin juhtnööre ka, aga ma avastasin, et seal on mingi kood või miskit. Selle "salakoodiga" lippan siis poodi ja üejäänud plekib paberis?\nVabas foorumis ja oksjonitel tehtud postituste eest ei saagi fitte.\nAga mille eest siis 1 või 2 FITti saab ?\nÄkki siis 1 postitus annab nüüd 1 fiti, mitte 5? Ja emmimees sai 11 postituse eest 3 selle pärast, et 11-st vaid 3 olid väljas pool Vaba foorumit? Muud seletust ma sellele ei leia.\nNo mai tea, minumeelest vabas foorumis tehtus posti eest postituste arv üldse ei suurene, vähemalt nime juures mitte, aga paneelis näitas, et 11 posti ikka. ning kindlasti olid rohkem kui 3 posti tehtud mujal. Aga aless eks vaata ise, palju sul neid juurde tekib näiteks täna öösel, kindlasti paneb ka sul siis võssa.\nMa neid fitte tagantjärgi ei aja aga lihtsalt teinekord oleks hea kuskilt oksjonilt midagi võtta, aga viimasel ajal pole fitte eriti juurde tulnud kuigi olen suht palju foorumis vedelenud\nedIT: muidu mis Rebane asjast arvab? Varemgi küllalt olnud jamasid foorumi ja fittidega..\nNjah, võib-olla on tõesti fittide counter vigane. Ma ise pole kunagi jälginud, palju mul millegi eest fitte juurde on tulnud..\nTegelikult, peaks keegi ikkagi ükskord puust ja punaseks selgitama, kuidas see fittide süsteem täpsemalt töötab. Mitu fitti saab iga postituse eest, millistes foorumites tehtud postitused lähevad arvesse, kas keegi vaatab postitused üle ja "kiidab heaks" (et võib fitte anda), kas postituse kustutamisel kaovad ka fitid jne.\nSiiski võiks olla jh, et vabas foorumis ei lähe arvesse, ise kaldun arvama, et postitusi vast keegi üle ei vaata kuna teoreetiliselt tekib neid päeva jooksul päris palju ning postituse kustutamisel ka ei saa, jällegi teoreetiliselt sa pole ju postitust siis teinud.\nVaba foorumi ja Oksjoni foorumis postitamise eest FIT.'e ei teeni.\n1 postituse hind on momendil 1 FIT.\nPostituste kustutamisel kaotavad kasutajad FIT.'e (või neid lihtsalt juurde ei saa).\nSiiis võiks manuaalis ka selle ära muuta, et enam ei saa mitte 5 FITti vaid 1FITti.\nTellisin oma kontole pühapäeva õhtul fite ja siiamaani pole kohale tulnud. Juba teist korda millegi pärast läheb sellega väga kaua aega.?\nSama siin, tellisin reede või laupäev.\nE: Sama jama uuesti, 30 juuni tellisin fitte, ei ole siiani üle tulnud.\nEdited July 2, 2010 by C1rca\nHmm miks mul nagu -35 fitti on?\nMul on siiani umbes 2000 fitti kadunud, kirjutasin sellest juba paar kuud tagasi.\nMul ka üks küsimus, et kui kaua on aega oksjoni võitu realiseerida?\nPanin tähele, et olin paar kuud tagasi oksjoni võitnud\nEndiselt umbes 2000 fitti kadunud.\nKuidas fittide eest Termonaatori kaudu osta saab ?\nklikid toote pildi peale mis on termonaatoris ja siis peaks sind olema suunatud poe tellimistele ja sealt lihtsalt valid varjandi,kas lased postiga saata või lähed ise poodi järgi\nGo To Topic Listing FIT.ioksjonid


(Ümber suunatud leheküljelt Franjo Tudjman)\nTudman sündis Veliko Trgovišće külas Serblaste, Horvaatide ja Sloveenida Kuningriigis. Teise maailmasõja ajal võitles ta kommunistlike Jugoslaavia partisanide seas okupeeritud Jugoslaavias teljeriikide (eeskätt Saksamaa) vastu. Sõja lõppedes jätkas ta karjääri Jugoslaavia Rahvaarmees ja edutati viimaks kindralmajoriks. Errumineku järel uuris ta geopoliitikat ja sai 1963. aastal Zagrebi Ülikooli professoriks. 