ooo jaanipäev. – kohvihoolikuelu.ee\nPost published:25. juuni 2008\nNatukene magamatust ning veelkord põnevust. Läksime Valloga Toolsele. Õnneks ma ei pidanudki häälega minema. Autos ma surin, nagu päriselt. Ja mingi hetk olin ma supersuvas tuju.Ma lihtsalt olin.Vihma ka sadas, niiet see ei teinud mind veel rõõmsamaks. Silver ja Maria liitusid ka mini hetk, viitnalt. Toolsele jõudes oli juba natukene parem. Tegime aega parajaks pööningul.Mängisime valetamist. Alguses ma ei osanud kuid lõpuks panin ma kinni. Je. Vallo käis õuesringi ja otsis tegevust. Ja ta leidsiki. Leidsime selle traadi, kus oli vool sees. ja varsti olime me juba nõus katseid tegema. Natukene voolu, natukene särtsu ning natukene väga palju nalja ja kõik see toimus vihmaga. Hobused olid teema. Niiiivõrd ilusad , et ise ka ei tahaks nagu uskuda. Sulgpalli sai ka mängitud ja tänu sellele mu käsi valutabki. Saunas sai käidud. Selleks ajaks tulid Ahti ja Uku ka. Poisid keda ma esimest korda nägin, Silveri sugulased. Üks oli täitsa normaalne, mulle meeldis see kuidas üks pael hoidis ta pükse üleval. Haha. Saunas oli näha paljast ihu, nagu kõikidel. Meil Mariaga olid veel rätikud ümber.Pole harjunud aga eks ma jõuan. Oli aeg kui me seltskonda ka sulasime.Hullult äge.Õhtul mängisime me veel jalamängu, grillisime liha ja olime niisama ägedad. Silver mängis kitarri ja laulis. Ma pean tunnistama, et needmõlemad koos oli lausa väga hea kuulda. Niivõrd hästi.\nÖösel sai Ahtiga minu tekiga kuskil jalutamas käidud. Ta oli natukene täis ja üritas midagi, mida ma ei lastnud. Ta oli nõus neidhobuseid vaatama jäämagi ja jälgima seda merd , mis oli meie taga.\nHommikul oli valus tõusta.Tagumik valutas ja öösel läks mul põlv krampi. Veetsime ühe mõnusa lõunapooliku toolsel. Ahti naeratas mulle ja istus mu kõrvale ning jõime hommikust kohvi. Aga ta oli siiski stiilne.\nAutosõit tallinna oli tappev. Mul polnud Valloga midagi rääkida, ta ainult küsis,et mis me ahtiga tegime? Mul oli nagu..ee mitte midagi. Ta ei uskunud aga okei. Mina ei põe, minu südametunnistus oli puhas. Vihma ainult kallas ja see summutas ka kõik need väikesed laused ära.\nÕhtu poole sain Kirstiga kokku. Niivõrdmusi mul no. Meiloli koos tore, eksjuonju.\nLinnas nägin ma veel Heikot ja me jalutasime ja jalutasime ning rääkisime ja lõpuks me mõlemad tunnistasime , et vaatama kõigile me igatseme teineteist. Kasvõi niisama.\nÕhtulkoju jõudes mängisid poisid monopoly ja täna ma liitun nendega.Kuid me peame pausi tegema, kuna jalg´pall on täna.


Šveitsi 10-kordne ultratriatlon vol3: mis sai hästi ja mis sai valesti tehtud — Rait Ratasepp\nSoovin oma sporditegemistes pidevalt areneda, mistõttu pean oluliseks teha pidevalt muutusi treeningettevalmistuses. Usun, et see ettevalmistus, mis on mind aidanud täna siia, ei ole piisav, et astuda samm kaugemale. Olgu selleks sammuks kas siis ajaline või distantsiline edasiminek oma ultrakatsumustes. Sama treeningettevalmistust korrates oleks naiivne loota varasemast paremat tulemust. See on põhjus, miks ma igat oma katsumust hiljem põhjalikult analüüsin ning järeldused kirja panen. Ultraspordi võlu peitubki minu jaoks ennekõike selles, et ultraspordi juures on nii palju erinevaid aspekte, millele saab ja tuleb tähelepanu pöörata. Kogemused on vajalikud, et osata järjest kiiremini ja aina rohkemate aspektidega korraga tegeleda. Oluline on tehtud vead kaardistada ja neist õppida, sest kui esmane eksimine on inimlik ja andestatav, siis teist korda sama reha otsa astumine on juba enda hooletus ja tegemata jäänud töö. Samal ajal on tähtis pöörata tähelepanu ka sellele, mis sai õigesti tehtud, et juba hästi toimivat asja ei hakkaks läbimõtlematult muutma. Seekord kirjutangi sulle, mis head ja vead sai Šveitsi ultratriatlonil tehtud ning mida plaanin järgmise aasta ettevalmistuses muuta.\nEnnast seni igati õigustanud tegevused\nFüüsiline ja vaimne ettevalmistus – sellega võin igati rahule jääda, sest Šveitsis pidas keha 10 päeva kestnud sportimisele suurepäraselt vastu. Füüsiline ettevalmistus oli sedavõrd kordaläinud, et sain kõigil päevadel väga hea kiirusega liikuda. Kõike seda võimaldas minu arvates just mu selle hooaja ultravõistluste ülesehitus – st esmalt sai tehtud füüsiliselt ja vaimselt kõige keerulisem Eesti 5-kordne ultratriatlon. Seal kogetud raskusi ei anna Saksa ja Šveits katsumusega võrrelda. Saksa 3-kordne ultratriatlon oli ennekõike korralik füüsise vastupidavuse proovilepanek, 33 tundi võistlemist ei ole vaimse poole pealt enam kõige raskem ettevõtmine. Minu kogemus ütleb, et seni kuni füüsiline pool hästi vastu peab, on vaimselt rasked hetked lihtsamini ületatavad. Kui aga füüsis hakkab lagunema, siis on sul vaja eriliselt tugevat vaimujõudu, et mitte alustatut pooleli jätta.\nVenitamine ja massaaž – lihashooldusele pööran ma palju tähelepanu nii treeningutel kui ka võistlustel. Eesti ultratriatlonil 211 km joostes sain omal nahal tunda, kui tõsine väljakutse see mu jalalihastele oli. Samas nägin, kui kiiresti on võimalik väsinud lihaseid kerge massaaži ja korraliku venitamisega korda saada. Eesti katsumuse ajal sain kinnitust, kui õige mõte oli mu massöör Timo ka Šveitsi kaasa kutsuda. Kõik kümme võistluspäeva lõppesid kerge massaaži ja venitamisega, kusjuures põhirõhk oli just venitamisel. Massaaži oli ennekõike vaja selleks, et valmistada lihased venituseks ette. Üks on kindel, et kui ma ei oleks võistlusjärgselt lihaste hooldamisega tegelenud, ei oleks mul nii muretut võistlust füüsilise vastupidavuse osas olnud.\n• Toitumine – selleks, et organism suudaks sellise ettevõtmisega toime tulla, on vaja suuta see meeletu kogus energiat tagasi süüa. Mida mitmekülgsem toidulaud, seda parem. Lisan siia ka tabeli, millest näed, millised toiduained mu menüüs olid. Toidumenüü osas leidis taas kinnitust fakt, et palavates oludes on kõige minevam kaup just arbuus. Samuti mitmed värsked puuviljad (nt maasikad, mango, avokaado, viinamarjad) ja rohkelt jahedaid smuutisid. Esimesel viiel võistluspäeval, mil väljas valitses kuni 33-kraadine kuumus, ma ühtegi šokolaadi, küpsist ega magusat kommi ei tahtnud. Samas kuuendal päeval, mil väljas sadas vihma ja oli jahedam, ma ennekõike just magusast ja kuumast supist toitusingi. Seekord oli mul jooksu ajal esmakordselt menüüs värske mango, mis maitses suurepäraselt. Kusjuures selle menüüsse võtmine oli üks mitmest toetustiimi enda initsiatiivist menüü osas.\nToetusmeeskond – siin jagub mul üksnes kiidusõnu. Sedavõrd pikk ettevõtmine on tiimile teatud tähenduses isegi raskem kui mulle, mistõttu eriti oluline oli, et tiimiliikmed ka omavahel hästi klapiksid. Õnneks oli tiimil võimalik omavahelist koostööd juba Eesti ultra ajal praktiseerida. Kõik need 10 päeva olid tiimile väga kurnavad ja öösiti said nad magada tihtipeale minust vähem. Saksa ja Šveitsi võistlustel tuli tiimil kohaneda uue olukorraga – kuna mõlemalt ultral oli tihe konkurents ning kuna konkurendid toitusid hoo pealt, pidin ka mina selles osas oma taktikat muutma. Õnneks tiim kohanes kiiresti, töötades rattarajal toidu andmiseks välja inimketi süsteemi ehk et 3-4 tiimiliiget paiknesid väikeste vahedega terve toitlustusala ulatuses.\nNimekirjad varustuse ja päevatoimetuste kohta – varustuse valmisseadmiseks kasutan triatlonivõistlustel populaarseid ujumise-, ratta- ja jooksukotte. Vältimaks millegi olulise unustamist, koostan alati iga ala kohta kõikvõimalike asjade nimekirja. Nii toimisin ka Šveitsis. Ilma nimekirjadeta on praktiliselt garanteeritud, et midagi olulist jääb maha. Nimekirjad on olulised ka selleks, et varustuse pakkimisega saaks lihtsasti hakkama ka toetustiim. Šveitsi võistluse viimastel päevadel oleks ma ajaliselt jäänud oma varustuse järgmiseks päevaks valmiseadmisega jänni, mistõttu tegi seda minu eest tiim. Arvestades kui palju erinevaid riideid, jalanõusid ja muud varustust mul Šveitsis kaasas oli, õigustas nimekirjade koostamine end igati ära. Nimekirjad koostasin ma ka kõigi hommikuste ja õhtuste tegevuste kohta, sest väsimuse kuhjudes on keeruline ka lihtsad ja enesestmõistetavad asjad (nt hammaste pesemine) ära unustada.\nSalomoni pehme joogipudel – kuigi jooks toimus kõigest 1,3 km pikkusel ringil, on mulle oluline, et ma saaksin vett ja kaloririkast jooki tarbida iga natukese aja tagant ja väiksemate lonksudega. Selleks kasutasin ma pehmeid joogipudeleid (mägiultrajooksudel väga populaarsed), mida on kerge käes hoida ja kus jook ei jää pudelisse loksuma. Esimest korda proovisin neid ka kiire jooksu ajal Tartu linnamaratonil ning ka seal õigustas see end. Nimelt 5 km vahemaa tagant ja kiire jooksu juures on raske saada vajalik vedeliku kogus kätte. Pealegi kipub palju topsist maha rappuma. Pehmete joogipudelitega sain ma ca iga poole kilomeetri tagant võtta väikese sõõmu. Kuna tegemist on aga suhteliselt väikeste pudelitega, siis vahetasin tühja pudeli uue vastu iga 10 km tagant joogipunktis.\nJooksusussid – kuigi igal võistlusel on mul praktiliselt kogu jooksususside arsenal kaasas (valik on suur ja lai), oli seekord mul esimest korda kaasas kaks ühesugust paari Fastwitch jalanõusid. Kuigi algselt arvasin, et kasutan mitmeid erinevaid jalanõusid, selgus võistluse ajal, et kõige paremini sobivad just need. Paraku ühe ja sama paariga kümme päeva maratoni joosta ei ole üldse hea mõte, sest jooksusussid vajavad samuti taastumis- ja hingetõmbeaega. Seepärast kasutasin neid üle päeviti. Fastwitch´e kasutasin ma 9-l päeval 10-st. Kolmandal päeval sai prooviks kasutatud ka vanu K-Swisse, kuid see ei olnud õige mõte – Achilleuse kand jäi tavapärasest rohkem pingesse ning nendega sain kohe ka kaks esimest ja ainukest villi. Edaspidi katsun samuti minna vähemalt topelt paari samasuguste jalanõudega sedasorti katsumustele.\nUjumine – kalipsoga ujudes tuleb arvestada, et tõenäoliselt võib kalipso kuklal asuva naha marraskile hõõruda. Seepärast kasutatakse kalipsoõli või vaseliini. Kloorises basseinivees tundub see määrdeaine kiiremini vist kuluma, sest mul hõõrus kukla pealt naha marraskile juba esimesel päeval. Kuna hõõrdunud naha paranemine võtab rohkem kui päeva aega, tuli mul järgmiseks päevaks mingi lahendus leida. Teipisin kukla kinesio teibiga, mis püsis nahal väga hästi. Rattasõidu ajal kaitses teip kukalt omakorda terava päikese eest. Kui tegemist on aga pikema kalipsoga ujumisega (nt 11,4 km), siis on kukla teipimine minu jaoks hädavajalik. Varem kasutasin selleks tavalist nahateipi, kuid see on rohke liimiga, mida on hiljem keeruline eemaldada. Kinesio teibi puhul seda muret ei ole.\nMuutmist või läbikatsetamist vajavad asjad\nMajutus – kuna 10-kordne ultravõistlus toimus mägede jalamil asuvas väikeses Šveitsi linnakeses, kus majutuskohtade valik oli suhteliselt piiratud ja äärmiselt kallis, otsustasin matkaauto kasuks. Matkaauto ajas küll asja ära, kuid ruumiga väga palju priisata ei saanud. Kitsastes tingimustes toimetamine põhjustab parasjagu palju stressi, mida sellise mastaabiga ettevõtmise juures tuleks võimalusel vältida. Nüüd, kus mul on see kogemus olemas, tean, kui oluline on leida majutus korralikus ruumis (olgu see siis hostel, hotell või kodumajutus) ja nii lähedal võistluskeskusele kui vähegi võimalik. Igal õhtul pärast lõpetamist käis mul võidujooks ajaga, sest massaaž ja varustuse valmisseadmine pidi toimuma enne pimedat. Pealegi läks õhtuti kiiresti jahedaks, mis tähendas, et massaaži ja venitamise ajaks pidin end riides ja soojas hoidma.\nKehakaal – Šveitsi võistluse ajal oli mu kehakaal 76 kg juures ning rasvaprotsent 12,8. Eesti ja Šveitsi katsumus lükkasid ümber ühe mu valearusaama – nimelt kuni selle ajani arvasin, et päevi kestvaks ultravõistluseks on vaja natuke kehakaalu tõsta, et kehal oleks võimalik energiadefitsiidi korral millestki energiat ammutada. Täna tean, et nii see ei ole, vaid määrava tähtsusega on kulutatud ja tarbitud energia tasakaalus hoidmine. Eelmise aasta Inglismaa ultratriatlonil jäin iga päev üsna suurde energiadefitsiiti, kaotades päevaga peaaegu ühe kilogrammi kehakaalust. Kuigi ruumi kaalukaotuseks jäi rasva arvelt tollal veel küll, lakkas keha neljandal päeval korrapäraselt funktsioneerimast ning viiendal päeval enam starti minna ei võimaldanud. Minu uut arusaama kinnitab ka Šveitsis katsumuse võitnud Widmer. Tema kehakaal võistluse ajal oli kõigest 65-66 kg ning silmaga oli juba näha, et tema rasvaprotsent oli minu omast oluliselt madalam. See aga ei pärssinud kuidagi tema võimekust. Ma arvan, et see andis talle isegi teatud eelise.\nIgatahes soovin ma selle oma nahal järgi katsetada. Ma küll ei kavatse enda kehakaalu päris 65 kg juurde langetada, kuid usun, et kaalulanguse kasutegur võiks minu puhul avalduda selgelt juba 70 kg juures. Seega on minu talvise ettevalmistusperioodi suur väljakutse langetada oma kehakaal 70 kilogrammini. Hetkel kaalun ma 75 kg. Minu jaoks on oluline, et kaalu langus tuleks rasvade arvelt, mistõttu on see pikaajaline ja läbimõeldud ettevõtmine. See tähendab veel põhjalikumat toidumenüü jälgimist ja analüüsimist. Loodetavasti õnnestub mul soovitud tulemuse lähedale jõuda juba järgmise aasta veebruariks, mil ma saaksin ultrajooksul kaalulanguse mõju testida. Nimelt usun, et kõige suurem ja silmnähtavam kasu avaldub just ultrajooksu puhul. Ultratriatloni esimese kahe ala puhul peaks see jääma pigem tagasihoidlikuks, kuid elame-näeme.\nVahetusalad – ma toimetasin Šveitsis vahetusalades enda kohta oluliselt kiiremini kui varasematel ultratriatlonitel ja selles võlgnen suure tänu just Richardile, kes oma ülikiirete vahetusaladega oli heaks näiteks, kui kiiresti on võimalik ühelt alalt teisele üle minna. Kuid vaatamata sellele saan ma end veel palju parandada, sest Šveitsi 10-kordsel ultral temale kaotatud 2,5 tunnist 50 minutit võib julgelt vahetusalade arvele panna. Widmeri kiirus vahetusalades on võrreldav triatloni sprindietappidel vahetusalale kuluva ajaga. Näiteks Saksamaal sõitis ta 540 km ratast ilma peatumiseta (toitus hoo pealt) ning rattalt jooksule üleminekuks kulus tal pärast 17 tundi rattasadulas istumist kõigest paar minutit. Seega järgmistel ultravõistlustel tuleb mul vahetusalades senisest palju kärmem olla.\nToitumine – varasemas postituses mainisin, et võistluse ajal oli mul raskusi toidust vajalikus koguses valgu kättesaamisega. Teisisõnu oli mu menüü ennekõike süsivesikute ja rasvade poole kaldu. Igal õhtul pärast võistluspäeva tarbisin kvaliteetseid valke sisaldavat taastusjooki, kuid hilisem analüüs näitas, et koguseliselt oli seda vähe. 9. ja 10. võistluspäeval hakkasin valgupõhist taastusjooki tarbima juba sportimise ajal ning see tundus olevat väga õige tegu. See aitas mind kaheksandal päeval tabanud mõõnast üle. Toetusmeeskonna kinnitusel olevat ka sakslane Widmer sportimise ajal järjepidevalt valgujooki tarbinud.\nHäirivad pisiasjad – ultrakatsumuste puhul võib isegi näiliselt tühine pisiasi põhjustada palju ebamugavust ning seeläbi mõjutada ka enesetunnet ja liikumiskiirust. Hea näide on see, kui mul 7. võistluspäeval sai ajavõtukiip tavapärasest veidike nõrgemalt jala ümber kinnitatud. Rattasõidu ajal kippus see liikuma, mis oli väga häiriv. Kuna aga mul käis Widmeriga sedavõrd pingeline konkurents, siis ei raatsinud ma kiibi kohendamiseks eraldi peatust teha. Samas oleks võinud selle 20-sekundilise pausi teha, sest ebamugavustunne ei olnud seda väärt.\nSama on olukord siis, kui rattasõidu ajal annab põiehäda endast märku, kuid sa lükkad vetsupeatust liiga kaua edasi. Nimelt panin võistluse ajal tähele, et kui ma suhteliselt kiiresti pärast põiehäda tekkimist end kergendamas käisin, läks liikumiskiirus oluliselt paremaks. Seega 30-sekundiline vetsupeatus tähendas tihtipeale umbes 20-sekundilist ajaparandust rattaringi kohta. Ehk kui lükkasin vetsupeatust edasi rohkem kui 2 ringi, siis tegelikkuses ma ajas ja enesetundes hoopis kaotasin.\nEeltoodud näited olid ühed eredamad, mis mul seoses Šveitsi võistlusega meenuvad. Loodetavasti nende läbianalüüsimine ja -kirjutamine aitavad mul end tulevastes ettevõtmistes paremini realiseerida.


Riigikogu liige Eduard Odinets andis täna ametivande | Vikervaade\nRiigikogu liige Eduard Odinets andis täna ametivande\nVikervaade | 11/01/2021\nIda-Virumaal parlamenti kandideerinud Eduard Odinets alustas täna tööd riigikogus, kus ta andis täiskogu ees ka ametivande.\n“Hea meel on olla tagasi erakonnas ja pakkuda verivärske riigikogu saadikuna tuge sotsiaaldemokraatlike väärtuste elluviimisel. Erakonna liikmena soovin panustada sellise Eesti kujundamisse, mis on kõigi siin elavate inimeste kodu, sõltumata nende eripärast. Igaüks võiks tunda end Eestis koduselt – turvaliselt, hoituna, mittetõrjutuna ja oodatuna,” kommenteeris Odinets eelmisel nädalal peale Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga liitumist.\nEduard Odinets on ligi veerand sajandit kuulunud järjepanu Kohtla-Järve volikokku. Esimest korda valiti ta sinna 1996. aastal, kui ta oli 20-aastane. Kohtla-Järve linnavolikogus on ta aastaid olnud opositsiooni eestkõneleja. 2017. aasta kohalikel valimistel kogus ta Kohtla-Järvel kõige rohkem hääli, olles nii linna populaarseim poliitik.\n← Petitsioon perekonnaseaduse muutmiseks kogus 35805 allkirja\nAbieluküsimuse rahvahääletust ei toimu →