1965. aastal anti talle doktorikraad ajaloos, kuid hiljem sattus ta valitseva režiimiga ajalooküsimustes vastuollu ning pidi ülikoolist lahkuma. Hiljem osales ta Horvaatia kevade sündmustes ja vangistati selle eest 1972. aastal. Tänu Jugoslaavia presidendi Josip Broz Tito sekkumisele pääses ta ettenähtust kergema karistusega ja vabanes kahe aasta pärast. Järgnevalt elas ta kuni Horvaatia kommunistliku režiimi kokkuvarisemiseni, luues seejärel 1989. aastal Horvaatia Demokraatliku Liidu (HDZ).\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Franjo_Tuđman&oldid=5570196"\nLehekülje viimane muutmine: 2. märts 2020, 21:22


Blogi | Sisuturundusagentuur Robot Meedia: Eesti meediareklaamituru I poolaasta käive oli 36,63 miljonit eurot\n2011. aasta algusest kaardistab TNS Emor ka otsepostireklaami, mille lisamine traditsioonilistele meediareklaami näitajatele annab laiema pildi reklaamikäivetest ning seega I poolaasta laiendatud summaarseks turumahuks ca 40,35 miljonit eurot. Laiendatud turuvaate võrdluses oli muutus aastataguse ajaga 0,4% kasvu.\nMeediatüüpidest oli teises kvartalis suurimas kasvutrendis uue meediatüübina kaardistatav otsepost (39,9%), aga ka välimeedia (9,3%), ajakirjad (7,5%) ning ootuspäraselt ka internet (5,9%). Ajalehed, tele- ja raadioreklaam jäid aga sisuliselt eelmise aasta sama ajaga võrreldavale tasemele.\nLoe edasi TNS Emor lehelt


Tõrva keskväljak sai järjekordse tunnustuse! - Uudised ja teated - Tõrva Vallavalitsus\nTõrva keskväljak sai järjekordse tunnustuse!\nNeljapäeval tänati lasteaias Mõmmik konkursi «Kaunis Eesti kodu 2019» maakondlikke osalejaid ning anti üle tänukirjad. Konkursile esitati ka Tõrva uus uhke keskväljak, mis žürii hinnangul oli nõnda ilus, et vääris edasipääsu. Võitjaid ootab ees Eesti Vabariigi presidendi vastuvõtt Pärnus.\nMullu veebruaris avatud Tõrva keskväljak jättis žüriile hea mulje. Sinna ehitati uus bussijaamahoone, avati vaade ja ligipääs Veskijärvele ning rajati paisjärve äärde linna sümbolehitisena tõrvaahi. Tööde käigus jagati senine suur väljak väikelinnale sobilikumateks väiksemateks platsideks ning rajati senisest rohkem haljastust.\nKomisjoniliige Kalev Lõhmus ütles, et eriti hea mulje jätab väljak kultuuritöötaja pilguga vaadates. «Kihvt ja võimas valgussüsteem on sisse projekteeritud. Kui tahetakse midagi ühist teha, näiteks odaviskajate vaatamiseks, saab terve linn kokku tulla. Alguses võib tunduda võõras, aga küll inimesed ära harjuvad: tegelikult on ilus.»\nTõrva vallavanem Maido Ruusmann oli rõõmus, et keskväljakut märgatakse ja selle ilu hinnatakse ka väljaspool Tõrvat. Vallavanema sõnul on aasta jooksul nähtud, et uus keskväljak on end igati õigustanud ning saanud inimeste kogunemise paigaks.\nValgamaa kaunima kodu tiitlile kandideerijaid oli tänavu üheksa.\nLisaks tänati tänukirja ja mastivimpliga korteriühistuid Helme Tõru ja Tõrva 32 ning perekond Daumi eeskujuliku ja silmapaistva töö eest koduümbruse heakorrastamisel ning kaunistamisel.\nSee, et üritus toimus lasteaias Mõmmik, oli märgiline sellepärast, et lasteaed on varem suisa kahel korral sama konkursi võitnud.\nKomisjoni kuulusid Valga valla haljastusspetsialist Anne Vaigre, Tõrva valla hooldusjuht Heli Otti, Nõuni teenusekeskuse juht Kalev Lõhmus Otepää vallast, Valgamaa kaunite kodude konkursi pikaaegne vedaja Aare Kittask, külalisliikmena kauni kodu riikliku konkursi 2017. aasta üks võitjatest Rena Süsta, Lõuna-Eesti Postimehe reporter Tiit Loim ja fotograaf Arvo Meeks.