Lugejale / LL-101\nKevad on käes! Sõnad ja laused peavad natuke ootama ja puhkama, sest me aeg kulub nüüd füüsilise energia ammutamiseks. Kohal on ka võililled, kelle kohta on luuletaja Kaur Riismaa kirjutanud nõnda: “Võilille seemnel on päikesepuri, / läbi mõõtmatuna näiva ruumi, / läbi sireliudukogude / ja kuuvalguse supernoova / on ta jõudnud pärale.“\nMinultki on küsitud arvamust Kaur Kenderi tegevuse ja käitumise kohta. Ma eelistan vaikida, küll aga tsiteerin kirjandusteadlase Sirje Oleski delikaatse lause: „Küsimus on nn vaba sõna kaitsmises, kus minu meelest nii Kivisildnik kui ka Kender on lihtsalt ära kasutanud „vaba kirjasõna kaitsjaid“, et endale reklaami teha.“ (Looming, nr. 4, 2017).\nUnustagem kõik halb ning halvav ja vaadakem ikka päikese poole! Ehk aitab...\nJaak Jõerüüt. On nagu on. Need meenutused on esitatud küsimuste ja vastuste vormis. Algul tundub, et Aita Kivi küsimustik polegi eriti oluline, sest Jõerüüdi üleminekud teemalt teisele toimuvad sujuvalt, aga mida rohkem keskendutakse poliitikale ja diplomaatiale, seda vajalikumad arupärimised tunduvad. Harva, kui saad eluloolistele lugudele kogu teksti ulatuses kaasa mõelda. Enamasti ju nõustud öelduga või kehitad õlgu, ent Jõerüüt lihtsalt „sunnib“ lugejat oma mõtteid, kogemusi, teadmisi, maailmavaadet, eluhoiakuid mälust üles otsima ja võrdlema tema omadega. Võimalik, et see tuleneb põlvkondlikust lähedusest, aga minu arvates peaksid kirjaniku vastused resoneerima paljude inimeste elujälgimislaadiga. Mis eeldab, et sa pead olema huvitatud maailma keerulisest kulgemisest. Jõerüüdi kui kirjaniku keel on täpne. Jõerüüdi kui diplomaadi pilk on selge. Lapsepõlvemured ja hilisem aeg on sõnastatud haaravalt. Jõerüüt on, nagu ikka, delikaatne, jätab minu meelest palju võimalikke nimesid ja asju nimetamata. Teadagi, diplomaatiline tarkus! Ka ei kasuta ta ajakirjanduslikke või elulugudes silma hakkavaid trafaretseid motiive, väljendeid, lauseid, osutusi. Siiski, mõne lõpupoole leiab, kui poliitikuametist kirjutab. Oma seisukohti ja häirivaid nähtusi kirjeldab ta kujundliku osavusega. Nii lausub ta üleüldise kirjutamismaania kohta: „Kirjutatud sõna lendab linnades ringi nagu Sahara liiv, matab silmad ja ummistab nahapoorid, nii et jääb üle vaid õhku ahmida ja lugejatele kaasa tunda. See on nõiaring – globaalne tekstimass hakkas paisuma, kuni ärritatud lugejad, kes ei jaksanud enam lugeda, istusid teisele toolile, kirjutajate kõrvale ning hakkasid ise lauseid vorpima.“ Jõerüüt tõdeb, et süüdimatu netiavarus ja ka traditsiooniliste raamatute maailm on täis asjakesi, mis on äravahetamiseni sarnased ning mille vaimne eluiga on lühike nagu äädikakärbsel. Olgu öeldud, et „On nagu on“ sisaldab arvukalt ütlemisi ja tähelepanekuid, mida ei jõua, kuigi tahaks tsiteerida.\nIgatahes annab Jõerüüt teada ühest soovist, mida nimetab isegi igatsuseks, leida lahendus või seletus muret tekitavatele juhtumitele. Kuidas aidata näiteks liblikat, kelle tiiva külge on kleepunud kruusatükk? Sellega lennata polnud võimalik, aga eemaldades oleks rebenenud liblika tiib. Taolise reaalse dilemma ees seisnud ta nooruses, aga küllap poliitika ja diplomaatia on pakkunud sarnaseid hetki pidevalt. Lubades endale ühe isikliku kõrvalepõike, lisan, et Jaak Jõerüüt sobinuks suurepäraselt meie seniste presidentide sekka. Tutvumine tema suguvõsa saatuse ja esivanemate käekäiguga lisab arvamusele vaid kindlustunnet.\nViienda põlve tallinlasena tunneb Jõerüüt oma linna, tõsi, igat sorti elamiseks määratud „mäed“ tekitavad temas trotsi. Siinsamas pean sobivaks lisada kirjaniku arusaama eesti keelest, mis on ju kirjarahva põhiline töövahend (mis proosaline väljend): “Tänased nooremad inimesed ei tea või ei mäleta, milline äge võitlus käis Eestis eesti keele loomuliku asendi taastamise nimel veerand sajandit tagasi. Siis oli häda tajumine hämmastavalt üldine ja ühtne. Äritegelased ning osa poliitikutest ja ametnikest räägivad ja ilmselt osa nendest ka mõtlevad nüüd nii, et kui on palju raha, siis see hoiab rahva koos, ükskõik mis keeles. Ma hoiatan – ei hoia koos! Oma keele, kultuuri ja ajaloo asendajaks identiteedivallas ei saa raha mitte kunagi, hakaku või kõikide Eesti saarte puurkaevudest homme naftat purskama.“ Ja kui juba endaks jäämisel kui ohuteemal sai peatutud, siis käsib minu enesetunne vahendada veel ühe tähendusliku mõtte: „Läänelik multikulti on see ohtlik nähtus, milles tunneme hirmutavalt palju ära sarnasust sovetliku rahvaste sulatuskatlaga, olematu „nõukogude kultuuri“ sepikojaga.“ Eks pikad ja keerulised tööaastad on midagi õpetanud. Üht isikupärast seika, nimelt on Jõerüüt kohvikute inimene, on ta varemgi oma vestlustes maininud: „Mulle on kohvik nähtus, mis erineb pubidest, kõrtsidest, baaridest, restoranidest mitte seepärast, et ukse kohal on erinev silt, vaid stiililiselt ja tunnetuslikult. Seletada seletamatut on raske.“ Võib-olla algas kõik kunagi ammu, nn. hipistumise ajal, kui „Pegasus“ muutus peaaegu koduks, lisan raamatut lugenuna juurde. „On nagu on“ peaks pakkuma kõigile püsiva lugemiselamuse.\nMart Kangur. Liivini lahti. Mulle on varasemad Kangru luulekogud („Kuldne põli“, 2009 ja „Kõrgusekartus“, 2015) üsnagi meeldinud, sedapuhku samamoodi, ainult et just nimiluuletus „tahaks eesti“, mille eest autor pälvis 2016. a. Juhan Liivi luuleauhinna, mõjub liiga paisutatult. Ent ju see on teadlik „hoop“ lugejale, muidu jääks sõnum ehk teadvustamata. Kangur jagab teisteski tekstides rahvuslikkusele mõeldes väikseid nükkeid ja mükse, kuid mõõdukamalt. Tajun, et eesti kultuur ongi luulekogu üks kesksemaid märksõnu, kohe märkan ka tuttavat parafraasi: „kuulen sõna kultuur / ja käsi sirutub / ja jalg sirutub“. Pealkiri pole juhuslik, Liivi ja teistegi autorite ümbersõnastusi tuleb rohkem ette. Teame ju, et Liivile kuulub rida „ilus ta ei ole“, mis käib Eesti kohta („üks elu, ripakul“). Järgnev kinnitab samuti eelöeldut: „süda sina / tunned valu / räägi mulle / mis ta teeb / kust ta tuleb / kuhu läheb / miks kõik külmetab / ja keeb / öö ei ole / päev ei ole / suurem neist / on kukeke / süda sina / tunned valu / murrab tüki minule“ (siin paistab leiduvat ka Ernst Ennot). Sõnaga toimetamise oskus on Kangrul käes, lisaks kasutab ta sõna kui kindla tähendusega mõistet paljudes luuletustes otseselt: nt. „tere tulemast sõna“, „ja juba ongi pime“, „mul on tunne“, „lahtiütlematu sõna“, „luuletaja ülbus“, „õnnest otse õnnetusse“. Viimasest tsiteerin lõpuread: “sõna / ilma lause ja tekstita / süda / ilma kopsu ja maksata / õnnest otse õnnetusse / mis elu see on / mis imelik surm“. Muidugi leidub puhast sõnamängu: „olen rabe / ja laisk aga / rabelais`d raisk / kokku ei tule“. Ja siis ängi, temast pole pääsu, kuigi see pole päris Liivi valulisus ja piin: nt. „nii naljakas“, üks elu, ripakil“, „sina oled elu“. Edasi: „- kuhu oh kuhu / sa valasid / oma südamevere? / - üks hüvasti / oli ja / paar tere“. Viimases oleks nagu vihje Anna Haavale!? Elu ise kuulub olulise filosoofilise kategooriana enamasti kõigi paremate poeetide-poetesside sõnumitesse: nt. „elu sa ei“, „elu jookseb“, „alati teha ainult olulist“. Lõpetuseks: „teile kes te seisate / eesti kultuuri / puhtuse eest / mina olen / eesti kultuur / ja ma olen / must“. Suure üldistusena võib öelda, et üle „Liivini lahti“ sirutub karge sotsiaalne tundelaad, mida võiks sõnastada ka teisiti: mure Eesti pärast. Kuigi argiirooniline „kellele iseseisvus“ ei sobitu minu meelest ideaalselt teiste sekka. Samas tekst osutab meie tegelikkusele, mis on ometi ju tervik. Lugege ja mõelge kaasa, katsugem autorit ikka mõista!\nKalju Kruusa. Ühe inimese elu (pooleli). Valitud luuletuste kogu, kus iga tekst on täpselt dateeritud, s.t. et kirjas on aasta, kuupäev ja kohtki. See viimane aitab luuletuste mõistmisele tõesti natukene kaasa. Ainult, kas peab ikka käänama Tartussa, Tallinnassa, Tsitressa jne. Eks õ asemel y kasutamine ja sõna lõpus kk (nt. surelikk) või siis raskemini taibatav sõnakene nuancsikam natuke häirivad, ent lõpuks harjub kõigega, ka isevärki sõnade ja värsiridadega. Murdeline vikasti (vikat) muudab aga meele hellaks..., pealegi armastavat autor väga heina niita. Küllap kuulub Kruusa kui kirjaniku eesmärkide hulka ka isemoodi sõnadega sehkendamine ja nende kogumine! Kõik tekstid polegi tegelikult selgelt luuletused, on proosaluulet ja mõne ristin koguni lühijutuks. Võõramaised väljendid ja kirjamärgid kuuluvad samuti Kruusa loomingu juurde, nt. prantsuse, kreeka, vene, inglise, hiina, jaapani, ehk mõnest keelest veel. Vahel mõtledki, kumb on olulisem ühe või teise (värsi)rea puhul, kas sisu või vorm. On, kuidas on, aga Kruusa looming on hakanud mulle üha rohkem sümpatiseerima, kuigi paljusid tekste olen juba varem mitu korda lugenud. Meeldetuletuseks: Kruusa on varem avaldanud „Meeleolu“ (1999), „Treffamisi“ (2004), „Pilvedgi mindgi liigutavadgi“ (2008), „Tühhja“ (2010), „ing.veri.tee“ (2013) „Äädikkärbsed“ (2015).\nKoondkogu üks kesksemaid märksõnu on loodus. Autori meelest võib täieline elu olla lihtne, kusagil maal, paljajalu, teelehed taldade all. Kruusal jätkub tähelepanu merele, pilvedele, rohule. Kogumiku esimene tekst „Kederluud upuvad heinasse“ mõjub sissejuhatusena hubaselt ja koduselt. Peagi märkan võluvat võrdlust “jygi kui pikk paar sametpükse“, ja siis ootab pealkiri “Mu elu on mustikas“. „Odrakaraski“ õpetlik iva peaks küll igale lugejale meeldima. Nõnda kui fantaasiaküllane proosalugu „Narita lennujaamas“ , mis näitab, et iga paik võib loojat inspireerida. Mõnusa ning täpse tunde jätab „Tänasida toimetusi“. Kruusa on niisiis kirjutanud nii talvekülmast ja sügislilledest, eksistentsist ja elu pidepunktidest kui ka igat sorti assotsiatsioonidest, teadvusevoolust. Tuleb ette targutamist ning imetlemist. Kirjutatud on peaaegu kõigest, mis mahub ühe tähelepaneliku silmaga inimese elu sisse. Lisaks intellektuaalselt mänglevatele luuletustele tajub Kruusa inimlast puudutavat raskemeelsust, kurbust, kuid need tunded on kirjutatud rahulikult võetavateks. Kruusal on suur kujutlusvõime ja kõrge, või on parem öelda, võrratu kirjeldamistabavus. Eks ta on ju ka enda sõnutsi keskea künnisel või isegi sammu võrra seda ületanud. Tundub, et nooremana hoomab ta rohkem erinevusi, hiljem seoseid. Reisijana uudishimutseb, nagu tavaline inimenegi. Seejuures võib hetk olla tema jaoks sama pikk ja tähenduslik kui päev, aasta, elu. Üks mõte: „Sündisin / ja surusin käe rusikasse. / Kui ta avasin, olid sinna sisse muljut / saatusejooned. / Vyi hoopis saatusejooned / peente niitidena / mu pihu rusikasse krousisid.“ („Sündisin“)\nLuulekogu lõpus ilmneb, et Kruusa on kirjutanud ka sotsiaalsema mündiga ridu, nt. „Armastusavaldus elule (ainult surmakaudne)“, „Vere saunas“, „Mida sa oled teinud“ jt. Paaril korral ütleb üsna ülbelt vabariigi kohta, nt. „Läksin mitte eriti lootusrikkalt“.\nRahvaraamatukogu lugejatele mõeldes tsiteerin: „Tuult ei ole. Pilvi ei ole. Käes on heinakuu / lypunädal. Oh kui hooletu mühaklikkus / erksavärviliste lillede! – kuid ma leinaku, /et mul ei ole muud kaaslast kui reetlik rikkus / Lypuks sai ratta käima. Talle täishoo sisse. / Oh päeva ei kujuta enam taevasineta; / kärtsud värvid klähvivad teekäijat ja sisse / löövad hambad! –naasvat norutunnet ei mineta. / Yhtuvalgus käib käpuli. Ei malda magada - / ööd on paksud kui toomingamarjased huuled. / Kyike on priskelt käes! – kuid kahjuks ei saa jagada / kalligagi; kui prooviksin, ei tea, kas kuuled“ („Solo“). Ärge peljake lugemisvaeva, kui kõiki ka ei loe, siis mõne, mis teie närvikest puudutab, leiate kindlasti!\nRisto Laur. Tulemuusika. Veemuusika. Ütlen kohe alguses ära, et romaanid (kokku 484 lk.) nõudnuksid tugevamat keeletoimetajat, sõnarägastik on ikka väga paks, lisaks võinuks raamat olla tublisti lühem.\nPealkirjad viitavad barokiajastu saksa helilooja Georg Friedrich Händeli tuntud teostele. Peategelaseks rasket vaimuhaigust põdev mees, keda kutsutakse esimeses osas Noorperemeheks ja teises Peremeheks. Tegevuskohaks põhiliselt Baierimaa, hiljem ka Šveits. Keeruline ja pingeline lugemine. Kohati lausa hullumeelne, lõbusat ei leidnud ma selles midagi. Kui raamat on mõeldud paroodiaks, siis võiks ju muiata ka. Täielikult mõistaksid tegelase käitumise adekvaatsust kahtlemata psühhiaatrid, sest enamik lehekülgi kirjeldab skisofreeniku mõttemaailma ja hääli. Igal juhul laseb autor fantaasial hoogsalt vohada, enamasti me aga ju ei tea, kuidas nad, psühhiliselt haiged siis, tegelikult käituvad. Vahepeal ei saanudki enam täpselt aru, mil tegelane mõtleb n-ö. normaalselt, millal suunab ta mõtteid sõber Hubert, kes on kärbes! Paistab, et ka tegelase alter ego?\nIgal juhul osutub mees vägivaldseks ning tapab oma teel rohkem kui paar inimest.\nTutvustuseks veel, et Noorperemees, kes on kunagi natuke dirigeerimist õppinud, peab end geniaalseks muusikuks. Meest piinab viha, et esimese kursuse tudengina, kaugemale ta ei jõudnudki, ei lubatud tal esitada Händeli kuulsat teost. Keegi polevat osanud tema talenti ja oskusi hinnata. Hiljem, väikses autoremonditöökojas leivaraha teenimise ajal, hakkab ta igast võimalikust kohast muusikariistu varastama, et moodustada orkester ja viia ellu unistus etendada vaatemäng „Tulevärgimuusikast“, kus tema dirigeerib ja pillid mängivad „ise“. Muidugi oskavad kõik need kokku tassitud pillid „rääkida“, nad isegi riidlevad omavahel, lepivad, armuvad jne. Nagu „suhtlevad“ omavahel ka mõrtsukast mootorratas, tige saag ja bluusifänn koer. Kuid need pole „Popi ja Uhhuu“ sarnased tegelased, oh ei! Muusikuna oskab Risto Laur kõiki orkestris esinevaid pille muidugi intrigeerivalt omavahel suhtlema, isegi intriige sepitsema panna. Nende kaudu, orkestripillide kaudu siis, võib avalduda ka autori maailmavaade, ja see on üsna karm. Mõistagi leiab romaanist pahaseid ja rahulolematuid vihjeid kodumaa suunas. Vikipeedia andmetel elab ja töötab autor Islandil, on sellest maailmanurgast raamatuidki kirjutanud: „Islandile: teekond ja päralejõudmine“ (2013) ja „Islandil: kohalolek ja rändamine“ (2014).\nPikalt planeeritud „sündmus“ lõpeb suure metsaala põlemisega. Nii et Noorperemehes „istub“ ka püromaan. Haige „dirigent“ võetakse kinni ja ta satub vanglakliinikusse, kus viibib aastaid. Kuid ta suudab nii oma raviarsti kui ka tohtrite nõukogu ära petta, nii et ühel päeval lubatakse mees vabadusse. „Vestlusest“ kärbes Hubertiga tuleb välja, et ta pole ravimeid üldse võtnudki...! Ehk pole asjatu kõrvalpõikena lisada, et üheks vaimse tervise halvenemise süvendajaks võib olla ka lastekodus jõuludeks esitatud Händeli muusika ajal tekkinud tulekahju, mis tekitab poisis nii suure šoki, et hiljem traumast taastudes ta seda juhtumit ei mäleta. Igatahes süveneb Peremehe vaimuhaigus teises romaanis veelgi. Tapmisi tuleb juurde, kui palju neid kokku saab, pole üldse tähtis. Haige ju! Põgenemisel satub ette sanitar, peagi hävitab ta ka odavtoidukoha omanikud, kes mehe tööle võtavad ning kellega koos alustab taas pillide varastamist. „Veemuusika“ tarvis! Lõpuks kuuleme Peremehe kooliaegse sõbranna Ursula saatusest, kes langeb tema lõksu ja hiljem järve kaldale uhutult leitakse. Peremehe nägemused silmadeta Ursulast on päris võikad. Tapmine on ilmselt skisofreeniku „veemuusikamängu“ üks osa. Ja siis need pikad ja piinavad unenäod, mis haiget hirmutavad, lugejat aga kohati lihtsalt tüütavad. Lõpuks Peremees küll peatatakse, aga kogu see tagaajamiskäik ja politseiametniku arusaamade kirjeldamine mõjub samuti kuidagi kummastavalt. Siinkohal peatun, tunnen, et rohkem ei taha midagi öelda. Tsiteerin lõpukatke Peremehe külaskäigust raamatukogusse, kus inimesed tema pilgu ees kahvatuvad: „Umbes tunni aja pärast pärast, kui teos oli läbi saanud, võttis ta plaadi uuesti masinast välja, tõusis püsti ning viis karbi riiulisse tagasi. Seejärel aga väljus väärikal sammul saalist, tegemata välja inimeste teda saatvatest pilkudest. Ka administraatorist ei teinud ta välja. Proua üritas küll midagi seletada, vehkides sealjuures oma mobiiltelefoniga, aga kõik see oli nüüd enam kui tühine. Isegi tühisem kui kõige tühisem tühisus. Lifti ta seekord ootama ei jäänud. Ta lihtsalt pidi sellest kolossist nii ruttu kui võimalik välja saama. Korraks tekkis isegi õõvastav tunne, et kui ta veel veidi siin viibib, on temaga lõpp. Maja õgib ta ühe suutäiega ning pärast põhjalikku seedimist väljutatakse ta paari mõttetu molekuli näol ühte otsatusse kanalisatsioonivõrgustikku, kust teda isegi mitte... „Leian su ka sellisel juhul, nii et ära muretse. Sa oled mulle isegi pasamolekulidena armas.“ Hubert oli järsku Peremehe silme ette kerkinud. Tiirutas ja sumises seal nagu kevadine kärbes. Mõttekäik tegi mehel tuju heaks, sest väljas möllaski suur kevad. Ja niisamuti ka kärbes, ilma kelleta ta oma elu enam ammu ette ei kujutanud. „Mis sa mu käigu kohta ütled, ah? Väärt ettevõtmine, mis?“ Peremees vaatas edasi-tagasi vihtuvat Hubertit kuni tal pea ringi käima hakkas.“\nAare Pilv. Kui vihm saab läbi. Mälestusi ühest ajastust (2007–2015). Ega seegi raamat pole kiirustades käidav tee, kuigi esimesed leheküljed ei nõua suuremat vaimset vaeva. Seitse peatükki, lisaks mõned toredad read alustuseks ja lõpetuseks. Niisiis: „Lülitid“, „Ligimesi“, „Võit jms. Jaan Ajaliku luuletusi“, „Üks“, „Vihm ja päike“, „Peidan oma näo“, „Aeglased VIII“.\n„Lülitid“ on autori elulugu (s. 1976) puudutav osa, millel oma alapealkirjad ja kus mõned meenutused on jaotatud vormiliselt värssidesse, teised jälle proosa kujul. Rohkem ma vormi poolega ei tegele. Alustuseks saan teada, et Pilve isa käsi sai uusaastaööl raketi laskmisel vigastada, et Aare esimene sõna olnud auto. Nendest märksõnadest tehakse ka pikemalt juttu („20 000 ljööd vee all II“). Autori huvi autode vastu olevat esteetiline, aistiline, meeleline. Nelja-aastaselt käis poiss Viljandi muuseumis ja nägi toas põtra. „Poisikesepõlv“ kinnitab igavikulist teadmist, et sel ajal ongi meie põlved kriimulised ja kärnas. Ka vanavanematele on pühendatud natuke leheruumi, nad käinud toidunapil ajal kord aastas Leningradis suhkrusabas. Eesti kirjanikel on kombeks mälestustes alati lõhnadest pajatada, seda teeb ka Aare Pilv. Neid, lõhnu siis, on kohe kaks lehekülge täis, alates lasteaia väljakäigu kloorist kuni uimastavate lõhnaõlideni. Peaaegu kolm lehekülge on pühendet juuksuris käimisele („Rant“), aga siin osutab autor muulegi. Esimesest peatükist saan teada, kuidas autori seitsmes kodus on lülitid asetsenud. Võimalik, et nende tutvustamisel on sügav filosoofiline tagamõte? Ma juurdlen selle üle tulevikus edasi! „Ligimestes“ avanevad autori, peaaegu keskealise mehe vaated, ja need on üsna mõtlikud ja targad. Mida muud ma mõistan öelda ridade kohta: „Mõnikord jään vaatama võõraid inimesi enda läheduses ja tuleb tunne, kuidas nad kõik on tegelikult plahvatusohtlikud – kuidas nende enesesse suletud olek, omaette-olek, üks-teine-ise-olek on nagu tiksuv pomm, mis ühel hetkel lõhkeb – siis kui nad surevad või lähevad hulluks või lihtsalt vanadusnõdraks; alles siis paiskub see nende täielik isesus, teine-olek lööklainena valla – see, et „mina“ ollakse alati üksi ja osadus on kalduvusele määratud; inimene saab iseenesesse ligi vaid üksinda, nii nagu oma surmasse või arutusse; nagu olekski „mina“ üks surma või arutuse vorm.“ „Jaan Ajaliku luuletustes“ on tulnud sisse satiirilisem toon, nt. „Püksid“, „Pagaasi ja paunasid“, seevastu „Kuulake! Benedictus“ on minu arvates kurblooliselt täpne: „kui üks poisike meelitatakse restorani / saepuru sööma, kinkides talle jupphaaval / kogu tähesõdade tegelaskonna; / kui üks nelja-aastane tüdruk ukerdab / missivõistluste laval, uhke selle üle, / kui seksikaks on ta ema ta tuuninud; / kui ühele teisele poisikesele pistetakse / tänavanurgal pihku ilus värviline õhupall, / mille peale on kirjutataud partei nimi;“ - siinkohal jätan tsiteerimise pooleli. Peatükk „Üks“ keskendub olemisele, järgnev lause kõlab ju võrratult: „Istuda toolil ja naerda – elada. / Niimoodi sel hetkel just sa istud toolil, naerad; kas see hetk on aheldatud su muu elu külge, kas see seos muuga ei hägusta toda hetke ennast – istud toolil ja naerad – elad; oled elus.“ „Vihm ja päike“ on pühendusega „Rasmus Kaljujärve jaoks“, ning jutustabki vihmast ja päikesest. „Peidan oma näo“ algab nii: „Vihmapühad, teist päeva järjest Tartus sajab valab kallab vihmutab tilgub ladistab lidistab lodistab ludistab lõdistab lädistab lödistab lüdistab – luiskab säsini välja, elavat mina-vikatit mööda, mahluv ja lehtiv vikat keset suvist sooja päeva.“ Nimetet jagu on päris sisukas, on pühendusluulet, on igat masti emotsioone loodusest ja üldse... Ja lõpetuseks katke pikast buketist, mis algab sõnaga kuni: nt. „ kuni / siia maailma nõlvale / paiskub aegluubis klorofülliplahvatus, / jalgealune pind hakkab toekalt hingama ja häälitsema, / maa muutub võrsumise mereks, / õied jõuavad pärast talv läbi tüvede sisemaal kestnud rännakut / lõpuks oma üürikesse helendavasse puhkepaika, et seejärel teed jätkata, ikka taassigimise poole pudenedes.“\nUrmas Vadi. Neverland. Romaan nagu üks tõeline romaan olema peab. Paks (347 lk.), kõvade kaante, punase siidise järjehoidja ja kopsaka sisuga. Alapealkirjaks on lisatud „Romaan inimestevahelistest suhetest“, ja sellest, isevärki valulis-iroonilistest suhetest siis, ka kirjutatakse. Emakeelega, s.t belletristilise väljendusoskusega on samuti asjad korras. Õnneks mõned tähevead leiduvad, muud torisevat polegi öelda. Olen lugejana rahul.\n„Neverlandis“ kohtuvad omavahel olevik, minevik ning võimalik tulevikki. Tegevuskohad asuvad Elvas, Tartus ja Külitsel. Vaatluse all on, üldistatult väljendudes, kaks perekonnalugu, seejuures eestlaseks olemise vaev mitme nurga alt. Üldse leiab ajastut puudutavaid muremõtteid teisigi, kuni Ukraina ja Süüriani välja. Pealkirjale mõeldes peab nimetama James Matthew Barrie “Peeter Paani“ ja ka Andrus Kivirähki teos „Mees, kes teadis ussisõnu“ tuletab end meelde. Enim pöörab autor tähelepanu siiski neljale tegelasele, aga kõrvaltegelaste sõnum on vaat et mõjusamgi. Esimene pere, kuhu kuuluvad Margo, Elina, nende väike poeg Kaarel ja Margo ema, endine näitleja Leena. Margo vaikivast salapäraselt käituvast isast on kõneldud küll vähe, ent ta on mõjutanud mitme inimese saatust. Tema kaudu kuulub pere „koosseisu“ veel keerulise minevikuga Aliide, kelle reeturisaatus meenutab pisut Sofi Oksaneni Aliidet „Puhastusest“. See on kindlasti teadlik viide. Nii saab Margo pere meesliini kaudu tuua romaani n-ö. needuse mündi. Olgu siinkohal lisatud, et meie ajaloo (mälu)teema on nagu möödaminnes, samas aga väga oskuslikult raamatusse sisse kirjutatud. Võitlus minevikuga ulatub kaugemale tagasi kui konkreetsete tegelaste elud ja lood. Teist liini juhib vene juurtega Roman, kel on eestlannast ema Mare ning kes on konfliktis venelasest isa (temaski pisut eesti verd) ja vennaga. Viimased on vaadetelt nõukogudemeelsed, tänapäeval kutsutakse niisuguseid isikuid sagedamini küll putinimeelseteks. Lisaks pingestab Romani käekäiku Sigrid (Margo poolõde), kes on kasutanud teda lapse saamise eesmärgil, spermadoonor või nii. Roman tahaks aga olla täieõiguslik isa.\nEsimesi lehekülgi lugedes pelgasin, et äkki Vadi otsutas kirjutada loo ilma vadilike maagiliste ja irreaalsete hüpeteta, ent jumal tänatud, ka fantaasia on ilusti-kenasti kohal. Näiteks: Romani jutuajamised mägraga, Leena luul, et ta pöördub oma kunagises tähtrollis Aljona Ivanovnana lavale tagasi. Piinlik küll, aga mina ei taibanud kohe, et teatriproovid ja kõik sellega kaasnev polnud päriselt, vaid kujutluses. Dostojevski tegelase Raskolnikovi kuritöömotiivi romaani toomine näitlejanna kaudu pole mingi suur üllatus või ootamatus, seda on ennegi tehtud. Reaalsem ja kõnekam on hoopis Leena hõimlase Aliide sõjaaegne suhe Väikese Mustlase (tegelikult venelase) tapmislooga. Aliide n-ö. reeturikaristuseks jääb üksindus ja lapsest ilmajäämine, milles kõrvalejäetus seisneb, jätan ütlemata. Leenal endal küll mingit nimetamisväärset süüd kellegi ees pole, aga näitlejatöö esmaseks pidamine võib olla seotud mehe eemaldumisega, ja ega tal jätkunud seetõttu pojalegi piisavalt aega. Ent Leena elu lõpp on küll hirmus, dostojevskilik! Naine väärib oma vanadusnõtruses lugeja kaastunnet. Enne seda kuuleme, kuidas endine näitlejanna kannatab, sest avalikkus unustab teda olulise sünnipäeva puhul (70) väärikalt meeles pidada, ent samal ajal lahkunud rivaali nekroloog on täis ülistamist. Teadagi: elu on ebaõiglane! Pealegi lõi viimane omal ajal temalt mehe üle. Vadi stiili juurde kuulub minu meelest ka Margo unenägu Hakklihamaa kuningast, mis ei mõju küll nii tähenduslikult kui Raskolnikovi nimi, sest mees toitub igapäevaselt tõesti põhiliselt hakklihast. Peatükis „Hakklihamaa“ sõnastab ta koguni omamoodi “filosoofia“: „Kogu maailm liikus aina kaugemale, järjest vähem häirisid teda mahakukkuvad õunad, rohtukasvanud aed, kõik oli nii eemal, nii võõras ja tähendusetu. Ainus, mis Margole oli jäänud, oli tema isu ja hakkliha. Igal hommikul võttis ta sügavkülmast ühe nutsaku ja pani lauale sulama. Hakkliha ei saa sind reeta ega maha jätta, ega jalaga munadesse taguda. Kui ta on üles sulanud, siis ta on nii pehme, sa võid temaga teha, mida iganes soovid, ta ei hakka vastu, ei vaidle, ei süüdista.“ Toidumürgitus hakklihast viib mehe lõpuks haiglasse, ja sealt ebasobiva käitumise tõttu kohtupingini! Margo on ülepea kõige teatraalsem tegelane, tema karakter sobiks hästi ka lavale. Mehe süü ja karistus tuleneb tema seksuaalsest käitumisest nais(t)ega. Romani rahvusromantiline paatos ja Kaitseliitu astumine ajab muidugi muigama, kuid sellega ei tohi lavalaudadel rapsida, jumal teab, mida konservatiivsemad ning vastalisemad jõud ütlevad. Kuigi ma tajun autori kerget irooniat kogu romaani tegevustiku kohal, siis Roman, vaeseke, saab ikka tõelise tragikoomilise koosa. Eriti siis, kui mees Kaitseliidu metsaõppuselt sünnitusmajja kihutab. Viimaks tahab ta Venemaale koguni sõja kuulutada. Auväärt Urmas Vadi, Romanile on „liiga tehtud“..., tema hinge slaavi osa soovib ju ainult head teha... Leena kõrval „muretsengi“ just Romani pärast. Tema ainus soov on omada peret, rahvust ja maad, aga kõik see viib ta lõpuks vihapurseteni. Kuigi ma leian keskeale läheneva mehe kohta lause „Roman mõtles nagu eestlane, vaikselt ja väikselt ja kokkuhoidlikult“, lööb veri temas kiiremini keema kui keskmisel eestlasel tavaliselt. Paras vennatapusõda, mida ta Aleksiga peab, võib vihjata ju konkreetses kontekstis rahva(ste) pidevale omavahelisele jagelemisele?\nRomaani tegelased on eranditult närvilised, ka laps, õnnetud, üksinduse käes vaevlevad, nad tunnevad, et elu pidulaua paremad palad pole nendeni ulatunud. Üksteise mõistmine on peaaegu lootusetus seisus. Kaunis Elina pelgab tädistumist, mutistumist, ta epateerib teatava feminismiga, kui rajab taksofirma NN (naiselt naisele), mis saab hiljem inetu nimetuse litsitakso, ja mitte päris asjata. Elina on vahest kõige tähelepandamatum karakter, samas heitleb nagu üks eesti (nais)romaanide tegelane enamasti.\nTundub, et suhete kõige uhkem kurv vaatab vastu siis, kui lugeja saab teada, et Margol on poolõde, kes osutub Romani lapse emaks. On teinegi põnev „lavastus“. Ilmneb, et „Estonial“ arvatavalt uppunud Margo isa on end mitukümmend aastat Rootsis varjanud, ja siis ühel päeval kodukäijaks hakanud, kui sobib nõnda väljenduda. Just tema viib Leena niigi nõdra mälu selleni, et vana naine magab, kirves käeulatuses. Ja see kirves ükskord ka lööb...\nVadi on seega kiskunud ühiskonna rüpest välja vaateid ja tegusid, mida elu lahkel käel pakub, neid siis uhkelt karikeerides. Alates inimesi vallanud sugupuude uurimisest NATO-meelsuseni. Üksikema probleemidest seksuaalsete pingeteni. Isegi kui öelda, et üks või teine käitub kummastavalt, siis iga indiviidi õnnejanu on kõigele vaatamata inimlik. Ükskõik, kuidas ka tahetaks Peeter Paani kombel vananemisest või muutumisest pääseda ja „Eikunagimaal“ pidutseda, ei tule sellest midagi välja. Tahaks üht-teist veel lisada, aga piisab, „Neverland“ väärib tähelepanu, s.t. eelkõige lugemist.\nRomaani lõpetab Romani vestlus nõuandja mägraga, jah, siili, eesti rahva avitajat, selles romaanis me ei kohta: „Roman istus, toetas käe kirvevarrele, ta oli segaduses ega teadnud, kas uskuda mägra juttu või pealiku oma. Aga mida rohkem ta mäkra kuulas, seda enam oli ilmne, et looma jutt on õige, aina enam nägi ta läbi, kuidas temaga on lollitatud ja manipuleeritud. Roman oli viimaks nii sodi ja ogar, et ei teadnud, mida teha või arvata. Õnneks oli mäger, kes ütles: „Roman, sa oled sündinud üksiksõduriks ja ka jääd selleks. Vanad naised on sinu tee!“ „Oot, mida ma siis tegema pean?“ Mägra jaoks oli asi selge: „Seda, mida sa kogu aeg oled teha tahtnud. Kuulutama Venemaale sõja.“ „Aga kuidas, mismoodi?“ „Väga lihtsalt, me lööme neid nende oma Dostojevskiga! Nii sa hammustad Venemaad kõige valusama koha pealt. Sealt, kus keegi ei oska isegi aimata. Meie sinuga korraldame Putini emale atendaadi, sest tema on kõige selle jama taga! Ükshaaval notime terve riigiduuma emad ära, ja sellest venelased enam ei toibu, emad on nende jaoks kõik, ilma nendeta on nad nagu abitud rinnalapsed. Kas sa kujutad ette Putinit ilma emata?“ „Ei.“ „No vaat. On aeg minna. Sa võtad kaitseliidust kogu varustuse, teed nii, nagu sa oma pealikuga kokku leppisid, saad üle piiri, aga siis edasi läheb käiku meie plaan NPE.“ „NPE?“ „Noti Putini Ema.“ Roman mudis oma meelekohti, vaatas veel kord mägrale otsa, looma silmad olid nii usaldusväärsed, siis ta tõusis. „Olgu, ma olen valmis. Lähme.“ „Oot, üks asi veel,“ hoidis mäger Romani veel tagasi. „Mis siis veel?“ „Lasku põlvili!“ Roman ei teadnud, mis nüüd juhtuma hakkab, aga tegi, nagu loom palus. „Ma pühitsen su eestlaseks.“ Mäger hüppas toolile, võttis kirve enda kätte, asetas kirvetera esmalt Romani vasaku, siis parema õla peale, siis pealaele ja luges ette paar punkti Eesti põhiseadusest. „Nüüd võid tõusta.“ Mäger andis kirve Romanile tagasi. „Nüüd oled sa valmis.“ Roman ajas end püsti, ta silmist jooksid tänulikkusepisarad. Ta haaras oma käte vahele mägra käpa, ta kallistas ja tänas looma.“


Sven Sester: Eesti keele ja kultuuri säilimine on meie kõige tähtsam ülesanne - Lõunaeestlane\nSven Sester: Eesti keele ja kultuuri säilimine on meie kõige tähtsam ülesanne\nTäna Kultuurikatlas toimunud Isamaa erakonna volikogu kinnitas valimisreglemendid 2019 Riigikogu ja Euroopa Parlamendi valimisteks ning toetas konsensuslikult poliitilise avaldusega üleminekut eestikeelsele hariduskorraldusele. Isamaa valimisreglement ja avaldus on lisatud manustena.\nErakonna volikogu esimees Sven Sester avaldas heameelt, et Eesti ühiskonnas on lõpuks alanud sisuline debatt kakskeelse hariduskorralduse asendamisest ainult eestikeelse hariduse andmisega.\n„Debatis on meie oponendid juba tulnud välja väitega, et lõimumisprotsessil tuleks lasta kulgeda omasoodu, kui ka ettepanekuga ühendada eesti- ja venekeelsed õppeasutused kakskeelseteks koolideks. Leiame, et kumbki neist ettepanekutest pole Eestile vastuvõetav lahendus,“ ütles Isamaa volikogu esimees Sven Sester.\n„Seda, et lõimumisprotsess toimib rahuldavalt ilma riigi sunnita ja aegamööda toimub üleminek eestikeelsele õppele iseenesest, oleme kuulnud juba kakskümmend aastat.“\n„Leiame, et kõigepealt tuleb Eesti riigil luua vastavad tingimused selleks, et tänased venekeelsed või kakskeelsed haridusasutused oleksid suutelised kindla perioodi jooksul minema üle ainult eestikeelsele õppele,“ ütles Sven Sester.