Kust inspiratsiooni leida? | Tugi.ee blogi\n← Kas ikka osta?\nKust inspiratsiooni leida? osa 2 →\nOne response to “Kust inspiratsiooni leida?”\nPingback: Kust inspiratsiooni leida? osa 3 « Tugi.ee blogi


Järgi neid nõuandeid ja su kallim täidab kõik su soovid! - DELFI Naistekas\nCOSMOPOLITAN: Tahad, et kallim end sulle rohkem avaks, saaks üle oma eksist või püsiks pärast seksi ärkvel? Siin on sulle kastusjuhend vastassugupoole juhtimiseks.\n… panna teda ostma ilusaid kingitusi?\nUuringud näitavad, et mehed saavad innustust positiivsetest sõnumitest. See tähendab, et kiida tema kingitusi, mitte ära kritiseeri, mis ta kinkimata on jätnud. Keskmine mees ostab oma kallimale aastas kolm üllatuskingitust. Ükskõik, mis sa temalt saad, reageeri nagu see oleks uusim Mulberry kott. Järgmisel aastal võib ta juba olla piisavalt enesekindel, et see sulle ka tegelikult kinkida.\n… tõsta tema ambitsioonikust?\nIga vähimagi vihje peale olla ambitsioonikam, võtavad mehed reeglina sisse kaitsepositsiooni. See aga ei tähenda, et sa ei võiks ega saaks teda tööalasest rutiinist välja raputada. Ühe USAs läbiviidud uuringu kohaselt on inimestel teiste probleemide lahendamiseks palju loomingulisemad variandid kui iseenda murede puhul. Küsi oma mehelt karjäärinõu ühe “sõbra” jaoks, kes on temaga kahtlaselt sarnases olukorras. Nii sunnid teda end avama ning järele mõtlema, mida ta oma tööst tegelikult saada tahab ja kuidas seda saavutada.\nLoe Cosmo jaanuarinumbrist:\n• Cosmo staar: noor, tark ja edukas Dakota Fanning\n• 25 seksikat liigutust, mida ta ihkab\n• Kuidas leida töö, mida igatsed\n• Ilukiirabi 112\n• Hea nõu, mida vajad: mõtle positiivselt!\n• 7 kiiret tervisetesti\n• Trikid kodu tuunimiseks\n• BOONUS! Armuhoroskoop 2013\nMiks kõik perekondlikud koosviibimised ahastusega lõppevad? (21) 25.12.2012\nVenna lapsed rikuvad minu jõulud! (68) 25.12.2012\n… teha nii, et ta püsiks pärast seksi ärkvel?\nOkei, siin pole tegemist puhta laiskusega. “Orgasmiga kaasnev verevool jätab ta lihased ilma energiat tootvast glükogeenist, muutes mehe füüsiliselt väsinuks,” selgitab uneekspert Neil Stanley. “Seksige mujal kui magamistoas või pange taustaks mängima hoogsam muusika.” Võid ta ka endaga duši alla meelitada — piparmündiga dušigeel ning jooksev vesi annavad talle vajaliku energiasüsti. Ja mis kõige olulisem: ükski mees pole veel magama jäänud, kuuldes, kui võrratu ta just oli.\n… saavutada, et ta end rohkem avaks?\nNaised räägivad minutis umbes 250 sõna, mehed 125. Päevas teeb see vastavalt 25 000 ja 12 000 sõna. Teisisõnu: see, mis meie jaoks on normaalne, on nende jaoks üleliigne vatramine. “Ära pläkuta oma kolleegidest, kellega ta pole kunagi kohtunud. Räägi talle ainult oma päeva parimast ja halvimast osast,” soovitab seksinõustaja ja raamatu “Stop Calling Him Honey… And Start Having Sex” autor Julienne Davis. Mine üle tema jututempole ja ära korda ennast. Varsti harjub ta su kõne rütmiga ära ning suure tõenäosusega avab end rohkem.\n… teha nii, et ta lõpetaks oma kubeme kratsimise?\nVihjed siin ei aita. Paku välja diil: luba, et lõpetad käitumisviisi, mis teda häirib, kui tema teeb lõpu oma harjumusele. Psühholoog Scott Young soovitab korraga keskenduda vaid ühele tema ja enda halvale harjumusele: “Lihtsad reeglid tekitavad harjumusi, keerulised peavalu.” Halvast harjumusest lahtisaamiseks kulub u 30 päeva. Narritage teineteist ja vaadake, kas suudate elada kuu aega pettuseta.\n… panna ta puhtust hoidma?\nKuidas on võimalik, et nõudepesumasinaga on neil head suhted, kuid sokirada nad enda järelt “kustutada” ei oska? Neuropsühholoog Rex Jung ütleb, et olukord taandub aju ehitusele — naised saavad paremini hakkama info omastamise ja töötlemisega, mehed aga ruumiliste ülesannetega. Seega, lähene koristamisele ruumiliselt (näiteks muretsege tema asjade jaoks põneva disainiga kapid) ning ta saab koristamisega palju paremini hakkama.\n… panna ta mõistma, et suudlemine on midagi enamat kui eelmäng?