AV plokk EKG-l - Diabeet March\nMis on südameblokk 1 aste\nSüdameplokid takistavad elundite normaalset verevarustust, muutes nende funktsiooni. Need võivad esineda lastel ja täiskasvanutel. Eri tüüpi blokaadid kujutavad kehale ohtu.\nMõnel juhul ei ole patsiendid teadlikud patoloogia esinemisest oma südames, pidades end praktiliselt terveks.\nSüda blokaad leitakse nendes füüsilise kontrolli või EKG ajal teise haiguse arsti külastamise ajal. Sõnad "südame blokeerimine", mille patsient on EKG lõpetamisel leidnud, põhjustavad paanikahäireid täielikust südame seiskamisest. Kas nad peaksid kartma?\nSüdamelihases esineb närvirakkude (nn sõlmede) klastreid, kus esineb närviimpulsse, mis levivad läbi erilise närvikiudude läbi kodade ja vatsakese müokardi ning põhjustavad nende kokkutõmbed.\nÜks neist sõlmedest (sinuse atriaalne) asub aatriumis. Sellest tuleneb elektriline impulss, mis levib edasi atrioventrikulaarsesse sõlme ja tagab normaalse südame rütmi. Neid sõlme nimetatakse südame löögisageduse draiveriteks.\nKiudusid, mille kaudu impulsse edastatakse südamestimulaatoritest lihaskiududesse, nimetatakse juhtivaks süsteemiks. Atrioventrikulaarsest sõlmedest südame vatsakeste lihasteni läbivad impulssid närvikiudude kimbud, mida nimetatakse Tema (vasak ja parem) kimbuks.\nKodade südamestimulaatoris tekkivate impulsside häirimist nimetatakse südameplokiks. Neid võib edasi anda aeglaselt või nende juhtimine piki närvikiude täielikult - vastavalt tekib osaline või täielik südame blokeerimine. Igal juhul põhjustavad sellised muutused südame rütmi.\nAeglasemas tempos kulgeb impulsi kestus tavapärasest kauem vahepealse kontraktsiooni ja vatsakeste vahel. Kui impulsi ei teostata üldse, siis ei toimu südame atria või vatsakeste kokkutõmbumine (kodade või vatsakeste asüstool).\nJa ainult järgmine signaal redutseerimisele on efektiivne, siis toimub vähendamine normaalsete intervallidega kuni järgmise blokaadini.\nElektrilise impulsi juhtivuse rikkumine võib toimuda erinevatel tasanditel, mis põhjustab mitmesuguseid blokeeringuid. Samal ajal häiritakse vereringet: vatsakeste kokkutõmbumise puudumisel ei vereta veresoontesse verd, rõhu langus ja elundite kudedega ei kaasne hapnikku.\nSüdameploki 1 aste ja selle tagajärjed\nAtrioventrikulaarne südame blokeerimine (AV-blokk) viitab närviimpulsside ülekandumisele läbi juhtiva süsteemi kiudude südame atria ja vatsakeste vahel, mis põhjustab kardiovaskulaarse süsteemi tõsise talitlushäire.\nAv-blokaadi oht ja tähtsus sõltuvad selle tõsidusest. Blokaadide raskusaste on 3:\nnärvisüsteemi närvi suurenenud toon (esineb sportlastel);\njuhtimissüsteemi sklerootilised muutused;\nsüdameklappide patoloogilised muutused;\nteatud ravimite kõrvaltoime (südame glükosiidid, beetablokaatorid jne);\nNende ravimite hulgast, mis võivad põhjustada südame impulsside juhtimist, on järgmised:\nPatoloogiliste muutuste puudumisel südame-veresoonkonna süsteemis ei ilmne 1. astme blokaad kliiniliselt, inimene tunneb end praktiliselt tervena. EKG käigus tuvastatakse juhtivuse rikkumine ja seda võib pidada normi variandiks.\nKuid selliseid isikuid peaks jälgima kardioloog (regulaarse EKG-seire abil), kuna protsessi võib süvendada. Minestamine, pearinglus ja silmade tumenemine on 1. astme blokaadi ülemineku kliiniliseks ilminguks raskemini.\nEsimesel tüübil (nimega Mobitz 1) selgitavad patsiendid oma väsimust ja ebamugavust treeningu ajal tööpäeva jooksul või stressiga, kuid võib tekkida pearinglus ja minestamine.\nTeisel tüübil (Mobitz 2) on lisaks nendele ilmingutele häiritud ka südame valu, südameseiskumine tundub, minestamine pikeneb ja teadvuse hägusus.\nBlokaadi 3. astet, milles vatsakeste impulss üldse ei edastata, väljendub pulsisageduse vähenemises (vähem kui 40 lööki / min), raskest nõrkusest, märgatavast pearinglusest, õhupuudusest ja silmade tumenemisest.\nKui ventrikulaarsete kontraktsioonide arv 1 minuti jooksul väheneb 15-le, kannatab aju verevarustus, mis väljendub soojuse tunses peas, tõsine halb ja teadvusekaotus ning konvulsiivne sündroom.\nSelliseid ilminguid nimetatakse kiireks blokaadiks.\n3. klassi blokaadi korral võib süda täielikult lõpetada ja surmaga lõppeda.\nLaste kaasasündinud vormide põhjused:\nemakeha sidekoe üldine kahjustus;\nsepta ebanormaalne areng atria või vatsakeste vahel;\nsüdamesse juhtiva süsteemi vähene areng.\nKaasasündinud südameplokk on sageli lapse surma põhjuseks esimesel eluaastal. Vastsündinute kliinilised ilmingud on:\nhuulte, nasolabiaalse kolmnurga, sõrmeotste või keha naha siledus;\nlapse ärevust või letargiat;\nOmandatud haiguse korral tekib tugevam juhtivushäire kuni täieliku südameplokini. Kuid isegi kõige ohtlikum AV-blokaadi 3. aste ei ilmne alati tõsiste sümptomite tõttu. Mõnedel lastel on ainult üks sümptom - südame kontraktsioonide arvu vähenemine.\nProtsessi edenedes järk-järgult laienevad südameõõnsused, üldine verevool aeglustub, areneb aju aine hapnikunapp. Hüpoksia väljendub mälu halvenemises, akadeemiliste saavutuste vähenemises.\nLaps on füüsilises arengus maha jäänud, ta kaebab sageli pearingluse pärast, kiiresti väsib. Suurenenud füüsiline koormus või stress võib põhjustada minestamist.\nAtrioventrikulaarset plokki diagnoositakse EKG-ga: P-laine ja QRS-kompleksi vaheline intervall suureneb, kuigi hambad ise on normaalsed. Muutused EKG-s on patsientide kaebuste puudumisel.\nKui AV-blokaadi 1 astet avastatakse noorel, hästi koolitatud isikul, siis ei pruugi täiendavat põhjalikumat uurimist läbi viia.\nKuid lühiajaline EKG-salvestus puhkusel ei pruugi alati ühte, harva esinevat blokaati. Kui südamest on kaebusi või objektiivseid andmeid, määrab arst Holteri igapäevase jälgimise. Monitori andurid on kinnitatud rinnale. Patsient läbib normaalse eluviisi.\nSeade samaaegselt päeva jooksul tekitab pidevalt EKG salvestust, mida seejärel analüüsitakse. See absoluutselt valutu mitteinvasiivne diagnostiline meetod võimaldab teil määrata ummistuste sagedust, nende sõltuvust kellaajast ja patsiendi kehalist aktiivsust. Uuring aitab vajaduse korral valida õige ravi.\nSamuti võib määrata EchoCG (südame ultraheli). See uuring annab võimaluse uurida südame vaheseinaid, seinu ja õõnsusi, et tuvastada nende patoloogilisi muutusi, mis on võimalik blokaadi põhjus. Põhjuseks võib olla ventiilide muutus.\nAtrioventrikulaarne plokk 1 aste (ja mõnikord 2.) ei vaja alati ravi. Alles siis, kui avastatakse südame patoloogia, viiakse läbi individuaalselt valitud ravi, mis võib mõjutada ka ummistuste sagedust.\nSüdameploki 1 aste lapsel ei vaja meditsiinilist ravi. Sellised lapsed vajavad pidevat järelevalvet pediaatrilise kardioloogi poolt, kes jälgib regulaarselt EKG-d.\nTäieliku blokaadi juures on lastele ette nähtud põletikuvastased ravimid, nootroopid, antioksüdandid ja vitamiinid. Teadvuse kadumise korral tuleks lapsele anda hädaabi suletud südamemassaaži vormis. Omandatud südameploki kaasasündinud blokaad ja rasked vormid kõrvaldatakse implanteeritud ECS-i abil.\nTeise astme teise astme (Moritz 2) esimese astme blokaadi läbimisel käsitletakse kolmanda astme osalist (või täielikku) blokeerimist ebaõnnestumata, sest sellised väljendunud juhtivushäired võivad põhjustada järsku surm südame seiskumisest.\nPeamine meetod südame normaalse toimimise taastamiseks on püsiva või ajutise südamestimulaatori (EX) implanteerimine patsiendile. Ajutine elektrostimulatsioon on vajalik näiteks müokardiinfarkti põhjustatud ägeda südame blokeeringu korral.\nEKS-i loomiseks valmistudes viiakse läbi patsiendi ja ravimi (atropiini ja teiste ravimite retsepti) täielik uurimine. See ei päästa patsienti haigusest, seda kasutatakse EKS-i implanteerimise ettevalmistamise perioodil.\nEKSi paigaldamine on kirurgilise ravi meetod. Seda võib teha kohaliku või üldnarkoosi all. Selle olemus seisneb selles, et südamekirurg läbi laevade (alustades sublaviaalsest veenist) lisab südamesse spetsiaalseid elektroode ja fikseerib need. Ja seade ise õmmeldakse naha alla.\nSeadme poolt tekitatud impulss põhjustab normaalsete intervallidega atria ja vatsakeste normaalseid kontraktsioone. Taastatakse südame rütmiline töö ja piisav verevarustus elunditele. Verevool peatub ja järsk rõhu kõikumine kaob.\nKliinilised sümptomid (pearinglus ja teadvusekaotus) kaovad, mis vähendab oluliselt südamepuudulikkuse ja ootamatu surma riski.\nPärast operatsiooni vabastatakse patsient 2-7 päeva (pärast uuringuid). Kosmeetilise õmbluse eemaldamiseks ei ole see vajalik, see laheneb järk-järgult. Südame kirurg soovib heakskiidu andmisel, mille jooksul tuleks vältida kehalist aktiivsust.\nPärast 1 kuu möödumist on vaja kontrollida kardioloogi kontrolli. Seejärel soovitatakse arstiga konsulteerida 6 ja 12 kuud pärast operatsiooni ning seejärel igal aastal. Individuaalselt lubab arst (vastunäidustuste puudumisel) mõne kuu pärast spordiga mängida.\nEX-7-10 aasta keskmine kasutusaeg. Lapsed on lapse kasvu tõttu väiksemad. Seade on programmeeritud (seadistatud südame parameetrid) iga patsiendi jaoks eraldi.\nSiit saate teada oma täieliku komplekti blokeerimisest.\nMida teha, kui raseduse ajal paksus veri ja millised vere hõrenemisproduktid toituvad?\nLapsevälise vaheseina (VSD) või ventrikulaarse kanali defekt tekib lootel emakas ja pärast lapse sündi loetakse kaasasündinud südamepuudulikkus.


Nuad Bo-Rarn | Võru | Martti Massaažiteraapiad\nNuad Bo-Rarn (Tai massaaž) koosneb massaaži-võtetest, joogalaadsetest venitusharjutustest, teadvustatud hingamisest ja meditatsioonist\nNuad Bo-Rarn on nii keha kui ka vaimu harmoniseeriv protseduur, omalaadne tervendava puudutuse kunst, mis keskendub inimese eluenergia virgutamisele ning taastab organismi võime end ise tervendada. Teraapia käigus luuakse füüsiline ja vaimne tasakaal võtetega, mille sisuks on energialiinide venitamine ja energiapunktide mõjutamine. Erinevate võtetega aitab massöör eluenergia taas vabalt voolama ning taastub organismi enda võime end tervendada.\n"Nuad" tähendab tervendavat puudutust, "bo-rarn" tähendus on aga iidne. Seega on tegu iidse tervendava puudutusega. Kuigi tai massaaži võtted on unikaalsed, on neis India ja Hiina mõjutusi. India mõjutustele viitab eluenergia (prana) ja nelja eluelemendi teooria (maa, vesi, tuul, tuli) rakendamine. Hiina traditsioonilise meditsiiniga on kokkulangevusi energiakanalite kulgemise, akupressuuripunktidega ja hiina ravimassaaži tuina võtetega.\nTai rahvameditsiinis usutakse, et sissehingatava õhu eluandev osa pole hapnik, vaid kosmiline energia (praana, chi, qi). Seega kohe alguses keskendub massöör kliendi hingamisele eesmärgiga seda tasapisi pikendada. See toimub sarnase hingamisrütmi kaudu. Kaasa aitab ta näiteks vajutuste ja venitustega. Tasahilju ja iseenesest kujunebki välja ühine hingamisrütm. Uut moodi hingamine saab tuttavaks ja sellega on meeldiv kaasa minna. Hingamine on tai massaažis väga oluline, annab energiat ja samas ka lõdvestab.\nTai massaažis on oluline ka meditatiivne seisund. Massööri seisukohalt tähendab see keskendumist tegevusele ja toimuva tunnetamisele. Masseeritava jaoks on see ennekõike enda väljalülitamine argisest, keskendumine olemisele. Süvenemine, enda tunnetamine ja äratundmine.\nTai massaaž aitab vabaneda stressist (füüsilistest ja vaimsetest pingetest), arendada kehataju läbi sügava lõdvestuse ja liikumise, parandada rühti, avastada keha, mõtlemise ja emotsioonide seoseid ning taas õppida ära tundma enda tegelikke soove ja vajadusi.\nNB! See massaaž pole hetkel sinu jaoks, kui:\nSul on olnud hiljuti haigusi või operatsioone;\noled rase või Sul on menstruatsioon.\nPalun teavita massööri südame- ja veresoonkonnaprobleemide olemasolust.


Tööd Kadrina kiriku oreliga peavad jätkuma - Eesti Kirik - Eesti Kirik\nHome » Tööd Kadrina kiriku oreliga peavad jätkuma\nTööd Kadrina kiriku oreliga peavad jätkuma\n10.09.2008 | ek | Rubriik: Kultuurielu, Muusika\nKadrina kiriku Hermanni oreli remondi esimene etapp on jõudnud lõpule.\n11. juulil kogunes Kadrina kirikusse komisjon, mille tööst võtsid osa ka välismaised orelispetsialistid. Kuus aastat ette valmistatud remondi esimene etapp oli jõudmas lõpusirgele.\n1895. aastal Peterburi Jeesuse kiriku saksa-läti koguduselt Kadrinasse ostetud omaaegse Läti oreliehitaja Karl Alexander Hermanni (1847–1926) pilli remontis 2007.–2008. aastal Lätis asuva orelitöökoja meister orelirestauraator Jānis Kalniņš.\nKarl Alexander Hermann oli oma perekonnas teise põlvkonna oreliehitaja, kes praegu Kadrinas asuva instrumendi 1877. aastal Peterburis kiriku jaoks ehitas. Lettische Zeitungi 1878. aasta number ütleb, et pill pälvis Peterburis komisjoni kõrge hinnangu.\nVõimsa kõla taastamiseks\nOn teada, et kogudus maksis pilli eest omal ajal küllaltki kõrget hinda, kusjuures ajalooarhiivis leiduv koguduse kroonikaraamat ütleb kummalisel kombel, et raha selleks võeti «kiriku valgustamise ja kaunistamise kassast» ehk siis kaasaegselt väljendudes kiriku küünla- ja lillerahast…\nKapitaalremondi tulemust saabus hindama komisjon, kuhu spetsialistidena olid juurde kutsutud Helsingi Vana kiriku organist ja oreli remondile eelnenud ekspertiisi läbiviija Pekka Suikkanen, Saksamaal Kölni ülikoolis diplomeeritud restauraator Alexander Eckert ning EELK Kirikumuusika Liidu peasekretär organist Helika Gustavson-Rätsep. EELK Kadrina kogudust ja Kadrina Kiriku Oreli Sihtasutust esindasid koguduse juhatuse esimees Jaanus Reisner, kontsertorganist ja orelipedagoog Kristel Aer ning kohalik organist, Saksamaal end orelite muinsuskaitse alal täiendav Külli Erikson.\nNüüdseks lõppenud oreliremondi järk keskendus tuulesüsteemi ning Hermanni pillidele iseloomuliku võimsa kõla taastamisele. Õige tuulesurve ning vilede algupärase kõlapildi taastamiseks rekonstrueeriti vana magasinlõõts, mis on nüüd taas ka jalgadega tallatav ning orelirõdul huvilistele vaatamiseks ligipääsetav.\nJānis Kalniņš on oma restauraatoripraktikas tegelnud enam kui viieteistkümne Hermanni oreliga ning tunneb selle 19. sajandil Lätis ja Peterburis tegutsenud meistrite perekonna pille peensusteni. Lätis leiduvate Hermanni pillide eeskujul sai taastatud kolm Kadrina orelis seni lünklikult säilinud või ebakohaselt asendatud registrit.\nOrelihelid plaadile püütud\nKomisjon, kes hindas kõrgelt oreli taastatud kõla, tehtud käsitöö kvaliteeti ning ajaloolist tähtsust, pidi teisalt nentima, et planeeritud väiksemamahulised reguleerimistööd ei lahenda oreli mehaanika kulumuse probleeme. Lisaks sellele on mõned oreli mehaanika olulised detailid, nagu näiteks klaviatuurid, sada kümme aastat tagasi toimunud paigaldamise käigus ebaotstarbekalt ümber kohandatud.\nKui need Hermannile omase loogika alusel taastada, muudaks see orelimängimise oluliselt tundlikumaks ning hõlpsamaks. Ning viimaks: nii põhjalik remont peaks kindlasti lõppema oreli välimuse korrastamisega, mis esialgsesse lepingusse sisse planeeritud ei olnud, kuid igale kiriku külastajale esmalt silma torkab. Kõike seda arvesse võttes soovitas vastuvõtukomisjon Kadrina Kiriku Oreli Sihtasutusel minna remondi jätkamise teed.\nTänujumalateenistus remondi esimese osa lõpetamise tähistamiseks koos sellele pühendatud kontserdiga on planeeritud sügisesse. 31. juulil salvestati kirikus vastremonditud oreli kõla dokumenteerimiseks kolme organisti osalusel CD-plaat.\nOreli remont on teoks saanud tänu rohketele eraannetajatele, kelle panustatud rahasumma andis võimaluse kaasata ürituse läbiviimiseks ka riigipoolse finantstoetuse. Üritust on toetanud sõpruskogudused ning ettevõtjad kohapealt ja kaugemalt.\nKokku läks remondi I etapp maksma ligi 400 000 krooni, millest viimane osa on praegu tasutud pikaajalise soodsa laenu abil. Jätkuvalt oodatakse abi sponsoritelt. Remondi II ja III etapi rahastamine on kavandamisel.\nKadrina Kiriku Oreli SA juhataja\nEelmine: Tallinna orelifestival Tallinna Jaanis\nJärgmine: 80 aastat tagasi. September 1928


Omandas keskhariduse Tartus. Mille järel õppis Tartu Elektromehaanika Tehnikumis autode remondi ja ekspluatatsioon erialal aastatel 1945 - 1949 ning lõpetas tolle õppeasutuse esimese lennus.\nEsimesed kokkupuuted lennundusega toimusid samuti Tartus – koolipoisina sõja-aastatel jälgitud õhulahingud jätsid sügava jälje nooruki mälestustesse, mida oli põnev meenutada veel aastaid hiljemgi.\n17-aastase koolipoisina käis ta ALMAVÜ Tallinna lennuklubi Tartu filiaalis kursustel, kus tegeles purilennu ja langevarjuhüpete õppimisega. Mõlemas kutse kättesaanuna jätkas O.Taur sealsamas instruktorina ning hiljem oli ametis kui ENSV LAVÜ (Lennuväe Abistamise Vabatahtlik Ühing) Tartu Linna- ja Maakonnakomitee lennuväljaõppe ülem.\nEsmakordselt tõusis O.Taur iseseisvalt lennukiga õhku 8. augustil 1949. aastal.\n1954 lõpetas ta Ukraina NSV-s kiitusega Kirovogradi sõjalendurite kooli, seejärel kuulus ta aastaid reaktiivpommituslennuki Il-28 meeskonda. Lennupolk baseerus Peipsi järve taga Venemaa Föderatsioonis Gdovi lähistel. 1960 algatas Nikita Hruštšov lennuväe vähendamise kampaania (nö. miljoni lennuväelase errusaatmine ja lennukite arvu vähendamine), eksikombel* saadeti laiali ka 286. lennudiviis, mis oli varustatud oma aja kohta modernsete pommituslennukitega. Väeteenistuses jõudis Otto Taur I klassi sõjaväelenduri tasemeni ja majori auastmeni.\n25. septembril 1974 sai ta Aerofloti I klassi piloodi tunnistuse. Alates 20. jaanuarist 1976 oli ta Aerofloti Tartu eskadrilli ülem, millele 1. märtsil 1977 lisandus Tartu lennujaama ülema amet. Algatas Tartu Lennujaama "uue hoone" ehitamise (millele pandi esimene vundamendiblokk paigale 9. septembril 1976 kell 11.08). Aerofloti teenistusest 5. aprillil 1979 lahkudes lõppes tema tegevus lendurina.\nSelleks ajaks oli O.Taur pälvinud tunnustuseks hea töö eest kuus medalit ja NSVL Tsiviilõhulaevastiku (Aerofloti) ministrilt nimelise kella.\n* Masinkirjutaja trükiviga - 268. oli plaanitud. Alles mitu kuud hiljem, sotsialistliku võistluse tulemusi kokku võttes, avastati, et eelmine võitja, 286. lennudiviis, oli likvideeritud.\nTegevus taasiseseisvunud Eestis[muuda | muuda lähteteksti]\n1990 oli Otto Taur Eesti Lennuliidu* ja Lennuameti üks asutajatest, andes oma mahuka kogemustepagasi taasiseseisvunud Eesti lennundusstruktuuride loomisele. Hindamatu on Otto Tauri panus rahvusliku lennunduskaadri koolitusse.\nOtto Taur algatas lendurite väljaõppe Nõo Gümnaasiumis, 1990. aasta sügisel avati tollases Nõo keskkoolis lennundusklass. 1992 alustas ta tööd lennukolledži loomiseks. Alates 30. juunist 1993 oli Otto Taur Tartu Lennukolledži õppejõud – piloodikoolituse osakonna juhataja, lennundusteaduskonna prodekaan. Seoses üleminekuga Euroopa Liidus omasele õppesüsteemile 1. jaanuarist 2001 pilootide teooriakoolituse juht.\n* Eesti Lennuliit asutati 22. juuni 1990 (üle aasta enne Eesti taasiseseisvumist!), mil toimus ELL-i asutamiskongress, millest võttis osa üle 160 inimese, nende hulgas oli ka külalisi nii Kanadast kui USA-st. ELL-i presidendiks valiti TU-134 komandör Kõu Lipp, asepresidendiks sai Otto Taur.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Otto_Taur&oldid=5559383"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 21:19, 16. veebruar 2020.


NOVAMINSULFOON - RAVIM\nNovaminsulfon on retseptiravim, mis sisaldab toimeainena metamizooli ja mida võib kasutada ainult arsti soovitusel.\nNovaminsulfonil on valuvaigistav toime (valuvaigisti), palaviku alandamine (palavikuvastane) ja spasmolüütikumid (spasmolüütiline). Novaminsulfoni kasutatakse ägeda tugeva valu korral vigastuste ja operatsioonide järgselt, krambitaolise valu korral, näiteks sapiteede ja kuseteede koolikud, kasvajavalu või võrreldava tugeva valu korral. Novaminsulfon on väga efektiivne ka kõrge palaviku korral, mida muude meetmetega ei saa vähendada.\nKell äge Valu ja krooniline Tugeva valu korral on Novaminsulfon tugev valuvaigistaja, kui muid ravimeetodeid ei saa kasutada.\nToimeaine metamizool on võimalike soovimatute mõjude tõttu vaieldav ja seda määratakse harva. Novaminsulfoni toimeainel on aga väga head palavikuvastased ja valuvaigistavad omadused, mistõttu on see endiselt haiglates populaarne.\nNovaminsulfoni kasutatakse sageli varuagendina. See tähendab, et Novaminsulfoni kasutatakse siis, kui muud meetmed pole olnud edukad.\nNovaminsulfoon on tavaliselt saadaval tablettide, õhukese polümeerikattega tablettide, kihisevate tablettide, suukaudsete lahuste ja ravimküünaldena lastele. Raviarst määrab tavaliselt, milline ravimvorm sobib raviks.\nNovaminsulfoni kasutatakse sageli valu sümptomite leevendamiseks Herniated kettad leevendada. Kõrge palavik saab Novaminsulfoni abil hästi alla lasta. Ka kell Liigesevalu ülekoormuse kaudu, valu korral nn Lumbago (Lumbago, äge nimme sündroom) või ishias, võib kasutada Novaminsulfoni. Muud Novaminsulfoni rakendusalad on Leetrite haigus, Meningiit (meningiit), anküloseeriv spondüliit (Anküloseeriv spondüliit) ja Näärmete Pfeifferi palavik.\nTugeva kuni väga tugeva valu korral, mis nõuab opioidide valuvaigistid (nagu näiteks. Morfiin) pole veel kuvatud, näiteks Verevalumid, peavalu, Hambavalu, kõhuvalu, Lihased valutavad või Seljavalu Novaminsulfon on ka väga efektiivne.\nNovaminsulfon on mitteopioidsete valuvaigistite rühmas üks happevaba palaviku alandajaid. Toimeaine toimemehhanism Metamizool pole veel täielikult selgitatud. Arvatakse, et see on sisse lülitatud kesknärvisüsteem (Selgroog ja aju) rünnakud, kuid mõjutab ka ülejäänud kehakudet.\nTundub, et Novaminsulfon pärsib valu edastamist valu asukohast ajju (valu tajumise koht). See valu vahendamine toimub teatud koehormoonide, nn Prostaglandiinid. Need prostaglandiinid on põletikulised vahendavad ained, mis osalevad valutundlikkuses. Novaminsulfoni poolt prostaglandiinide pärssimine viib valu leevendamiseni, vähendades kudes esinevate valuretseptorite tundlikkust (analgeesia). Kuna Novaminsulfoni toimeaine mõjutab ka aju ja seljaaju valusid juhtivaid närviteemasid, on sellel ka valu tajumist pärssiv toime. Lisaks valuvaigistamisele on Novaminsulfonil ka lihaseid lõdvestav või spasmolüütiline toime. Kahtlustatakse ja arutatakse edasisi toimemehhanisme.\nMetamizooli toime on sarnane happelise mittesteroidse toimega Põletikuvastased ravimid (nn MSPVA-d, nt. Atsetüülsalitsüülhape, Ibupforumid). Kuna metamizool on happevaba toimeaine, ei kogune see põletikulisesse koesse või on seda vaevalt kogunenud ja seetõttu ei oma see vastupidiselt happelistele MSPVA-dele põletikuvastast (põletikuvastast) toimet.\nNovaminsulfoni annustamine ja kasutamise kestus määrab arst sõltuvalt valu tugevusest või Palavik seatud. Maksimaalne ööpäevane annus on umbes 5 grammi Novaminsulfon päevas. Eakatel, neerufunktsiooni kahjustusega või halva üldise seisundiga inimestel soovitab arst teile nõu vähenenud annus välja kirjutama.\nPärast Novaminsulfoni ühekordset kasutamist peaksid sümptomid mõne tunni möödudes paranema. Kui see ei ole nii, võib ühe arstirohu korral ühekordse annuse võtta mitu korda kogu päeva jooksul. Maksimaalne ööpäevane annus peaks olema mitte mingil juhul ületatud ja seda ei tohiks kunagi anda korraga.\nNovaminsulfoni kasutamise kestus sõltub kaebuse tüübist või haiguse kestusest ja selle määrab raviarst.\nNovaminsulfoni kasutamisel võivad mõnikord tekkida allergilised lööbed või vererõhu langus. Harva esinevad laigulised vistrikud või valgete vereliblede puudus (Leukotsüüdid) peal. Novaminsulfoni väga haruldased kõrvaltoimed on:\nrasked nahareaktsioonid (nt Stevens-Johnsoni sündroom, Lyelli sündroom)\nVereringe šokk teadvuse kahjustusega\npsüühikahäired nagu hirm, erutus, luulud, depressioon\nEluohtlik vereloomehäire (nimetatakse agranulotsütoosiks) ja vereliistakute puudus (Trombotsütopeenia) tulema. Agranulotsütoos algab spetsiifiliselt üldise seisundi häirimisega ja palavikuga, hiljem ilmnevad limaskesta haavandid, naha nekroos ja lokaalsed lümfoomid.Verearvu tuleb regulaarselt kontrollida, eriti pikema aja jooksul Novaminsulfoni kasutamisel. Kui Novaminsulfoni kasutamise ajal ilmneb palavik, tuleb ravi kohe katkestada ja pöörduda arsti poole. Novaminsulfoni kasutamisel on eluohtliku agranulotsütoosi oht siiski väga madal.\nSoovitatavates annusevahemikes ei ole teada keskendumis- ja reageerimisvõime halvenemist, kuid siiski tuleks arvestada kahjustusega, eriti suuremate annuste kasutamisel, mistõttu tuleks hoiduda masinate, sõidukite juhtimisest ja muudest ohtlikest tegevustest.\nLoe selle kohta lähemalt: Stevens Johnsoni sündroom\nMillal ei tohiks Novaminsulfoni kasutada?\nNovaminsulfoni ei tohiks selle korral kasutada Ülitundlikkus toimeaine vastu Metamizool või muud sarnased ained. Samamoodi, kui a Talumatus teiste valuvaigistite suhtes (mitteopioidsed valuvaigistid, mittesteroidsed valuvaigistid) ravimvormina allergilised reaktsioonid koosneb. Luuüdi funktsiooni häirete, vereloome süsteemi haiguste ja teatud maksafunktsiooni häiretega (nt äge maksa porfüüria) Novaminsulfoni kasutamine pole näidustatud.\nNovaminsulfoni manustamisel tuleb olla eriti ettevaatlik allergiline bronhiaalastma, kroonilised nõgestõbi, Neeru- ja maksafunktsiooni häired, kõrge palavik, rasked vigastused Koronaararterid, Ajuveresooned või pärast seda insult ja inimestel, kellel on madal vererõhk või ebastabiilne ringlus. Sel juhul tuleks Novaminsulfon välja kirjutada alles pärast hoolikat meditsiinilist riski ja kasu suhet.\nVõib esineda ravimeid, millega koostoime Novaminsulfoniga toimub. Põhimõtteliselt on soovitatav enne uue ravimiga ravi alustamist arutada raviarstiga juba kasutatud muid ravimeid, et välistada koostoimetest tingitud tüsistused.\nNovaminsulfoonilahus süstitakse üle 3 kuu vanuste laste lihaskoesse.\n- Novaminsulfon lastel on üksikute ravimvormide jaoks sõltuvalt tootjast määratletud erinevalt. Piirangud võivad olla seotud lapse vanusega, aga ka lapse kehakaaluga. Seetõttu tuleb järgida iga ravimi erihoiatusi.\nÜldiselt leidub Novaminsulfoni Tableti vorm mitte lastele alla kümne aasta on lubatud. Nagu Suposiidid on kingitus kasutajalt 300 milligrammi Metamizool lastele üle nelja aastae ja alla 1000 milligrammi Metamizool noorukitele alates 15 aastast volitatud.\nVastsündinutel ja imikutel alla kolme kuu või alla viie kilogrammi Kehakaalu korral ei ole Novaminsulfoni kasutamine lubatud, kuna toimeaine taluvust ei ole selles vanuserühmas piisavalt uuritud.\nVanematele lastele on Novaminsulfon saadaval keeles Pisara kuju utiliseerima.\nsüstimine Novaminsulfonlösung on lubatud lapsel vanemad kui kolm kuud on ainult selles Lihaskude (intramuskulaarselt) süst veeni (intravenoosne) ei ole näidustatud.\nNovaminsulfon raseduse ja rinnaga toitmise ajal\nNovaminsulfoni antakse sageli tableti kujul.\nNovaminsulfoni talutavuse kohta ühe aja jooksul on olnud vähe sisulisi uuringuid Rasedus, sest liiga vähe rasedaid naisi Toimeaine metamizool töödelda, et oleks võimalik tolerantsi usaldusväärselt hinnata.\nPõhimõtteliselt võib metamizool läbi Krohvikook (platsenta) saada lapse juurde. Loomkatsetes ei olnud sündimata lapsele kahjustusi, kuid raseduse esimesel ja kolmandal trimestril soovitatakse Novaminsulfoni üldse mitte kasutada. Raseduse teisel trimestril tuleb ravimit kasutada alles pärast meditsiinilise kasu ja riski range hindamine manustatud. Toimeaine metamizool pärsib keha enda toodetud ravimit Kudede hormoonid prostaglandiinidmis võib põhjustada sündimata lapse verevarustust ja verehüübimishäireid Tüsistused sisse sünd võib põhjustada.\nNovaminsulfoniga ravi ajal ja vähemalt 48 tundi pärast selle viimast kasutamist ei tohi last rinnaga toita, kuna toimeaine metamizool ja selle metaboolsed tooted on Rinnapiim jõuda. (Vaata ka Ravimid rinnaga toitmise ajal)\n2021 © https://publichealthglobal.org Novaminsulfoon