\nKui kallistamine ja musitamine on teie jaoks ainult osa eelmängust, kujuneb ajapikku arusaam, et iga suudlus peab lõppema voodis. See seab teid mõlemaid pingelisse olukorda, ütleb abielunõustaja Andrew G. Marshall. Suudelge kirglikult diivanil ning liikuge edasi duši alla. Nii jätad ta tahtma enamat ning kinnitad seisukohta, et suudlemine pole ainult eelmäng seksile.\n… äratada temas romantik?\nKui tahad, et mees oleks romantilisem, anna talle eeskuju, soovitab armuguru Michael Webb. See tähendab näiteks, et sina ostad talle uue Kings of Leoni plaadi. Plaanige kohtinguõhtuid — kord korraldad selle sina, siis jälle tema. “Rõhudes tema võistlusvaimule, mõtleb ta õhtu põhjalikumalt läbi, sooviga sind üle trumbata,” sõnab Webb.\n… pikendada voodinaudinguid?\n“Seks sai liiga kiirelt läbi,” on levinud kaebus. See juhtub seetõttu, et ootused ja tegelik käitumine on vastuolus — kiiresti alanud seks ei saa kesta 90 minutit. Sprintides teineteise kuumadesse kohtadesse ning kasutades kõige efektiivsemaid trikke, saabub haripunkt küll kiiresti, ent jääb nadiks. Võti on õiges tempos. Kasuta alustuseks oma tavalisi suuseksitrikke, ent aeglasemas tempos. Aegluubis tegutsemine toob kaasa uusi nüansse ja naudinguid. Ta jumaldab seda, pluss säästate energiat järgnevaks action’iks.\n… sundida teda järgmist sammu astuma?\nTahad kokku kolida või hoopiski kihluda? Enamik naisi usub, et parim viis panna mees astuma järgmist sammu, on teha vihjeid stiilis: “Oi, jätsin oma kingad vist sinu juurde. Kahe kodu vahet jooksime on nii tüütu!” Vale lähenemine! Suhte järgmisele tasemele viimine peab olema emotsionaalne otsus, ütleb enesearenguterapeut Rebekah Fensome. “Kaudsed vihjed pole lahendus. Te peate tundma ja hindama armastust, mis on teile osaks saanud.” Nukrutsemiseks pole põhjust — võta vabalt ja ole sina ise. Küll siis ühel ilusal õhtul pudeneb tema huulilt ka lause: “Kuule, kolime kokku!”\n… ta oma eksist üle saaks?\nUuringud näitavad, et umbes 10 nädalat pärast lahkuminekut hakkavad inimesed end jälle paremini tundma. Esiteks, ära teda kolm kuud survesta. Seejärel proovi uute harjumuste tehnikat, soovitab psühholoog Melanie Greenberg. “Eksiga seotud paigad, inimesed ja tegevused käivitavad igatsustunde. Proovige neid vältida ja leida omale uued lemmikkohad ja -tegevused.” Täida tema elu värske ja põnevaga ning väldi vanasse kummitavasse rutiini langemist.\n… teha nii, et ta tunneks end vibraatori seltsis mugavalt?\nPole põhjust, miks sa ei peaks teda mängudesse kaasama, aga ole ettevaatlik. Nii nagu paljud naised tunnevad end porno seltsis ebamugavalt, võivad mehed tunnetada ohustatust millegi suure ja vibreeriva poolt. “Rääkimine on ülioluline,” sõnab seksiterapeut Anjula Mutanda. “Veendu, et ta mõistaks, et vibraator on mänguasi teile mõlemale, mitte asendusmees.” Külva ta üle kiitusega ning seejärel demonstreeri, kuidas ta saab seda kasutada kliitori stimuleerimiseks. Puuduta vibraatoriga tema nibusid, reite sisekülgi ning taguotsa. Talle meeldib, kui stimuleerid tema erogeenseid tsoone millegagi, mida ta pidas ainult sinu mänguasjaks. Vallatu kogemus teeb ta seiklushimuliseks ning avardab vibraatori kasutamisvõimalusi.\n… panna teda pühendama rohkem aega eelmängule?\nSeksiterapeut Maggie Arana soovitab proovida narritavat striptiisi. Riietu aeglaselt lahti, aga jäta pesu selga. Mängi oma nibudega ning libista käsi püksikutesse. Kui ta üritab sul pesu seljast ära võtta, keela mänguliselt. Naudi oma võimu — vallatu barjäär hullutab teid mõlemaid.\n… suurendada tema loomingulisust suuseksi ajal?\nPaljud mehed on kliitorit üles leides endaga nii rahul, et ei kaldu kesksest kursist enam kõrvale. Selle asemel et öelda, et ta oma keelega ka pisut vasakult nilpsaks, keera end vaikselt paremale või tõsta oma puusad üles — nii saad muuta tema suu asukohta. Mehele meeldib, kui võtad tegevusest aktiivselt osa, aga ta ei arva ealeski ära, miks.\nCosmo õpetab: lahenda piinlik olukord kiiresti ja punastamata\n12 asja, mis on mehele olulisemad kui sinu välimus