Final Fantasy VII uusversiooni demo, mis avaldati PS4-l, kui varased mängumuljed sisse jooksevad - Mängimine\nAlates Final Fantasy VII uusversiooni väljakuulutamisest on fännide entusiasm ja huvi ülitugevad. Oleme näinud mängu teasereid ja lekkeid - muljetavaldavaid treilereid ja tervet lekitatud demomuusika komplekti -, kuid alati on olnud küsimus, kui hästi mäng tegelikult mängib. Häid gameplay-bitti või CGI-järjestusi pole nii keeruline kokku panna, eriti kui uusversioonil on sama palju kultuurilist vahemälu ja nostalgiaväärtust kui sellel mängul. Nüüd on PS4-le saadaval uus demo - ja samaaegselt on mitmed väljaanded mänguga praktiliselt aega saanud ja oma kogemustega aru andnud.\nDemo on saadaval kõigile, kellel on PS4, mis tähendab, et saate mängida läbi mängu avapeatüki ja „ikoonilise Make Reactor 1 pommitusmissiooni sündmused“. Ma oleksin uudishimulik, kas see on mängu demo või järgib see Sony FF7 jaoks tarnitud demo kokkulepet. Neile teist, kes seda ei mänginud, võimaldas Final Fantasy VII demoversioon, mis tarniti vähemalt mõnele plaadile, juurdepääsu monstrumikutsetele ja võimetele, mida teil pealkirjas sel hetkel tegelikult polnud. mängu normaalselt. Demo loend on siin (seni pole ühtegi PC-versiooni sõnagi, kuigi oleme saanud vihjeid, et teel võib olla FF7R-i PC-versioon).\nMis puutub mängu mängimisse, siis nii Kotaku kui ka Polygon veetsid sellega kolm tundi. Neile, kes pole kursis, Final Fantasy VII uusversioon ei ole kogu mängu. Midgaris esinevad ainult esimesed 5–10 protsenti tiitlist. Tavaliselt väljusite Midgarist 4–6 tunni jooksul algses FF7-s. Selle asemel, et midagi nii lühikest tarnida, laiendas Sony loo Midgari osa, et viia see tüüpilise RPG pikkuseni.\nPilt: Square Enix\nKotaku kirjutab et mängusüsteemid panevad selle kindlasti tundma täiesti uue tiitli, millel on üle vaadatud lahingusüsteem, laiendatud materiaalsüsteem, täiendavad lõigatud stseenid ja relvaoskuste puud. Mängu lugu on ilmselgelt laiendatud ka uute põhi- ja kõrvalotsingutega. Square Enixi demo, millel osales Jason Schreier, võimaldas tal astuda vastu mitme ülemusega, kuid kuigi mäng mängis hästi, oli tal küsimusi selle kohta, kuidas originaali armastanud mängijad uusversiooni tajuvad:\nKogu see jada, mis on mängu 7. peatükk, on kindlasti lahe. Võitlus on suurepärane, dialoog on vilgas ja seda kõike on väga lõbus mängida. Kuid juhendajaülema muutumine Shinra superrelvaks on ka meeldetuletus, et selle Final Fantasy VII uusversiooni esimese osa lõpuks oleme näinud vaid tükki mängu laialivalguvast loost. Algses mängus on rohkem kui 30 ülemust - kui teine on nüüd eliitroboti metsaline, keda tuleb enne selle alistamist muuta, siis kuidas see välja näeb, kui jõuame Jenova või rubiinrelvani või isegi Sephiroth? Mitu aastat läheb aega, enne kui saame kogu mängu mängida?\nHulknurka näib aga natuke vähem mures:\nSeda, mida kunagi kiirustati, et investeerida mängijaid Cloudi ja tema kaasmaalaste loosse Final Fantasy 7-s, uuritakse täielikult Ümber teha… Final Fantasy 7 uusversiooni varajane tund pakub palju paremat kirjeldust ja jutustamist kui 1997. aasta originaal. See on ka järk-järguline uusversiooni tiheda lahingusüsteemi õpetus, reaalajas toimuvate tegevuste ja taktikaliste käsupõhiste sisendite segu.\nKlassikaline lahingusüsteem on saadaval ka viimases mängus, kuid polnud demos saadaval.\nKüsimus, kui kaua kulub Square Enixil mängu ümbertegemine, ja üldine tähelepanu detailidele, mida see saab, on huvitav. Ausalt öeldes tundub ettevõtte jaoks võimatu anda sõna otseses mõttes igale mänguosale seda suur osa makeoverist. Kui laiendaksite Final Fantasy VII iga 4–6 tunni järel Final Fantasy VII uusversiooni 30–40 mänguks, laiendaksite põhilugu umbes 40 tunnilt (HowLongtoBeat'i põhjal) 240–300-tunnisele mängule. FF7 tüüpiline valmimisaeg on 83 tundi 55 minutit. Kas on inimesi, kes veedaksid Final Fantasy VII-s 500–700 tundi? Olen kindel, et neid on. On inimesi, kes on aastaid vajunud sellistesse mängudesse nagu Skyrim ja World of Warcraft. Kuid ma ei kujuta ette, et Square Enix sihiks sellist pikkust tüüpiline investeering mängu.\nFinal Fantasy VII uusversioon on välja töötatud viis aastat. PS4 elutsükli suhteliselt varakult teatavaks tehtud 1. osa käivitatakse, kui konsool on oma elu lõpule jõudnud. Kui kogu mäng järgiks seda ajakava, kuluks kogu mängu ümbertegemiseks sõna otseses mõttes aastakümneid. See pole ilmselgelt vastuvõetav ja tundub olevat ebatõenäoline, et Sony sooviks seda laiendada kolme põlvkonna afääriks. Üks asi on käivitada uusversiooni esimene osa PS4-l ja seejärel pakkuda teistele PS5-le (võimalik, et koos PS4 maitsega praegu arendatav kohalik PS5 versioon). See on midagi muud, et levitada uusversioon kolme erineva tootepõlvkonna vahel.\nTundub ebatõenäoline, et Square Enix sihiks sellise mängu suurendamiseks kogu mängu ühepoolselt. Tõenäolisem on see, et näeme teatud sihipärast laienemist konkreetsetes piirkondades. Midgar sobis loomulikult, kuna see alustab põhimängu, kuid tempo peab taastuma midagi lähenemine originaalile hilisemates pealkirjades, välja arvatud juhul, kui Sony arvab, et suudab mängu sõna otseses mõttes lüpsta 5–10 osani mitmel platvormil ja üle kümne aasta.\nMis puutub 1. osasse, siis varajane tagasiside näeb päris hea välja. Kui proovite PS4 demot, andke meile sellest oma mõtted teada.\nEhitage kaasaskantav Super Nintendo\nTulemüürist pääsemine SSH tunneli, SOCKSi puhverserveri ja PuTTY abil\nNordVPN tunnistab, et see oli eelmisel aastal häkkinud\nKuumuse levitamine kosmosesse võib teie konditsioneeri efektiivsemaks muuta\nRuuterite ja seadmete jaoks on kasutusele võetud uus WPA3 turvastandard\nSobitage sellega: Audi vabastab autos olevast 3G WiFi-st piiramatult 15 dollarit kuus\nFuturemark võtab vastu emaettevõtte nime, saab UL-i võrdlusalusteks\nMiks te ei saa oma mänguarvutit tulevikus tõestada\nxbox one s imeb


Unustamatu puhkus Saunakülas -30% (kuulutus 1583454) – okidoki\n134 059 kauba ja teenuste kuulutust\nПоиск: Otsi kõikjal\nMagnetitega putukavõrk kaitsmaks kodu putukate eest -51%\nNiiskuse absorbent hallituse ja ebameeldiva lõhna vastu -59%\nImeilusad bikiinikomplektid säravaks suveks! -76%\nUnustamatu puhkus Saunakülas -30%\nKuulutuse number: 1583454\nUnustamatu puhkus Saunakülas -30% - Pole olemas\nMaksmine: Sularahas, ülekandega\nLisatud: 23.04.2012 11:51:05\nKasutaja ei ole tuvastatud\nKommentaare kasutajale ei ole\nKasutaja kontaktandmete vaatamiseks pead olema sisselogitud.\nLisa valitute hulka\nKUUMAD SÜGISHINNAD, kuni -30%\n8 km. kaugusel Tallinnast suunaga Keila poole asub looduskaunis paik nimega „Saunaküla.“ Seal metsa vahel on 4 palkmaja ning kõik nad on omapärased: Venemaja, Soomemaja, Jahimaja ja SPA-maja. On võimalus jalutada mööda hoolitsetud metsarada, kiikuda suurel külakiigel ja laste jaoks on mänguväljak atraktsioonidega.\nSaunakülas võite te tähistada kõikvõimalikke sündmusi alates pidulikest vastuvõttudest kuni sünnipäevade ja muude tähtpäevadeni. Meie saunades saate vabaneda pingetest, taastada oma jõudu, saada uut energialaengut ja võtta kaalust alla - garanteeritud on hulgaliselt meeldivaid elamusi! Tulge ja andke endale ja oma sõpradele võimalus puhata ilu ja hubasuse atmosfääris!\nSaunaküla telefon 24h 5500075\nSaunaküla mail: sauna@saunamaailm.ee\nLisa kuulutus valitute hulka\nKood teie leheküljele või blogile\n
 Unustamatu puhkus Saunakülas -30%

\nKui kuulutus sisaldab ebakorrektset või valet informatsiooni, siis teata rikkumisest.\nokidoki okidoki Facebook-is\nSoodustused kõikides linnades\n© 2014 okidoki Kontaktinfo


Cosmopolitan küsib: kas feminist võib olla seksikas? - NAISTEKAS\n03.oktoober 2014 22:30\nCOSMOPOLITAN: Seda sõna vihata on lihtne, defineerida keeruline. Feminismi olemusest kirjutab Roxane Gay.\n• Mehed ja mood — miks me ei klapi?\nKuulsused väldivad üha tihemini enda sildistamist feministiks. Shailene Woodley, Taylor Swift, Pharrell… see nimekiri on pidevas arengus. Ja tead, mis? Ma saan sellest täiesti aru. Kui mind nooremas eas kutsuti feministiks, tundus see mu kõrvadele solvanguna. Selle sõna kõlades kuulsin hoopis: “Sa oled vihane, seksi ja mehi vihkav ohvrist naisolevus.” Seepeale muidugi väitsin, et ma ei ole feminist. Olin veendunud, et selle tegelasena ei saa ma nautida kõiki mulle meeldivad asju. Nüüd tean paremini.\nMina ja mu valikud\nInimesena ei ole minu tahtmised ideaalsed, mistõttu olen ebatäiuslik või halb feminist. Esiteks, ma tantsin end pööraseks laulude saatel, mis halvustavad naisi. Ma muidugi vihastan solvavate sõnade peale, aga lihtsalt pean tantsima, kui rütm on kaasakiskuv.\nOlen hetkel vallaline, aga ma ei ole nunn ning minu jaoks ei ole probleem väärtustada hetke. Roosa on mu lemmikvärv ja kuigi ma ei kanna kõrgeid kontsi, naudin nende piilumist vaateakendelt. Samuti meeldib mulle, kui mees hoiab minu jaoks ust lahti. Ma usun, et prügi väljaviimine ja sõiduki hooldamine on meestetöö. Ja ämbliku tapmine ei tule mul päevakorda. Samas ma väärtustan enesestmõistetavaid tõdesid. Naised on meestega võrdsed. Me väärime meestega ühesuguse töö eest samaväärset tasu. Meil on õigus riietuda ja olla sellised, nagu meile meeldib, irooniliste kommentaaride ja vägivallahirmuta. Meil on õigus beebipillidele. Meil peame saama langetada otsuseid enda keha kohta, ilma riigi või kellegi teise sekkumiseta. Ja meil on õigus välja teenida austust. Kuigi ma ei ole hästi kursis feminismi ajalooga ning mu arvamused ei pruugi kokku langeda selle suuna pooldajatega, olen ma siiski feminist.\nTeismeeas ja kahekümnendates muretsesin, et feminism ei lase mul olla selline naine, kes ma tunnen end olevat. Tihti käitume nii, nagu oleks olemas vaid kaks võimalust feminist olla — õige ja vale. Tegelikult peaksime kohandama enda jaoks just sellise variandi, mis meile sobib ning näitab, kes me oleme ja mida tahame. Maailmas puudub n-ö tõeline feminism, mis dikteerib, kuidas käituma peab — vaid sa ise saad luua sulle sobiva vormi. Järeldus: feminism toetab naiste valikuid. Olenemata sellest, millise variandi sa valid, pole see asi, mida karta. See ei tähenda, et sa põlgaksid mehi, vaid näitab, et usud võrdsusesse ja ühistesse õigustesse ning selles pole midagi häbiväärset.\nVIDEO: Vahele võetud! Kas ja kui palju suvalised inimesed tegelikult tänaval käies su rindu vahivad? (15) 02.10.2014\n10 lauset, mida sa ei tohiks kunagi ühelegi rinnakale naisele öelda (6) 01.10.2014\nLugeja arvab: ABC kinga kampaania on wannabe-feministide märg unistus (12) 01.10.2014\nVihane lugeja: "naljakas" kingareklaam, mis naistele koha kätte näitab? Segi olete peast läinud? (53) 29.09.2014\nNaise väärtus ja õnnetunne sõltub meeste hinnangust? Kas tõesti? (24) 25.09.2014


FOTOD ja VIDEO | Äpardunud narkoäri tõi Virumaa pättidele topeltkaristuse | Õhtuleht\nArno Põder, videotoimetaja: Märt Niidassoo, 9. jaanuar 2019 14:09\nKÄISID KOOS: Nikolai Levtšenko ja Aleksei Ivanov (kotiga) jäid turvakaamera vaatevälja Lasnamäel kaugliini busside peatuse lähedal askeldades.Foto: Politsei / kohtutoimik\nKaks meest hiilisid kõrvale narkootikumide Saksamaalt Eestisse toomisest ja pidid seetõttu kuus kilo amfetamiini Jõhvist Tallinna vedama, kuid jäid politseile vahele.\nÜhel päikeselisel talvepäeval mullu veebruaris võis Pirital näha kummalist askeldamist. Mööda Rummu teed sõitis velodroomi juurde takso, kust väljus noorem mees. Seejärel liikus takso kõigest paarsada meetrit edasi ja Selveri parklas ronis välja ka teine mees, kel oli kaasas Säästukaardi kirjadega kilekott. Ta vaatas korra parklas ringi ja seadis siis sammud velodroomi poole. Samal ajal jalutas esimesena autost väljunud tegelane talle vastu ja nad kohtusid uuesti ülekäiguraja juures, vahetasid paar sõna ning läksid kumbki jälle oma teed.\nVaevalt jõudis kilekotiga mees velodroomi kõrval asuva kioski ette, kui talle lähenesid tumedasse riietatud mehed. Ta üritas küll jooksu pista, aga eriti kaugele ei jõudnud ja topiti musta maasturisse. Paar minutit hiljem võeti Selveri ukse juures kinni ka tema sõidukaaslane. Kümne minuti pärast veeres poe parklasse hõbehall Honda Accord, mille juhti tabas sama saatus.\nNarkoärikas nõuab ennetähtaegset vabastamist: „Minu kinnijätmine on ebaseaduslik!“


Kids’ Own ekspositsioon võtab kokku seitsme üleriigilise programmi raames kunstnike ja noorte poolt tehtud töö. See annab võimaluse uurida kunstiprofessionaalide ja noorte inimeste vahelisi autentseid koostöötamise praktikaid. Meie valik esindab geograafilist läbilõiget kogu Iirimaast – Dublin, Lõuna-Dublin, Belfast, Klikenny, West Cork ja Roscommon.\nValitud tööd kasutavad väga erinevaid tehnikaid ja vahendeid, peamiselt digitaalseid – heli, video ja stop motion animatsioonid. Lisaks on ka fotosid ning maale. Töödest kooruvad välja noorte autorite unikaalsed ja vahetud lähenemised, mis tekkisid avastades isiklikke seoseid teemadega nagu õnn, identiteet ja stereotüübid ning nende kaardistamine.\nZoe Shields. Kohv ja sigaretid\n“Ruumid meie mõtetes” ja “emotsionaalsed seosed ruumiga” said teemadeks, mille ümber kujundasime ka ülejäänud tööde valiku.\nIiri ekspositsiooni videoprojektsioonid on seatud 3 tunnelisarnasesse ruumi. Taotluseks on tekitada vaatajas mõtteline nihe, mille käigus ta ei tunne ennast enam kui näitusesaalis, vaid hoopis mõnes privaatsemas ruumis. Nii saab näitusest lähedasem ja isiklikum paik, kus vaataja saab mõelda kõige lihtsamatele asjadele nagu joonistus või heli ning mis viib vaataja mõttelisele teekonnale selles ruumis.\nEkspositsioon esitleb erinevaid lähenemisi teemale “ruumid meie mõtetes”, alustades intiimsemast heliinstallatsioonist “Unenäopüüdja”, mis julgustab kuulajat ennast lõdvaks laskma, sulgema silmad ja ekslema oma isiklikus mõtteruumis. Jätkame stop motion animatsiooniga, mille lõid autorid Kilkennyst ning lõpetame helimaastikega, mille salvestasid Belfasti noored. Nii tuleb esile noorte inimeste energilisus ja vahetu olek. Tsiteerides ühte osalejat: “Animatsioon võimaldab võtta asju, mis on olemas ainult sinu enda peas ning anda neile elu ja liikumine”.\nCLICK-CLICK project. South Dublin\nSoovime, et meie ekspositsioon tooks esile ja toetaks noori talente. Näituse osana palusime ühel noorel luua kohapeal ainulaadne joonistus. Zoe Shields on sõltumatu noor kunstnik, kes elab Dublinis ning kes esitas oma töö Iiri ekspositsiooni. Zoe ütles oma töö kohta: “Kui ma töötan, siis ma ei planeeri ega tööta kindla teemaga, ma naudin seda, kuidas kõik lõpuks välja kukub.”\nEksperimenta! Iiri ekspositsiooni kuraator


Hiina Double Entry uksed Ukseleht Design ja Best Uksed Hiina tootjad ja tarnijad - Factory Hind - GOLDEA\nKodu > toode > siseuksed > sissepääs uks\nPunkt number: DM21AC-399\nNimi: Double Entry uksed Ukseleht Design ja Best Uksed Hiinas\n3.Do teete lakk-free puituksed?\n4.What on sees puidust uste?\nMe täidame MDF ribad, puidust ribadeks, tahke tuum, kuubik laast, kärgstruktuuri paberile, PU vaht jne Tavaliselt me kasutame MDF ribadeks.\nTere tulemast osta kõrge kvaliteediga kahekordse kirjendamise uksed ukselehe disaini ja parima uksed Hiinas konkurentsivõimelise hinnaga meie tehases. Läbi aastate arengu, nüüd tuntud kui üks juhtivaid tootjad ja tarnijad erinevate mööbel. Võite olla kindel, et osta.\nUks interjööri ja prantsuse uksed Good Design\nBest Hot Modern Puidust uste Patterns siseuksed\nDekoratiivne Entry Pella Patio Uksed alates Entry Do...


Aed: Pear Tree Probleem: Lehtede Puudumine - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Pear Tree Probleem: Lehtede Puudumine\nLehtede kadumise jälgimine ja vältimine on teie pirnipuu tervisele määrava tähtsusega kahel viisil. Esiteks võib langenud lehestik olla teie esimene märk, et on olemas tõsine nakkus või haigus. Selle esialgse sümptomi puudumine võib lõppkokkuvõttes kaasa tuua nõrga pirni saagise õisiku langemise, kahjustatud puuviljade ja üldise languse tõttu...\nLehtkangast on näha tervet pirni viljapuuaed.\nLehtede kadumise jälgimine ja vältimine on teie pirnipuu tervisele määrava tähtsusega kahel viisil. Esiteks võib langenud lehestik olla teie esimene märk, et on olemas tõsine nakkus või haigus. Selle esialgse sümptomi käsitlemata jätmine võib lõppkokkuvõttes kaasa tuua nõrga pirni saagise õisiku langemise, kahjustatud puuviljade ja puu tervise üldise languse tõttu. Teiseks, kõigil puudel on vaja lehte, et muuta nende ümbritsev valgusenergia ümber kasvu ja elujõu keemilisse energiasse - protsessi, mida nimetatakse fotosünteesiks. Puu lehestik on ainus osa pirnipuust, mis sisaldab rohelist pigmenti, klorofülli, mis on vajalik valguse muundamiseks taimsest toidust.\nPirni langus on haigus, mille on põhjustanud pisikesed lehtede toitmisega seotud organismid, mis on tuntud kui pirnipuu. Haigus võib põhjustada pirnipuude langemiseks nende lehtede varem kui tavaliselt suve lõpus või sügisel. Teised märgid hõlmavad rolled-lehti, jämedat hallitust pagasiruumis, moonutatud puuvilju ja halbade harude arengut. Bakteriga Pseudomonas syringae põhjustatud kaelustikud võivad põhjustada varase kevade lehtede langemist. Muu kui lehestiku kadumise ajastus, otsige kummipuude, mis eraldavad tume vaiku. Täiendavad haigused, mida tuleb kaaluda, hõlmavad õisikuid ja tulekahju, mis mõjutavad lehestikku ja teisi pirnipuu osi. Nendel juhtudel võivad mustad ja kukuvad lehed kaasneda tõenäoliselt mustade oksadega, vigastatud puuviljadega ja moonutustega pagasiruumis ja harudes.\nPiisavalt suurtes kogustes võib spider-lestad põhjustada kogu lehtede langemist pirnipuudele. Pekk ise näeb välja nagu väikesed ämblikud ja on üldjuhul helepunane või pruun. Isegi kui te neid ei näe, otsige libisevatele lehtedele, samuti lagunenud ja purunenud lilledele ja puuviljadele pitsi. Loomade kaotamiseks võib pirnipuude põhjustada ka lehtrullide tuntud vähk. Vaadake puude uurimist noorte lehtede, osaliselt tarbitavate puuviljade ning rullitud või pitsilise ilmega lehtede kahjustuste suhtes. Ussad on kas rohelised või mustad sõltuvalt alamliigist.\nKindlasti sõltub teie pirnipuude lehtede langetamine suuresti lehtede langemisest põhjustatud probleemide diagnoosimisest. Üldiselt levivad kahjurid, mis põhjustavad pirni lehtede langemist, ise saagiks kasulikele putukatele. Näiteks võib hävitavaid lestaid juhtida kiskjaliste lestade, daamipuude või lacewingsiga. Aidake neid kohalviibida aias, ostes need kasulikud putukad oma kohaliku aiavarustuse kauplusesse või kasvatades lilleõielisi ürte ja lilli nagu till, niiskust ja Queen Anni pits. Kui teie pirnipuu viljapuuaedade ja veevannide ja varjualuste abil lindude jaoks sobib, vähendate puuvilja usside kahjustusi.\nVältige pirni psylla levivaid haigusi, valides vastupidavast, haigustundlikust pookealust loodud noori pirnipuid. Näiteks mõned aasia pookealused võivad olla hävitavate organismide suhtes haavatavamad ja seega lehtede kahanemisel tõenäolisemalt. Vaskpihuste ja õlipihustite abil saab kontrollida haigusi ja ka kahjureid, kuid kontrollige oma laiendusteenistust enne nende kasutamist. Teie esimene kaitseliin peaks olema nõuetekohane puuviljaaiade kanalisatsioonitase, nt puhastusvahendid ja muud tööriistad kasutuse vahel; kahjustatud puude osade, langenud lehtede ja puuviljade eemaldamine; ja soodustades kasulike putukate hukkamist haigustekitajate vigu.


V�hifoorum :: Vaata teemat - J�rjekord maov�hi operatsiooniks?\nJ�rjekord maov�hi operatsiooniks?\nPostitatud: Nelj Aug 26, 2010 12:45 pm Teema: J�rjekord maov�hi operatsiooniks?\nTere! Kas kellegil on kogemusi, kui ruttu on saadud/saab opile maov�higa (Tallinnas) 2010?\nMu mehel oli kevadest saadik m�dane bronhiit. P�rast 4 antibiootikumiravi polnud sugugi parem - kaal ka langes, n�rkus, valu rinnus, iiveldus jne. Haiglas tehti uuringud - leiti Helicobakter ja avastati maohaav, millest ka biopsia v�eti. N�dala p�rast tuli vastus - maov�hk!!! Kuna ta oli pulmonoloogiaosakonnas, siis ega suurt infot selle v�hi kohta saanudki. Googeldasin ise ja otsisin infot. See teadmatus on ikka suur ja ootamine tundub v�ga pikk! Ei tea ju sedagi, kui kaugele see v�hk end juba kasvatanud on?\nEsimene konsultatsioon Hiiul on 2.septembril. N�dal veel ootamist.\nPean ise suutma hoida kainet meelt ja tugevust. Masendus ei aita. Pean ju veel hoolt kandma meie 2 lapse eest - 9 ja 2-aastaste poiste eest, t��l k�ima...\nEga seda operatsioonile saamise aega ei oska me kindlasti t�pselt ette ennustada. Kuid seda teame k�ik kui raske on see ootamise aeg. Tavaliselt �ritan ennast ikka rahustada, et tegelikult ei aita see n�dal-paar v�i kuu-teine sinna v�i teisele poole midagi. Ega need v�hid �ldjuhul nii kiiresti ikka ei arene. Tavaliselt ikka v�tab palju aastaid aega, et pisikesest rakust suur tuumor areneks. Hetkel soovitan teil �ritada mitte k�ige halvemat arengut endale ette kujutada. Ei tasu ju muretseda selle p�rast, mida ei pruugigi olla v�i tulla. Onkoloogias saate kindlasti t�psemat infot. Kas diagnoos on kindlat paigas v�i on kahtlus vaid? Hiiul on v�ga head ja kogenud arstid. Kindlasti tehakse k�ik v�imalik, et teie abikaasat aidata. Kindlasti ei t�henda v�hk alati surmaotsust - see on inimeste esimene reaksioon lihtsalt. Kui rohkem infot ja raviv�imalustest rohkem teaddlik, siis saad aru, et asi ei ole �ldse nii lootusetu. J�udu ja lootust!\nAit�hh Kersti! Ei, biopsia on v�etud ja diagnoos olemas. Suur probleem on ka selles, et mees on aastaid kroonilist stressi ja depressiooni p�denud. M�ni aeg tagasi hakkas j�lle antidepressante s��ma. Ja n��d veel selline "uudis". See ei tee tema elu kergeks - on praegu kergelt shokis ja ootus�revuses ja mures ja hirmul... Mina olen alati positiivne olnud ja lootus on t�esti viimane, mis kustub.\nEks ikka k�igepealt tehakse kindlaks kasvaja suurus, asukoht ja siis t�psustatakse raviskeem. Seda otsust ei tee �ks arst, vaid selleks tuleb kokku konsiilium vastava valdkonna onkoloogidest, kus saab arutada erinevaid raviv�imalusi ja siis asutakse ravima. Seal saab ka k�sida k�iki sellega seonduvaid k�simusi (parem need eelnevalt kirja panna, siis ei l�he �hmiga midagi meelest). �ldiselt tundub, et kui on ikkagi v�ltimatu operatsioonivajadus, siis see aeg leitakse ka kiiresti. Vahel tehakse enne op-i keemiaravi, et kasvaja m��tmeid v�hendada ja et ta paremini opereeritav oleks.\nAga 2.09 on ju �sna varsti, seega varsti saad ka vastused.\nNiikaua j�udu ja vaprust vstupidamiseks!\nAit�hh moraalse toetuse eest! Hoian Teid kursis, kuidas siis neljap�eval l�heb\nOlen ise hiljuti sama asja l�bi elanud.K�ige hullem ongi aeg kui ootad Hiiule konsultatsiooni.Mina rahunesin peale seda maha,tundes et olen kindlates k�tes.Seal on t�esti superhead arstid ja usu mind,nad teevad k�ik selleks,et inimene terveks saaks.Tavaliselt tehakse enne ikka kompuuteruuring,siis konsiilium ja tavaliselt enne oppi ka paar keemiakuuri.Opile sain mina oodatust varem,ma lihtsalt ei talunud �kki enam keemiat ja praktiliselt �le�� toimus ka opp.Nii kiirelt k�is k�ik,et ei suutnud pabinassegi minna! Hetkel saan j�lle keemiat nn.j�relravi.\nJa veel-esialgse biopsia p�hjal oli mu diagnoos ja staadium ikka kordades hullem kui peale oppi tegelikult selgus.Nii et ka sellep�rast pabistada ei tasu.P��a olla mehele toeks ja kui v�hegi v�imalust,mine temaga arstile kaasa-usu mind -see esimene minek on see k�ige hullem!Pea p�sti ja olge vaprad!